OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Air Atlanta Icelandic

Air Atlanta Icelandic és una companyia aèria i un important operador de xàrter (Aircraft Crew Maintenance Insurance) també conegut com "Aircraft, Crew, Maintenance and Insurance" (ACMI), amb la seva seu central a Kópavogur. La seva base principal es troba a l'aeroport internacional de Keflavík.

## Història

L'empresa va ser fundada el 10 de febrer de 1986 per Arngrimur Johannsson i Thora Gudmundsdottir. El 2021, Air Atlanta Icelandic va reobrir la seva filial europea Air Atlanta Europe, amb seu a Malta, per operar avions de passatgers Boeing 777. El 2025, la companyia islandesa integrarà el seu primer Boeing 777.

## Flota

La flota d'Air Atlanta Icelandic consta de 9 avions al febrer de 2025:
* 8 Boeing 747-400F
* 1 Boeing 777-200ER

## Referències

* ↑ Air Atlanta Icelandic to establish new AOC
* ↑ Air Atlanta opens new chapter with move to 777s
* ↑ Air Atlanta Icelandic adds first B777-200ER
* ↑ Air Atlanta Icelandic Fleet Details and History

## Enllaços externs

* Air Atlanta Icelandic - Lloc web oficial
# Elmer Schoebel

Elmer Schoebel (East St. Louis, 8 de setembre de 1896 - Florida, 14 de desembre de 1970), fou un compositor, pianista i arranjista estatunidenc.
Estudià teoria musical, guitarra i piano en la seva ciutat natal, i el 1910 (quan només tenia catorze anys) començà a treballar en els cinemes acompanyant al piano els films muts. El finalitzar la primera guerra mundial (1918) s'instal·là a Chicago, on actuà amb la 2oth Century Jazz Band i amb la New Orleans Rhythim Kings (1922-1923), enregistrant amb aquesta última diversos discs.
Durant la dècada dels trenta es dedicà a compondre edicions musicals convertint-se en autor de nombrosos temes considerats posteriorment com a clàssics del Jazz tradicional, entre els quals destaquen: Nobody's sweet-heart, Bugle call rag i Prince of waills.
Més tard tornà a la seva activitat com a pianista i, entre 1950 i 1953, tocà junt amb Conrad Janis.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. A-Z, pàg. 1227 (ISBN 84-239-7591-6)
# Crowdie

El Crowdie és un formatge cremós escocès.
És menja sovint amb oatcakes o abans de les Céilidh perquè es creu que pot atenuar els efectes del whisky. La seva textura és suau i trencadissa i té un gust lleugerament amarg. És baix en greix, com el mató, ja que està fet amb llet descremada.

## Referències

* ↑ «Scottish Cheese and Specialist Cheeses from Scotland - Taste of Scotland», 2009. [Consulta: 20 maig 2011].
# Chaca burmensis

Chaca burmensis és una espècie de peix de la família dels càcids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Myanmar.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gray J. E., 1831. Description of twelve new genera of fish, discovered by Gen. Hardwicke, in India, the greater part in the British Museum. Zool. Misc. 1831. 7-9.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Brown, B. A. & Ferraris, C. J., Jr., 1988. Comparative osteology of the Asian catfish family Chacidae, with the description of a new species from Burma. American Museum Novitates Núm. 2907: 1-16.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.

## Bibliografia

* Brown B. A. & C. J. Ferraris, 1988. Comparative Osteology of the Asian Catfish Family Chacidae, with the description of a New Species from Burma. American Museum Novitiates Núm. 2907: 1-16, figs. 1-9, tab. 1-2. 11 de febrer de 1988.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Diogo, R., M. Chardon i P. Vandewalle, 2004: On the osteology and myology of the cephalic region and pectoral girdle of Chaca bankanensis (Bleeker, 1852), with comments on the autapomorphies and phylogenetic relationships of the Chacidae (Teleostei: Siluriformes). Animal Biology. v. 54 (núm. 2): 159-174.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Roberts, T. R., 1982: A revision of the south and southeastern Asian angler-catfishes (Chacidae). Copeia 1982 (núm. 4): 895-901.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Online Etymology Dictionary

L'Online Etymology Dictionary és un diccionari en línia en el qual es descriu l'etimologia de les paraules en llengua anglesa. El seu acrònim, OED, coincideix amb l'acrònim que s'empra sovint per referir-se a l'Oxford English Dictionary. Douglas Harper va crear el diccionari etimològic per guardar així la història i evolució de més de 30.000 paraules, incloent-hi argot i llenguatge tècnic. L'Online Etymology Dictionary ha estat referenciat per la biblioteca de la Universitat d'Ohio com una font d'informació etimològica rellevant i fou citat al Chicago Tribune com "una de les millors fonts per trobar la paraula justa". També és citat en nombrosos articles com a font per explicar la història i evolució de les paraules.

