OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Constantyn Netscher

Constantyn Netscher (La Haia, en neerlandès (Den Haag), Països Baixos, (1668-1722) fou un pintor del Barroc.
Era el petit fill del pintor de finals del Renaixement, Caspar Netscher (1639-1684), i fou imitador del seu pare, sobretot en la pintura de gènere i en el retrat, però restà molt lluny d'igualar-lo.
Dirigí la "Societat Pictòrica" de la Haia, i entre les seves obres principals hi figuren un quadre titulat Venus plorant a Adonis, existent en el Museu del Louvre de París, i cinc retrats, entre ells els de Guillem III i la seva esposa, que es troben en el "Museu de l'Estat" a Amsterdam, i el dels fills del "baró Suassa".
Era germà del també pintor Theodorus Netscher (1661-1732).

## Bibliografia

* Enciclopèdia EspasaVolum núm. 38, pàg. 304 (ISBN 84-239-4538-3)
# Indri llanós de Bemaraha

L'indri llanós de Bemaraha (Avahi cleesei) és una espècie d'indri llanós nadiua de l'oest de Madagascar. Els científics que descobriren l'espècie li donaren el nom específic cleesei en honor de l'actor anglès John Cleese, membre del grup còmic Monty Python, principalment pels seus esforços per protegir els lèmurs. Fou descobert originalment el 1990 per un equip de científics de la Universitat de Zúric, però no fou descrit com a nova espècie fins al novembre del 2005.

## Referències

* ↑ Thalmann, Urs & Geissmann, Thomas (2005): New species of woolly lemur Avahi (Primates: Lemuriformes) in Bemaraha (Central Western Madagascar). American Journal of Primatology 67: 371–376. Text complet
v
# Arne Mellnäs

Arne Mellnäs (suec: Arne Otto Birger Mellnäs) (Katarina församling, 30 d'agost de 1933 - Gustav Vasa, 22 de novembre de 2002) va ser un compositor suec.
Arne Mellnäs va començar els seus estudis a l'Acadèmia de Música d'Estocolm el 1953, cosa que va portar a la llicenciatura en docència musical el 1958. Va continuar els estudis de composició a la mateixa escola els anys 1956–1961. Entre els seus professors hi havia Erland von Koch, Lars-Erik Larsson i Karl-Birger Blomdahl i Bo Wallner. L'escola de música de Mellnäs va continuar el 1961–1963 per acabar amb un títol pedagògic musical en teoria de la música. També va estar estudiant de composició amb Boris Blacher a Berlín el 1959, i amb Max Deutsch el 1961 a París i amb György Ligeti a Viena el 1962. Estudis de música electrònica amb Gottfried Michael Koenig a Holanda 1962–1963. Va treballar al "The Tape Music Center" de San Francisco el 1964.
Mellnäs va treballar com a professor d'harmonia a la "Borgarskola d'Estocolm" 1961–1963 i va arribar a l'Acadèmia de Música com a professor el 1963, on també va ser professor d'instrumentació el 1972–1986. President de la secció ISCM sueca 1983-1996. Membre de la junta de FST 1979–1989. Membre de l'Acadèmia de Música de 1984. President de l'ISCM internacional 1996-2002.

## Honors i premis

1981 : menys premi Christ Johnson 1984 - Membre núm. 848 de la Reial Acadèmia de Música 1984 - Beca d'Estocolm de la "Swedish Music Association" 1991 - Premi Rosenberg 1994 - Premi Atterberg 2001 - Gran Premi Christ Johnson per a Labyrinthos per a saxo alt i orquestra.

## Fonts

* Verkförteckning på Svensk Musik

## Notes

* ↑ Sveriges befolkning 1970, (CD-ROM) Riksarkivet 2003
# Oued Abiod

L'oued Abiod (en chaoui (shawiya): ⵉⵖⵣⵉⵔ ⴰⵎⴻⵍⵍⴰⵍ, Ighzir Amellal) és un riu que travessa el massís de l'Aurés al nord-est d'Algèria. Naix a uns 2.000 m sobre el nivell de la mar, a prop de Djebel (Mont) Xelia, el punt més alt de l'Aurés (2.328 m), i flueix cap al Sàhara, cap a Biskra, en direcció nord-est/sud-oest.

## Geologia

La vall d'aquest uadi és una depressió sinclinal que es va alçar al plistocé, en què el riu s'enfonsà a mesura que avançava l'aixecament.

