OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Artroeïta

L'artroeïta és un mineral de la classe dels halurs. Fou descoberta per A.R. Kampf i E.E. Foord el 1993 a la mina Grand Reef d'Arizona. El seu nom fou posat en honor d'Arthur Roe (1912–1993), químic nord-americà i recol·lector de mineralls microscòpics de Tucson, Arizona, EUA.

## Característiques

L'artroeïta és un mineral de plom, alumini, fluor, oxigen i hidrogen, químicament una hidroxisal, un hidroxifluorur de fórmula química Pb[AlF₃(OH)₂]. És incolora, i la seva duresa és de 2,5 a l'escala de Mohs. Té una densitat de 5,36 a 5,43 g/cm³, i cristal·litza en el sistema triclínic, normalment en forma de cristalls tabulars de fins a 1 mm, amb formes {100}, {010}, {001}, {10_1}, {011}, {11_1} i {121}. Té una fractura concoidal i una exfoliació perfecta a {100}.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'artroeïta pertany a «03.CC - Halurs complexos. Soroaluminofluorurs.» juntament amb els següents minerals: gearksutita, acuminita, tikhonenkovita, calcjarlita, jarlita i jørgensenita.

## Formació

Es forma en zones oxidades de dipòsits epitermals de coure, plom i plata. Es troba associada a altres minerals com quars, moscovita, linarita, galena, fluorita, calcioaravaipaita i anglesita.

## Referències

* ↑ «Artroeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 juliol 2014].
* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 3 abril 2012].
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Artroeite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 2 abril 2012].
# Artroplàstia de maluc

L'artroplàstia de maluc és un procediment quirúrgic en el qual l'articulació de maluc es substitueix per un implant protètic, és a dir, una pròtesi de maluc. La cirurgia de substitució de maluc es pot realitzar com a reemplaçament total o hemi (la meitat). Aquesta cirurgia ortopèdica de reemplaçament articular es realitza generalment per alleujar el dolor de l'artrosi o sovint en algunes fractures de maluc. Una artoplàstia total de maluc consisteix en substituir tant l'acetàbul com el cap femoral mentre que l'hemiartroplàstia generalment només substitueix el cap femoral. La substitució de maluc és actualment una de les operacions ortopèdiques més comunes, tot i que la satisfacció del pacient a curt i llarg termini varia àmpliament. Es calcula que aproximadament un 58% del total de reemplaçaments de maluc duraran 25 anys. El cost mitjà d'un reemplaçament total de maluc el 2012 va ser d'uns 7.700 a 12.000 dòlars a la majoria de països europeus.

## Referències

* ↑ Evans, Jonathan T; Evans, Jonathan P; Walker, Robert W; Blom, Ashley W; Whitehouse, Michael R; Sayers, Adrian «How long does a hip replacement last? A systematic review and meta-analysis of case series and national registry reports with more than 15 years of follow-up» (en anglès). The Lancet, 393, 10172, 2-2019, pàg. 647–654. DOI: 10.1016/S0140-6736(18)31665-9. PMC: 6376618. PMID: 30782340.
* ↑ «2012 comparative price report». International Federation of Health Plans. Arxivat de l'original el 12 de novembre 2020. [Consulta: 4 octubre 2015].
# Artropodologia

L'artropodologia és una branca de la zoologia especialitzada en l'estudi dels artròpodes. Per això inclou altres branques com l'entomologia, la carcinologia i l'aracnologia. A vegades es dona aquest paper a l'entomologia encara que sigui tècnicament incorrecte des del punt de vista nominal.
La importància de la seva agrupació per a l'estudio es dona sobretot en les branques mèdiques per la seva patogènia. No només com a agents infecciosos per si mateixos sinó també pel seu paper com a vectores de malalties.

## Bibliografia

* Notas sobre artropodología médica, San José. Universitat de Costa Rica. 1976.

