OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roccia dell'Elefante

La Roccia dell'Elefante (roca de l'Elefant) és un roca massissa de traquita i andesita, d'un fort color roig, notablement erosionada pels agents atmosfèrics que li han conferit la singular forma d'un paquiderm assegut. La roca, té una alçada al voltant dels quatre metres, està ubicada dins el terme municipal de Castelsardo a la localitat de Multeddu al quilòmetre 4,3 de la carretera SS-134. Originàriament la roca formava part del complex rocós de monte Castellazzu. L'any 1914 el científic Edoardo Benetti fou el primer a associar a un elefant l'original forma de la roca, que fins aleshores era coneguda, segons alguns documents oficials, amb el nom dialectal de Sap Pedra Pertunta (la pedra traforata).
| « | Sobre Castelsardo, al llarg de la carretera nacional que condueix a Sedini, de sobte un s'enfronta amb una visió estranya. Un elefant gegant, tres vegades més alt que l'enorme mamut prehistòric, que sembla sortir de la selva i al s'encamini al turó. | » |
| — « Edoardo Benetti » |||

## Referències

* ↑ «Sardegna Cultura - Luoghi della cultura - Monumenti» (en italià). Arxivat de l'original el 2017-07-30. [Consulta: 6 agost 2017].
* ↑ Garwood, Duncan. Sardinia (en anglès). 3a edició. Lonely Planet, p. 145. ISBN 9781741048193.
* ↑ Lindsay, William. Prehistoric Life (en anglès). DK Pub., 2012. ISBN 9780756690786.
# Rodalies

«Rodalies» té aquests significats:
* Rodalies Cantàbria
* Rodalies de Catalunya
* Rodalies de Barcelona
* Rodalies de Girona
* Rodalies de Lleida
* Rodalies de Tarragona
* Rodalies Renfe
* Rodalies Ample Mètric
* Rodalies Astúries
* Rodalies Bilbao
* Rodalies Madrid
* Rodalies Màlaga
* Rodalies Múrcia-Alacant
* Rodalies Saragossa
* Rodalies València
Viccionari
# Oreneta negra

L'oreneta negra (Psalidoprocne pristoptera) és una espècie d'ocell de la família dels hirundínids (Hirundinidae). Es troba àmpliament distribuïda per l'Àfrica subsahariana, trobant-se des del sud-est de Nigèria, passant per Àfrica central, fins a Etiòpia i Somàlia, i d'aquí fins a Sud-àfrica al sud. Habita els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits, les sabanes, els matollars i herbassars tropicals i subtropicals i els cursos d'aigua. També frequenta ambients antropitzats. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Oreneta negra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Swallows» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 606. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Black Saw-wing. Psalidoprocne pristoptera» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2017. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Escut dels Entença

L'escut de la casa d'Entença té el següent blasonament:
    D'or, el cap de sable.

## Història

La casa d'Entença fou una antiga dinastia de la Corona d'Aragó que es va originar al poble del mateix nom, actualment a la Franja de Ponent, vers el segle xi.
Posteriorment, al segle xiii, va ser establerta la baronia d'Entença a certes zones del Priorat i les Terres de l'Ebre. Els barons d'Entença varen ser també co-senyors de Tortosa.
El camper d'or amb el cap de sable, armes dels barons d'Entença, es troba en alguns escuts de municipis actuals que havien estat antigament dins de la baronia.
Entre aquests cal esmentar l'escut de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, el de Marçà, el de Cornudella de Montsant, el de Garcia i el d'Ulldemolins, entre d'altres.

## Vegeu també

* Entença
* Entença (nissaga)
* Baronia d'Entença

## Enllaços externs

* El castell de Móra d'Ebre - Escut d'armes de la casa d'Entença Arxivat 2009-12-20 a Wayback Machine.
# Estació de Tennōji

L'estació de Tennōji (天王寺駅, Tennōji-eki) és una estació de ferrocarril intermodal operada per la Companyia de Ferrocarrils del Japó Occidental (JR West), el Metro d'Osaka i la Xarxa de Tramvies d'Osaka-Sakai (Hankai). Segons la companyia operadora, l'estació pot trobar-se a un edifici diferent, amb una adreça distinta i tindre un codi d'identificació d'acord amb la companyia propietaria de la línia.

