OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Algorisme de Hebb generalitzat

L'algorisme de Hebb generalitzat (GHA), també conegut a la literatura com la regla de Sanger, és un model de xarxa neuronal deirecta lineal per a l'aprenentatge no supervisat amb aplicacions principalment en l'anàlisi de components principals. Definit per primera vegada el 1989, és similar a la regla d'Oja en la seva formulació i estabilitat, excepte que es pot aplicar a xarxes amb múltiples sortides. El nom s'origina a causa de la similitud entre l'algorisme i una hipòtesi formulada per Donald Hebb sobre la manera com les forces sinàptiques del cervell es modifiquen en resposta a l'experiència, és a dir, que els canvis són proporcionals a la correlació entre l'activació de neurones pre i postsinàptiques.

## Teoria

La GHA combina la regla d'Oja amb el procés de Gram-Schmidt per produir una regla d'aprenentatge de la forma
$\,\Delta w_{ij}~=~\eta \left(y_{i}x_{j}-y_{i}\sum _{k=1}^{i}w_{kj}y_{k}\right)$
on w$_{ij}$ defineix el pes sinàptic o la força de connexió entre les neurones j entrada i i de sortida, x i y són els vectors d'entrada i de sortida, respectivament, i η és el paràmetre de velocitat d'aprenentatge.

## Aplicacions

El GHA s'utilitza en aplicacions on es necessita un mapa autoorganitzat o on es pot utilitzar una anàlisi de característiques o components principals. Alguns exemples d'aquests casos inclouen la intel·ligència artificial i el processament de la parla i la imatge.
La seva importància prové del fet que l'aprenentatge és un procés d'una sola capa, és a dir, un pes sinàptic canvia només en funció de la resposta de les entrades i sortides d'aquesta capa, evitant així la dependència multicapa associada a l'algorisme de retropropagació. També té una compensació senzilla i predictible entre la velocitat d'aprenentatge i la precisió de la convergència tal com estableix el paràmetre de velocitat d'aprenentatge η.

## Referències

* ↑ Sanger, Terence D. Neural Networks, 2, 6, 1989, pàg. 459–473. DOI: 10.1016/0893-6080(89)90044-0 [Consulta: 24 novembre 2007].
* ↑ Hebb, D.O.. The Organization of Behavior (en anglès). Nova York: Wiley & Sons, 1949. ISBN 9781135631918.
* ↑ Hertz, John. Introduction to the Theory of Neural Computation (en anglès). Redwood City, CA: Addison-Wesley Publishing Company, 1991. ISBN 978-0201515602.
* ↑ Haykin, Simon. Neural Networks: A Comprehensive Foundation (en anglès). 2a edició. Prentice Hall, 1998. ISBN 978-0-13-273350-2.
# Exèrcit de Salvació Rohinya d'Arakan

L'Exèrcit de Salvació Rohinyá de Arakán (abreviat ESRA; en birmà, အာရ် ကိုဟင်ဂျာ ကယ်တင်ရေး တပ်မတော်; en anglès, Arakan Rohingya Salvation Army, ARSA), també conegut per la seva denominació anterior Harakah al-Yaqin («Moviment de la Fe», en àrab) és un grup insurgent rohingya actiu al nord de l'estat de Rakhine, a la part occidental de Myanmar.
Segons un informe de desembre de 2016 del Grup Internacional de Crisis, està liderat per Ata Ullah, rohingya nascut a Karachi (Paquistan) i criat a Meca (Aràbia Saudita). El mateix informa afirmava que altres dirigents eren un grup d'emigrants rohingyas a Aràbia Saudita.
Segons el cap dels interrogadors de sospitosos de pertinença a l'ESRA empresonats a Sittwe, el capità de la policia Yan Naing Latt, l'objectiu del grup és crear un «Estat musulmà democràtic per als rohingyas» a Birmania. Encara que no hi ha proves fermes que vinculin a l'ESRA amb grups islamistes estrangers, però el govern birmà afirma hi ha vincles i rep finançament de grups insurgents estrangers. ESRA també està acusat d'assassinar entre 34 i 44 civils i segrestar a 22 persones que consideraven col·laboradores del govern. L'ESRA ha negat aquestes acusacions, responent que no hi ha "vincles amb grups terroristes ni amb islamistes estrangers" i que el seu "únic objectiu és combatre l'opressió del govern birmà".
El 26 d'agost de 2017, el Comitè Central Antiterrorista de Birmania va qualificar a l'ESRA de grup terrorista d'acord amb la llei antiterrorista del país. El 28 d'agost, l'ESRA va emetre un comunicat assenyalant les acusacions del govern contra el grup d'infundades i va defensar que el seu principal propòsit és la defensa dels drets dels rohinyás.

