OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Albert Lister Peace

Albert Lister Peace (Huddersfield, West Yorkshire, 26 de gener de 1844 - Liverpool, 14 de març de 1912) fou un compositor i organista del Regne Unit.
Mostrà tal precocitat per la música, que als nou anys fou nomenat organista d'Holmfirth; el 1866 passà amb el mateix càrrec a l'església de la Trinitat de Glasgow, poc temps després (1870) es graduà de batxiller i el 1875 aconseguí el títol de Doctor musical a Oxford. De l'església de la Trinitat passà el 1879 a la catedral de la mateixa ciutat, i, finalment, el 1897 ocupà idèntica plaça a St. Georges Hall de Liverpool.
Entre les seves produccions i figuren el Salm 128 (solo, cors i orquestra), la cantata Joan Baptista, fantasia per a orgue, serveis religiosos, antífones, tres Sonates (música de cambra, estil antic), etc.
Va publicar nombroses col·leccions de cançons religioses, tals com Scottish hymnual (1885), Anthem Book, etc. Les composicions de Peace són molt nombroses.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 42, pàg. 1115 (ISBN 84-239-4542-1)
# Albert Parlow

Albert Parlow (Torgelow, 1 de gener de 1824 - Wiesbaden, 27 de juny de 1888) ser un alemany compositor i fins a 1880 director musical de l'exèrcit prussià.
Com a músic militar va formar Parlow alguns infants de marina marins. La polka d'enclusa popular es va produir per casualitat. El compositor de Berlín va ser l'encarregat el 1852 de ser el primer mestre alemany de música marina i crear el primer cos alemany de música marina a Szczecin. La seva composició com a marxa "Amb veles plenes" es va convertir en el primer culte naval alemany en cartell. Al maig de 1864, Parlow va rebre el primer premi de la competició de banda militar a Lió per davant de competidors de Gran Bretanya, França, Itàlia, Àustria, Rússia i Espanya. Com a guanyador honorífic de la música militar europea, fou altament decorat per l'emperador Napoleó III.
Parlow va ser, des de 1854, el mestre de banda militar del regiment granader "King Frederick William IV" (1r Pomerània) número 2 a Szczecin. Després de la regiment en 1859 després de Rastatt havia estat transferit, es va realitzat amb freqüència en Baden-Baden. Parlow va despertar l'interès de Johannes Brahms, que li va donar la instrumentació de les seves danses hongareses nº 5, 6 i 11-16. La sisena dansa va transposar Parlow per un semitó més alt, de D flat major a D major.
Parlow va ser fins al 1880 director musical de l'exèrcit prusiano. Després va anar a Königsberg, (avui Kaliningrad), on es va fer càrrec de la direcció del Cos de Música del Regiment d'Infanteria núm. 43. El 1883, Albert Krantz (músic) es va convertir en el seu successor. A Hamburg, Parlow va dirigir el 1883 una orquestra simfònica. I després, des de 1886 va ser director d'orquestra a Wiesbaden. El seu fill Arthur Michaelis hi era director del conservatori.
Parlow era avi de Melanie Michaelis i pare d'Ernst Parlow, cunyat de Gustav Havemann.

## Referències

* 1 2 «Parlow, Albert in Lexikon zur Militärmusik in Württemberg». Arxivat de l'original el 2011-01-01. [Consulta: 2 abril 2020]. A: Hanns-Helmut Schnebel: Lexikon zur Militärmusik in Württemberg.
* ↑ Auf der Rückseite der Fotografie steht als Geburtstag der 1. Januar 1822, als Todestag der 26. Juli 1888
* ↑ Quelle zur Verwandtschaft mit Gustav Havemann
# Albert Richard Schade

Albert Richard Schade (Schwabenhof, 20 de novembre de 1876 - ?) fou un director d'orquestra i compositor alemany principalment conegut com a autor de composicions corals i va dirigir diverses societats. Estudià en el Conservatori de Frankfurt i més tard es traslladà als Estats Units, on per espai d'alguns anys es dedicà a l'ensenyança a Nova York, sent posteriorment nomenat organista de l'església del carrer Spokane de Washington DC.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 54, pàg. 909 ISBN 84-239-4554-5
# Albert Rubenson