## Referències

* 1 2 Ohio University, Online Etymology Dictionary. Creat el 2003, http://infotree.library.ohiou.edu/single-records/2705.html Arxivat 2007-02-11 a Wayback Machine., consultat el 5-1-07.
* ↑ Online Etymology Dictionary
* ↑ Bierma, Nathan. Internet has best resources for finding just the right word. Chicago Tribune, 3 de gener de 2007.
* ↑ Rudeen, Mike. Any questions?; Ask! away on the News' new blog. Rocky Mountain News, 18 de desembre 2006.
* ↑ Murali, D. Big results require big ambitions. Business Line (The Hindu), 21 de juliol de 2006
* ↑ Whyte, Ellen. Online resources to help improve your vocabulary. New Straits Times, 27 d'octubre de 2005

## Enllaços externs

* Online Etymology Dictionary - Lloc web oficial
# Els assassins del Kilimanjaro

Els assassins del Kilimanjaro (títol original en anglès: Killers of Kilimanjaro) és un film britànic de Richard Thorpe estrenat el 1959. Ha estat doblada al català.

## Argument

Mombasa, a finals del segle xix. Una noia cerca el seu pare i el seu promès que han desaparegut misteriosament. Ajudat de l'enginyer estatunidenc encarregat de la construcció del ferrocarril i del fill d'un cap indígena, marxa a la seva recerca a través de la jungla. Aventures i peripècies esperen els membres d'aquesta petita expedició i els seus portadors.

## Repartiment

* Robert Taylor: Robert Adamson
* Anne Aubrey: Jane Carlton
* Anthony Newley: Hooky
* Grégoire Aslan: Cheikh Ahmed
* Donald Pleasence
* John Dimech

## Al voltant de la pel·lícula

Killers of Kilimanjaro és vagament basada en una història verdadera: dos lleons van matar prop de 130 obrers prop d'un taller a l'Àfrica, al final del segle xix. Les despulles dels menjadors d'homes són conservades al Field Museum de Chicago, Illinois.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Els assassins del Kilimanjaro. esadir.cat.
* ↑ «Killers of Kilimanjaro». The New York Times.
* ↑ http://www.naturalhistorymag.com/0509/0509_feature.html?page=4

## Bibliografia

* Monthly Film Bulletin, núm. 310 (anglès)
* Cahiers du cinéma, Número 104, febrer 1960
# Josep Fabré Nin

Josep Fabré Nin (Vilanova i la Geltrú, 13 de gener de 1916 - 9 d'abril de 2001) fou un baster i autor de llibres sobre el seu ofici. Provinent d'una família dedicada a l'ofici des de tres generacions enrere, ell fou el darrer en dedicar-se (i també el darrer en dedicar-se a Vilanova).
Fabré, conscient que n'era el darrer dipositari d'aquestes antigues tècniques i coneixements, va voler deixar constància i per aquest motiu va iniciar la redacció d'uns tractats sobre el seu ofici. Veient la necessitat que l'obra fos il·lustrativa, aprengué a dibuixar. És la primera persona a editar llibres sobre la matèria en llengua catalana.
Les seves eines i dibuixos són propietat de l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú i estan dipositats a la Biblioteca Museu Víctor Balaguer des de l'any 2000.

## Obres

* Guarniments i carruatges de Catalunya (Vilanova, 1985)
* El Cavall al llarg de la Història (1988)
* La confecció dels guarniments del cavall (Vilanova, 1996)

## Referències

* ↑ Puig Rovira, Francesc X. Diccionari biogràfic de Vilanova i la Geltrú : dones i homes que han fet història. 1a. ed.. Vilanova i la Geltrú: Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, 2003, p. 115. ISBN 84-85960-83-1 [Consulta: 16 gener 2018].
# Chaetostoma aburrensis

Chaetostoma aburrensis és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.