## Referències

* ↑ «rohinyá, mejor que rohingya» (en castellà). .
* ↑ C.V., DEMOS, Desarrollo de Medios, S.A. de «La Jornada: Rohinyas declaran tregua unilateral en Myanmar» (en espanyol de Mèxic). La Jornada.
* ↑ «Todas las claves sobre el exterminio de los rohinyás en Birmania» (en castellà). La Voz de Galicia, 18-09-2017.
* ↑ «Rohingya militants in Rakhine have Saudi, Pakistan links, think tank says» (en anglès). .
* ↑ «Sizing up the shadowy leader of the Rakhine State insurgency» (en anglès). Southeast Asia Globe Magazine, 16-02-2017. Arxivat de l'original el 2017-02-24 [Consulta: 24 desembre 2017].
* ↑ «An army crackdown sends thousands fleeing in Myanmar». [Consulta: 24 desembre 2017].
* ↑ «Karate and wooden guns: How new insurgent group stoked Myanmar crisis». Reuters, Fri Mar 10 04:17:51 UTC 2017.
* ↑ McDonald, Taylor «Rohingya ‘insurgent’ camp raided - Asean Economist» (en anglès). Asean Economist, 22-06-2017.
* ↑ «Myanmar sees insurgents behind Rohingya killings in northwest». Reuters, Thu Jul 20 10:30:08 UTC 2017.
* ↑ Freeman, Joe «Myanmar’s Rohingya Insurgency Strikes Pragmatic Note» (en anglès). VOA.
* ↑ «Exclusive: Is this the final confrontation for the Rohingya? | Dhaka Tribune» (en anglès). [Consulta: 24 desembre 2017].
* ↑ «Thousands of panic-stricken civilians flee fighting in Myanmar’s northwest» (en anglès). The Japan Times Online, 28-08-2017. ISSN: 0447-5763.
# Exèrcit de Virgínia del Nord

L'Exèrcit de Virgínia del Nord fou la força principal de l'exèrcit dels Estats Confederats d'Amèrica a l'est durant la Guerra de Secessió
El general Robert E. Lee en fou el comandant.
Aquest exèrcit estava compost de soldats dels estats de Virgínia, Carolina del Sud, Carolina del Nord, Maryland, alguns regiments venien d'Alabama, d'Arkansas, uns pocs de Tennessee, Mississipi, per bé que aquests darrers depenien de l'Exèrcit de Tennessee. L'estat de Virgínia fou dividit en dos el 1863. La part envaïda era rocosa i posseïa poca població; una part d'aquesta combaté pel sud, donat que es consideraven virginians, i foren incorporats en els regiments de l'estat de Virgínia, abans de compondre tres batallons d'infanteria, tres d'artilleria i tres de cavalleria, numerats de l'1 al 3. L'exèrcit de Virgínia del Nord tenia una posició estratègica enfront dels Estats de la Unió. Tenia al davant seu l'Exèrcit del Potomac.
Aquests són els dos exèrcits que s'enfrontaren durant la Batalla de Manassas, (anomenada Bull Run al nord), el 21 de juliol de 1861, pels volts de la cèlebre Batalla de Gettysburg (1,2,3 de juliol de 1863).
# FC Dordrecht

El FC Dordrecht és un club de futbol neerlandès de la ciutat de Dordrecht.

