OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hostal Parc

L'Hostal Parc és una obra eclèctica d'Arbúcies (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un gran edifici, format per varis cossos que es troba dins el Parc Mongé, envoltat per jardins, sobretot a la part posterior.
El cos principal és una gran construcció de quatre plantes i teulada a quatre vessants, on destaquen dues glorietes semicirculars amb finestrals i columnes amb capitells decorats amb motius vegetals a cada extrem de la façana. Les obertures són rectangulars però al segon pis n'hi ha alguna d'arc de mig punt. A la part central hi ha una balconada amb barana de ferro, i damunt de cada glorieta, una petita terrassa amb barana feta d'obra de motius ornamentals.
L'ala de la part esquerra d'aquest cos principal, és on hi ha el restaurant. Es tracta d'un cos rectangular, també cobert a quatre vessants i de dues plantes a la part davantera, i tres plantes a la posterior. Té dues entrades: una per la part de la carretera, amb un arc de mig punt i un cos afegit amb teulada a dues vessants que fa d'entrada i petit porxo, aquesta va directament al bar; i l'altra entrada es troba al lateral, dins el pati davant la casa, també té la porta coberta per uan teulada a doble vessant però l'obertura és rectangular. Dona accés al vestíbul i recepció de l'Hostal, des d'on una escala amb barana de fusta puja al pis superior.
A l'interior de l'edifici es conserven les grans obertures amb arcs de mig punt i les motllures que decoren sostres i parets.
A la part posterior des del menjador, es surt a una terrassa, des d'on s'aprecien els jardins de Can Badés, o l'anomenat també Parc Mongé.

## Història

L'edifici ja es va concebre com a Hostal i no ha deixat mai de ser-ho. En un extrem del cos principal, avui tancat, i una mica elevat, hi ha una gran bassa que abans havia estat la picina pública d'Arbúcies. Per no reunir les condicions sanitàries, es va tancar i actualment, en un terreny de la mateixa finca, per la part de darrere de l'hostal, a pocs metres, hi ha una piscina de nova construcció, pels clients de l'Hostal.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6
# Hostal Sant Joan d'Arròs

L'Hostal Sant Joan d'Arròs és una obra de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aigua amunt del riu Varradós en el brancal que duu a Vilamòs es troben les Bòrdes de Sant Joan d'Arròs, en un esglaó del vessant i orientada a migdia. En primer terme hi ha la borda, de secció rectangular, que aprofita el desnivell per aconseguir entrades diferenciades a peu pla per a l'estable i el "palhèr" en "penalèr". La façana de migdia presenta semblantment, obertures de fusta en les dues plantes (2-3) amb la particularitat que la primera i l'última tenen l'intradós retallat en forma d'arc. Un porxo cec amb un banc permet visualitzar l'interior de la capella, En la banda curta es troba un annex i sense solució de continuïtat una casa de secció quadrangular, amb una obertura de fusta en les dues plantes. Les cobertes d'encavallades de fusta i llosat de pissarra han estat restaurades de dos vessants, llevat de la casa que té quatre pales. En la terrassa contigua sobresurt una for agençada amb la pedra treballada d'un "rusquèr"

## Història

El qüestionari de Francisco de Zamora cosigna el Santuari de Varrados com Pertanyent als llocs d'Arròs i Vila, dotat d'una casa contigua per als arrendadors ermitans, d'uns quants prats i camps, i d'una estança per als sacerdots, els quals havien de cantar misa tots els diumenges des de l'estiu fins a primers de novembre. Llavors cercaven al patrocini d'aquest sant molts espanyols i francesos (1788). S'hi fa un aplec de molta anomenada el dilluns de Pentecosta.

## Referències

* 1 2
# Hostal de Sant Antoni (Martorell)

L'Hostal de Sant Antoni és un edifici de Martorell (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt d'edificacions destinades a hostal. La part més antiga és de 1745 i les reformes arriben fins a principis de segle xx. Actualment l'estructura original és quasi inapreciable.

## Història

Era situat a la cruïlla de camins cap a Monserrat, Capellades i Barcelona.

## Referències

* 1 2
# Hostal del Pont del Clop

L'Hostal del Pont del Clop és una masia, actualment enrunada, situada al poble de Timoneda pertanyent al municipi de Lladurs, a la comarca catalana del Solsonès. És al costat del pont del Clop sobre la Ribera Salada.