## Referències

* ↑ Tschudi J. J. von 1846. Ichthyologie. Pp. ii-xxx + 1-35, Pls. 1-6. A: Untersuchungen über die Fauna Peruana. Scheitlin & Zollikofer, St. Gallen. 1844-46, in 12 parts. Fauna Peru.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Posada, A. 1909. Los peces. Pp. 285-322. A: Estudios científicos del doctor Andrés Posada con algunos otros escritos suyos sobre diversos temas. Medellín, Colombia.
* Salcedo, N. J. 2006: New species of Chaetostoma (Siluriformes: Loricariidae) from central Peru. Copeia 2006 (núm. 1): 60-67.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Loris Gubian

Loris Gubian (La Croix-Rousse, 4 de gener de 1989) és un ex-pilot de trial francès. L'any 2008 va guanyar el Campionat del Món de trial júnior i el 2009 el Campionat de França i el Campionat d'Europa de trial amb la motocicleta catalana Gas Gas. El 2018 va guanyar amb la Gas Gas el nou campionat que havia creat feia poc la FIM per a les motos elèctriques, la Copa del món de Trial-E.
A finals de la temporada del 2019, Loris Gubian va anunciar la seva retirada definitiva de les competicions.

## Palmarès

| Any | Motocicleta | C. del Món outdoor | C. del Món indoor | C. de França | Altres |
| 2003 | Scorpa | - | - | | C. Eur. juvenil |
| 2007 | Sherco | - | 12è | | |
| 2008 | Sherco | 21è | - | | C. Món júnior |
| 2009 | Gas Gas | 9è | 11è | 1r | C. d'Europa |
| 2010 | Gas Gas | 9è | 7è | 1r | |
| 2011 | Gas Gas | 7è | 9è | 1r | |
| 2012 | Gas Gas | 12è | 6è | | |
| 2013 | Gas Gas | 8è | - | | |
| 2014 | Ossa | 18è | 7è | | |
| 2015 | Gas Gas | - | 8è | | |
| 2016 | Beta | 14è | - | | |
| 2017 | Beta | 20è | 10è | | |
| 2018 | Gas Gas | - | - | | C. FIM de Trial-E |
| Total títols | Total títols | 0 | 0 | 3 | 4 |
* ↑ Al total de títols s'hi compten tots els campionats estatals o internacionals guanyats

## Referències

* ↑ «The rider... Gubian Loris» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 11 febrer 2011].
* ↑ «Gubian Loris» (en anglès). fim-live.com. FIM. [Consulta: 23 febrer 2010].
* ↑ Guédard, Yann. «Loris Gubian : « Je tire ma révérence. »» (en francès). moto-station.com, 11-12-2019. [Consulta: 28 juny 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès de Loris Gubian al Campionat Júnior (anglès) PDF
* Palmarès de Loris Gubian al Campionat del Món (anglès) PDF
Campions d'Europa de trial :
1992 - Pons
1993 - Lampkin
1994 - Benítez
1995 - Justribó
1996 - Reyes
1997 - Catllà
1998 - Pascuet
1999 - Alcaraz
2000 - Raga
2001 - Manzano
2002 - Fajardo
2003 - Bou
2004 - Błażusiak
2005 - Morris
2006 - Dabill
2007 - Gibert
2008 - Brown
2009 - Gubian
2010 - Wigg
2011 - Challoner
2012 - Grattarola
2013 - Karlsson
2014 - Kadlec
2015 - Tournour
2016 - Gelabert
2017 - Farré
2018 - Grattarola
2019 - Marcelli
2020
2021 - Haga
2022 - Hemingway
2023 - Gunvaldsen :
# Yavia

Yavia és un gènere de plantes descobert el 2001 amb només una única espècie, laYavia cryptocarpa. Pertany a la família de les cactàcies. De vegades la planta és classificada en la tribu de les Trichocereeae.
El nom del gènere refereix al departament de Yavi de província de Jujuy a l'Argentina, on se l'ha trobat a la zona de Quebrada de Toqueros a una altitud de 3700 msmn. L'epítet cryptocarpa, grec per a «fruit amagat», es refereix al fet que els fruits es formen dins del cos del vegetal. Només apareixen quan la planta travessa un període de sequera.

## Descripció

L'espècie, d'arrel molt tuberosa, presenta una tija subglobular, comprimida en l'àpex i més ample a la part superior que en la inferior. El seu aspecte general és bastant aplanat i la part superior sobresurt lleugerament del sòl. Fa de 3 a 4 cm d'altura per uns 2 a 3 cm d'ample. Les arèoles es disposen sobre els tubercles i presenten entre 8 i 15 espines pectinades d'uns 5 mm de llarg. Les flors són de color rosa pàl·lid encara que poden presentar-se blanques o porpra pàl·lid. Fa 1 cm de llarg per uns 2 cm d'ample. La floració és diürna i es produeix a la fi de la primavera. Els fruits fan uns 2 o 3 mm d'ample i es mantenen protegits en la depressió central de la planta durant diversos mesos. De juliol a novembre els fruits són expulsats. Els botons florals es formen al començament de l'època de pluges. Les flors són molts sensibles a altes temperatures. Al seu hàbitat natural les temperatures varien de -0,6 °C a 19 °C, amb una mitjana de 9,5 °C amb períodes de gel en totes les estacions.