## Història

Fundat el 16 d'agost de 1883 com a Dordrechtsche Football Club (DFC), esdevingué club professional el 1954. El 1972 se separaren les branques professionals i amateurs del club. La part amateur mantingué el nom DFC Dordrecht, mentre que la part professional es reanomenà FC Dordrecht. L'any 1979 adoptà el nom Drechtsteden 79 (DS 79). El 1990 un nou nom fou establert, FC Dordrecht'90. L'any 1991 es fusionà amb l'equip de la ciutat veïna de Schiedam, l'Schiedamse Voetbalvereniging (SVV). El nou club usà el nom SVV/Dordrecht'90, però el 1992 retornà a l'antic Dordrecht'90. Finalment, el 2002, adoptà de nou el nom que tingué entre 1972 i 1979: FC Dordrecht.

## Palmarès

* Lliga neerlandesa de futbol:
** 1949 (SVV)
* Copa neerlandesa de futbol:
** 1914 (DFC), 1932 (DFC)
* Eerste Divisie:
** 1968/69 (SVV), 1982/83 (DS'79), 1989/90 (SVV), 1993/94 (FC Dordrecht 90)

## Entrenadors destacats

* Hans Verèl (1990-1992)
* Han Berger (1992-1993)
* Nico van Zoghel (1993-1995)
* Lex Schoenmaker (1995-1996)
* Robert Verbeek (1996-2000)
* Harry van den Ham (2000-2002)
* Jos van Eck (2002-2003)
* Robert Verbeek (2003-2005)
* Joop Lankhaar (2005)
* Jurrie Koolhof (2005-2006)
* Gert Kruys (2006-)

## Referències

* ↑ «Netherlands - Champions». rsssf.com.
* ↑ «Netherlands Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].

## Enllaços externs

* Web oficial del club (neerlandès)
# Ferdinandea

L'illa Ferdinandea, també coneguda com a illa de Graham, és una illa volcànica submergida al mar Mediterrani. Fou descoberta per Humphrey Fleming Senhouse, quan va aparèixer per darrer cop l'1 d'agost de 1831. Forma part del volcà submarí Empèdocles, 30 km al sud de Sicília, i és un dels volcans submarins coneguts com a Campi Flegrei del Mar di Sicilia. Les erupcions han fet créixer l'illa per sobre del nivell del mar el 1701, el 1831 i el 1863, fins que l'erosió la va tornar a submergir. Actualment es troba vuit metres per sota del nivell del mar.

## Referències

* 1 2 (anglès) Global Volcanism Program - Champs Phlégréens de la mer de Sicile Arxivat 2014-04-20 a Wayback Machine..
* ↑ (anglès) Global Volcanism Program - Histoire éruptive des champs Phlégréens de la mer de Sicile Arxivat 2018-09-19 a Wayback Machine..
# Futaisi

L'illa de Futaisi (àrab: جزيرة الفطيسي, jazīrat al-Fuṭaysī) és una illa de l'emirat d'Abu Dhabi (Emirats Àrabs Units) a la costa de l'emirat, a uns 8 km a l'oest de la ciutat d'Abu Dhabi, a la barrera d'illes de l'oest de la ciutat, just al sud-est de Bahrani, que dona nom a la barrera.
És una illa en part arenosa, en part rocosa i en part formada per zona de llacuna salada o sabkha, amb presència de manglars. Té forma trapezoïdal amb una distància d'uns 10 km entre el nord-est i el sud-oest i uns 4 km del nord-oest al sud-est. La seva superfície és d'uns 14 km². La part sud de l'illa afronta amb el khor Qirqishan.
A la seva rodalia es poden veure abundants morses (Dugong dugon), i a l'illa alguns falcons (Pandion haliaetus), nombrosos lluerts (Uromastyx microlepis) i unes quantes gaseles de l'arena (Gazella subgutturosa), descendents d'un nucli nadiu de l'illa, i nombrosos ocells que augmenten a l'hivern. Tot i l'escassetat de l'aigua hi roman una reduïda població. Els dipòsits d'aigua de l'època islàmica encara es conserven; s'han trobat també abundants closques d'ostres i cargols.