## Geografia
### Part alta del curs

Aquest curs d'aigua té l'origen en una regió on predomina la vegetació de muntanya mediterrània (cedres, alzines...), amb precipitacions suficients. Primer creua la Muntanya (Djebel) Ichmoul.

### Part mitjana del riu

Flueix entre el Djebel El Arezg a l'oest, el Djebel Zellatou, després el Djebel Ahmar Khaddou a l'est, en una vall fonda que a vegades es coneix com a congost del uadi Abiod.
Després de passar la ciutat d'Arris, el uadi s'enfonsa al congost de Tighanimina, de 3 km de llarg. El voreja una antiga via romana; una inscripció gravada a la roca indica que va ser construïda l'any 145 abans de la nostra era per un destacament sirià de la Quarta Legió.
El uadi passa pel poble de Ghoufi (comuna de Ghassira), famós pel seu “balcons".
A l'eixida del congost, el paisatge de la vall esdevé desèrtic.

### Part baixa del curs

Més al sud, l'oued creua Banian (municipi de M'Chouneche), ix de la muntanya per l'àrea de Biskra, i després l'aigua es perd en l'arena del desert.

## Notes i referències

* ↑ Georges Chevaux.
# Contradansa

La contradansa (de l'anglès country-dance) és un ball d'origen popular aparegut a Anglaterra el segle xvi i portat a França pels mestres de ball Isaac i Lorin que introduïren el ball en la cort de Lluís XIV en retornar de Londres l'any 1684. És un ball col·lectiu que les parelles de balladors, disposades les unes davant les altres, executen successivament.
A Catalunya eren conegudes, a mitjan segle xix, diferents modalitats d'aquesta dansa de saló, una de les quals perdura com a número del ball de gitanes del Vallès.
N'hi ha de dues menes: la contradansa quadrada (la de quatre parelles en quadre) i la contradansa llarga (la que es balla amb tots els homes a un costat i totes les dones a l'altre).

## Referències

* ↑ Fundació Ernest Morató. Memòria (1994 – 2005), p. 105.
* ↑ Cort i Vives, Aleix: Diccionari del Ball. Edicions 62, Col·lecció El Cangur/Diccionaris, núm. 278. Barcelona, juliol del 1999. ISBN 84-297-4572-6, plana 44.
# Indri llanós de Peyriéras

L'indri llanós de Peyriéras (Avahi peyrierasi) és un indri llanós. Com tots els lèmurs, és endèmic de Madagascar, on viu des dels rius Mangoro i Onive fins a Mahasoarivo. L'animal fou batejat en honor del biòleg francès André Peyriéras, que treballà a Madagascar. Les úniques diferències evidents amb altres espècies properes són de caràcter genètic.
# Ou (ocell)

L'ou (Psittirostra psittacea) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae) i única espècie del gènere Psittirostra Temminck, 1820.

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, a les muntanyes de les illes de Kauai i Hawaii, a les illes Hawaii. També habitaven a les illes d'Oahu, Molokai, Lanai i Maui.

## Referències

* ↑ «Ou (ocell)». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Australopericoma sagitta

Australopericoma sagitta és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* El mascle fa entre 0,58-0,63 mm de llargària a les antenes (0,68-0,77 en el cas de la femella), mentre que les ales li mesuren 1,30-1,38 de longitud (1,45-1,58 en la femella) i 0,45-0,48 d'amplada (0,48-0,50 en la femella).

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: Costa Rica.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Laurence W. Quate i Brian V. Brown, 2004. Revision of Neotropical Setomimini (Diptera: Psychodidae: Psychodinae). Contributions in Science, núm. 500, pàgs. 1–117. Natural History Museum of Los Angeles County. «PDF».
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Ouguiya

L'ouguiya (àrab: أوقية موريتانية, ūqiyya mūrītāniyya, o, simplement, أوقية, ūqiyya, pronunciada ūguiyya en àrab hassania de Mauritània) és la moneda oficial de Mauritània. El codi ISO 4217 és MRO.
És l'única unitat monetària en circulació, juntament amb l'ariary malgaix, que té una moneda fraccionària no basada en un múltiple de deu, ja que cada ouguiya se subdivideix en cinc khoums (en àrab خمس, ẖums, literalment ‘un cinquè’, ‘una cinquena part’; en plural أخماس, aẖmās; en català s'anomena khoums tant en singular com en plural). És emesa pel Banc Central de Mauritània (en àrab البنك المركزي الموريتاني, al-Bank al-Markazī al-Mūrītānī).
N'hi ha monedes d'1 khoums i d'1, 5, 10 i 20 ouguiya, i bitllets de 100, 200, 500, 1.000 i 2.000 ouguiya. Actualment la moneda de menys valor no circula, i la d'1 ouguiya ho fa rarament.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 324,86 MRO (10 d'octubre del 2005)
* 1 USD = 267,49 MRO (10 d'octubre del 2005)

