OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Útkina Datxa

L'Útkina Datxa (en rus Уткина дача) és un conjunt arquitectònic del segle xviii situat a Sant Petersburg, prop de la confluència dels rius Okkervil i Okhta. La datxa s'inclou en el registre de patrimoni cultural de Rússia amb el número 7810250000. Durant els últims anys va ser abandonat.
Abans de la fundació de Sant Petersburg, aquests terrenys prop de la fortalesa de Nyenschantz van ser propietat del coronel suec Okkervil. Més tard, va esdevenir-ne propietari el cap de la Cancelleria Secreta, el general Andrei Uixakov. A mitjan segle xviii aquesta terra va ser concedida a Agafókleia Poltoràtskaia i el seu marit Mark Poltoratski com a premi per la seva participació en produccions operístiques.
La finca d'Okkervil l'administrava la seva filla Agafókleia Súkhareva, que també en posseïa els terrenys veïns, aigües amunt del riu Okhta. Una de les seves filles, Ielizaveta, es va convertir en l'esposa d'Aleksei Olenin. Aleksandr Puixkin es va enamorar de la seva altra filla, Anna Olènina, neta de Poltoratski. Puixkin va demanar la seva mà durant l'estiu de 1828, però va ser rebutjat.
S'especula que el dissenyador de la casa va ser el famós arquitecte Nikolai Lvov. Als anys 1820-1830 es va construir un edifici de serveis annex.
Després de la revolució russa de 1917, la propietat va passar al Comissariat de Salut, i albergava les oficines de Màlaia Okhta de l'hospital psiquiàtric segon. Al final de 1930, alguns dels edificis van ser reconvertits com a apartaments residencials, mentre que altres locals eren utilitzats per diverses institucions.

## Enllaços externs

* (rus) Patrimoni cultural de la Federació Russa, objecte #7810250000 "УТКИНА ДАЧА" Arxivat 2012-04-06 a Wayback Machine.
* (rus) www.save-spb.ru Arxivat 2018-11-11 a Wayback Machine.
* (rus) Fotografies de la zona
# Plaça Herois d'Espanya

La Plaça Herois d'Espanya (en castellà, Plaza Heroes de España) és una plaça de vianants de 3100m$^2$ de la ciutat autònoma espanyola de Melilla. Està situada al barri de Reina Victòria, que forma part de l'exiample modernista de la ciutat, arran de l'Avinguda de Joan Carles I Rei.
Fins al 2015 va ser una plaça oberta al trànsit rodat, data en la qual van començar les obres de peatonalització, que van acabar el juliol de 2016.

## Referències

* ↑ «Inauguran este lunes la Plaza Héroes de España tras su remodelación - MelillaHoy» (en castellà), 01-07-2016. [Consulta: 6 octubre 2024].
* ↑ «Ciudad Autónoma de Melilla - "HÉROES DE ESPAÑA" RECUPERA SU IDENTIDAD COMO PLAZA PÚBLICA». www.melilla.es. [Consulta: 6 octubre 2024].
# Magatzems Serra i Balet

Els Magatzems Serra i Balet són un edifici situat al carrer d'Origosa de Barcelona, catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C).

## Història

El 1902, Ignasi Coll i Portabella, gerent de la Compañía de Cerillas y Fósforos, va demanar permís per a construir tres edificis d'habitatges amb uns magatzems annexos entre els carrers de Trafalgar i d'Ortigosa, segons el projecte de l'arquitecte Eduard Mercader i Sacanella.
El 1904, va demanar novament permís per a construir unes naus al carrer d'Ortigosa, segons el projecte de l'arquitecte Josep Graner. El 1927, van ser adquirides per la societat Manufactures Serra i Balet.

## Descripció

Els magatzems estan format per quatre naus diposades en paral·lel, tot i que en el projecte original havien de ser cinc. Destaca la façana per la qualitat de la decoració, que incorpora un repertori d'elements típics de l'arquitectura modernista: el predomini de la línia corba i l'ús de temes d'inspiració vegetal.
A l'altra banda del carrer d'Ortigosa, fent cantonada amb el de Trafalgar (on tenen la façana principal), hi ha un conjunt de tres edificis d'habitatges de planta baixa i quatre pisos amb un cos annex destinat a magatzem. Hi destaca l'ornamentació dels tres portals, presidits per una gran carassa i una atapeïda decoració de fulles i flors. També és interessant la solució de la cantonada, amb un cos poligonal sobresortint, així com les galeries de la façana posterior.