## Referències

* ↑ «Al Futaisi island (Abu Dhabi)». [Consulta: 8 desembre 2018].
# GAL (pel·lícula)

GAL'' és una pel·lícula espanyola de 2006 dirigida per Miguel Courtois i produïda per El Mundo TV, sota la direcció de Melcior Miralles.

## Argument

Dos periodistes espanyols, Manuel Mallo (José Garcia) i Marta Castillo (Natalia Verbeke), investiguen una trama de corrupció sobre la guerra bruta contra ETA. Aquests periodistes pertanyien al principi al Diario 16, el director del qual va ser destituït en tenir indicis de la investigació. Posteriorment el diari El Mundo va ser l'encarregat de treure a la llum la notícia. El subcomissari Paco Ariza (Jordi Mollà) interpreta un presumpte policia corrupte que en la vida real representaria José Amedo.

## Repartiment

* José Garcia (Manuel Mallo)
* Natalia Verbeke (Marta Castillo)
* Jordi Mollà - (Paco Ariza)
* Abel Folk - (Pablo Codina, director del períodic).
* Pedro Mari Sánchez - (Juez Serna)
* Bernard Le Coq - (President del Govern)
* José Ángel Egido - (José Broca, Ministre de l'Interior)

## Comentaris

Basat en fets reals de la recent història d'Espanya.
L'equip de rodatge ha estat el mateix que a la pel·lícula de El Lobo. A més, resulta que José Coronado dona vida a un personatge que es diu Ricardo, igual que a la pel·lícula de El Lobo encara que només apareix al principi de la pel·lícula que serà diguem la moral de tota la investigació... A la pregunta " És vostè el cap dels GAL? " respon "Fixa't, si fos veritat i tu ho haguessis descobert. La teva vida no valdria ni dues pessetes". Aquesta frase fa suposar que representa el Tinent General Andrés Cassinello, a qui també se li va preguntar això i la resposta del qual va ser la mateixa.
El realitzador Miguel Courtois no utilitza en cap moment els noms reals de la trama, però es veu clarament qui representen. Els tirants del director del diari (revelen que es tracta de Pedro J. Ramírez, conegut per usar aquest vistós complement) o l'accent semiandalús del Presidente del Gobierno (similar al de Felipe González, president del govern durant els fets en què es basa el film), o el jutge que tira endavant el sumari del GAL (el jutge Baltasar Garzón, que va fer aquest mateix paper en la realitat)...

## Rebuda

* "Si tan segur s'està que el que s'explica va ser com es mostra (...) s'imposa el no amagar els personatges reals darrere pseudònims. (...) La pel·lícula explica veritats, sí, però també mentides; o per dir-ho amb precisió, amaga darrere de la paraula d'algun personatge judicis sumaris, de manera que el ministre de l'Interior queda, davant els ulls de qui vegi la pel·lícula i no conegui la història, no com algú condemnat pel mal ús de fons reservats, sinó com l'organitzador dels GAL.

## Referències

* ↑ (en castellà) El país.