## Enllaços externs

* (francès) (àrab) (anglès) Banc Central de Mauritània Arxivat 2006-12-06 a Wayback Machine.
# Fumitaka Nozaki

Takashi Nozaki, més conegut com a Fumitaka Nozaki (japonès: 野崎史高) (Ogawa, 1 de setembre de 1983), és un antic pilot de trial japonès. L'any 2002 va guanyar el Campionat del Món de trial júnior amb Scorpa.

## Trajectòria esportiva

De ben petit va començar a triomfar en el trial en bicicleta, guanyant el Campionat del Món de biketrial en categoria Poussin de 1993, a 10 anys. L'any següent va canviar al trial en motocicleta i ja el 1998 guanyà el Campionat del Japó en classe A Internacional. Des d'aleshores anà competint en campionats japonesos fins que el 2002 fitxà per l'empresa occitana Scorpa, després d'haver estat un any a Yamaha, i aquell mateix any va conquerir el seu títol mundial júnior guanyant 8 de les 16 proves del campionat.
Després de guanyar el campionat mundial, Nozaki va patir problemes tècnics que el feren passar la temporada 2003 en blanc, tornant a Yamaha el 2004, marca amb la qual segueix actualment competint sobretot al Japó. Habitualment prenia part al GP del Japó puntuable per al Campionat del Món de trial i formava part de la selecció japonesa que participa en el Trial de les Nacions.

## Palmarès

| Any | Motocicleta | C. del Món outdoor | C. del Món indoor | Altres |
| 2001 | Yamaha | 21è | - | |
| 2002 | Scorpa | 16è | - | Campió del Món júnior |
| 2003 | Scorpa | 16è | 8è | |
| 2004 | Scorpa | 12è | 12è | |
| 2005 | Scorpa | 12è | 13è | |
| 2006 | Yamaha | 23è | - | |
| 2007 | Yamaha | 20è | - | |
| 2008 | Yamaha | 14è | - | |
| 2009 | Yamaha | 18è | - | |
| 2010 | Yamaha | 20è | - | |
| 2011 | Yamaha | 14è | - | |
| 2012 | Yamaha | 19è | - | |
| 2013 | Yamaha | 18è | - | |

## Referències

* ↑ «The rider... Nozaki Fumitaka» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 11 febrer 2011].
* ↑ «Fumitaka Nozaki» (en francès). pole-mecanique.fr. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2008. [Consulta: 7 maig 2010].
* ↑ «2008 Yamaha racing season review» (en japonès). yamaha-motor.co.jp. Yamaha Motor Corporation. [Consulta: 7 maig 2010].

## Enllaços externs

* Fumitaka Nozaki - Lloc web oficial (japonès)
* Palmarès de Fumitaka Nozaki al Campionat del Món júnior (anglès) PDF
* Imatge de Fumitaka Nozaki amb la Yamaha Arxivat 2009-05-15 a Wayback Machine.
# Cases Pere Comerma

Les Cases Pere Comerma són un conjunt d'edificis contigus del centre de Terrassa (Vallès Occidental), situats al carrer del Nord, inclosos en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Cases Pere Comerma I

* carrer del Nord, 59-61
Es tracta d'un parell de cases bessones unifamiliars entre mitgeres, de planta baixa i pis. La planta baixa consta d'una finestra i una porta de grans dimensions, amb arcs rebaixats i escaires plans. La línia d'imposta que divideix la planta del pis conté decoració de dents de serra; el primer pis consta d'un finestral amb balcó a la banda esquerra de la façana. Un mateix tipus de línia d'imposta separa el pis de les golfes, on hi ha una petita finestra també al costat esquerre. La cornisa presenta el mateix tipus de decoració de dents de serra.
Tots dos edificis són idèntics, amb la diferència que el del núm. 59 té la porta a la dreta i el del núm. 61 la té a l'esquerra, amb què fan la sensació de conjunt.