## JR

La Companyia de Ferrocarrils del Japó Occidental, més coneguda com a JR West opera diverses línies a un edifici propi.

### Línies

* Línia principal Kansai (JR-Q20)
* Línia circular d'Osaka (JR-O01)
* Línia Hanwa (JR-R20)

## Metro d'Osaka

El codi d'identificació per a l'estació és el M23 a la línia Midōsuji i el T27 a la línia Tanimachi.

### Ruta

Línies que passen per aquesta estació :
| < | Línia | > |
| Metro d'Osaka |||
| Dōbutsuen-mae (M22) |
| Dōbutsuen-mae (M22) | Línea Midōsuji | Shōwachō (M24) |
| Shitennōji-mae Yūhigaoka (T26) |
| Shitennōji-mae Yūhigaoka (T26) | Línea Tanimachi | Abeno (T28) |

## Tramvia Hankai
### Ruta

Línies que passen per aquesta estació :
| < | Línia | > |
| Tramvia Hankai |||
| Termini de línia |
| Termini de línia | Línea Uemachi | Abeno (HN02) |

## Referències

* ↑ https://www.japanvisitor.com/japan-stations/tennoji-station
* ↑ https://subway.osakametro.co.jp/en/station_guide/M/m23/map.php
* ↑ https://subway.osakametro.co.jp/en/station_guide/T/t27/
# Mireia Ingla i Mas

Mireia Ingla i Mas (La Seu d'Urgell, 18 de juny de 1967) és una advocada i política catalana. Entre 2019 i 2023 fou alcaldessa de Sant Cugat del Vallès. Va estudiar Dret i està especialitzada en habitatge i família. És militant d'Esquerra Republicana de Catalunya. El 2019 va obtenir l'alcaldia de Sant Cugat del Vallès gràcies a un pacte signat amb el Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC) i amb la CUP formant un Govern alternatiu a Junts Per Sant Cugat després de 32 anys.

## Referències

* ↑ «Mireia Ingla, nova alcaldessa de Sant Cugat», 21-06-2019. [Consulta: 25 novembre 2020].
* ↑ Alemany, J. «Mireia Ingla renuncia a Sant Cugat en perdre ERC gairebé la meitat de vots - 30 maig 2023». El Punt Avui +, 28-12-2023. [Consulta: 28 desembre 2023].
* ↑ Moldes, Aleix. «Sant Cugat vira a l'esquerra enmig d'escridassades dels partidaris de JxCat». Ara, 15-06-2019. [Consulta: 19 juny 2019].
* ↑ «La republicana Mireia Ingla, alcaldesa de Sant Cugat (Barcelona) tras 32 años de gobiernos convergentes». La Vanguardia, 15-06-2019. [Consulta: 19 juny 2019].
# Escut dels ducs de Gandia Carles de Borja i Magdalena Centelles del s. XIX

L'escut dels ducs de Gandia Carles Borja i Magdalena Centelles del segle XIX, se situa a l'antiga façana del convent de Sant Roc i Església del Beat, situat a la plaça de Sant Roc, del municipi de Gandia a la comarca de La Safor, de la província de València. Actualment aquest edifici és seu de la Biblioteca Central, de l'Arxiu Històric de Gandia i del Centre d'Estudis i Investigacions Comarcals Alfons el Vell. Es tracta d'un escut que està catalogat com a bé d'interès cultural, amb número d'anotació ministerial 28380 i data d'anotació 28 de novembre 2011, segons informació de la Direcció General de Patrimoni Cultural de la Conselleria de Turisme, Cultura i Esports de la Generalitat Valenciana.