## Enllaços externs

* GAL - Lloc web oficial
# Geodèsica (relativitat general)

En la relativitat general, una geodèsica generalitza la noció d'una "línia recta" a l'espai-temps corbat. És important destacar que la línia mundial d'una partícula lliure de totes les forces externes i no gravitatòries és un tipus particular de geodèsica. En altres paraules, una partícula que es mou o cau lliurement es mou sempre al llarg d'una geodèsica.
En la relativitat general, la gravetat no es pot considerar com una força sinó com una conseqüència d'una geometria corba de l'espai-temps on la font de curvatura és el tensor esforç-energia (que representa la matèria, per exemple). Així, per exemple, la trajectòria d'un planeta que orbita una estrella és la projecció d'una geodèsica de la geometria corba de l'espai-temps de quatre dimensions (4-D) al voltant de l'estrella a l'espai tridimensional (3-D).
L'equació geodèsica completa és
${d^{2}x^{\mu } \over ds^{2}}+\Gamma ^{\mu }_{\alpha \beta }{dx^{\alpha } \over ds}{dx^{\beta } \over ds}=0\$
on s és un paràmetre escalar de moviment (per exemple, el temps propi) i $\Gamma ^{\mu }_{\alpha \beta }$ són símbols de Christoffel (de vegades anomenats coeficients de connexió afins o coeficients de connexió Levi-Civita) simètrics en els dos índexs inferiors. Els índexs grecs poden prendre els valors: 0, 1, 2, 3 i la convenció de suma s'utilitza per als índexs repetits $\alpha$ i $\beta$. La quantitat del costat esquerre d'aquesta equació és l'acceleració d'una partícula, de manera que aquesta equació és anàloga a les lleis del moviment de Newton, que també proporcionen fórmules per a l'acceleració d'una partícula. Els símbols de Christoffel són funcions de les quatre coordenades espai-temps i, per tant, són independents de la velocitat o acceleració o d'altres característiques d'una partícula de prova el moviment de la qual està descrit per l'equació geodèsica.
# Gharbi

L'illa de Gharbi (àrab: جزيرة غربي, jazīrat Ḡarbī) és una de les illes que formen el grup dels Quèrquens (Qerqenna). La ciutat principal n'és Mellita, al centre de l'illa; a la costa oest se situa Sidi Yousef, amb un petit port turístic. La punta sud és el cap Ras Es Semoun. Una carretera uneix l'illa amb la de Chergui, entrant per Ouled Yaneg i dona pas al complex turístic de Sidi Fredj.
# Giovanni Agostino Adorno

Agustí Adorno nascut Giovanni Agostino Adorno és el primer fundador i primer pare de l'orde dels Clergues Regulars Menors. Ha estat proclamat venerable per l'Església catòlica.

## Biografia

Va néixer a Gènova en 1551, fill de Michele Adorno, senador de la república, i Nicoletta dei Campanari. La seva família era una de les principals de la ciutat. Va ser educat per a dedicar-se a la carrera diplomàtica, fent també estudis clàssics. En 1573, el seu pare el va enviar a la cort de Felip II, a Madrid, on va ser-hi alguns anys. Allí atenia els assumptes de la família (que eren un dels banquers del rei) i representava la república genovesa.
A València va conèixer l'agustí Sant Lluís Bertran, qui profetitzà que Adorno fundaria un orde religiós. Adorno va perdre a Granada una gran suma de diners al joc i son pare va morir poc després, el 1578: aquests dos fets van influir decisivament perquè abandonés la seva carrera i comencés a interessar-se per la cura de la vida espiritual.
De nou a Gènova, en 1579, va meditar sobre la seva situació i, juntament amb el seu director espiritual, Giustino Barnaba, va entendre que la seva vocació era vertadera. Agostino va estudiar teologia i patrologia al seminari de Gènova. Allí va ser on va pensar d'establir un nou orde religiós. Va ser ordenat prevere el 19 de setembre de 1589 a l'església de Santa Restituta.
A Nàpols, va formar part de la confraria dels Blancs de la Justícia, que assistien als condemnats a mort en els seus últims moments. També hi freqüentava hospitals i entitats d'assistència als pobres. En un hospital, va trobar-se amb Fabrizio Caracciolo, abat de Santa Maria Maggiore. Va ser quan, exposant-li la intenció de fundar un orde de clergues regulars en una carta, aquesta fou lliurada per error a Francesc Caracciolo, que s'uní a l'empresa.
En 1588, tots tres van redactar la regla de l'orde i van fundar l'Orde dels Clergues Regulars Menors. Adorno n'era el pilar principal, a més d'un model de santedat. Morí, però, aviat, el 19 de setembre de 1591, quan l'orde acabava d'ésser aprovada i començava l'expansió.