## Casa Pere Comerma II

* carrer del Nord, 65
En aquest cas, és un edifici entre mitgeres amb planta baixa i dos pisos. La planta baixa presenta porta central i dues finestres laterals amb reixa. La porta i les finestres tenen la llinda i els escaires plans. El primer pis conté dues finestres laterals, amb barana de balustres de ceràmica i, per damunt, decoració geomètrica. El segon pis presenta dos grups de finestres tripartides amb una barana de decoració geomètrica.
L'edifici és una obra del 1871 del mestre d'obres terrassenc Jaume Comerma i Torrella. En un principi dedicat a habitatge unifamiliar, el 1904 funcionava com a magatzem industrial i actualment està integrat al Col·legi Airina, situat a la Casa Puigarnau, l'edifici veí del costat dret.

## Casa Pere Comerma III

* carrer del Nord, 63
Edifici entre mitgeres amb planta baixa, pis i golfes. La planta baixa presenta una porta central i dues finestres, de forma simètrica, una a cada lateral i amb llinda. El primer pis té un gran balcó que corona la porta i dues finestres laterals decorades amb ornaments vegetals, a manera de frontó al balcó central. A les golfes hi ha tres finestres rectangulars. Presenta cornisa d'acabament, decorada amb òculs i elements vegetals. Hi ha una barana amb balustres dalt de tot.

## Referències

* ↑ «Cases Pere Comerma I». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 setembre 2014].
* ↑ «Casa Pere Comerma II». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 setembre 2014].
* ↑ Fernàndez Gonzàlez, Guillem; Fumanal Pagès, Miquel Àngel «Terrassa abans de Muncunill: L'arquitectura de Joan Carpinell, Jaume Comerma i Miquel Curet». Terme. Centre d'Estudis Històrics de Terrassa, n. 24, 2009, pàg. 152-153 [Consulta: 22 setembre 2014].
* ↑ «Casa Pere Comerma III». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 setembre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# Ovella aranesa

L'ovella aranesa és la raça d'ovella pròpia de la Vall d'Aran.
Fenotípicament es fa evident que està emparentada amb l'ovella tarasconina dels Pirineus centrals occitans i de fet en podria ser una raça derivada. Els seus orígens més ancestrals podrien haver estat, però, la raça d'ovella merina, ja que es té constància que al segle xv ja hi havia exemplars a la zona.

## Característiques

* Dimorfisme sexual molt definit.
* Els mascles pesen entre 80 i 100 kg i les femelles entre 50 i 70.
* Front sense llana.
* Arcades orbitàries poc prominents.
* Nas sense plecs.
* Cara llarga.
* Pell sense plecs i gruixuda.
* Ventre no voluminós.
* Llavis prims.
* Llana blanca.
* Banyes més llargues en els mascles.
* Banyes normalment corbades cap enrere.
* Orelles horitzontals.
* Extremitats llargues.
* Cua baixa i gruixuda.
* Hi ha sis varietats de capa:
** Negra: uniforme a vegades amb alguna taca blanca de poca extensió.
** Blanca: varietat més habitual.
** Mascarda: motejats de color fosc.
** Beret: virada.
** Capiroja: color roig més o menys uniforme.
** Pigallada: motejats de color vermell.

## Referències

* ↑ «Ovella aranesa». Federació d'Entitats Catalanes de Ramaders d'Oví i Cabrum. Arxivat de l'original el 2020-08-06. [Consulta: 5 març 2020].

## Enllaços externs

* Jordana Vidal, Jordi. «Ovella aranesa». Les races domèstiques autòctones de Catalunya.
* Jordana i Vidal, Jordi; Parés Casanova, Pere-Miquel; Avellanet Torres, Rosa; Ferrando Lebraud, Ainhoa. «Ovella aranesa. Dossier tècnic» (pdf). Departament d'Agricultura, Ramaderia i Alimentació.
* «Associació de Criadors d'Oví de Raça Aranesa (ACORA)».
# Ovari (botànica)

En botànica, a les plantes amb flor, l'ovari és la part inferior del carpel que conté els òvuls, es tracta d'una cavitat tancada que pot estar subdividida, llavors es parla d'ovari bilocular (dues cavitats), trilocular (tres cavitats), tetralocular (quatre cavitats) o plurilocular. Algunes plantes anemòfiles tenen els ovaris molt reduïts i modificats, atès que en no intervenir animals a la pol·linització no són necessaris elements que els atreguin.
Després de la pol·linització l'ovari creix fins a formar el fruit mentre que els òvuls passen a ser les llavors. En el cas de les infructescències, com el gerd o l'ananàs, hi ha altres parts de les flors de la inflorescència que participen en la formació de fruit.

