OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cathorops arenatus

Cathorops arenatus és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: des de la Guaiana fins al nord-est del Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Cuvier, G. & A. Valenciennes 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 15: i-xxxi + 1-540, Pls. 421-455.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Marceniuk, A.P. i C.J. Ferraris, Jr. 2003. Ariidae (Sea catfishes). p. 447-455. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the freshwater fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Marceniuk, A. P. i R. Betancur-R. 2008: Revision of the species of the genus Cathorops (Siluriformes: Ariidae) from Mesoamerica and the Central American Caribbean, with description of three new species. Neotropical Ichthyology v. 6 (núm. 1): 25-44.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mi d'Àries

Mi d'Àries (μ Arietis) és un sistema estel·lar triple de la constel·lació d'Àries. Està aproximadament a 338 anys llum de la terra.
La component primària, μ Arietis A, és una binària espectroscòpica classificada com a nana de la seqüència principal blanca del tipus A de la magnitud aparent +5,74. Les dues components estan separades 0,05 segons d'arc i tenen un període orbital de 8,8 anys. La tercera component, μ Arietis B, està a 19,1 segons d'arc i és de la magnitud aparent +12,1.

## Referències

* ↑ Anne Cowley «A study of the bright A stars. I. A catalogue of spectral classifications» (en anglès). Astronomical Journal, 4-1969, pàg. 375–406. DOI: 10.1086/110819.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ «UBV photometry of stars whose positions are accurately known. VI». Astronomy and Astrophysics, 1991, pàg. 415–419.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. IV. Evolution of rotational velocities» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1-2012. DOI: 10.1051/0004-6361/201117691.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. III. Velocity distributions» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2-2007, pàg. 671–682. DOI: 10.1051/0004-6361:20065224.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.

## Enllaços externs

* SIMBAD
* Aladin previewer
# Bombardement d'une maison

Bombardement d'une maison o Les Dernières Cartouches (catàleg de Star Film núm. 105) és un curtmetratge mut bèl·lic francès del 1897 dirigit per Georges Méliès, basat en la pintura homònima de 1873 d'Alphonse de Neuville. La pel·lícula recrea la defensa d'una casa a Bazeilles, l'1 de setembre de 1870 a la batalla de Sedan durant la Guerra francoprussiana.
La pel·lícula va tenir un gran èxit i va inspirar els estudis Lumière, Pathé i Gaumont a imitar pel·lícules.

## Sinopsi

Un grup de soldats intenten defensar una casa abandonada, on una monja cuida els seus ferits, però la casa és bombardejada mentre dispara l'última de les municions que han reunit des del terra.

## Referències

* ↑ Malthête, Jacques. Georges Méliès, l'illusionniste fin de siècle?. París: Presses de la Sorbonne nouvelle, 1997, p. 80.
* ↑ «A brief History: Bombardement d'une maison». Europa Film Treasures. Arxivat de l'original el 12 març 2012.

## Enllaços externs

* Bombardement d'une maison a YouTube
* SilentEra entry for Lumiere version, stating this was one of the earliest hand-coloured films
* Bombardement d'une maison es pot descarregar gratis a Internet Archive [més]
# Bandera d'Alagoas

La bandera d'Alagoas és un dels símbols oficials, juntament amb l'escut, de l'estat d'Alagoas. Fou creada per la llei estatal a núm. 2.628 del 23 de setembre de 1963 en la qual s'estableix el disseny de la bandera i la de l'escut de l'estat.

## Descripció

La llei estipula el disseny amb les següents característiques: Bandera rectangular, dividida en tres, en vermell, blanc i blau. Al centre, l'escut de l'Estat, sense el lema. La proporció és 7:10.
L'escut de l'Estat, creat pel Decret núm. 53 de 25 de maig de 1894 i restaurada pel Decret núm. 373 de 15 de novembre de 1946, té les següents característiques:
Escut portuguès, antic, en posició natural, trencat en plata. A la dreta amb un barranc de roques (vermell), sortit d'un mar ondulat i avançant des de la punta que suporta una torre de gules que és del municipi de Penedo. A l'esquerra, amb tres pujols de gules seguits, el del centre més alt, sortint damunt de vuit bandes ondulades de blau i plata, alternant, que és del municipi de Pôrto Calvo. En el cap, faixa onada en atzur, tres mulets d'argent, col·locats a la contraestreta, que és del municipi d'Alagoas. Per al suport, a la dreta, una tija de canya de sucre i, a la dreta, una branca de cotó, encaputxada i florida, tots dos del seu color. A sobre, un estel de plata, amb cinc puntes, a manera de timbre. A sota, orla d'or amb el lema: "Ad Bonum et Prosperitatem" (El benestar i la prosperitat).

