OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anàlisi asimptòtica

En els camps de les matemàtiques pures i aplicades, en particular en l'anàlisi d'algorismes, l'anàlisi asimptòtica és un mètode de descripció del comportament en el límit quan una o més variables tendeixen cap a infinit.
Per exemple, suposem que estem interessats en les propietats d'una funció f(n) quan n es fa molt gran. Si f(n) = n² + 3n, aleshores quan n es fa molt gran, el terme 3n esdevé insignificant comparat amb n². La funció f(n) es diu que és "asimptòticament equivalent a n², quan n → ∞". Això s'escriu habitualment amb la notació f(n) ~ n², i es llegeix com que "f(n) és asimptòtica a n²".

## Definició

Formalment, donades dues funcions f(x) i g(x), definim una relació binària
    $f(x)\sim g(x)\quad ({\text{quan }}x\to \infty )$
si i només si (de Bruijn 1981, §1.4)
    $\lim _{x\to \infty }{\frac {f(x)}{g(x)}}=1.$
Això defineix una relació d'equivalència (en el conjunt de funcions diferents de zero per a tots els valors de x prou grossos). La majoria de matemàtics prefereix la definició
    $f\sim g\iff f-g=o(g)$
seguint la notació de Landau, que evita aquesta limitació. La classe d'equivalència de f consta de totes les funcions g que "es comporten com" f en el límit.

## Vegeu també

* Asímptota
* Notació de Landau

## Referències externes

* Weisstein, Eric W., «Asymptotic Analysis» a MathWorld (en anglès).
* Weisstein, Eric W., «Asymptotic Notation» a MathWorld (en anglès).
# Altrosa

L'altrosa és un monosacàrid que no es troba a la natura. És soluble en l'aigua i pràcticament insoluble en metanol. Tanmateix la L-altrosa s'ha aïllat en el bacteri Butyrivibrio fibrisolvens. L'altrosa és un epímer C-3 de la manosa.

## Referències

* ↑ «US4966845A Microbial production of L-altrose» (en anglès). Arxivat de l'original el 25 desembre 2021. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ «Altrose» (en anglès americà). Biology Online, 07-10-2019. Arxivat de l'original el 15 maig 2021. [Consulta: 26 juny 2022].
# Agulla Cadier

L'Agulla Cadier és un cim de 3.022 m d'altitud, amb una prominència de 27 m, que es troba a la cresta nord del pic de Frondella, al massís de Balaitús, a la província d'Osca (Aragó).

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Gómez Ortiz, Antonio; Semir, Ramon de. Panticosa - Formigal, Esc. 1:25.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 1984 (E-25). ISBN 84-7011-069-1.
# Escut de Saint Vincent i les Grenadines

L'escut de Saint Vincent i les Grenadines en la seva forma actual es va adoptar el 1979, arran de la independència de les illes, concedit per la reina Elisabet II, i és el mateix que es va aprovar oficialment el 29 de novembre del 1912 amb l'addició de la cimera amb la planta de cotó, el principal conreu del país.
El motiu central amb la representació mitològica de la Pau i la Justícia deriva dels primers escuts colonials de final del segle xix.
N'existeix també una versió ampliada en què l'escut i la cimera destaquen sobre una fulla d'arbre del pa.

## Blasonament

D'argent, un peu de sinople. Ressaltant sobre el tot dues dones vestides d'atzur a la romana, la de la destra sostenint una branca d'olivera de sinople i la de la sinistra sostenint un plat de les balances de la justícia i agenollada davant un altar d'or situat entre totes dues.
A sota, una cinta amb el lema nacional en llatí: PAX ET JUSTITIA ('Pau i justícia').
Com a cimera, un borlet d'atzur, or i sinople somat d'una planta de cotó de sinople fruitada d'argent.

## Vegeu també

* Bandera de Saint Vincent i les Grenadines

## Enllaços externs

* Heraldry of the World - Escut de Saint Vincent i les Grenadines (anglès)
* Hubert Herald – Escut de Saint Vincent (anglès)
# Electrocoagulació (medicina)

Amb l'electrocoagulació es fan vibrar Les molècules del teixit provocant un ràpid augment de la temperatura, amb la coagulació de les seves proteïnes del teixit i matant efectivament el teixit. En aplicacions de major potència, és possible la dessecació completa del teixit. S'utilitza una sonda de cable fi o un altre mecanisme de lliurament per transmetre les ones de ràdio als teixits en contacte amb la sonda.
S'utilitza per a tractament de lesions de la pell, del coll uterí, del tub digestiu, etc.