## Vegeu també

* Clergues Regulars Menors
* Fabrizio Caracciolo
* Sant Francesc Caracciolo
# Go-Ichijō

L'emperador Go-Ichijō (后 一条 天皇, Go-Ichijō-Tennō, 12 d'octubre del 1008 - 15 de maig del 1036) va ser el 68è emperador del Japó, segons l'ordre tradicional de successió. Va regnar entre 1016 i 1036. Abans de ser ascendit al Tron de Crisantem, el seu nom personal (imina) era Príncep Imperial Atsuhira (敦 成 亲王, Atsuhira-shinnō). També va ser conegut com a Príncep Imperial Atsunari.

## Referències

* ↑ Titsingh, Isaac. (1834). Annales des emepeurs du japon, pp.156-159; Brown, Delmer et al. (1979). Gukanshō, pp. 307-310; Varley, H. Paul. (1980). Jinnō Shōtōki. pp. 195-196.
* ↑ Varley, p. 195.
* ↑ Titsingh, p. 156; Brown, p. 307.

## Bibliografia

* Brown, Delmer M. e Ichirō Ishida, eds. (1979). [ Jien, 1221], Gukanshō (The Future and the Past, a translation and study of the Gukanshō, an interpretative history of Japan written in 1219) . Berkeley: University of California Press. ISBN 0-520-03460-0
* Titsingh, Isaac, ed. (1834). [Siyun-sai Rin-siyo/Hayashi Gahō, 1652], Nipon o daï itsi ran; ou, Annales des empereurs du Japon, tr. par M. Isaac Titsingh avec l'aide de plusieurs interprètes attachés au comptoir hollandais de Nangasaki; ouvrage re., complété et cor. sur l'original japonais-chinois, accompagné de notes et précédé d'un Aperçu d'histoire mythologique du Japon, par M. J. Klaproth .

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó
# Joyce Carol Oates

Joyce Carol Oates (Lockport, Nova York, 16 de juny de 1938) és una escriptora estatunidenca. Des del 1963 ha publicat més de 40 novel·les, obres de teatre, reculls d'històries curtes i assajos. Ha guanyat diversos premis per les seves obres, entre ells el National Book Award, l'O. Henry Award, la Medalla Nacional d'Humanitats i en dues ocasions ha estat finalista del Premis Pulitzer. L'emancipació de la dona és una temàtica central en les seves obres.
Des del 1972 és professora de la Universitat de Princeton on és la directora del programa d'escriptura creativa.
Oates ha valorat The world as I found it, una obra del seu col·lega Bruce Duffy, com una de les cinc millors narracions de no ficció.
Rebé el gener de 2021 el premi Pepe Carvalho que atorga BCNegra a autors que cultivin aquest gènere.

## Obres destacades

* A Garden of Earthly Delights (1967); Un jardí de delícies terrenals. Traducció: Núria Busquet Molist. Palma: Lleonard Muntaner, 2023. Col. «Artificium».
* Them (1969)
* All the Good People I've Left Behind (1979)
* Ulls verds (2005)

## Referències

* ↑ «Oates, Joyce Carol - Dictionary definition of Oates, Joyce Carol | Encyclopedia.com: FREE online dictionary» (en anglès). [Consulta: 22 juny 2017].
* ↑ «Joyce Carol Oates | enciclopèdia.cat». [Consulta: 14 abril 2020].
* ↑ «Joyce Carol Oates» (en anglès). [Consulta: 22 juny 2017].
* ↑ «Sleepless in Suburbia». [Consulta: 6 gener 2018].
* ↑ «Joyce Carol Oates, premi Pepe Carvalho de novel·la negra». Ara, 25-01-2021. [Consulta: 25 gener 2021].