## Banderes històriques

* Antiga bandera de l'estado d'Alagoas (1894-1963)

## Referències

* ↑ «Lei estadual do Alagoas núm. 2.628, 23 de setembro de 1963» (en portuguès). Wikisource. [Consulta: 14 abril 2020].
* 1 2 «Decreto estadual de Alagoas 53 de 1894» (en portuguès). Wikisource. [Consulta: 14 abril 2020].

## Enllaços externs

* Símbolos Alagoas
# Aspidoras velites

Aspidoras velites és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,8 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ihering, R. von. 1907. Diversas especies novas de peixes nemathognathas do Brazil. Notas preliminares. Rev. Mus. Paulista (N. S.) v. 1 (fasc. 1): 13-39.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Aspidoras velites» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Britto, M. R., F. C. T. Lima & C. R. Moreira 2002. Aspidoras velites, a new catfish from the upper rio Araguaia basin, Brazil (Teleostei: Siluriformes: Callichthyidae). Proc. Biol. Soc. Wash. v. 115 (núm. 4): 727-736.
# Cathorops dasycephalus

Cathorops dasycephalus és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 29 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba al vessant pacífic de Centreamèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kailola, P.J. i W.A. Bussing 1995. Ariidae. Bagres marinos. p. 860-886. A W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Günther, A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5: i-xxii + 1-455.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Marceniuk, A.P. i C.J. Ferraris, Jr. 2003. Ariidae (Sea catfishes). p. 447-455. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the freshwater fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Marceniuk, A. P. i R. Betancur-R. 2008: Revision of the species of the genus Cathorops (Siluriformes: Ariidae) from Mesoamerica and the Central American Caribbean, with description of three new species. Neotropical Ichthyology v. 6 (núm. 1): 25-44.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Corydoras nanus

Corydoras nanus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Surinam i Guaiana Francesa.

## Referències

* 1 2 «Corydoras nanus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Nijssen, H. & I. J. H. Isbrücker. 1967. Notes on the Guiana species of Corydoras Lacépède, 1883, with descriptions of seven new species and designation of a neotype for Corydoras punctatus (Bloch, 1794)-(Pisces, Cypriniformes, Callichthyidae). Zool. Meded. (Leiden) v. 42 (núm. 5): 21-50, Pls. 1-5.
* Reis, R.E. 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Institut de Crèdit Oficial

L'Institut de Crèdit Oficial (Instituto de Crédito Oficial, oficialment i en castellà) és un banc públic adscrit al Ministeri d'Afers Econòmics i Transformació Digital a través de la Secretaria d'Estat d'Economia i Suport a l'Empresa. Va ser fundat en 1971 com a entitat responsable de coordinar i controlar als bancs públics. Té naturalesa jurídica d'entitat de crèdit i consideració d'Agència Financera de l'Estat. El seu finançament es realitza mitjançant l'emissió de títols de renda fixa. Les seves funcions són principalment promoure activitats econòmiques que contribueixin al creixement i desenvolupament del país, així com a la millora de la distribució de la riquesa nacional.

## Llistat de presidents

A continuació es llisten els presidents que ha tingut l'ICO des de la seva creació en 1971:
* ?? (1971-1978)
* Rafael Bermejo Blanco (1978-1982)
* Miguel Martín Fernández (1982)
* Julián García Vargas (1982-1985)
* Miguel Muñiz de les Cuevas (1986-1995)
* Fernando Becker Zuazua (1996-1998)
* José Gasset Loring (1999-2000)
* Ramón Aguirre Rodríguez (2000-2003)
* Aurelio Martínez Estévez (2004-2009)
* José María Ayala Vargas (2009-2011)
* Román Escolano Olivares (2012-2014)
* Irene Garrido Valenzuela (2014-2015)
* Emma Navarro Aguilera (2015-novembre 2016)
* Pablo Zalba Bidegain (19 de novembre de 2016-22 de juny de 2018)
* José Carlos García de Quevedo (22 de juny de 2018-2024)
* Manuel Illueca Muñoz (27 d'agost de 2024 - avui)

## Referències

* 1 2 «Art. 1.2 d) Ley 10/2014, de 26 de junio, de ordenación, supervisión y solvencia de entidades de crédito.». BOE.
* ↑ Real Decreto 537/2016, de 18 de noviembre, por el que se nombra Presidente del Instituto de Crédito Oficial a don Pablo Zalba Bidegain.
* ↑ «El valencià Manuel Illueca, nou president de l’ICO». Via Empresa, 28-08-2024. [Consulta: 29 agost 2024].