## Referències

* ↑ «Electrocoagulation» (en francès). [Consulta: 7 novembre 2023].
* ↑ Bedell, Sarah L.; Goldstein, Lena S.; Goldstein, Amelia R.; Goldstein, Andrew T. «Cervical Cancer Screening: Past, Present, and Future». Sexual Medicine Reviews, 8, 1, 1-2020, pàg. 28–37. DOI: 10.1016/j.sxmr.2019.09.005. ISSN: 2050-0521. PMID: 31791846.
# Mare de Déu del Llano

Mare de Déu del Llano (o del Pla) és una ermita romànica de final de segle xii, situada al municipi de Capella (Ribagorça), dins de la Franja de Ponent a la comarca de la Ribagorça. La seva planta és una nau i absis cilíndric i capelles laterals, amb un campanar en espadanya de dos ulls centrats. La portalada és dovellada de mig punt. El seu estat és correcte i ha estat restaurat.
Aquesta església, amb el nom de Santa Maria del Pla (Sanctam Mariam de Plano) és mencionada en un document del fons documental de Roda, escrit l'any 1188.

## Referències

* ↑ Fitxa al Portal románico aragonés
# Deute subordinat

El deute subordinat o deute júnior (en anglès: subordinated debt, subordinated loan, subordinated bond, subordinated debenture o junior debt) és una categoria de deute a llarg termini. Les entitats financeres l'emeten amb restriccions i el cobrament dels interessos està subordinat a la condició que hi hagi beneficis, i en què el titular té una prioritat de cobrament menor a la d'altres creditors generals en cas de fallida de l'entitat.
Per aquest motiu es tracta de bons relativament arriscats, fet que es compensa amb una rendibilitat millora a la mitjana del mercat amb l'objectiu d'atraure als inversors i compensar el menor rang i pitjor ordre de prelació que confereix al seu titular en cas d'insolvència de l'entitat emissora, perquè en aquest cas els titulars del deute subordinat seran dels últims a poder recuperar la seva inversió respecte als creditors ordinaris.
Aquest tipus de deute és emès normalment per entitats de crèdit i computa com a recursos propis —Capital Tier 2— de l'entitat emissora; per aquesta raó i perquè compleix certs requisits que el fan assemblar parcialment al capital social de les entitats de crèdit, el deute subordinat és considerat, conjuntament amb les participacions preferents, un híbrid de capital.
Si bé el titular d'aquests bons els pot vendre quan vulgui en el mercat secundari de renda fixa, ja que no hi ha cap impediment legal per a fer-ho, cal tenir present que en el cas que l'entitat presenti problemes financers sera difícil per vendre, donat el menor rang i pitjor ordre de prelació en cas de fallida. Així mateix, el problema de liquiditat també es dona igualment en situacions no excepcionals perquè es tracta de valors no gaire líquids, situació que pot implicar no recuperar la totalitat de la inversió en cas de venta abans del termini de venciment.

## Vegeu també

* Tier 2 capital

## Referències

* ↑ «deute subordinat». Diccionari dels mercats financers. TERMCAT, 2009. [Consulta: 24 febrer 2025].
* ↑ López Alonso, 2011

## Bibliografia

* López Alonso, Eduardo «Què és el deute subordinat?». El Periòdico, 09-11-2011.
* «Deute subordinat». Diccionari econòmic financer La Caixa. Arxivat de l'original el 2009-12-20. [Consulta: 29 desembre 2011].

## Enllaços externs

* «Deuda subordinada: La Caixa dice una cosa y firma otra». Rankia: comunidad financiera. [Consulta: 30 desembre 2011]. (castellà)
# Francesc de Barretxeguren i Montagut

Francesc de Barretxeguren i Montagut (Lleida, 21 d'agost de 1881 - Granada, 7 d'octubre de 1957) fou un laic, després sacerdot de l'orde dels redemptoristes. Ha estat proclamat Servent de Déu per l'Església catòlica.

## Família i biografia

Els Barretxeguren (castellà: Barrecheguren) eren un llinatge originari de la vila alabesa d'Okondo (castellà: Oquendo), el primer senyor conegut del qual fou Luis de Barretxeguren (1425-). Un dels seus descendents, el comerciant Valentín de Barretxeguren y Abasolo (1810-1883), es va establir a Granada, on es va casar amb Concepció Santaló i Manyalich, filla de Joan Santaló i Piferrer i Ignàsia Manyalich i Cos, originaris de Tortellà (Garrotxa). El matrimoni va tenir vuit fills, entre els quals hi havia Manuel de Barretxeguren i Santaló (†1882), que es va casar amb Manuela Montagut i Bruguera (†1886).
El pare de Francesc va morir quan tenia onze mesos i la mare, quan tenia cinc anys. Llavors, els oncles paterns el portaren amb ells a Granada, on viuria bona part de la seva vida. Entre 1892 i 1897 estudià al col·legi jesuïta d'El Palo (Màlaga), on va coincidir amb José Ortega y Gasset.
El 1904 es casà amb Concha García Calvo i el 1905 en nasqué l'única filla, Conchita, que va morir el 1927 i el 1938 començà el seu procés de beatificació. El 1937 va quedar vidu, i continuà la seva vida destacant per la bondat i humilitat. El 1944, amb 65 anys, entrà com a postulant a l'orde dels redemptoristes de Granada, professant-hi el 4 d'agost del 1947 a Nava del Rey (Valladolid) i essent ordenat sacerdot a Madrid dos anys després. L'estiu del 1949 tornà a Granada, on seria sacerdot al santuari del Perpetuo Socorro i al Carmen de Conchita. Va morir el 7 d'octubre del 1957.