## Referències

* 1 2 3 4 «Magatzems Serra i Balet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Conjunt de naus industrials». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Ignacio Coll. Trafalgar (10-24) i Ortigosa (11-15). Construir cases a uns terrenys». Q127 Foment 1023/1902. AMCB, 29-12-1902.
* 1 2 «Cases de la Compañía de Cerillas y Fósforos». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* ↑ «Ignacio Coll. Ortigosa (10-12), Trafalgar i Passatge de l'Hort d'en Fabà. Construir uns magatzems en un solar». Q127 Foment 3042/1904. AMCB, 23-11-1904.
* ↑ «Naus Serra i Balet». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Vegeu també

* Fàbrica Arañó, Ventajó i Cia

## Bibliografia

* Artigues, Jaume; Caballé, Francesc; Tatjer, Mercè. El llegat fabril al nucli antic de Barcelona. Cens de fàbriques i edificis actuals de Ciutat Vella amb activitat industrial entre el segle xviii i principis del XX. Museu d'Història de la Ciutat. Ajuntament de Barcelona, 2013, p. 92.

## Enllaços externs

* «Naus Serra i Balet». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* «Cases de la Compañía de Cerillas y Fósforos». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# 288
## Esdeveniments

* Hira (Iraq): Amr ibn Adí, primer rei làkhmida de Hira és succeït pel seu fill Imru-l-Qays ibn Amr.
* Tardor: campanya de Dioclecià a Rècia.
* Hivern: Maximià té una flota construïda al Rin destinada a lluitar contra Carausius.
* Entrevista a Magúncia entre Dioclecià i Maximià que decideixen mobilitzar-se contra Carausius.
* Tirídat III d'Armènia ocupa la part sota la dominació sassànida del regne d'Armènia amb ajuda militar romana i la noblesa armènia es va revoltar contra els ocupants. El sàtrapa persa Mamgo i la seva cavalleria de mercenaris xinesos, sense el suport dels perses, es van posar al seu costat i el van ajudar a mantenir la conquesta. L'any 293 Tiridat III va envair Assíria.
* Conversió al cristianisme de Tiridat III d'Armènia segons l'historiador Nicolas Adontz (data tradicional: 301).

## Necrològiques

* 20 de gener - Roma: Sant Sebastià, màrtir.

## Referències

* ↑ Mémoires de la Société nationale des antiquaires de France. 76, 1924.
* ↑ Osprey Publishing. Rome's Saxon shore : coastal defences of Roman Britain, AD 250-500, 2006, p. 64. ISBN 978-1-84603-094-9.
* ↑ Errance. Les empereurs romains, 1994, p. 253. ISBN 978-2-87772-083-0.
* ↑ ABC-CLIO. A global chronology of conflict (en anglès). 2, 2009, p. 32. ISBN 978-1-85109-667-1.
* ↑ Éditions L'Harmattan. L'église arménienne dans l'église universelle, 2002, p. 238. ISBN 978-2-7475-2861-0.
# Luis Pérez Samanillo

Luis Pérez Samanillo (Manila, 14 de desembre de 1868 - Cornellà, 27 de juliol de 1936) va ser un empresari hispano-filipí.

## Biografia

El seu pare fou Manuel Pérez Marqueti y de Agustina Samanillo Fragoso, originaris de Cadis. Va néixer a Manila, on va residir després de cursar els seus estudis a Bèlgica. Catòlic fervent, va fundar en la capital filipina l'Adoració Nocturna i va formar part de l'Associació "Los Caballeros de Colón", que tenia per fi combatre la influència de la maçoneria, de la qual prenia algunes de les seves mateixes característiques. Va ser també cavaller de Sant Vicent de Paúl i Síndic del Tercer Orde Franciscà.
Va manar construir a Manila l'Edifici Luis Pérez Samanillo, que es conserva actualment. Després de consumar-se la pèrdua de les Illes Filipines per a Espanya després de la Guerra hispano-estatunidenca, es va traslladar a Barcelona, on va ocupar alts càrrecs en diverses organitzacions catòliques. Va ser conseller de la Caixa d'Estalvis i Mont de Pietat de Barcelona i propietari de la revista La Família. En 1910 va manar construir un palauet d'estil modernista en la zona alta de l'Eixample que actualment porta el nom de Casa Pérez Samanillo i és l'actual seu del Círculo Ecuestre.
Va ser assassinat per milicians a Cornellà després de l'esclat de la Guerra Civil Espanyola al juliol de 1936. Va ser pare de l'escriptor i periodista Antonio Pérez de Olaguer i cunyat del general José Olaguer Feliú y Ramírez.