## Enllaços externs

* Institute of Arthropodology and Parasitology Arxivat 2009-01-21 a Wayback Machine. (anglès)
# Artsmithita

L'artsmithita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el seu nom d'Arthur E. Smith Jr. (1935-2009), geòleg del petroli nord-americà i col·leccionista de minerals, qui originalment va trobar el material.

## Característiques

L'artsmithita és un fosfat d'alumini i mercuri, amb fórmula química (Hg$^{2+}$)₂Al(PO₄)$_{1,74}$(OH)$_{1,78}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic formant nius embullats de fibres de cristalls aciculars. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 1,5 i 2, sent un mineral tou. És un mineral incolor, amb ratlla blanquinosa a crema. Té una fractura irregular i diafanitat transparent.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'artsmithita pertany a «08.BO: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida gran, (OH, etc.):RO₄ sobre 1:1» juntament amb els següents minerals: nacafita, preisingerita, petitjeanita, schumacherita, atelestita, hechtsbergita, smrkovecita, kombatita, sahlinita, heneuïta, nefedovita, kuznetsovita i schlegelita.

## Formació i jaciments

Se'n troba com a farciment de fractures en arenisca Jackfork amb altres minerals de mercuri. La seva localitat tipus, i únic indret on se n'ha trobat artsmithita, és la prospecció Funderburk, al Comtat de Pike, Arkansas (Estats Units).

## Referències

* ↑ «Artsmithite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 octubre 2015].
* ↑ «Artsmithite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 7 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Foto d'una artsmithita a mindat.org (anglès)
# Artèria caròtide interna

L'artèria caròtide interna (ACI) és una artèria al coll que subministra circulació cerebral a l'artèria cerebral anterior i a la mitjana.
En anatomia humana, la caròtide interna i l'externa sorgeixen de l'artèria caròtide comuna, on es bifurca a nivell de les vèrtebres cervicals C3 o C4. L'artèria caròtide interna irriga el cervell, inclosos els ulls, mentre que la caròtide externa nodreix altres parts del cap, com ara la cara, cuir cabellut, crani i meninges.

## Referències

* ↑ «Carotid artery». WebMD. [Consulta: 28 juliol 2015].
* ↑ Kiel JW «The Ocular Circulation». Integrated Systems Physiology: From Molecule to Function to Disease, vol. 3, 2010, pàg. 1–81. DOI: 10.4199/C00024ED1V01Y201012ISP012. PMID: 21452447. «The arterial input to the eye is provided by several branches from the ophthalmic artery, which is derived from the internal carotid artery in most mammals.»
# Arxiprestat de les Valls d'Andorra

L'Arxiprestat de les Valls d'Andorra és un dels vuit arxiprestats en que està organitzat el Bisbat d'Urgell. Com indica el seu nom, l'arxiprestat comprèn la totalitat del territori nacional del Principat d'Andorra. L'actual Arxiprest és Mossèn Ramon Sàrries Ribalta.

## Llistat de parròquies

Seguidament, es presenta un llistat dels temples parroquials de l'arxiprestat per parròquia amb el principal en negreta i si disposa de missa regular o no:

### Canillo

| Església | Població | Missa |
| Sant Bartomeu | Soldeu | Sí |
| Sant Jaume | Ransol | No |
| Sant Joan | El Vilar | No |
| Sant Miquel | Prats | No |
| Sant Pere | El Tarter | No |
| Sant Serni | Canillo | Sí |
| Santa Creu | Canillo | No |
| Santa Maria | Meritxell | No |
| Santuari de Meritxell | Meritxell | Sí |
| 9 parròquies | - | 3 parròquies |
| Font: Arxiprestat de les Valls d'Andorra ||||

### Encamp

| Església | Població | Missa |
| Sant Felip i Sant Jaume | Els Cortals | No |
| Sant Marc i Santa Maria | Encamp | No |
| Sant Miquel | Encamp | No |
| Sant Pere | El Pas de la Casa | Sí |
| Sant Romà | Les Bons | No |
| Santa Eulàlia | Encamp | Sí |
| 6 parròquies | - | 2 parròquies |
| Font: Arxiprestat de les Valls d'Andorra ||||