## Descripció

L'escut al·ludeix als fundadors del convent franciscà de Sant Roc, els V ducs de Gandia, Carles Borja i Magdalena Centelles. És una reproducció de l'escut d'armes corresponent a la fundació del convent al segle xvi situat a la façana antiga del convent, que està en l'actualitat extradossada per un atri. L'escut se situa a la façana neoclàssica de l'antic convent de Sant Roc, inaugurada segons consta a la inscripció d'aquesta, l'any 1871, tot i que l'edifici es va erigir partir d'una antiga ermita dedicada a Sant Roc, que el franciscà Andrés Hibermón, que va viure en aquest convent, denominava Església del Beat; posseïa un petit claustre de dues plantes.
L'escut està llaurat en marbre, té forma de pell de brau, porta com adorns exteriors una mènsula enrotllada cap a dins en els seus extrems superior i inferior i cap a fora lateralment, amb vores retallades. Al timbre de l'escut es troba la corona ducal que se superposa al marc amb una inscripció que enquadra la mènsula: CAROLVS • A • BORGIA • ET • MAGDALENA • CENTELLES • CON(IVGES) GANDIA • DVCES • HVIVS • MONAST • FVNDAT IVSSERVNT • HOC • OPVS • PERFICI • AN(NO) • A • CHR(ISTI) • NAT(IVITATI) MDLXXXXI
L'escut està partit i mig tallat a la meitat dreta del camp. En la primera caserna es troba el Bou de gules, terrassat de sinople, bordura cosida carregada amb vuit feixos de sinople dels Borja. En el segon quarter es troba el losange d'or i gules dels Centelles i en el tercer quarter les tres faixes d'or en camp de sabre dels Oms. No mantenen policromia.

## Bibliografia

* Dirección General de Patrimonio Cultural - Escudo de los duques de Gandía Carlos de Borja y Magdalena Centelles del S. XIX
* ↑ URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=663. Data de consulta: 24 desembre 2024.
# Escutel

L'escutel (del llatí: scutellum) és la part posterior ja siga del mesonotum o del metanotum del tòrax d'un insecte; tanmateix, es fa servir gairebé exclusivament dins el context del mesonotum, ja que el metanotum està força reduït en la majoria de grups d'insectes. En els grups dels Hemiptera i en alguns dels Coleoptera, l'escutel és una placa petita triangular per darrere del pronotum i entre les bases de les ales anteriors. En Diptera i Hymenoptera l'escutel és gairebé sempre diferent, però molt menor, i immediatament posterior al mesoscutum.
* Escutel en diversos tipus d'insectes
* 26=Escutel d'heteròpters
* 6=Escutel de dípters
* 9=Escutel de coleòpters
* 10=Escutel de formícids

## Referències

* ↑ Richards, O. W.; Davies, R.G.. Imms' General Textbook of Entomology: Volume 1: Structure, Physiology and Development Volume 2: Classification and Biology. Berlín: Springer, 1977. ISBN 0-412-61390-5.
# Escutosaure

L'escutosaure (Scutosaurus) és un gènere extint de sauròpsids (rèptils) anàpsids que va viure fa uns de 250 milions d'anys a Rússia, durant el període Permià superior.
El nom del gènere fa referència al fet que estava cobert per una armadura de plaques. Feia uns 3,5 m de longitud i, a diferència d'altres rèptils, tenia les potes sota el cos per suportar el seu gran pes.
# Escàndol Lewinsky