## Referències

* ↑ Mi padre, un hombre de bien. Ediciones La Familia, 1967, p. 41.
* 1 2 3 Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana (Suplemento 1936 - 1939. 1.ª parte). Espasa-Calpe, 1944, p. 505.
* ↑ «Pérez Samanillo Building». Arquitectura Manila, 2014.
* ↑ Barcelona y Gaudí: La Ruta del Modernismo. LOFT Publications, 2004, p. 179. ISBN 84-96241-13-0.
* ↑ Mi padre, un hombre de bien. Ediciones La Familia, 1967, p. 270.
* ↑ Mi padre, un hombre de bien. Ediciones La Familia, 1967, p. 105.
# Pont de Constantí el Gran

El Pont de Constantí el Gran (en búlgar: Константинов мост, Konstantinov most; en romanès: Podul lui Constantin cel Mare) era un pont romà sobre el Danubi utilitzat per reconquerir Dàcia. Es va completar el 328 dC i va romandre en ús durant quatre dècades.
Es va inaugurar oficialment el 5 de juliol del 328 dC en presència de l'emperador Constantí el Gran. El pont de Constantí es considera el pont fluvial antic més llarg i un dels més llargs de tots els temps amb una longitud total de 2.434 metres, 1.137 metres dels quals abastaven la llera del Danubi.

## Construcció

Era una construcció amb pilars de maçoneria i pont d'arc de fusta i amb superestructura de fusta. El va fer construir Constantí el Gran entre Sucidava (actual Coràbia, comtat d'Olt, Romania) i Oescus (moderna Gigen, província de Pleven, Bulgària),. Aparentment, el pont es va utilitzar fins a mitjan segle IV, la principal raó d'aquesta suposició era que Valent va haver de creuar el Danubi utilitzant un pont de vaixells a Constantiana Daphne durant la seva campanya contra els gots el 367.
Mentre Luigi Ferdinando Marsigli intentava localitzar el pont al segle XVII, Alexandru Popovici i Cezar Bolliac van continuar aquesta recerca al segle XIX. Però els primers descobriments científics reals van ser realitzats per Grigore Tocilescu i Pamfil Polonic el 1902. El 1934, Dumitru Tudor va publicar el primer treball complet sobre el pont i l'últim enfocament sistemàtic a la riba nord del Danubi el va realitzar el 1968 Octavian Toropu.
La longitud del pont era de 2.434 metres amb una coberta de fusta amb una amplada de 5,75 metres a 10 metres sobre l’aigua. El pont tenia dos pilars a cada extrem, que servien de porta per al pont.

## Vegeu també

* Arquitectura romana
* Enginyeria romana

## Referències

* ↑ «NOTES». Bvau.ro. [Consulta: 19 novembre 2016].
* ↑ Xenopol, A.D.; Rambaud, A. Histoire des Romains de la Dacie trajane: depuis les origines jusqu'à l'union des principautés en 1859 (en francès). E. Leroux, 1896, p. 139 (Histoire des Romains de la Dacie trajane: depuis les origines jusqu'à l'union des principautés en 1859).
* 1 2 Gherghe, P. Noi date în legătură cu podul lui Constantin cel Mare de la Sucidava. 40. minac.ro, 2007, p. 359–369.
* ↑ Madgearu, 2013, p. 311.
* ↑ Galliazzo 1994
* ↑ Both figures from: Tudor 1974; Galliazzo 1994
* ↑ «Constantine's Bridge at Celei (Celei/Ghigi, 328)». Structurae. Janberg. [Consulta: 19 novembre 2016].
* ↑ «CCA 2008». www.cimec.ro.
* ↑ «Pamfil Polonic' Manuscripts» (en romanès). Cimec.ro. [Consulta: 19 novembre 2016].
* ↑ Kulikowski, Michael. Rome's Gothic Wars. Cambridge University Press, 2007, p. 116–117. ISBN 978-0-521-84633-2.

## Bibliografia

* Madgearu, Alexandru. Operaţiuni militare la nord de Dunăre comandate de Constantin cel Mare, în Cruce şi misiune (en romanès), 2013.
* Galliazzo, Vittorio. I ponti romani. Catalogo generale, 1994. ISBN 88-85066-66-6.
* Tudor, D. Les ponts romains du Bas-Danube, 1974.

## Enllaços externs

* Pont de Constantí a wikimapia.org
# Man Alive!