### Ordino

| Església | Població | Missa |
| Sant Corneli i Sant Cebrià | Ordino | Sí |
| Sant Martí | La Cortinada | Sí |
| Sant Miquel | Ansalonga | No |
| Sant Pere | El Serrat | No |
| Sant Roc | Sornàs | No |
| Sant Romà | Erts | No |
| Sant Serni | Llorts | Sí |
| Santa Bàrbara | Ordino | No |
| 8 parròquies | - | 3 parròquies |
| Font: Arxiprestat de les Valls d'Andorra ||||

### La Massana

| Església | Població | Missa |
| Sant Corneli i Sant Cebrià | Ordino | Sí |
| Sant Martí | La Cortinada | Sí |
| Sant Miquel | Ansalonga | No |
| Sant Pere | El Serrat | No |
| Sant Roc | Sornàs | No |
| Sant Romà | Erts | No |
| Sant Serni | Llorts | Sí |
| Santa Bàrbara | Ordino | No |
| 8 parròquies | - | 3 parròquies |
| Font: Arxiprestat de les Valls d'Andorra ||||
* Sant Iscle i Santa Victòria (La Massana)

### Andorra la Vella

* Sant Esteve (Andorra la Vella)
* Santa Maria (Andorra la Vella)
* Santa Coloma (Santa Coloma)

### Sant Julià de Lòria

* Sant Julià i Sant Germà (Sant Julià de Lòria)

### Escaldes-Engordany

* Sant Pere Màrtir (Les Escaldes)

## Referències

* ↑ https://bisbaturgell.org/index.php/ca/bisbat-durgell-sp-770872453/territori/149-territori/sp-129/sp-165/221-arxiprestat-valls-dandorra Arxivat 2022-01-12 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.esglesiacatolica.ad/ca/content/misses

## Enllaços externs

* Arxiprestat de les Valls d'Andorra - Lloc web oficial
# Arxipèlag del Frieu

L'arxipèlag del Frieu (en occità Archipèla dau Frieu, en francès Archipel du Frioul) són un conjunt d'illes situades enfront del barri d'Endome de Marsella. El componen quatre illes, la superfície total de les quals arriba a les 200 ha. Les illes componen un dels 111 barris de Marsella, pertanyent al districte 7è.
Les illes compten amb 146 habitants censats (2012).

## L'arxipèlag

El Frieu el componen quatre illes principals:
* Pomègue al sud (2,7 km de llarg i 89 m d'altitud màxima).
* Ratonèu al nord (2,5 km de llarg i 86 m d'altitud màxima).
* It, a l'est. S'hi alça el castell d'It; és la fortalesa que va acollir Edmond Dantès, l'heroi imaginari de la novel·la El Comte de Montecristo d'Alexandre Dumas.
* Tibolenc de Frieu, illot situat a l'oest de Ratonèu.
Les illes de Pomègue i Ratonèu es troben enllaçades pel dic Berry, construït el 1822 sota el regnat de Lluís XVIII. Se l'anomena així en record del duc de Berry, assassinat el 1820 per l'obrer bonapartista Louis Pierre Louvel. Aquest dic va transformar l'antic amarrador d'època romana en un veritable port.
Un servei de llanxes enllacen el Port Vielh de Marsella (Moll dels Belgues) amb les illes. El port de Pomègue-Ratonèu es troba a una distància de 5,9 km del Port Vielh, mentre que l'illa d'It es troba 4,4 km.

## Vegetació

La floració a les illes hi és prou abundant malgrat les seves condicions climàtiques siguin dures. Així, hi podem veure colònies de Sedum litoreum, Silene sedoides, Astragalus tragacantha, Pancratium maritimum, Phleum arenarium, Mesembryanthemum nodiflorum i les associacions halofílies dels Crithmo-Limonietea. L'arxipèlag també acull comunitats d'Ephedra distachya, d'Hyoseris scabra i Melilotus siculus.
La flora del Frieu compta amb 14 espècies vegetals rares o protegides.