Albert Rubenson (Estocolm, 1826 - 1901) fou un violinista i compositor suec del Romanticisme.
Fou deixeble de David al Conservatori de Leipzig, després va pertànyer a l'orquestra de la cort d'Estocolm, més tard viatjà per Europa, i el 1872 fou nomenat director del Conservatori d'Estocolm i individu de la Reial Acadèmia.
Va compondre la música per a Halle Hulda de Björnson i En Nat mellem Fjeldene de Hostrup; una obertura; una simfonia; un quartet per a instruments d'arc; cors per a veus d'home: lieder, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 52, pàg. 614 (ISBN 84 239-4552-9)
# Albert Siklós

Albert Siklós (Budapest, 26 de juny de 1878 - 3 d'abril de 1942) fou un compositor i musicògraf hongarès.
Estudià simultàniament Dret i Música. Des de 1910 fou professor de l'Acadèmia de Música Hongaresa, on entre els seus alumnes tingué a Endre Szervánszky, Ede Zathureczky i Emmerich Kálman.
Entre les seves composicions hi figuren: Simfonies, rapsòdies hongareses, una Suite rococó, trios i quintets per a piano, un sextet per a arpa i instruments de vent, peces per a violoncel i piano, etc. A més, va publicar un Tractat de contrapunt (1912), i un Mètode d'Harmonia (1923).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 56, pàg. 130 (ISBN 84-239-4556-1)
# Alberto Villalba Muñoz

Alberto Villalba Muñoz (Valladolid, 10 de novembre de 1879) fou un religiós agustí i músic castellà, germà dels també religiosos i músics Enrique, Marcelino i Luis, el seu pare Alvaro Villalba fou el primer mestre de tots quatre germans.
Des de la seva infància es distingí per les seves felices disposicions per a tot el que emprenia, destacant la música. Als quinze anys ingressà en el convent dels Agustins de la seva vila natal, on va escriure les seves primeres composicions musicals. Destinat a Lima (Perú) el 1906, publicà diverses de les seves obres per a piano les quals li'n donaren molta fama. Aquestes obres són, en efecte, de gran importància artística, per la seva novetat, colorit, originalitat i gosadia, i situen al seu autor en un lloc molt distingit entre els músics del seu temps. Parlant d'ell un crític va dir
| « | A més de semblar-se en les faccions a (Wagner), en el mentó sortit..., se li assembla en la forma estructural i evocativa. La música de l'artista novell, com la del gran Apol·lo germànic, no infon assossec, la intima calma d'una Passió de Bach, sinó que remou, trastorna i oprimeix l'esperit i a voltes l'arrebata amb la seva lluminosa vivacitat... I com la wagneriana és intricada i misteriosa... | » |
entre les seves composicions per a piano cal mencionar:
* Seis Caprichos,
* Tres Inspiradas,
* Dos paisajes,
* Un Scherzetto,
* Tres Oraciones, (al matí, al migdia, i la vesprada),
* El poema de la noche,
* Luis, poema sentimental,
* Los Andes,
* Libertas, sonata,
* España, poema,
* Sueño oceánico, barcarola,
* Tres canciones peruanas, per a cant i piano,
* Humorística,
* Canon cubista,
* Caprichos americanos, sèrie.
En el gènere religiós se li deu una Missa de Rèquiem, a dos cors a l'uníson; algunes Salves, i diversos motets i letrillas. Finalment, és autor de la sarsuela El alcalde de Babia,

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 68, pàg. 1395 (ISBN 84-239-4568-5)
# Albino Gorno

Albino Gorno (nascut a Cremona) fou un pianista i compositor italià.
El 1811/12 acompanyà Adelina Patti en la seva gira per l'Amèrica del Nord i després fou nomenat professor de piano del Col·legi de Música de Cincinnati, càrrec que desenvolupà durant molts anys.
Se li deuen: La festa dei montanari, fantasia per a orgue, piano i orquestra; Arabian Legend fantasia per a piano i orquestra; Marinaresca, per a piano i orquestra i altres composicions instrumentals; dues Avemaria, per a veus i orquestra; l'òpera Cuore e Patria (Milà, 1881) i nombroses melodies vocals.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 26, pàg. 844. (ISBN 84-239-4526-X)
# Nuno Crato

Nuno Crato (portuguès: Nuno Paulo de Sousa Arrobas Crato) (Lisboa, 9 de març de 1952) és un matemàtic i estadístic portuguès. Va ser ministre de Ciència, Tecnologia i Educació de Portugal entre 2011 i 2015.