L'escàndol Lewinsky (en anglès: Lewinsky scandal) va ser un escàndol sexual, polític social que va sorgir el 1998, quan es va revelar que el president dels Estats Units Bill Clinton, de 49 anys, i una empleada de la Casa Blanca de 22 anys, Monica Lewinsky, havien tingut relacions extramatrimonials a la sala oval de la Casa Blanca.
L'escàndol va ser esbombat el gener de 1998, quan The Washington Post i alguns mitjans més van publicar l'afer entre Clinton i Lewinsky. La raó per la qual la premsa es va assabentar de les relacions mantingudes entre el president i la becària va ser que Linda Tripp, una amiga de Lewnisky funcionària del Ministeri de Defensa, va gravar una conversa que havien mantingut elles dues en la qual Lewinsky explicava les trobades amb Clinton.
Uns mesos després, quan en el cas de Paula Jones (una dona que va acusar Clinton d'assetjament sexual) Lewinsky va assegurar que mai havia tingut contacte físic amb el president, Linda Tripp li va passar les gravacions a Kenneth Starr, l'advocat i conseller que estava investigant Clinton pel cas Jones o la controvèrsia Whitewater, entre d'altres. La notícia va explotar immediatament arreu del món i el president la va negar immediatament. Acompanyat de la seva dona Hillary Clinton, va declarar públicament el dia 26 del mateix mes que "vull que m'escolti el poble americà: jo no vaig tenir relacions sexuals amb aquesta dona. Jo mai li vaig dir a ningú que mentís, ni una sola vegada; mai. Aquestes al·legacions són falses ". L'escàndol és també referit amb els noms "Monicagate", Lewinskygate","Tailgate","Sexgate", i "Zippergate".
El 8 d'octubre de 1998 la Cambra de Representants dels Estats Units va votar per iniciar els procediments contra Bill Clinton per mentir sota jurament i obstrucció de la justícia, derivats de la demanda d'assetjament sexual presentada contra Clinton per Paula Jones i del testimoni de Clinton negant una relació sexual amb Monica Lewinsky. El 19 de desembre de 1998 es va anunciar el judici al Senat fins al gener de 1999, presidint el jutge en cap William Rehnquist, en el qual el 12 de febrer, Clinton va ser absolt d'ambdues acusacions.

## Referències

* ↑ «Hillary Rodham Clinton | enciclopèdia.cat». www.enciclopedia.cat. [Consulta: 2 novembre 2016].
* ↑ «Bill Clinton y Mónica Lewinsky: el escándalo sexual más famoso de los 90’ | Guioteca.com». Guioteca.com | Los 90, 10-12-2015.
* ↑ «D'astronauta frustrada i peixatera a candiata a la presidència: 10 coses que (potser) no saps de Hillary Clinton». AraBalears.cat.
* 1 2 Rich, Frank «Journal; Monicagate Year Two». The New York Times, 16-12-1998. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Henneberger, Melinda «THE PRESIDENT UNDER FIRE: ON THE RIGHT; Conservative Talk Radio Finding Cause for Revelry». The New York Times, 29-01-1998. ISSN: 0362-4331.
* 1 2 Hoban, James Barron With Phoebe «PUBLIC LIVES; Dueling Soaps». The New York Times, 28-01-1998. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Graham, David A.; Murphy, Cullen. «The Clinton Impeachment, as Told by the People Who Lived It» (en anglès). The Atlantic, 01-12-2018. [Consulta: 6 febrer 2020].
# Escàndol dels falsos positius

L'escàndol de falsos positius van ser una sèrie de 4300 assassinats dins Colòmbia, com a part del conflicte armat actual en aquell país entre el govern, les FARC i l'ELN. Els membres de l'exèrcit van portar a modestos pobladors a llocs remots del país amb ofertes de feina, els va matar, i els va presentar a autoritats com guerrillers morts dins la batalla, en un esforç per inflar els recomptes de cossos i rebre promocions o altres beneficis.
El juny de 2012, un total de 3.350 casos van ser investigats a tot el país i es van aconseguir veredictes en 170 casos. Grups de drets humans van denunciat la lentitud dels procesos judicials..
El nom de l'escàndol es refereix al terme tècnic de "fals positiu" que descriu una prova que detecta falsament una condició que no està present..