## Fauna

L'arxipèlag forma part de la zona de protecció especial de les illes de Marsella. Malgrat la proximitat amb la ciutat hi ha més de 70 parelles de baldrigues que hi aniden.També hi podem trobar el falcó pelegrí, el mussol comú, la merla blava o el martinet. Deixant de banda els ocells, el Frieu acull la població de Phyllodactylus més septentrional d'Europa.

## Referències

* ↑ «Població dels barris de Marsella» (en francès). Institut National de la statistique et des études économiques (INSEE). [Consulta: 21 juliol 2018].
* ↑ Lou Tresor dóu Felibrige de Frédéric Mistral dona per a aquest nom l'etimologia grega αντι πολιν, «davant la ciutat». Enllaç aquí.
* ↑ VVAA. [https://inpn.mnhn.fr/docs/ZNIEFF/znieffpdf/930012457.pdf ARCHIPEL DU FRIOUL, ÎLES D'ENDOUME (Identifiant national : 930012457)] (tesi) (en francès). Inventaire National du Patrimoine Naturel, 6/7/2018, p. 2.
* 1 2 VVAA. [http://www.ilesdemarseille.fr/doc_base/restreint/frioul_2004.pdf Parc Maritime des Îles du Frioul - Année 2004 - PRESENTATION SYNTHETIQUE DU PARC MARITIME DES ILES DU FRIOUL] (tesi) (en francès). Ajuntament de Marsella, 2004, p. 1.

## Enllaços externs

* Informació general del l'arxipèlag.
* Illes de Marsella.
* Informació sobre les línies de ferris que enllacen Marsella amb les illes.
* Article sobre la geologia i vegetació de les illes Arxivat 2018-07-21 a Wayback Machine..
# Arxiu Històric Municipal de Gandia

L'Arxiu Històric Municipal de Gandia té el seu origen al mateix temps que la formació documental referida a Gandia, és a dir, cap a mitjan segle xiii. La incertesa d'aquesta informació no és obstacle per acceptar que els orígens del centre sanitari es remunten al moment en què Gandia, abans una alqueria musulmana, es transformava pas a pas en vila cristiana, i assolia la capacitat de dotar-se de les institucions pròpies d'un centre urbà. Entre elles, també, d'un arxiu municipal.
L'arxiu municipal sempre ha estat lligat a la secretaria del consell municipal. En els anys setanta del segle xx va patir diversos trasllats a locals del centre històric de la ciutat. Amb la construcció del nou ajuntament i la seua inauguració en 1982, per primera vegada es diferencia una secció administrativa i una històrica. Aquesta última es trasllada, per a construir l'Arxiu Històric de la Ciutat, a la plaça del Rei Jaume I, en 1994.

## Fons

En l'arxiu administratiu trobem els documents més recents produïts per l'ajuntament, aquells que tenen entre 5 i 20 anys d'antiguitat. La documentació en tràmit, o amb menys de 5 anys, és custodiada per les diferents oficines municipals, les quals s'encarreguen d'autoritzar el seu ús i consulta. Transcorreguts 20 anys de la seua producció, els documents passen al fons intermedi que, per raó d'espai, es troba en l'Arxiu Històric.
L'arxiu municipal de Gandia compta, a més amb nombrosos fons i col·leccions que, per diversos motius, s'han anat incorporant. Una de les principals causes d'aquestes incorporacions és la política d'adquisicions que porta l'arxiu, el qual s'ha encarregat de microfilmar i reproduir arxius de diversa tipologia: nobiliaris, familiars, personals, etc.; també s'ha ocupat de buscar documentació relacionada amb Gandia en altres arxius; ha microfilmat el fons local per a preservar-lo; etc.
L'arxiu municipal es troba repartit en dos edificis, el de la casa consistorial, on es troba l'arxiu administratiu (en la quarta planta), i l'antic convent de Sant Roc del s. XVI, en el qual es troba l'arxiu històric.
L'arxiu històric ocupa tres plantes adjuntes de l'ala nord del claustre del convent. La planta baixa s'utilitza per a depòsit i magatzem, la primera planta s'utilitza per a depòsit i treball intern, i la segona planta situa un altre depòsit més xicotet.