## Trajectòria

És llicenciat en economia per la Universitat Tècnica de Lisboa i és doctor en matemàtiques aplicades per la Universitat de Delaware. El juny de 2010 va ser nomenat president executiu del parc científic Taguspark d'Oeiras.
La seva recerca tracta sobre processos estocàstics i sèries temporals amb diverses aplicacions, sobretot, climàtiques i financeres. Va ser president i coordinador científic del centre de recerca CEMAPRE de l'ISEG. A més de les seves contribucions a la investigació científica, ha publicat sobre divulgació científica i educació.

## Referències

* ↑ Diário de Notícias. «Nuno Crato» (en portugués), 17-06-2011. Arxivat de l'original el 30 de julio de 2012. [Consulta: 19 agost 2011].
* ↑ Serra, Eva. «Què tal si ens centrem en la realitat, en les dades?», 30-04-2024. [Consulta: 4 març 2025].
* ↑ Silva, Diana. «Nuno Crato: "Si fas un currículum per competències no saps si progresses perquè és molt difícil d'avaluar"». Ara, 09-02-2025. [Consulta: 4 març 2025].
* 1 2 «Perfil: Nuno Crato, ministro da Educação - Política - PUBLICO.PT», 28-08-2011. [Consulta: 4 març 2025].
* ↑ «Sessão de Entrega dos Prémios aos Melhores Estudantes da UTL» (en portugués), 15 diciembre 2008. Arxivat de l'original el 9 de junio de 2010.
* ↑ Económico. «Nuno Crato, o ministro da Educação17 de junio de 2011» (en portugués).
* ↑ «Nuno Crato» (en anglès). cemapre.iseg.ulisboa.pt. CEMAPRE. [Consulta: 23 agost 2024].
# Xavier Mombiela i Quintero

Xavier Mombiela i Quintero (Barri de la Florida de L'Hospitalet de Llobregat, Baix Llobregat, 1998) és un jurista català.
Llicenciat en Dret per la Universitat Pompeu Fabra (UPF), té un postgrau en Dret Local per la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), cursa un grau de Gestió i Administració Pública a la Universitat Oberta de Catalunya (UOC) i treballa com a jurista.
Xavier Mombiela és un militant d'Esquerra Republicana de Catalunya i de les Joventuts d'Esquerra Republicana des de l'any 2016. Forma part de la sectorial de Juristes i Càrrecs Electes del Jovent Republicà, i de la Coordinadora de Polítiques per a Persones LGTBI d'Esquerra Republicana. Ha estat secretari d'organització, i des del 2018 és Portaveu del Jovent Republicà. Mombiela va ser regidor d’ERC a l'Ajuntament de l'Hospitalet des del 2019 fins al 2023. Amb només vint-i-un anys, era el regidor més jove de l'ajuntament. L'any 2023 era el número 23 a les llistes d'ERC al congrés espanyol en nom de les joventuts del partit. ERC en va treure set i ell no va entrar. El 2024 era membre de l’executiva local d'ERC a l'Hospitalet, de la secretaria de Finances i de Política, encapçalada per Anna Simó.
El juliol del 2024 com a responsable de Compliment d'Esquerra Republicana de Catalunya, l’òrgan intern del partit que dirimeix la mala praxi interna, se li encarregà la presentació de l'informe per a saber qui va encarregar els cartells ofensius contra Ernest Maragall, que vinculaven els Maragall amb l'Alzheimer en plena campanya municipal.