## Veneració

Fou model d'espós, pare i educador, i model també de religiós. El bisbe de Granada, José Méndez, incoà el procés de canonització el 1993 i tancà la fase diocesana el 17 de juliol del 1994, essent aprovat el procés a Roma el març del 1995. Ha estat proclamat Servent de Déu i continua la causa de beatificació.
El 29 de novembre del 1996, les seves restes es traslladaren del panteó familiar del cementiri a l'església dels redemptoristes de Granada, la del Perpetu Socors.

## Referències

* ↑ «Luis Barrecheguren». geneanet. Los Urquijo.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Linaje Barrecheguren/García 1425-1905». Genealogías vascas. Antonio Castejón. Arxivat de l'original el 28-06-2016.
* ↑ «Domingo Valentín Barrecheguren Abasolo». geneanet. Los Urquijo.
* ↑ «Domingo Valentín Barrecheguren Abásalo». myheritage.
* ↑ «Valentín Manuel Barrecheguren Santalo». geneanet. Los Urquijo.
* ↑ «Manuela Montagut Bruguera». geneanet. Los Urquijo.

## Vegeu també

* Casa Josepa Bartra de Canela#Els comerciants Barretxeguren

## Enllaços externs

* «Venerable P. Francisco Barrecheguren. Misionero Redentorista». Familia Barrecheguren.
# Kitt Peak National Observatory

El Kitt Peak National Observatory és un observatori astronòmic situat a 2.096 metres d'altitud a les muntanyes de Quinlan, al Desert de Sonora, Arizona (Estats Units), 88 quilòmetres al sud-oest de Tucson. Amb més de vint telescopis òptics i dos radiotelescopis, és un dels conjunts d'instruments astronòmics més grans de l'hemisferi nord.
L'Observatori Nacional de Kitt Peak es va fundar l'any 1958. Va ser la llar del que fou el telescopi solar més gran del món, i de molts altres telescopis astronòmics importants de finals del segle XX als Estats Units.
L'observatori va ser administrat per la National Optical Astronomy Observatory (NOAO) (Observatori Nacional d'Astronoma Òptica) des de principis de la dècada del 1980 fins al 2019, quan va passar a mans de NOIRLab.

## Referències

* ↑ National Optical Astronomy Observatory (NOAO). «Kitt Peak National Observatory».
* 1 2 Lang, Kenneth R. A Companion to Astronomy and Astrophysics: Chronology and Glossary with Data Tables (en anglès). Springer Science & Business Media, 2007-01-15. ISBN 9780387333670.
* ↑ «U.S. telescopes get a new overseer» (en anglès), 31-10-2019.
# Alia Shanee Atkinson

Alia Shanee Atkinson és una nedadora jamaicana especialista en estil braça. Va ser campiona de Centreamèrica i del Carib en Mayagüez 2010, i campiona mundial en piscina curta en la prova de 100 m braça en Doha 2014. Es va convertir en la primera dona negra a guanyar un títol mundial de natació.

## Referències

* ↑ «Informació del Participant en els Jocs Centreamericans i del Carib Mayagüez 2010» (en castellà). Mayaguez2010.com, 2010. Arxivat de l'original el 2010-10-08. [Consulta: 1 setembre].
* 1 2 «Doha Worlds: Alia Atkinson earns historic Jamaica gold». BBC Sport.

## Enllaços externs

* https://web.archive.org/web/20101008204839/http://www.mayaguez2010.com/results/ESP/ZB/ZBB101A_SW@@@@@@@@@@@@@@@ESP_number=253378.htm Informació del Participant en els Jocs Centroamericans i del Carib de Mayagüez 2010]
# Anastasia Pagonis

Anastasia Pagonis (Long Island, Nova York, 2 de maig de 2004) és una nadadora paralímpica estatunidenca.
Cega d'ençà de l'edat de 14 anys, va guanyar una medalla d'or el 29 d'agost de 2021, amb 17 anys, als Jocs Paralímpics d'estiu de 2020 a Tòquio. Pagonis té el rècord dels Estats Units i del Món pel que fa a aquesta prova.
La nadadora que té gran presència a les xarxes socials amb el seu gos guia, Radar, intenta sensibilitzar l'opinió pública als problemes de la discapacitat visual. El seu compte TikTok compta amb més de 2 milions de seguidors.