Man Alive! és un curtmetratge documental d'animació nord-americà de 1952 dirigit per William T. Hurtz.
Va ser nominat a l'Oscar al millor curtmetratge documental.

## Resum

En la pel·lícula, es fa una analogia entre un cotxe que funciona malament i un home amb símptomes físics que poden provocar una neoplàsia. Es mostren diverses etapes de negació, consells poc professionals i remeis ràpids (juntament amb els set senyals de perill del càncer, recomanacions de teràpies contra el càncer i mites del càncer rebutjats). Finalment va a un bon garatge pagant molt per tal de reparar el vehicle, aprenent que no hauria de cometre el mateix error amb el seu cos. Així, el protagonista finalment va al metge per tal de fer-se vore l'indigestió (un dels símptomes del càncer).

## Referències

* ↑ Documentary Oscar® Winners in 1953 - Oscars on YouTube
* ↑ Man Alive! (United Productions of America, 1952)
* ↑ Man Alive! (1952) - National Library of Medicine
# Francesc Colom

Mossèn Francesc Colom (?, ? - 10 d'octubre de 1472, ?) fou canonge de Barcelona i el vint-i-novè President de la Generalitat de Catalunya entre els anys 1464 i 1467, nomenat el 22 de juliol de 1464.
Francesc Colom participà en 1462 en el procés contra els líders buscaires que acabà amb l'execució de Pere Destorrent, Francesc Pallarès, Bernat Turró, Martí Solzina i Joan de Mitjavila el 19 de maig de 1462, un dels detonants que faran esclatar la guerra civil catalana.
El maig de 1463, l'ardiaca Colom, mossèn Pere Torroella i mossèn Francesc del Bosch síndic de Lleida, surten elegits per tractar amb el Consell de Cent la captura de la galeassa e naus d'en Torà on hi havia la galea del General. El desenvolupament de la guerra civil catalana va marcar la seva activitat al front de Diputació. Junt amb Colom va ser elegit, com a diputat militar, el comte Hug Roger III de Pallars Sobirà qui acabarà empresonat i perdent els seus territoris pel seu enfrontament contra Joan II en nom de la Generalitat de Catalunya.
Durant la seva etapa com a ardiaca del Vallès i diputat a la Generalitat, Joan II havia proposat a Roma que fos bisbe de Barcelona l'aragonès Joan Ximenes Cerdà, però el conflicte amb Pere IV frena l'elecció i es deturà el procés.
A la ciutat de Sabadell es construí una nova església gòtica. L'antiga Sant Fèlix de Sabadell va ser enderrocada i construïda de nou amb arquitectura d'estil gòtic. Precisament, s'atribueix a en Francesc Colom un escut conservat de la façana gòtica de Sant Fèlix de Sabadell, conservat al Museu d'Història de Sabadell. A l'escut s'hi veu un ocell (un Colom) dins el camp amb una bordura de peces.
Se sap que en el primer dia de desembre de 1466, Francesc Colom, canonge barceloní comprà en subhasta pública a Barcelona el llibre traductia Thesaurorum Sirilly Alaxandrini Georgii Trapernua, que havia estat propietat del rei Alfons el Magnànim.
Simpatitzà amb Pere el Conestable, i un cop mort aquest, acompanyà la comitiva amb les seves despulles des de Granollers fins a Santa Maria del Mar, a Barcelona.
Segons Jordi Bilbeny, el seu germà Joan Colom i Bertran seria Cristòfor Colom, tesi rebutjada pel Centre d'Estudis Colombins, ja que Joan Colom hauria mort el 1484 segons un document que així ho certifica, però no descarten que fos algun altre familiar.

## Referències

* ↑ Sobrequés y Sobrequés, Guerra civil, I, p. 235.
* ↑ Jesús Ernest Martínez-Ferrando, Pere de Portugal rei dels catalans
* 1 2 Joaquim Pont, treball propi
* ↑ Josep Antoni Iglesias, La circulació del Llibre
* ↑ Article publicat a l'Avui, 25 d'abril del 2006, sobre la família Colom Bertran i el llibre de Bilbeny Cristòfor Colom: Príncep de Catalunya.
* ↑ Butlletí del Centre d'Estudis Colombins Arxivat 2010-12-25 a Wayback Machine., abril 2006, amb la ressenya publicada a La Vanguardia sobre el llibre de Bilbeny i diversos articles relacionats amb Joan Colom.