## Enllaços externs

   * Pla d'ordenació urbanística municipal (POUM) de Lladurs: Catalogació d'aquesta masia
# Hostal la Canonja

L'Hostal la Canonja és una obra de Tremp (Pallars Jussà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici situat a la cantonada entre el Passeig del Vall i un carreró que dona a la zona d'aparcament. Es tracta d'una construcció de cinc altures, planta baixa i quatre pisos, tot i que el darrer és fruit d'una reforma posterior. Destaca la simetria de tota la composició així com elements arquitectònics puntuals: el balcó corregut del primer pis, l'emmarcament de les obertures del frontis principal que compten amb un guardapols motllurat que surt del perfil del mur,
# Hostal la Granota

L'Hostal la Granota és una obra de Sils (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de dues plantes i golfes, d'estructura basilical, amb coberta de vessants laterals i cornisa típica catalana. Les obertures són totes de llinda rectangular monolítica. La façana principal té un balcó amb barana de ferro forjat al centre, per damunt de l'entrada, que està formada per una estructura de fusta i vidre amb cortinetes, i flanquejada per dos petits arbres. Al costat dret d'aquesta porta, i entre l'altre porta de l'extrem, hi ha un banc de pedra adossat al mur de la façana. L'estructura de la masia més o menys es manté però els cossos laterals s'han allargat molt respecte a l'original per tal ampliar l'espai del restaurant. Cal destacar que en el mur lateral dret encara s'hi pot veure l'antic forn. El parament de l'edifici és arrebossat i pintat de blanc.
Als costats i al voltant de la casa hi ha tot un seguit de dependències annexes, entre les quals destaquen les antigues cavallerisses i el porxo format per un gran cobert de pedra, de quatre trams amb cinc arcs de mig punt de rajol, sostinguda per contraforts.
Completa el conjunt una Masia, anomenada Can Torrent, a la part del darrere.
Actualment es conserva perfectament la seva estructura original i continua en funcionament sota la forma de dos restaurants, un en l'edifici principal i l'altre, anomenat “Taverna”, al cos d'edificacions annex (cavallerisses) i al porxo.

## Història

Les primeres notícies documentals daten del 1705 i sembla que fan referència a la casa veïna de Cal Segador, a l'altre costat de la carretera. La tradició hostalera de la casa es remunta al segle xviii (Can Grabolosa), que formava part del complex situat a banda i banda de l'antic Camí Reial que duia a Barcelona per la costa del Maresme.

## Referències

* 1 2 3 4 5
# Stenotatus

Stenotatus és un gènere extint de mamífers cingulats de la família dels clamifòrids que visqueren a Sud-amèrica des de l'Oligocè inferior fins al Miocè superior, fa entre 6,8 i 33,9 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina i Xile. Es calcula que devia pesar uns 3.720 g, cosa que el situa entre els armadillos extints més petits. Les proporcions de les extremitats anteriors fan pensar que era tan bon excavador com els seus parents dasipodins. Pot ser que fos omnívor. El nom genèric Stenotatus significa ‘armadillo estret’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Stenotatus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 2 febrer 2024].
* ↑ Vizcaíno et al., 2006, p. 260.
* ↑ Vizcaíno et al., 2006, p. 262.
* ↑ Vizcaíno et al., 2006, p. 263.
* ↑ Palmer, 1904, p. 647.

## Bibliografia

* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Vizcaíno, S. F.; Bargo, M. S.; Kay, R. F.; Milne, N. «The armadillos (Mammalia, Xenarthra, Dasypodidae) of the Santa Cruz Formation (early–middle Miocene): An approach to their paleobiology» (en anglès). Palaeogeography, Palaeoclimatology, Palaeoecology, 236, 2-4, 2006, pàg. 255-269.
# Hotel Imperial Tarraco

L'Hotel Imperial Tarraco és un antic hotel de Tarragona situat prop del Balcó del Mediterrani que va tancar el 22 de maig del 2017. L'edifici, construït el 1963 i reformat el 2007, té sis plantes i compta amb 170 habitacions.
L'hotel va ser propietat del Grup Husa de Joan Gaspart i Solves i va tancar per problemes econòmics. El 2015, el grup hoteler Husa devia 153,3 milions d'euros a diversos creditors. El desembre de 2016 es va fer una subhasta que quedà deserta i, per tant, l'hotel restà a mans del seu principal creditor, una immobiliària, que presentà una demanda de cessament d'activitat. Posteriorment el grup Alta Diamond Projects es quedà l'hotel per 5 milions d'euros. Els últims clients de l'hotel van ser un grup de militars britànics que van marxar després de l'esmorzar del 22 de maig del 2017.
En el moment del tancament, a finals de maig del 2017, hi treballaven 36 persones, que van negociar indemnitzacions amb el grup Husa i van demanar parlar amb l'alcalde de Tarragona mentre esperaven la resolució del judici que els podria deixar al carrer.
El tancament de l'hotel no va afectar el Casino de Tarragona, que va continuar ubicat a la planta baixa de l'edifici.