## Referències

* 1 2 3 «Xavier Mombiela, el jove que decideix la guerra entre veterans. Un jove de vint-i-sis anys de les JERC és l’encarregat de fer l'informe intern sobre els cartells contra Ernest Maragall». VilaWeb, 09-07-2024 [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ «Consistori (2019-actualitat) Xavier Mombiela i Quintero: Barcelona (1998). Regidor per Esquerra Republicana de Catalunya (ERC-AM)». 40 anys de democràcia. Ajuntament de l'Hospitalet. [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ Esteve, Mireia; Moldes, Aleix «ERC expedienta Sabrià, Colomer, Moya i el militant de l'Anoia pel cas dels cartells contra els Maragall El partit en suspèn de militància a dos d'ells i en preveu expulsar un». Diari ARA, 12-07-2024 [Consulta: 12 juliol 2024].
# Ribera dels Torrents

La Ribera dels Torrents és un torrent afluent per l'esquerra de la Rasa de les Cases, a la Vall de Lord.

## Descripció

De direcció predominant N-S, neix a 1.415 msnm al vessant de ponent de la Guàrdia, a la (Serra de Busa). A l'inici del seu curs, salta el Cingle de l'Areny i s'escola per la banda de llevant de l'Obaga de Llobeta seguint el vessant de ponent del Serrat dels Torrents fins a desguassar a la Rasa de les Cases a 875 msnm.
Realitza tot el seu curs pel terme municipal de Navès i tota la seva conca està integrada en el Pla d'Espais d'Interès Natural (PEIN) de la Generalitat de Catalunya i més concretament en l'espai Serres de Busa-Els Bastets-Lord

## Perfil del seu curs

Perfil del curs de la Ribera dels Torrents :
| Recorregut (en m.) | Altitud (en m.) | Pendent |
| 0 | 1.415 | - |
| 500 | 1.140 | 55,0% |
| 1.000 | 945 | 39,0% |
| 1.417 | 875 | 16,79% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Ribera dels Torrents està integrada per un total de 2 cursos fluvials. La totalitat de la xarxa suma una longitud de 2.296 m.

## Referències

* 1 2 3 Mapa de l'ICC
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ D'acord amb l'inici d'aquest corrent fluvial que consta al mapa de l'ICC a escala 1:50.000
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 42° 5′ 44.59″ N, 1° 37′ 19.68″ E﻿ / ﻿42.0957194°N,1.6221333°E﻿ / 42.0957194; 1.6221333
* 1 2 «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 14 maig 2010].
* ↑ Emprant l'eina de mesura de longituds del mapa digital de l'ICC a escala 1:5000, hom troba que la longitud d'aquest corrent fluvial és de 1.204 m.
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 42° 5′ 32.17″ N, 1° 37′ 1.537″ E﻿ / ﻿42.0922694°N,1.61709361°E﻿ / 42.0922694; 1.61709361
* ↑ Emprant l'eina de mesura de longituds del mapa digital de l'ICC a escala 1:5000, hom troba que la longitud d'aquest corrent fluvial és de 876 m.
# Fusellers letons

Els fusellers letons (letó: Latviešu strēlnieki, rus: Латышские стрелки) eren una formació militar de l'Exèrcit Imperial Rus creada el 1915 a Letònia per tal de defensar els Països Bàltics contra els alemanys durant la Primera Guerra Mundial. Inicialment els batallons estaven formats per voluntaris, i a partir de 1916 pels reclutes del servei militar obligatori en la població letona. A partir de 1917 van jurar lleialtat als bolxevics i van participar en la Guerra Civil Russa, moment en què foren coneguts com els Fusellers rojos. Van ser fonamentals per assegurar el control soviètic de Letònia entre 1918 i 1920 i per suprimir diverses rebel·lions anti-bolxevics a Moscou.
Un total de prop de 40.000 soldats van ser reclutats per aquesta divisió al llarg de la seva història.