## Enllaços externs

* Carol Oates a Biografias y vidas
# L. Ron Hubbard

L. Ron Hubbard o encara Ron Hubbard (Tilden, Nebraska, 13 de març del 1911 - Creston, Califòrnia, 24 de gener del 1986), nom amb què es coneix Lafayette Ronald Hubbard, va ser un escriptor estatunidenc d'obres de ciència-ficció.
Actualment, però, se'l coneix sobretot per haver elaborat, l'any 1950, la "Dianètica", un mètode que va descriure com una "tècnica de desenvolupament personal". I, sobretot, per ser el fundador de la "Cienciologia", moviment que primer va presentar com una filosofia laica, però que el desembre del 1953 va declarar com una religió. A partir d'aleshores es va dedicar supervisar el creixement del que va esdevenir una gran organització mundial, abans de tornar a l'escriptura de ciència-ficció al final de la seva vida.

## Obra

* Dead Men Kill
* The Ethnologist
* Buckskin Brigades
* The Dangerous Dimension
* The Tramp
* Slaves of Sleep
* The Indigestible Triton
* Final Blackout
* Fear
* One Was Stubborn
* Typewriter in the Sky
* The Great Secret
* Ole Doc Methuselah
* Death's Deputy
* The Kingslayer
* To the Stars
* He Found God
# Molsosa

La Molsosa és un personatge de la mitologia catalana, descrita pels carboners de la Cerdanya com una mena de bèstia de quatre potes, amb el cos cobert de molsa o d’un pelatge herbós. La seva característica principal és que per allà on passava deixava un rastre o camí de molsa verda, fresca i humida. És una divinització de la humitat vegetal dels boscos que produeix la molsa, tan important per a l'ecosistema forestal durant tot l'any i que a més pot ajudar a evitar incendis forestals.
Se la relaciona amb les antigues deesses-mare paleolítiques i protectores del bosc. L'espanta el foc i les fumeres, que procura apagar i, per això, era temuda pels vells carboners cerdans, que li dedicaven una dansa ritual en iniciar la campanya. Com que era la guardiana dels boscos no els perdonava que talessin els arbres. Els carboners creien que els atacava per tallar els arbres, però hi mantenien una relació d'amor i odi amb ella. Segons Joan Amades al Folklore de Catalunya aquests carboners, quan començaven la campanya, abans que res feien la barraca i, un cop acabada, duien a terme un antic ritual per protegir-la. Primer, de lluny, hi tiraven pedres amb un mandró o fona; després, per guardar-la del vent, en tiraven enlaire, set a cadascun dels quatre punts cardinals; i, en acabat, per guardar-la del foc, hi voltaven saltant i ballant amb un buscall encès a la mà.
Era vista sovint de finals de setembre a finals d'octubre, encara que durant l'any també fa petites aparicions. Algunes llegendes expliquen que els homes del bosc, sovint, s'hi aparellaven, ja que la seva saviesa en temes de naturalesa, els facilitava fer-se rics. Tenia tanta fal·lera per ser mare que, fins i tot, segrestava la canalla que passaven pel bosc, i els cuidava amb tot el seu amor fins que es feien grans. Així doncs es pot relacionar el seu aspecte amb les fades, les dones d'aigua i les deesses del bosc, que apareixien a les fonts, els llacs, les gorges o els rius.

## Referències

* 1 2 Rangil, Dani. «Mitologia Catalana: La Molsosa», dimarts, 14 d’abril 2015. [Consulta: 23 juny 2024].
* ↑ Sunta. «Molsosa – La Mitología» (en castellà). [Consulta: 23 juny 2024].
* 1 2 tanitalga. «LA MOLSOSA, la mestressa dels boscos, deessa mare?», 02-10-2023. [Consulta: 23 juny 2024].