## El cas Soacha de 2008

El 2008, 22 homes de Soacha havien estat seleccionats per una feina i va ser trobats morts a centenars de quilòmetres. Un reclutador més tard va testificar que havia rebut 500$ de l'exèrcit colombià per cada home que va reclutar i entregar. El juny de 2012 sis membres de l'exèrcit van ser sentenciats a presó.
Després de la descoberta de Soacha de 2008, el ministre de defensa Juan Manuel Santos va negar el seu coneixement de la situació i va acomiadar 27 agents, incloent tres generals i va canviar el sistema de recompte del cos de l'exèrcit. El General Mario Montoya, comandant de l'Exèrcit colombià, va dimitir el 4 de novembre de 2008. El President Alvaro Uribe va ordenar que els casos fossin portats pels tribunals civils per assegurar la imparcialitat.

## Referències

* ↑ Gilbert, Abel «Human Rights Watch adverteix del perill d'impunitat a Colòmbia». El Periódico, 05-12-2014 [Consulta: 25 agost 2017].
* ↑ «Colombian soldiers paid $500 for victims to boost kill counts: Testimony Arxivat 2013-01-19 at Archive.is», 5 December 2011.
* ↑ «In Colombia, 6 sentenced in 'false positives' death scheme». Los Angeles Times, June 14, 2012.
* ↑ «Colombian army commander resigns», 04-11-2008.

## Enllaços externs

* Philip Alston informe final Arxivat 2013-09-04 a Wayback Machine., 31 March 2010
* Colòmbia. La guerra és mesurada en litres de bood., informe de FIDH, maig 2012
# Escòria

L'escòria o el cagaferro és un subproducte de la mineria en fondre els minerals per a aïllar-ne els metalls. Es poden considerar com una barreja d'òxids metàl·lics; tanmateix, poden contenir sulfurs de metall i àtoms de metall element. Encara que l'escòria sol usar-se com un mecanisme d'eliminació de residus, també pot servir per altres propòsits, com per ajudar en el control de al temperatura del procés i per minimitzar la reoxidació del metall líquid final abans de passar al motlle.
En la natura el minerals de metalls com el ferro, el coure, l'alumini i altres metalls es troben en estas impurs, sovint oxidats i mesclats amb silicats d'altres metalls.
Durant la fosa, quan la mena està exposada a altes temperatures, aquestes impureses se separen del metall fos i es poden retirar. Aquests conjunt de compostos que se'n retira és l'escòria.
El processos de foneria ferrosos i no ferrosos produeixen escòries diferents. Per exemple, la del coure i el plom, no ferrosa, està dissenyada per eliminar el ferro i la sílice que solen trobar-s'hi en aquests minerals, i es prepara en forma d'escòria basada en el silicat de ferro. Per altra banda, l'escòria dels processos d'obtenció d'acer es dissenya per minimitzar la pèrdua de ferro i, per tant, conté principalment calci, magnesi i alumini.
L'escòria té molts usos comercials encara que també se sol rebutjar. Normalment es torna a processar per separar algun altre metall que contingui. Les restes d'aquesta recuperació es poden utilitzar com a balast pel ferrocarril i com a fertilitzant. S'ha utilitzat com a metall per a pavimentació i com una forma barata i duradora d'enfortir les parets inclinades dels espigons.

## Vegeu també

* Cagaferro
Viccionari
# Esdeveniment de Vitim

L'esdeveniment de Vitim o esdeveniment de Bodaibó va ser una explosió aèria de mitja quilotona el 25 de setembre de 2002 a la taigà propera al riu Vitim, prop de la ciutat de Bodaibó, al districte de Mamsko-Chuiski de la Regió d'Irkutsk, Sibèria, Rússia. A diferència del proper esdeveniment de Tunguska, en aquesta zona s'han trobat importants quantitats de radiació residual en forma de triti i isòtops radioactius de cobalt i cesi. Un avió de transport Antónov An-2 que volava en l'àrea es va estavellar per causes desconegudes. També es van observar aurores boreals i malalties associades a la radiació.

## Vegeu també

* Esdeveniment de Cando
* esdeveniment de la Mediterrània Oriental
* esdeveniment de Tunguska

## Referències

* ↑ Engledew, John. The Tungus event, or, The great Siberian meteorite (en anglès). Algora Publishing, 2010, p.120. ISBN 0875867812.