## Tipus d'ovari

En funció de la seva posició respecte al punt d'inserció es parla d'ovari ínfer i d'ovari súper.

### Ovari ínfer

Ovari ínfer (o ovari epigin) és com s'anomena a un ovari que té el periant situat al seu damunt. Aquesta disposició la presenten les flors anomenades epígines, les quals tenen el tàlem (que és l'eixamplament terminal o receptacle del peduncle de la flor, sobre el qual són inserits els verticils florals) de forma còncava i soldat a l'ovari.
En les flors amb aquesta morfologia de l'ovari, els sèpals, pètals i estams semblen inserits damunt del tàlem.

### Ovari súper

Ovari súper o hipogin és la denominació de la disposició de l'ovari quan se situa per damunt de les altres parts florals.
El ginoeci (part femenina) és el verticil més intern d'una flor, i en moltes flors les altres parts (sèpals, pètals i estams) estan ajuntades al receptacle per sota del ginoeci. En aquests casos quan l'ovari se situa per sobre de l'ajuntament de les altres parts florals la flor s'anomena hipògina o posseïdora d'ovari súper.
En algunes espècies com la prunera, el cirerer o l'esbarzer les altres parts que no formen part del carpel estan fusionades formant un tub floral. En aquestes flors ovarian està físicament més avall que els lòbuls de sèpals i pètals i per sota del punt d'unió dels filaments de l'estam. L'ovari encara es considera com súper, però la flor és qualificada de periginovari súper.

## Vegeu també

* Gineceu
* Pericarpi
Viccionari
# Oviparisme

L'oviparisme (del llatí ovum, 'ou', i parire, 'parir') és la qualitat d'aquells animals que es reprodueixen mitjançant la posta d'ous, on es desenvolupa l'embrió, i a partir dels quals neix un nou animal de la mateixa espècie. Són ovípars la majoria d'insectes, els peixos, els amfibis i els rèptils, així com la totalitat de les aus. Entre els mamífers només són ovípars els monotremes (l'ornitorrinc i les equidnes).
Els ous són dipositats a l'exterior (fora del cos de la mare) en el qual, el futur ésser viu completa el seu desenvolupament fins al moment de l'eclosió. La fecundació dels ous pot ser interna, com en els mamífers, o externa, com en la majoria de peixos i amfibis. Un exemple d'éssers que es desenvolupen embrionàriament són els rèptils.

## Referències

* ↑ «Oviparisme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Amniota
* Sistema reproductor en el Regne Animal: peixos
* Posta d'ous
# Inle

L'Inle és un llac de l'estat Shan de Birmània amb uns 500 km², mesurant 100 km de llarg per només 5 km d'ample. Té a la vora unes 200 ciutats i llogarets, la majoria poblats pels Intha (que vol dir fills del Llac). La ciutat principal de la rodalia és Yawnghwe que té un canal de 4 m de fondo fins al llac (Canal de Nankand). El llac és aprofitat i cultivat i les seves aigües formen canals entre les terres de conreu. Són famosos els jardins del llac i les cases flotants. També hi ha un mercat flotant. A la vora del llac hi ha la important pagoda de Phaung Daw U, una de les tres principals de Myanmar, del segle xviii amb imatges del segle xii de Buda.
# Bikini Kill

Bikini Kill és una banda punk nord-americana, enquadrada dins del moviment Riot Grrrl. Es va fundar a Olympia a finals dels anys vuitanta i va desaparèixer el 1998.