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents. Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0884-0.
Presidents de la Generalitat de Catalunya :
# Moses Keokuk

Moses Keokuk o Wunagisa (1821-1908) fou un cabdill fox i sauk, fill de Keokuk. Fou el principal cap de la tribu Sauk & Fox quan signaren el tractat del 1891 pel qual cediren llurs terres entre el Cimarron i el North Canadian als EUA i marxaren a Oklahoma, al costat dels creek.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2012-11-19 a Wayback Machine. (anglès)
# Ramosomyia

Ramosomyia és un gènere d'ocells de la subfamília dels troquilins (Trochilinae) dins la família dels troquílids (Trochilidae).

## Taxonomia

Les espècies que formen aquest gènere eren adés incloses a Amazilia, gènere que es va demostrar polifilètic arran un estudi molecular publicat el 2014. Aquesta troballa va propiciar la creació del gènere Ramosomyia. Avui és separat en tres espècies:
* Ramosomyia violiceps – colibrí amazília de capell violaci.
* Ramosomyia viridifrons – colibrí amazília frontverd.
* Ramosomyia wagneri – colibrí amazília de Wagner.

## Referències

* ↑ McGuire, Jimmy A; Witt, Christopher C; Altshuler, , Douglas L; Remsen, J V «Phylogenetic Systematics and Biogeography of Hummingbirds: Bayesian and Maximum Likelihood Analyses of Partitioned Data and Selection of an Appropriate Partitioning Strategy» (en anglès). Systematic Biology, 56, 5, 10 2007, pàg. Pages 837–856. DOI: https://doi.org/10.1080/10635150701656360 [Consulta: 2 març 2025].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Hummingbirds» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. [Consulta: 2 març 2025].
# Infrared Processing and Analysis Center

L'Infrared Processing and Analysis Center (IPAC) és el Centre de Ciències de la NASA responsable del processament de dades, anàlisis i arxiu d'imatges astronòmiques infraroges i missions d'astrofísica. Està situat al campus de l'Institut Tecnològic de Califòrnia.

## Història

IPAC va ser creat en 1986 per brindar suport l'Infrared Astronomical Satellite (IRES). La missió IRES va dur a terme un estudi imparcial i sensible del 96% del cel a longituds d'ona de 12, 25, 60 i 100 µm amb resolucions de 0,5 i 2 minuts d'arc en 1983. Després que la missió va acabar, es va crear l'Infrared Science Archive (IRSA).
Més tard, la NASA designa IPAC com el centre de suport dels EE.UU. per l'Infrared Space Observatory (ISO) europeu, que va acabar les operacions el 1998. En aquest mateix temps, IPAC també va ser designat com el centre científic del Space Infrared Telescope Facility (SIRTF) (va canviar el nom a Telescopi Espacial Spitzer després del seu llançament).
IPAC també va assumir un paper principal en diverses altres missions espacials infraroges, inclòs el Wide-field Infrared Explorer (WIRE) i el Midcourse Space Experiment (MSX). IPAC també va donar suport a missions en terra amb l'assumpció de responsabilitats en el projecte Two Micron All-Sky Survey (2MASS), un estudi de l'infraroig proper de tot el cel realitzat pels observatoris bessons en els hemisferis nord i sud.
En 1999, IPAC va formar un centre de ciències d'interferometría, originalment anomenat Michelson Science Center (MSC) pel pioner en interferometría Albert A. Michelson. Recentment va canviar el nom a NASA Exoplanet Science Institute (NExScI).
Avui, IPAC incloul'Spitzer Science Center, el NASA Exoplanet Science Institute, el NASA Herschel Science Center, i coopera amb més d'una dotzena de missions científiques diferents.

## Referències

* ↑ «Infrared Processing and Analysis Center». www.ipac.caltech.edu. [Consulta: 6 octubre 2015].
* ↑ «Missions - Euclid - NASA Science». science.nasa.gov. [Consulta: 6 octubre 2015].

## Enllaços externs

* IPAC official website
* NExScI official website
* SSC official website
* NHSC official website
# Muntanyes de Măcin

Les muntanyes Măcin (en romanès: Munții Măcin) és una serralada del comtat de Tulcea, Romania. Part del massís de Dobruja del Nord, es troben entre el riu Danubi al nord i l'oest, el riu Taița i Culmea Niculițelului a l'est i l'altiplà de Casimcea al sud. Vist des del Danubi, només semblen turons baixos. No obstant això, són una regió muntanyosa.
Les muntanyes Măcin són una de les més antigues de Romania, formant-se a la segona part del Paleozoic, al Carbonífer i al Pèrmià, durant l'orogènia herciniana. La roca predominant és el granit. L'erosió provocada per la diferència de temperatura ha creat forts pendents, amb aspecte de ruïnes.
Es divideixen en Culmea Măcinului (la part sud) i Culmea Pricopanului (la part nord). El cim més alt és el Țuțuiatu (també anomenat Greci), que té una alçada de 467 metres. Altres cims importants són el turó Priopcea (410 m) i el Muntele lui Iacob (muntanya de Iacob – 341 m).