## Enllaços externs

* Lloc web de l'ICO
* Secretaria d'Estat d'Economia i Suport a l'Empresa
# Bonaventura Dini i Facci

Bonaventura Dini i Fazzi (El Vendrell, 25 de novembre del 1876 – Barcelona, 2 d'abril del 1936) va ser violoncel·lista, tenor i professor de música.

## Biografia

Estudià música amb l'organista vendrellenc Carles Casals i Ribes juntament amb els fills d'aquest, Pau i Enric Casals i Defilló, amb els quals sempre tingué gran amistat. Amplià estudis a l'Escola Municipal de Música de Barcelona amb Josep Garcia i Jacot (violoncel) i Josep Rodoreda (harmonia, contrapunt i fuga); també estudià amb Vicent Costa (piano).
L'any 1898 ingressà com a primer violoncel a l'orquestra del Gran Teatre del Liceu, i dos anys després fou nomenat professor del Conservatori de Música d'Isabel II, on tingué per deixebles Ramon Vilaclara i Emili Sànchez i Carrera. Marxà a Milà el 1910 i hi residí fins al 1920, quan tornà a Barcelona; en la seva estada en la ciutat italiana havia debutat com a tenor en l'òpera Faust amb un èxit important. Com a violoncel·lista va ser membre de diversos grups de cambra amb Enric Granados, Joaquim Malats i Matthieu Crickboom i es dedicà tant a la música de cambra com a la simfònica. Va ser reclamat per Pau Casals per entrar a la seva nounada orquestra, i en va ser concertino de violoncel entre 1920 i 1936; també hi cantà de tenor. Igualment, va ser solista de violoncel a l'orquestra del Liceu. Compatibilitzà aquestes actuacions de nivell amb actuacions amb conjunts de cambra en cafès, i en cinemes com a acompanyants de pel·lícules mudes. D'entre els diversos grups amb què actuà hi hagué el Quartet de l'Associació Musical i el Quartet Crickboom, i participà amb el seu quartet en els festivals de l'Associació Wagneriana en els cicles dedicats a Beethoven, entre d'altres. En els anys 30 va cantar en la capella de música de la parròquia de la Concepció de Barcelona.

## Obres

* Amorosa, poesia amorosa inclosa en el drama en dos actes Ferro fred (1909) de Ramon Ramon i Vidales

## Referències

* ↑ «Parròquia de St. Salvador del Vendrell: Llibre XV de baptismes, pàg. 548, núm. 199». Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona. En molts indrets consta que el segon cognom és Facci, però tal com es pot comprovar a la inscripció de baptisme, la mare consta com a Apolonia Fatsi. D'altra banda, a l'esquela publicada a La Vanguardia el 3 d'abril de 1936 el segon cognom és Fazzi.. [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ Segons el Dietario Musical de Josep Maria Javaloy va néixer el 22 de novembre de 1876; segons Jaume Carbonell i Goberna (Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana Madrid:SGAE, 1999) nasqué el 25 de novembre.
* ↑ «La Vanguardia, any LV, núm. 22.484, pàg. 23. Data: 3 d'abril de 1936». La Vanguardia Hemeroteca. [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ Digital, La Vanguardia. «Edición del miércoles, 02 noviembre 1910, página 3 - Hemeroteca - Lavanguardia.es» (en castellà). [Consulta: 25 desembre 2017].
* ↑ «Ramon Ramon i Vidales, un saineter del Penedès | Bofarull i Terrades | Miscel·lània penedesenca».

## Enllaços externs

* Biografia, a la plana web de l'Associació Musical de Mestres Directors Arxivat 2007-10-21 a Wayback Machine.
# Bandera d'Alió

La bandera oficial d'Alió es descriu de la manera següent:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, bicolor vertical blanca i groga, amb un mig vol de color blau clar d'altura 5/6 de la del drap i amplada 7/18 de la llargària del mateix drap, al centre de la primera meitat; i una creu de santa Tecla negra, de la mateixa altura i d'amplada 4/9 de la llargària del drap, al centre de la segona meitat.

## Història

Va ser publicada al DOGC el 4 d'abril del 2002 i es va realitzar prenent com a base l'escut de la localitat.