## Biografia

Bikini Kill es forma a finals dels anys vuitanta a la Universitat d'Evergreen, a Olympia, per les llavors estudiants, Kathleen Hanna, Tobi Vail i Kathi Wilcox. Totes elles havien participat en diferents fanzins feministes i tocaven juntes en un grup anomenat Jigsaw. Aviat van crear un fanzín anomenat Riot Grrrl, que donaria nom al moviment. Finalment, van formar Bikini Kill i per tal de completar la formació, criden el guitarrista Billy Karren, conegut com a Billy Boredom.
El grup es va caracteritzar per la seva potència i agressivitat a l'hora de tocar, formant part de l'inici d'un moviment denominat Riot Grrrl, duent per bandera el tema feminista. Per exemple, en les seves presentacions, permetien que alguna dona del públic prengués el micròfon i comentés l'abús sexual (o d'altre tipus) que havia rebut. Després de gairebé més de vuit anys de vida, la banda finalment es dissol el 1998.
A la primavera del 1991 varen treure la casset Revolution Girls Style Now! gravat per Yo-Yo Studios. El 2 d'octubre de 1992 publiquen l'EP Bikini Kill EP en vinil, amb sis cançons gravades amb l'ajuda d'Ian MacKaye (membre de Minor Threat i Fugazi). Al març de 1993 apareix Yeah yeah yeah yeah, un EP gravat a Kill Rock Stars i Catcall Records amb l'ajuda de Hussy Bear, una altra banda feminista. Posteriorment, seguiran l'LP Pussy Wippet (1994) i Reject All American (1996) també gravats amb Kill Rock Stars.

## Discografia
### Àlbums

* Revolution Girl Style Now! (1991)
* Bikini Kill EP a Kill Rock Stars (1991)
* Yeah Yeah Yeah Yeah (1993)
* Pussy Whipped (1994)
* Reject All American (1996)

### Singles

* New Radio/Rebel Girl (1993)
* The Anti-Pleasure Dissertation(1994)
* I Like Fucking/I Hate Danger (1995)

## Enllaços externs

* Tigerbomb.net - Arxiu de Bikini Kill (anglès)

## Referències

* ↑ Vélez, Anabel. Mujeres del rock, su historia (en castellà). Barcelona: Redbook Ediciones, 2018, p. 294. ISBN 978-84-947917-6-5.
* ↑ Cruz, Jude «Bikini Kill». Shook Down, núm. 1, pàg. 12-13.
# Cooperativa de producció

Una cooperativa de producció (també anomenada cooperativa de treball associat) és aquella associació d'obrers per constituir una empresa de la qual són treballadors i propietaris alhora.

## Vegeu també

* Cooperativa

## Referències

* ↑ Palomero Caro, Rafael i Pérez Rodríguez, Josep Maria: Histocard 2. Història contemporània de Catalunya i d'Espanya. Castellnou Edicions. Barcelona, abril del 2006. Col·lecció Minimanual, núm. 14. ISBN 84-9804-211-9. Plana 23.

## Enllaços externs

* Federació de Cooperatives de Treball de Catalunya
* Història de les cooperatives de producció als Estats Units. (anglès)
# Inor

L'inor, també anomenat ennemor, és una llengua etiòpica parlada per unes 280.000 persones als woredes de Ennemor i Endegeny (Regió Gurage Occidental, Etiòpia) i que amb el mesqan, el mesmes i el sebat bet gurage forma part de les llengües gurage occidentals, subdivisió de l'etiòpic meridional exterior.

## Bibliografia

* Berhanu Chamora. "Consonant distribution in Inor", in: G. Hudson (ed.), Essays on Gurage Language and Culture (Wiesbaden: Harrassowitz Verlag), pp. 53-67.
* Berhanu Chamora and Hetzron, R. (2000). Inor. Múnic: Lincom Europa. ISBN 3-89586-977-5
* Boivin, Robert (1996). "Spontaneous Nasalization in Inor", in: G. Hudson (ed.), Essays on Gurage Language and Culture (Wiesbaden: Harrassowitz Verlag), pp. 21-33.
* Hetzron, R. (1977). The Gunnän-Gurage Languages. Napoli: Istituto Orientale di Napoli.
* Leslau, W. (1979). Etymological Dictionary of Gurage (Ethiopic). 3 vols. Wiesbaden: Otto Harrassowitz. ISBN 3-447-02041-5
* Leslau, W. (1983). Ethiopians Speak: Studies in Cultural Background. Part V : Chaha - Ennemor. Äthiopistische Forschungen, Band 16. Wiesbaden: Franz Steiner Verlag. ISBN 3-515-03965-1
* Leslau, W. (1996). "Inor Lullabies", in: Africa 66/2, pp. 280-287.

## Enllaços externs

* Entrada Inor a l'Ethnologue
Llengües semítiques :
Llengües semítiques occidentals i centrals :