## Referències

* Ezergailis, Andrew. The Latvian Impact on the Bolshevik Revolution: The First Phase: September 1917 to April 1918. Boulder, CO: East European Monographs, 1983. ISBN 978-0-88033-035-0. OCLC 10398126.
* Leonard, Raymond. From War through Revolution: The Story of the Latvian Rifles. Nebraska, CO: 32nd Annual European Studies Conference, 2007 [Consulta: 18 març 2015]. Arxivat 2011-06-12 a Wayback Machine.
* Swain, Geoffrey «The Disillusioning of the Revolution's Praetorian Guard: The Latvian Riflemen, Summer–Autumn 1918» (PDF). Europe-Asia Studies, 51, 4, 1999, pàg. 667–686. DOI: 10.1080/09668139998840 [Consulta: 10 juliol 2007].

## Vegeu també

* Batalla de Jugla
* Guerra d'independència de Letònia
# GNB

GNB té els següents significats:
* Govern de Nova Brunswick, administració de la província de Nova Brunswick, al Canadà
* Guàrdia Nacional Bolivariana, cos de gendarmeria i de reserva militar de Veneçuela
* Banc GNB (de l'acrònim en anglès Gilinski National Bank), banc implantat a diferents països de l'Amèrica del Sud
* GNB també és el codi ISO 3166-1 de Guinea Bissau, estat de l'Àfrica
* GNB també és el codi de la FIFA de Guinea Bissau
* GNB també és el codi IATA de l'Aeroport de Grenoble-Isère, aeroport que serveix la zona de la Isèra, a França
# Habitatge a la plaça de Sant Jaume, 14 (Tortosa)

L'Habitatge a la plaça de Sant Jaume, 14 és una obra amb elements modernistes de Tortosa inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge que fa cantó amb el c/Llarg de Santiago. Consta de una planta i pis. La 1ª és molt alta, i en ella s'hi ubica actualment una fusteria. El pis s'obre a l'exterior mitjançant dos balcons i una finestra central. Els balcons són de pedra. L'arrebossat simula carreus a la planta. Aquest és llis, amb ressalts grisos a les finestres i extrems; la llinda de les finestres i fris superior, sota cornisa, presenten decoració esgrafiada amb motius repetits seriadament i molt esquemàtics. A la coberta, correspon terrat al davant, amb barana d'obra molt senzilla, i teulada a la part posterior. El mur lateral de l'habitatge es troba arrebossat, sense pintar.
# Habitatge a la riera Buscarons, 71-73 (Canet de Mar)

L'Habitatge a la riera Buscarons, 71-73 és un edifici de Canet de Mar (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres de planta baixa i pis. La distribució de les obertures a la façana és simètrica. A la planta baixa trobem la porta flanquejada per dues finestres. Al primer pis hi ha un balcó corregut sostingut per mènsules, amb barana de ferro i quatre portes balconeres. La coberta és plana i el coronament es compon d'una cornisa i una barana d'obra.
# Habitatge al carrer Ample, 22 (Canet de Mar)

L'Habitatge al carrer Ample, 22 és una obra de Canet de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una casa cantonera de planta i dos pisos. A la planta baixa la porta d'arc escarser està flanquejada per dos grans finestrals amb el mateix tipus d'arc. Al primer pis trobem un balcó corregut sustentat per mènsules i amb barana de ferro. Té tres portes balconeres rematades per motllures: la central té la motllura en forma de frontó, mentre que les altres dues són rectes. Pel que fa al segon pis trobem tres balcons independents amb barana de ferro enrasats a nivell de la façana. La façana està rematada amb un ràfec que sobresurt. La coberta és un terrat amb coronament massís que alterna la forma recta amb la corba.
Destaca la presència de pedra de Girona treballada amb motius florals es repeteix la fulla de palma, símbol dels indianos.
Aquesta casa té un pati al fons amb una glorieta suportada per pilars de fosa. La casa va ser dotada de subministrament d'aigua a través d'una conducció molt des de mines d'aigua privades.