## Cultiu

Es multiplica a través de llavors, moltes vegades s'empelta, ja que creix molt poc a poc. Requereix una temperatura mitjana mínima de 8 °C i exposició a ple sol. Reg quotidià a l'estiu però escàs en forma de ruixada fina amb vaporitzador que s'assembli al rou natural com a l'hàbitat natural on no plou gaire. Absorbeix la humitat per les espines. Se l'ha de mantenir sec a l'hivern. Li cal un substrat sec, porós i ben drenat. Quan la planta està ben arrelada, es pot regar una mica més pel substrat.

## Referències

* ↑ Kiesling, Roberto; Piltz, Jörg «Eine neue Kakteengattung aus Argentinien, Yavia cryptocarpa R. Kiesling & J. Piltz, gen. & spec. nov.» (pdf) (en alemany). Kakteen und andere Sukkulenten, 52, 3, 2001, pàg. 57-63.
* 1 2 3 Kiesling i Piltz, 2001, p. 61.
* ↑ Kiesling, Roberto; Ferrari, Omar «Yavia cryptocarpa – conservation action on a new and interesting cactus». British Cactus and Succulent Journal. British Cactus and Succulent Society, 21, 1, 2003, pàg. 20–25. Arxivat de l'original el 2007-09-27 [Consulta: 6 desembre 2021].
* ↑ Kiesling i Piltz, 2001, p. 57.
* ↑ «Yavia cryptocarpa R.Kiesling & Piltz» (en francès). Au Cactus Francophone, 07-08-2010. [Consulta: 6 desembre 2021].
* 1 2 Kiesling i Ferrari, 2003, p. 25.
# Joan Blanquer i Panadès

Joan Blanquer i Panadès (Castellar del Vallès, 1912 - Sabadell, 2002) fou un director de cinema amateur català.
Fill petit de Blai Blanquer Mecier, i Maria Panadès Martorell, va nàixer al molí de Fontscalents de Castellar del Vallès, Joan Blanquer i Panadès era un administratiu de professió que dedicà gran part de la seva a realitzar pel·lícules i documentals amateurs i desenvolupà una intensa activitat en cinefòrums del Vallès Occidental.
Després de la Guerra Civil, l'any 1940 va anar viure a Sabadell, es va casar amb Cèlia Carraté i va tenir un fill.
La seva obra més coneguda és El pa nostre de cada dia, filmada l'any 1950 juntament amb el cineasta i càmera sabadellenc Ramon Bardés i Abellà, en què crítica les condicions de vida de la postguerra a Espanya, gravant com arriba a Sabadell un nen famèlic, provinent de la immigració dels anys 50 a Catalunya. Blanquer també fou guionista de diferents pel·lícules amateurs, guardonades per revistes especialitzades.
El 1985 promogué l'entitat Amics de la Filmoteca de Sabadell que, gràcies a la seva iniciativa, edità "Cinescrits" (1983-85, quatre núm.). Professor de català durant el franquisme i capdavanter de l'activitat cultural a la ciutat.
L'any 1995, la Fundació Lluis Carulla li va atorgar el Premi d’Actuació Cívica per la seva tasca com a professor de català durant el franquisme i el seu activisme en diverses iniciatives culturals de Sabadell: els Amics del Cinema, la delegació d'Òmnium Cultural a Sabadell i la Fundació Bosch i Cardellach. Va col·laborar amb la Unió Excursionista de Sabadell, la Comissió Municipal de Normalització Lingüística i l'Arxiu d’Història de Castellar. També va ser jurat del Premi Pere Quart d’humor i sàtira i va col·laborar a la Forja, Plaça Vella i Artilletres.
L'any 2000 l'Ajuntament de Castellar va publicar el llibre Castellar en el meu record on es recullen els 60 articles que Joan Blanquer havia anat publicant al setmanari Forja. En aquest aplec de records l'autor explica la vida, els costums, les tradicions dels castellarencs i de les entitats de l'època.
El seu llegat també deixa una dedicació en la promoció de la cultura i llengua catalana (va ser accionista de la discogràfica Edigsa) així com diferents investigacions sobre història local. Morí a Sabadell l'any 2002.
A la població natal, hi ha un centre educatiu dedicat a la seva memòria.