## Vegetació i avifauna

A més dels boscos balcànics i submediterranis, les muntanyes de Măcin també tenen una extensió considerable d'estepa, cosa que la converteix en un lloc encantador per a les aus. La zona és un punt de descans de diverses espècies d'aus migratòries, especialment rapinyaires, que hi arriben a la tardor.
La regió és la llar d'espècies com ara la tórtora europea, l'oreneta de gropa vermella, el blat comú i isabel·lí, l'ortolà i diversos altres. Les muntanyes de Măcin són també els terrenys de caça del broncodilla de potes llargues (Buteo rufinus), un dels més grans d'Europa. Comparteix les muntanyes amb altres rapinyaires com l'àguila petita, l'àguila boteta, l'esparver del Llevant i el falcó sacre.

## Referències

* 1 2 3 «Birds in Macin Mountains National Park/ Romania». Bird Lens. [Consulta: 14 gener 2013].

## Vegeu també

* Măcin
# Jardins de Carme Biada

Els Jardins de Carme Biada són una zona verda a interior d'illa dels carrers de Roger de Llúria, del Rosselló, del Bruc i de Còrsega de la Dreta de l'Eixample de Barcelona.

## Història i descripció

Es van inaugurar l'any 2007 i estan dedicats a Carme Biada i Navarro, besneta de Miquel Biada i Bunyol, el promotor de la línia de ferrocarril que connectava Barcelona amb Mataró, la primera de la península Ibèrica. El 1894 es va casar amb Arturo Elizalde Rouvier, i a la mort del seu marit a París el 1925, es va posar al capdavant del projecte de fabricació de motors d'aviació, un dels productes més reconeguts de l'empresa Elizalde.
Tenen una superfície de 689 m² i consten d'una zona de jocs i una ajardinada amb parterres amb vegetació i pavimentat de sauló on hi ha plantats diferents espècies d'arbres. Les espècies que hi ha són: xipers (Cupressus sempervirens), falses acàcies (Robinia pseudoacacia), acàcies del japó (Styphnolobium japonicum), llorers (Laurus nobilis) i palmeres ventall de califòrnia (Washingtonia filifera). Actualment, hi ha també una escola bressol municipal.

## Referències

* 1 2 3 DDAA. Jardins Interior d'Illa de Barcelona. Barcelona: El Globus Vermell, 2018.
* ↑ «L'Eixample guanya verd amb els Jardins de Carme Biada». Eixample. Suplement del Districte i dels Barris, 9-2007.
* ↑ «Atles de Biodiversitat de Barcelona». Ajuntament de barcelona.

## Vegeu també

* Casa Elizalde
# 1984 (desambiguació)

«1984» té aquests significats:
* Història: l'any 1984
* Cultura:
** 1984 (novel·la), novela del George Orwell
** 1984 (revista), revista de còmics de Toutain Editor
** 1984 (pel·lícula de 1984)
# Teorema d'existència

En matemàtiques, un teorema d'existència és un teorema amb un enunciat que comença amb la frase 'existeix(en)'…, o més generalment 'per a tot x, y… existeix(en…'. Això, en termes més formals de lògica simbòlica, és un teorema amb un enunciat que involucra el quantificador existencial. Molts teoremes no ho fan explícitament, com és usual en el llenguatge matemàtic estàndard: per exemple, l'enunciat que la funció sinus és una funció contínua, o qualsevol teorema escrit en la notació O. Una controvèrsia que data del començament del segle xx concerneix el tema de teoremes d'existència purs, i l'acusació relacionada que en admetre'ls les matemàtiques traeixen les seves responsabilitats d'aplicació concreta. El punt de vista matemàtic és que els mètodes abstractes tenen un gran abast, major que el de l'anàlisi numèrica.

## Referències

* ↑ Weisstein, Eric W. «Existence Theorem» (en anglès). [Consulta: 15 novembre 2020].
* ↑ «The Definitive Glossary of Higher Mathematical Jargon» (en anglès), 01-08-2019. [Consulta: 15 novembre 2020].