## Referències

* 1 2 3 Filella, Carina «L'hotel Imperial Tàrraco tanca i un grup inversor se'l queda». El Punt Avui.
* ↑ «El forat del grup HUSA és d'almenys 153,3 milions d'euros». Ara.cat.
* ↑ Gosálbez, Carles «L'hotel Imperial Tàrraco tanca i un grup inversor se'l queda». Més Tarragona.
* ↑ «Fi de cicle per a l'Imperial Tarraco, simbòlic hotel dels anys 60 a Tarragona». CCMA, 22-05-2017.
* ↑ «El hotel Imperial Tarraco de Tarragona cerrará puertas de forma inminente». La Vanguardia.
# Hotel Kazar

L'Hotel Kazar, també conegut com a Xalet Mompó, és un edifici situat a la localitat valenciana d'Ontinyent (Vall d'Albaida), construït als anys 20 al carrer Dos de Maig número 117.

## Edifici

L'edifici de tipus palatí és un projecte realitzat l'any 1925 a instàncies de la família Mompó per a la seua residència particular, per la qual cosa és conegut popularment com a Xalet Mompó. El seu estil arquitectònic és el neomudèjar enclavat dins el modernisme valencià tardà.
L'edifici està inspirat en edificacions de tipus senyorial del nord d'Àfrica i Orient Mitjà. Consta de planta baixa i dues altures i d'àtic en la part central. Està coronat en el cos central per dos xicotets minarets i per dues torres en tots dos laterals. Les seues estilitzades línies neomudèjars confereixen un aspecte singular al conjunt arquitectònic. Es troba envoltat d'un xicotet jardí privat amb dues fonts.
L'any 1997 l'edifici va ser adquirit pels seus actuals propietaris, Miguel Tortosa Belda i Amparo Company Belda, que dugueren a terme una completa rehabilitació de l'edifici i el convertiren en establiment hoteler. L'any 2019 va ser adquirit per Caixa Ontinyent.

## Referències

* 1 2 3 «Hotel Kazar» (en castellà). Las Provincias, 25-11-2009.
* ↑ «Caixa Ontinyent compra el Hotel Kazar y asume la gestión y la actual plantilla» (en castellà). Levante-EMV, 04-01-2019.

## Enllaços externs

* Portal de l'Hotel Kazar
# Accepted

Accepted és una pel·lícula estatunidenca de comèdia del 2006 centrada en uns estudiants que després de ser rebutjats de totes les universitats decideixen crear una universitat per a ells.
Tot i ser presentada com una comèdia lleugera, la pel·lícula té un rerefons dramàtic en el qual critica durament el sistema universitari estatunidenc i el seu sistema de qualificació.

## Argument

Quan en Bartleby Gaines és rebutjat de totes les universitats, decideix fundar-ne una per no decebre els seus pares, que volen a tot preu que cursi estudis superiors.
La «Universitat Tecnològica de South Harmon» neix en els locals abandonats d'un antic institut psiquiàtric. Tres dels seus amics, que també havien estat rebutjats com ell, l'ajudaran a dur a terme aquest projecte completament boig per enganyar els seus pares. En Sherman ha de fer un lloc web amb un suposat formulari d'inscripció, però es topa amb un problema: el lloc web és funcional. Centenars de joves que, com ells, han estat rebutjats de totes les altres universitats, són acceptats en llur universitat. En Bartleby no se sent capaç de rebutjar-los a la seva universitat. Un col·legi més aviat especial comença a aparèixer, on els estudiants ensenyen, on el degà viu en una roulotte darrere de l'edifici i on la llibertat i la creativitat són els punts centrals de les classes.
Viccionari
# Ermita de Sant Pau d'Arbolí

L'Ermita de Sant Pau d'Arbolí és una ermita d'Arbolí, al serrat dels Colls per sobre del poble d'Arbolí.

## Descripció

L'edifici actual és una petita capella de planta rectangular, bastit de paredat arrebossat exteriorment de dues plantes i cobert per una teulada a dos vessants. El pis superior és sobreposat atès que l'ermita és coberta interiorment a dos vessants amb bigues careneres que reposen sobre un arc de mig punt central. El pis, ampliat per la banda de llevant, és dedicat a l'habitatge de l'ermità. La façana presenta la porta, dues finestrelles, un ull de bou obert al pis i un campanar d'espadanya. El conjunt és reforçat per contraforts pel costat de ponent. Interiorment és enguixat, amb un banc d'obra a cada costat. Al fons s'hi obre una porta que mena a una cova, amb tradició eremítica. El terra és enrajolat. És situat en un petit replà, a 855 m d'altitud.