## Referències

* ↑ ««Censo-Guía de Archivos de España e Iberoamérica»» (en castellà). Ministerio de Educación, Cultura y Deporte. [Consulta: 5 maig 2020].
* ↑ L'Arxiu Municipal de Gandia : història i guia. Gandia: Ajuntament de Gandia, Servei d'Arxius, 2007, p. 228. ISBN 9788492173292.
* ↑ «Cens del Patrimoni Documental Valencià». Conselleria d'Educació, Cultura i Esport de la Generalitat Valenciana. [Consulta: 5 maig 2020].
# Arxiu de TV3 i Catalunya Ràdio

L'arxiu de TV3 i Catalunya Ràdio és la col·lecció de documents audiovisuals i sons produïts per les cadenes de televisió i ràdio públiques catalanes: Televisió de Catalunya (TV3) i Catalunya Ràdio. Conté una part important del patrimoni audiovisual de Catalunya i té com a objectiu assegurar la preservació i l'accés permanent als documents. L'arxiu digital de TV3 inclou prop de 200.000 hores de vídeo i l'arxiu sonor de Catalunya Ràdio permet cercar i escoltar més de 8.455 programes de ràdio.

## Evolució

TV3 conserva com a únic dipositari, una part important del patrimoni audiovisual de Catalunya. Ja en les primeres emissions, l'any 1983, es va establir una política de conservació i documentació dels seus fons, i aquesta política s'ha anat modificant segons els avenços tecnològics:
L'any 2003 es va implantar un sistema de producció i arxiu digital. A finals del 2006 es va iniciar el procés de digitalització de l'antic arxiu de cintes de vídeo. L'octubre del 2012, l'arxiu digital ja contenia prop de 200.000 hores de vídeo (que ocupen uns 4.000 terabytes) i un creixement anual d'unes 25.000 hores.
L'arxiu sonor de Catalunya Ràdio no es queda enrere, ja que es poden cercar més de 8.455 programes de ràdio a través de la seva pàgina web on es poden escoltar els monogràfics sobre persones i fets que han marcat la història.

## Finalitat

Cal tenir en compte, però, que TV3 no és un organisme de preservació, sinó un operador públic de televisió. Per tant, l'arxiu de TV3 és un arxiu lligat a la producció i emissió, però que, com a part d'un servei públic, compleix amb una doble finalitat:
Com a fons patrimonial: preserva com a únic dipositari un fons d'interès cultural i patrimonial que no està preservat en cap altre arxiu. La història política, social i cultural del país des de l'any 1983 està reflectida en les produccions de TV3 preservades a l'arxiu.
Com a eina de producció: gestiona aquest fons, que constitueix un dels actius de la mateixa televisió, amb criteris d'eficiència, per facilitar-ne l'explotació en l'emissió i producció, i rendibilitzar-ne el màxim l'ús. En un arxiu de televisió, l'objectiu no és la conservació d'uns suports, sinó assegurar la preservació i l'accés permanent dels documents audiovisuals, les imatges i els sons que contenen.

## Referències

* ↑ «De la videoteca a l'arxiu digital: evolució del Departament de Documentació de Televisió de Catalunya». Tripodos Communication, (2012). [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ «L'Arxiu Sonor de Catalunya Ràdio - CCMA». Catalunya Ràdio. [Consulta: 12 juny 2022].
# Andrew Kreisberg

Andrew Kreisberg (23 d'abril de 1971) és un guionista de televisió nord-americà. El seu primer treball va ser en la sitcom d'animació Mission Hill. Des de la seva cancel·lació, ha escrit per a sèries com Justice League, Els Simpson, Hope & Faith i Boston Legal.