## Enllaços externs

* Meteorites Australia (Meteorites.com.au) El bòlid Vitim (darrera actualització el 26 de març del 2006)
* Article del BBC online (anglès)
* Article del Times online Arxivat 2008-07-24 a Wayback Machine. (anglès)
* Kasatkina, E.A. & Shumilov, O.I. (2005). Alguns efectes atmosfèrics i magnetosfèrics possiblement relacionats amb l'impacte de bòlid a Vitim Arxivat 2016-03-22 a Wayback Machine.. Consultat el 24 de juny del 2005.
# Esfinx d'Hetepheres II

L'Esfinx d'Hetepheres II, és una escultura tallada durant l'Imperi Antic d'Egipte i és l'esfinx de més antiguitat de totes les trobades fins avui.

## Troballa i història

L'esfinx va ser descoberta entre les ruïnes de la Piràmide de Djedefre, situada a Abu Rawash, a 9 km de la localitat egípcia de Guiza.
L'esfinx representa a Hetepheres II, reina de l'antic Egipte, filla de Kheops o Jufu i esposa de Djedefre, sent un dels membres més longeus de la quarta dinastia.

## Conservació

* La figura s'exhibeix de forma permanent en el Museu Egipci del Caire, (Egipte).

## Característiques

* Estil: art egipci.
* Material: calcària pintada.

## Referències

* Pàgina del Museu Egipci del Caire
# Esfinx de Naxos

L'Esfinx de Naxos, és una esfinx que data de l'any 575 - 560 aC. i que va ser esculpida pels habitants de l'Illa de Naxos a l'antiga Grècia.

## Troballa i història

L'esfinx procedeix de l'Illa de Naxos, encara que va ser una ofrena dels seus habitants realitzada en el Temple d'Apol·lo de Delfos, i originàriament se situava dalt d'una columna amb un capitell jònic, situada al sud del mateix santuari.

## Simbologia

Segons la mitologia grega, l'esfinx tenia la funció de vigilar el Santuari d'Apol·lo, i als visitants els proposava una endevinalla i a qui no l'ho endevinave els acabava matant.

## Característiques

* Estil: Grec, procedent de l'Illa de Naxos.
* Material: Marbre.
* Alçada: 10 metres, amb columna. (originàriament 12 metres).
* Tenia cap de kore, (donzella grega), cos de lleó i unes ales d'ocell.

## Conservació

La peça s'exposa de forma permanent al Museu Arqueològic de Delfos, (Grècia).

## Referències

* Pàgina sobre el Museu Arqueològic de Delfos del Ministeri de Cultura de Grècia.
* Pàgina sobre l'Esfinx de Naxos a la "Encyclopedia Britannica".
# Església Evangèlica Luterana de Romania

L'Església Evangèlica Luterana de Romania (en romanès: Biserica Evanghelică-Luterană din România; en hongarès: Romániai Evangélikus-Lutheránus Egyház; en alemany: Evangelisch-Lutherische Kirche in Rumänien) és una denominació luterana a Romania. Moltes congregacions actives es van fundar fa més de 450 anys, i avui l'Església té 27.540 membres. És una denominació principalment de parla hongaresa, amb un deganat per a les parròquies de parla eslovaca.
Aquesta església no s'ha de confondre amb l'església evangèlica de confessió augustana, principalment saxona, de parla alemanya.

## Referències

* ↑ J. Gordon Melton. Religions of the World, Second Edition: A Comprehensive Encyclopedia of Beliefs and Practices. ABC-CLIO, 21 setembre 2010, p. 1055. ISBN 978-1-59884-204-3.
* ↑ «Evangelical-Lutheran Church in Romania». World Council of Churches. [Consulta: 7 octubre 2014].
* ↑ The Lutheran World Federation – 2013 Membership Figures Arxivat 2014-04-07 a Wayback Machine. Lutheran World
* ↑ «Cimtár» (en hongarès). Romániai Evangélikus-Lutheránus Egyház. [Consulta: 29 agost 2016].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (in Hungarian, German, and English)