## Història

Hi ha referències de l'ermita ja el segle xiii, continuadora d'alguna possible habitació eremítica anterior. Posteriorment s'hi afegí el pis superior i dependències adequades per a l'ermità. Hom hi havia fet donació de terres.
El 1927, a causa del seu estat rònec, fou reconstruïda. El 1936 fou cremat el retaule, però la imatge fou salvada gràcies a ser duta al poble, on roman actualment per mor a robatori. Està dedicada a sant Pau ermità.

## Referències

* ↑ «Goigs a sant Pau Ermità de l'ermita d'Arbolí». [Consulta: 2022].
* «Ermita de Sant Pau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 abril 2012].

## Enllaços externs

* «Ermita de Sant Pau». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Ermita de Sant Roc (Barraques)

L'Ermita de Sant Roc de Barraques, a la comarca de l'Alt Palància, és un temple catòlic que està catalogat com a Bé de Rellevància Local amb codi identificatiu: 12.07.020-002, segons consta a la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana.

## Història

L'ermita de Sant Roc originària estava situada a la partida de Martín-López, prop de la població de Barraques, però al dur-se a terme les obres de la construcció de la línia fèrria que uniria València i Calataiud, va resultar que l'ermita havia de ser derruïda, de manera que la Companyia Central d'Aragó, que és qui va construir el ferrocarril València - Calataiud, va erigir la nova ermita en el lloc en què es troba actualment.
Actualment se situa als afores de Barraques, enmig d'un descampat, prop de la coneguda com Urbanització Sant Roques, entre la carretera N-234 i l'autovia anomenada Autovia Mudèjar, A-23.

## Descripció

L'Ermita de Sant Roc, és de fàbrica de maçoneria, amb carreus en els cantons. Presenta una entrada coberta amb un pòrtic, a manera de porxo previ, que consta de tres arcs de pedra, d'entre els quals destaca el central, per ser major. Com a dada anecdòtica, té la seva capçalera orientada a ponent en comptes de a orient. Externament presenta una petita espadanya, situada com rematada a l'arc central, de major grandària. L'espadaña té com remat una creu i un curiós penell.
La porta d'accés, és de fusta i està llaurada i decorada amb motius florals i caps de cans; i porticons enreixats. Està emmarcada en arc de mig punt amb grans dovelles, i sobre ella s'obre un gran ócul rodó a manera de rosassa però no presenta cap vidriera. Externament poden apreciar els seus contraforts (dos a cada costat) marcant els trams inferiors de la construcció. Com coberta exterior presenta teulada a dues aigües, rematada amb teula.
Pel que fa a l'interior, la planta de modestes dimensions, 10 metres de longitud per 7 metres d'amplada, que és de nau única presenta tres crugies, amb suports en murs i pilastres amb arcs de mig punt. Interiorment la coberta és de volta de canó, mentre que a la sagristia (que sobre surt externament, a menor altura que la nau) és plana. Sengles cobertes són de posterior fàbrica, de manera que no tenen concordança amb la resta del conjunt.
La decoració interior és inexistent, destacant en la testera, al costat de l'accés a la sagristia, un petit altar, sobre el qual s'obre una fornícula que té una clàssica, per la seva iconografia, imatge de Sant Roc protegida per un vidre.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 http://www.cult.gva.es/dgpa/documentacion/interno/1339.pdf
* ↑ http://campaners.com/php/campanarv.php?numer=1344
* 1 2 3 4 5 http://www.turismodecastellon.com/103733_en/Ermita-de-San-Roque/
* ↑ http://www.clubrural.com/pueblos/castellon/barracas/sitios-interes/ermita-de-san-roque_7045
* 1 2 3 4 5 6 7 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/capbar.htm Arxivat 2014-10-25 a Wayback Machine.
# Ermita de Sant Roc de Burjassot

L'ermita de Sant Roc és una ermita situada a la plaça de Sant Roc, en el municipi de Burjassot. És un Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.13.078-002. Les festes patronals se celebren el mes d'agost.

## Història

Té el seu origen en la donació per part del patriarca Joan de Ribera d'una imatge de la Verge de la Cabeza, patrona de Burjassot que es conserva en el temple, còpia del Santuari de la Mare de Déu de la Cabeza en Andújar. Per això el temple es troba sota la doble advocació de Sant Roc i de l'esmentada denominació mariana. L'edifici es va construir al segle xvii, sobre un petit santuari del segle xvi. Al segle xviii va ser ampliada. Durant l'ocupació francesa va sofrir danys i va ser saquejada.