## Referències

* 1 2 3
# Habitatge al carrer Barcelona, 144 (Sant Vicenç dels Horts)

L'Habitatge al carrer Barcelona, 144 és una obra del municipi de Sant Vicenç dels Horts (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres de planta rectangular. Consta de planta baixa, pis i terrat de tipus català. La façana presenta una composició simètric a partir de les obertures. Portes i finestres són de llinda i amb decoració diversa: a la planta baixa els dintells són guarnits amb ornaments florals, tot simulant arcs carpanells i trencaaigües; al pis presenten flors i filigrana en relleu. Sota el balcó hi ha un grup de quatre mènsules i una motllura amb dibuix repetitiu. L'edifici es troba coronat per una barana que tanca el terrat i un frontó quadrat que mostra la data 1915. Els trams lliures de decoració de la façana mostren dos tipus de tractament: a la planta baixa hi ha simulació d'encoixinat, mentre que al pis hi ha simulació d'obra vista.
# Habitatge al carrer Bisbe Vilanova, 13 (Olot)

L'Habitatge al carrer Bisbe Vilanova, 13 és una obra d'Olot (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa entre mitgeres amb planta baixa i dos pisos. La porta està situada al costat dret i els pisos disposen de balons i balconades. Recentment es van fer obres de reforma que desfiguraren la façana, rebaixant els balcons i substituint-los per finestres. Els murs dels baixos van ser estucats amb gra fi. Cal destacar una garlanda que corre sota el balcó del segon pis, decorada amb flors i fruita. La façana està molt descuidada.

## Història

L'eixample és un projecte promogut per Manuel Malagrida, olotí enriquit a Amèrica, que va encarregar a l'arquitecte J. Roca i Pinet l'elaboració d'una ciutat-jardí, amb zones verdes i xalets unifamiliars. A partir del Passeig de Barcelona i del riu Fluvià, dibuixà una disposició radiocèntrica de carrers amb dos focus, la plaça d'Espanya i la d'Amèrica, unides pel pont de Colom. Així es planejà també el carrer Vilanova, amb cases unifamiliars de poca alçada i amb jardí, que tot i no tenir les pretensions de les situades en ple eixample, tindran elements arquitectònics i decoratius molt notables.

## Referències

* 1 2 3
# Habitatge al carrer Bisbe Vilanova, 7 (Olot)

L'Habitatge al carrer Bisbe Vilanova, 7 és una casa d'Olot (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa de planta rectangular voltada de jardí. Disposa de planta baixa i dos pisos i el teulat és a quatre aigües. La façana de ponent té estucats formant grans franges horitzontals i presenta dos balcons al primer pis. Una línia vertical emmarca les finestres de donen llum a l'escala, i està decorada amb trossos de recuperació de ceràmica vidriada de colors. A l'altra façana hi ha una àmplia tribuna al primer pis que s'aprofita per fer una terrassa en el pis superior.

## Història

L'eixample és un projecte promogut per Manuel Malagrida i Fontanet, olotí enriquit a Amèrica, que va encarregar a l'arquitecte J. Roca i Pinet l'elaboració d'una ciutat-jardí, amb zones verdes i xalets unifamiliars. A partir del Passeig de Barcelona i del riu Fluvià, dibuixà una disposició radiocèntrica de carrers amb dos focus, la plaça d'Espanya i la d'Amèrica, unides pel pont de Colom. Poc després es començaren les obres de l'hemisferi espanyol i es començaren a bastir nombroses cases amb la tipologia establerta. Can Simon va ser aixecada poc després d'acabar-se la guerra civil.

## Referències

* 1 2
# Habitatge al carrer Bruc, 32 (l'Hospitalet de Llobregat)

L'habitatge al carrer Bruc número 32 de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès) és un edifici noucentista protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una casa d'una sola planta datada el 1934, com s'indica a la façana. Està realitzada amb materials senzills, com el maó i l'estuc, la terracota i el laminat de ferro, però molt decorada.
Al centre de la façana s'obre la porta i a banda i banda una finestra. Les tres obertures són amb llindes i sobre la llinda hi ha un relleu decoratiu. Als extrems de la façana s'obren dos òculs amb un relleu vegetal a la part superior. A la part superior hi ha un fris, decorat amb esgrafiats, on es troben els respiradors. Coronant la façana hi ha un frontó poligonal al centre i dos murs a banda i banda decorats amb relleus vegetals. L'arrebossat del mur dibuixa rectangles amb rombes inscrits.

## Referències

* «Habitatge al carrer Bruc, 32». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 abril 2012].