## Referències

* ↑ «Casa Blanquer». Wikipedia, 18-09-2024.
* 1 2 «AMATEUR FILM UNDER THE INFLUENCE OF NEO-REALISM» (en anglès). International Documentary Film Festival. Instituto Navarro de las Artes Audiovisuales y la Cinematografia. [Consulta: 9 setembre 2011].
* ↑ «Enciclopèdia Catalana». [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ «Membre numerari de la Fundació Bosch i Cardellach». [Consulta: 29 juliol 2021].
* 1 2 «Revista L'Actual». [Consulta: 29 juliol 2021].
* ↑ «Escola Joan Blanquer». Ajuntament de Castellar del Vallès. [Consulta: 9 setembre 2011].

## Vegeu també

* Casa Blanquer

## Enllaços externs

* Web de l'Escola Joan Blanquer de Castellar del Vallès
* Josep Torrella.Joan Blanquer. La discreció i el rigor.
# Chaetostoma dupouii

Chaetostoma dupouii és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ Tschudi J. J. von 1846. Ichthyologie. Pp. ii-xxx + 1-35, Pls. 1-6. A: Untersuchungen über die Fauna Peruana. Scheitlin & Zollikofer, St. Gallen. 1844-46, in 12 parts. Fauna Peru.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fernández-Yépez, A. 1945. Un nuevo loricarido para Venezuela. Descripción d'un ejemplar de Loricariidae, colectado en el Río Encantado, afluente del Río Tuy por medio del Río Grande. Mem. Soc. Cienc. Nat. La Salle v. 5 (núm. 14): 27-34.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Salcedo, N. J. 2006: New species of Chaetostoma (Siluriformes: Loricariidae) from central Peru. Copeia 2006 (núm. 1): 60-67.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Olga Törös

Olga Törös (hongarès: Törös Olga) (Debrecen, 4 d'agost de 1914 - Kecskemét, 16 de febrer de 2015) va ser una gimnasta artística hongaresa que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de bronze en la competició del concurs complet per equips del programa de gimnàstica.
El 1939 es graduà com a professora d'educació física. Morí el 16 de febrer de 2015, amb 100 anys.

## Referències

* ↑ «Olga Törös Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 8 gener 2019].
* ↑ «Torna: Halhatatlan lett a ma 100 éves Tőrös Olga» (en hongarès). Nemzeti Sport. Ringier, 04-08-2014 [Consulta: 7 agost 2014].
* ↑ «Torna: Elhunyt Törös Olga» (en hongarès). Origo.hu. Origo Zrt., 16-02-2015 [Consulta: 16 febrer 2015]. Arxivat 2015-02-16 a Wayback Machine.
# Carmen Monné

Carmen Monné (Nova York, 1895?–Sant Sebastià, 1959) va ser una pintora i intel·lectual espanyola que va estar casada, des de 1919, amb Ricardo Baroja (de qui era col·laboradora).
Al costat de la seva cunyada Carmen Baroja va ser impulsora de l'associació teatral El Mirlo Blanco, que es dedicava a la representació de peces dramàtiques al mateix domicili familiar dels Baroja, un xalet situat al carrer de Mendizábal núm. 24, de Madrid.
Va donar suport a la creació del Lyceum Club Femení, que buscava suports financers. Carmen Monné va proposar la realització d'una representació teatral de El Mirlo Blanco a benefici de l'associació.

## Referències

* ↑ Baroja y Nessi, Carmen. Edició i notes d'Amparo Hurtado. Recuerdos de una mujer de la generación del 98 (en castellà). Tusquets Editores, 1998 (Andanzas Tusquets). ISBN 978-84-8310-076-9.
* ↑ «Baroja Nessi, Ricardo - Auñamendi Eusko Entziklopedia» (en castellà). [Consulta: 1r març 2018].
* ↑ «La Revista: En casa de los Baroja». [Consulta: 1r març 2018].
* ↑ Dolz, Patricia Ortega «El otro Mirlo Blanco» (en es). , 08-05-2012 [Consulta: 1 març 2018].
* 1 2 González Naranjo, Rocío «Ilustres, tontas y locas: El Lyceum Club de Madrid, todo un ejemplo de solidaridad femenina.». Universidad de Limoges.