## Referències

* ↑ «Andrew Kreisberg». [Consulta: 11 gener 2020].
# Haplogrup N del cromosoma Y humà

L'haplogrup N del cromosoma Y humà és un haplogrup format a partir de l'haplotip LLY22G del cromosoma Y humà.
Aquest haplogrup apareix a l'Europa occidental, així com al llarg de Rússia, el nord d'Escandinàvia i Finlàndia.
És descendent de l'haplogrup K, i es creu que va ser el primer a aparèixer a Sibèria fa milers d'anys. Va ser transportat per Euràsia per grans migracions de parlants de llengües uràliques.
Quant a l'origen geogràfic de l'haplogrup N, és important fer notar que els cromosomes Y pertanyents a l'haplogrup N així com al parafilètic no diferenciat NO* es troben en elevades proporcions entre les poblacions de l'est d'Àsia, incloent-hi els japonesos, i que l'haplogrup O, que és el "germà" de l'N en l'arbre filogenètic, es troba quasi exclusivament a l'extrem oriental d'Àsia, on és l'haplotip modal. Això suggereix una relació prehistòrica entre els protouralians i la majoria dels ancestres de diversos pobles que han estat arqueològicament i històrica lligats amb la regió de la Xina.
Haplogrup N és el grup ancestral per als N1, N2, i N3.

## Enllaços externs

* Dispersió de l'haplotip N Arxivat 2006-03-20 a Wayback Machine., del National Geographic.
Haplogrups del cromosoma Y humà :
| | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic |
| | A | A | A | A | BT | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | B | B | B | CT | CT | CT | CT | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | DE | DE | C | F | F | F | F | F | | | | | | | | | |
| | | | | | D | E | | | G | H | IJ | IJ | K | K | K | K | | | | | |
| | | | | | | | | | | | I | J | | LT | MS | MS | NO | NO | P | P | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | N | O | | Q | R |
# Estany de Monges

L'Estany de Monges és un llac que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
«El nom prové dels "monjos" i no de les "monges", com es podria pensar».
El llac, d'origen glacial, està situat a 2.418 metres d'altitud, a la Capçalera de Caldes i té una superfície de 15 hectàrees. Drena cap a l'Estany de Travessani (SSE).
Cal remarcar al seu voltant: el Tuc de Monges (O), el Coret d'Oelhacrestada (N), el Montardo (N), les Agulhes deth Pòrt (NE), l'Estany de Mangades (E) i l'Estany de Travessani (S).

## Rutes

Destaquen tres camins per arribar al coll:
* Des del Refugi de la Restanca via Estanh deth Cap deth Pòrt i Coret d'Oelhacrestada. Aquest tram coincideix amb el GR 11.18, i també amb la ruta normal de l'etapa de la travessa Carros de Foc que uneix els refugis Joan Ventosa i Calvell i de la Restanca.
* Des del Refugi Joan Ventosa i Calvell hi ha quatre variants, depenent per quines ribes es voregin els diferents estanys del recorregut. La variant més habitual passa entre els estanys de Travessani i Clot, i per l'extrem sud de l'Estany de Monges. Aquesta ruta coincideix amb l'altre tram de l'etapa de la travessa Carros de Foc que uneix els dos refugis.
* Des del Port de Caldes hi a dues variants:
** Pel sud de l'Estany del Port de Caldes i Coret d'Oelhacrestada, coincidint amb el GR 11.18.
** Pel sud de l'Estany de Mangades.

## Referències

* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 24 octubre 2009].
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Estany de Monges. [Consulta: 22/09/2013]
* ↑ Calculada per Josep Borrut, amb les dades del Institut Cartogràfic de Catalunya (Estany de Monges). [Consulta: 09/07/2011]
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)