## Vegeu també

* Escut d'Alió
* Escuts i banderes de l'Alt Camp

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/677/2002, de 14 de març, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi d'Alió.» (pdf). DOGC núm. 3608, 14-03-2002. [Consulta: 6 març 2010].
# Cathorops manglarensis

Cathorops manglarensis és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & C. H. Gilbert 1883. A review of the siluroid fishes found on the Pacific coast of tropical America, with descriptions of three new species. Bull. U. S. Fish Comm. v. 2 (1882): 34-54.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Marceniuk, A.P. i C.J. Ferraris, Jr. 2003. Ariidae (Sea catfishes). p. 447-455. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the freshwater fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Marceniuk, A.P. 2007. Description of Cathorops manglarensis, a new species from the Colombian Pacific, with redescription of Cathorops multiradiatus (Siluriformes; Ariidae). Zootaxa, 1529: 33–48.
* Marceniuk, A. P. i R. Betancur-R. 2008: Revision of the species of the genus Cathorops (Siluriformes: Ariidae) from Mesoamerica and the Central American Caribbean, with description of three new species. Neotropical Ichthyology v. 6 (núm. 1): 25-44.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Corydoras serratus

Corydoras serratus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Negro.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras serratus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Sands, D. D. 1995. Four new Corydoras (Callichthyidae) species from Upper Negro River tributaries and a range extension, together with a discussion of Corydoras bicolor Nijssen & Isbrücker. Freshwater Mar. Aquar. v. 18 (núm. 7): 8-12, 14, 16, 18.
# Producció d'hidrogen

L'hidrogen és comunament produït extraient-lo de combustibles fòssils (habitualment hidrocarburs) per mitjà de processos químics. També pot ser obtingut de l'aigua mitjançant producció biològica en un bioreactor d'algues, o utilitzant electricitat (per electròlisi), processos químics (per reducció química) o calor (per termòlisi), si bé aquests mètodes estan menys desenvolupats en comparació amb la generació d'hidrogen a partir d'hidrocarburs.

## Vegeu també

* John Kanzius
# Bandera d'Onda

La bandera d'Onda és un símbol representatiu oficial del municipi valencià d'Onda (Plana Baixa). Està organitzada de la següent manera:
| « | Bandera de proporcions 2:3. Partida per meitat horitzontal. La meitat superior està dividida en dos camps iguals: el de l'asta, de groc quatre pals rojos, el del batent la creu de Montesa en camp blanc. En la meitat inferior, de blanc quatre ones d'atzur. | » |

## Història

La bandera es rehabilità per Resolució de 10 de setembre de 2002, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, publicada en el DOGV núm. 4.347, d'1 d'octubre de 2002.
El 15 de maig de 1412, en uns capítols acordats entre l'orde de Montesa i la vila d'Onda, per resoldre algunes diferències entre el senyor i el vassall, en un punt que es titula «De la bandera e sagells», es fa la seva descripció:
| « | ...que en una part sia lo senyal real, e en l'altra lo senyal o creu de Montesa en camp blanc, e al peu dels dits bandera, penons o segell, sia senyal de ondes de la dita vila d'Onda. | » |
La memòria de la bandera es perd i en els anys 70 del segle xx, amb el començament dels Ajuntaments democràtics, i coneixent aquest document, es fa una proposta a l'Ajuntament per restituir la bandera, amb un disseny gràfic del ceramista Manolo Safont, que és aprovat. I d'aleshores ençà la bandera ha estat presidint els actes institucionals del municipi.
En la part superior de la bandera apareixen els dos senyors tradicionals de la vila, el Rei i l'orde de Montesa, i en la part inferior estan les ones, un senyal parlant del poble.

## Vegeu també

* Escut d'Onda
* Escuts i banderes de la Plana Baixa

## Referències

* 1 2 «Resolució de 10 de setembre de 2002, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, per la qual es rehabilita la bandera de l'Ajuntament d'Onda (Castelló)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 4.347, 01-10-2002, pàg. 24.475-24.476 [Consulta: 22 novembre 2017].
* ↑ Garcia Edo, Vicent. Llibre de Privilegis de la vila d'Onda (1241-1618). Ajuntament d'Onda, 1998, p. 220. ISBN 84-922956-1-9.
* ↑ Garcia Edo, Vicent «La bandera de Onda (Reconstrucción a partir de un manuscrito de 1412)». Programa de Festes d'Onda. Ajuntament d'Onda, núm. 13, 1977.