## Descripció

L'ermita es troba en el conjunt del Pati de les Sitges. Enfront d'ella es creua una creu de pedra. La creu va ser llaurada per Jerónimo Muñoz en 1580; destruïda durant la Guerra Civil, va ser substituïda posteriorment per una còpia fidedigna. Al costat del temple hi ha un pou amb la data 1793.
Es tracta d'una petita construcció exempta. La seva façana és neoclàssica amb una rematada barroca formada per una espadanya adornada amb boles de pedra i creu de ferro. La nau és allargada i està coberta per una teulada a dues aigües. Presenta contraforts en les parets laterals i finestres entre aquests. En l'exterior s'observa una cúpula aplatada coberta amb teules blaves sobre el presbiteri, mentre que una altra cúpula menor amb llanterna i cupulí cobreix una capella lateral. La porta és amb llindar i està emmarcada en pedra. Sobre ella hi ha un retaule ceràmic amb la imatge del titular i una finestra amb arc de descàrrega.
L'interior és de planta rectangular, coberta per volta de canó de tres trams. Té cor als peus i altars laterals, dels quals destaca un de barroc a la dreta on es troba la talla de Sant Roc. Aquesta talla és còpia de l'original, que es conserva a l'església de Sant Miquel. L'ornamentació pintada és del segle xviii. L'altar major posseeix columnes estriades que sostenen un relleu representant l'aparició de la Verge de la Cabeza a un pastoret. La imatge de la mare de Déu es venera en una fornícula.

## Referències

* ↑ «Ficha BRL: Ermita de San Roque» (en castellà). Cult.gva.es. [Consulta: febrer 2016].
* 1 2 3 4 5 «Ermita de San Roque» (en castellà). Ermitascomunidadvalenciana.com. Arxivat de l'original el 2016-04-29. [Consulta: febrer 2016].
# Ermita de Sant Sebastià (Aspa)

L'Ermita de Sant Sebastià és una obra d'Aspa (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Capella aïllada a un extrem del talús on se situa el poble, dedicada al Sant protector. És d'una sola nau acabada amb mig hexàgon. La capella és sense volta i a la paret de cada costat s'hi marca una porta cega de funció poc clara. Fora de la façana, amb portal dorellat, els carreus són bastos i manquen els detalls estilístics.

## Enllaços externs

* «Ermita de Sant Sebastià». Patrimoni arquitectònic. Consell Comarcal del Segrià.
# Ermita de Sant Sebastià (Terrades)

L'Ermita de Sant Sebastià és una església del municipi de Terrades (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada aproximadament a un quilòmetre de distància al nord-est del nucli urbà de la població de Terrades, al marge dret de la carretera GI-504 en direcció a la població de Llers.
Petit temple rehabilitat d'una sola nau de planta rectangular, amb absis semicircular capçat a llevant. Tant la nau com l'absis estan coberts amb voltes de canó emblanquinades, tot i que la de l'absis és més baixa que la de la nau. Aquest absis està obert a la nau mitjançant un arc triomfal d'arc de mig punt adovellat. La porta d'accés a l'interior també és d'arc de mig punt adovellat, amb les impostes bisellades i els brancals fets de carreus, i està protegida per un pòrtic davanter. Aquesta estructura està coberta, exteriorment, per una teulada de dues vessants i, interiorment, per un embigat de fusta. El pòrtic està obert mitjançant dues obertures d'arc de mig punt adovellat, lleugerament apuntat. Coronant el temple hi ha un petit campanar d'espadanya d'un sol arc, centrat sobre el carener i en línia amb la façana principal. L'edifici presenta grans contraforts adossats, dos als murs laterals i un a l'absis.
La construcció és bastida en pedra de mida mitjana desbastada i sense treballar, lligada amb morter i amb pedres grans escairades a les cantonades.

## Història

L'ermita de Sant Sebastià és una construcció de caràcter popular, consagrada a principis del segle xvii. Aquesta capella, com la majoria de les dedicades a Sant Sebastià, foren aixecades per implorar ajut al sant, advocat contra les epidèmies. L'edifici es va restaurar en els anys 80, i darrerament el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, la Diputació de Girona i l'Ajuntament de Terrades conjuntament amb el Bisbat de Girona van endegar l'any 1991 una intervenció per pavimentar tota la capella.

## Referències

* 1 2 3 4