## Referències

* ↑ «Anastasia Pagonis».
* ↑ «Meet the 17-year-old swimmer and TikTok star who just won Paralympic gold» (en anglès). CNN, 29-08-2021 [Consulta: 1r setembre 2021].
# Neus Panadell Bringués

Maria Neus Panadell Bringués (nascuda el 3 de juliol de 1956) és una exnedadora catalana, del Club Natació Manresa. Va competir en els 200 metres braça femenins als Jocs Olímpics d'estiu de 1972.

## Referències

* ↑ «Nieves Panadell». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. [Consulta: 28 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Nieves Panadell a FINA.org
* Fitxa a Olympedia.org
# Luci Salvi Otó Titià

Luci Salvi Otó Titià o Ticià (Lucius Salvius Otho Titianus) va ser un magistrat romà, fill de Luci Salvi Otó (Lucius Salvius Otho), cònsol l'any 33 i germà gran de l'emperador Otó.
Va ser nomenat cònsol el 52 juntament amb Faust Corneli Sul·la. L'any 63 era procònsol a Àsia i tenia com a qüestor a Gneu Juli Agrícola. A la seva província es va dedicar a tota mena de rapacitats i extorsions, en les quals Agrícola no va participar.
A la mort de Galba el gener del 69, Titià va ser nomenat cònsol per segona vegada, junt amb el seu germà Otó l'emperador. Quan aquest va deixar Roma per combatre els partidaris de Vitel·li, va deixar a Titià encarregat del govern de la ciutat, però aviat el va cridar i li va donar el comandament de la guerra. Els seus dubtes en el combat i l'afany de relacionar-se amb els oficials de Vitel·li, van causar en part que Otó perdés l'imperi. Va quedar espantat a la caiguda del seu germà però Vitel·li el va perdonar. Tàcit diu: "pietate et ignauia excusatus" (perdonat per la pietat i la inacció).

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/73?rgn=full+text;view=image;q1=OthoSmith,+William+(editor).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+biography+and+mythology.+Vol.+III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 65-66. ]

## Vegeu també

* Primera batalla de Bedríacum
# Abelardo Raidi Raidi

Abelardo Raidi Raidi (Valencia, estat de Carabobo, 25 de desembre de 1914 - Caracas, 27 de gener de 2002) va ser un periodista, locutor, esportista i empresari de toros veneçolà.

## Biografia

Va ser fundador del Círculo de Periodistas Deportivos de Venezuela, de la Federación de la Prensa Deportiva de América Latina així com de la Confederación Americana de Prensa Turística CLAPTUR, de la qual va ser a més el seu primer president entre 1973 i 1979, quan va ser reemplaçat, per Lincoln Larrea, de l'Equador. Va ser també director de la Radiodifusora Venezuela.
Participó en la Copa Mundial de Beisbol Amateur de 1941 a l'Havana, com a delegat per Veneçuela. Des de març de 1941 va escriure la columna "Pantalla de los jueves" en forma ininterrompuda, la qual ha estat la que més anys va estar publicant-se en la història del periodisme veneçolà, (61 anys) en el diari El Nacional de Caracas. Per a la Pantalla va entrevistar grans celebritats com a les dives Claudia Cardinale, María Félix i Sofia Loren. Descobreix o va convèncer a participar en Miss Veneçuela Irene Sáez i Maritza Sayalero. Com a degà de la premsa del seu país Raidi va participar en tots els mitjans disponibles de llavors, va guanyar el Premi Nacional de Periodisme, va obtenir dos Guaicaipuro d'Or com a narrador esportiu i el Premi Ondas d'Espanya pel seu programa Penthouse de Abelardo.
Raidi també és el creador al costat de Carmelo Torres i Oswaldo Michelena Francesqui de la Corrida de la Prensa de Venezuela, idea calcada de la d'Espanya, la qual va ser en el seu moment la corrida de toros que millor pagava en el món als toreros i ramaders de toros de lídia. El 3 de juliol de 2003 va ser exaltat al Salón de la Fama del Béisbol Profesional Venezolano.
La Pantalla de los jueves, segons Chichí Hurtado, va ser una columna que va fer història per la seva varietat i gran qualitat. En la Sèrie Mundial de beisbol amateur a l'Havana, va ser el delegat i conseller de Veneçuela i encarregat de triar els llançadors. També va crear la Federació de Turisme de Veneçuela i fins i tot fou diputat al Congrés de la República de Veneçuela per l'Estat Zulia.

## Referències

* ↑ Abelardo Raidi en Canaima per Américo Fernández
* ↑ Abelardo Raidi a El Gentilicio Venezolano
* ↑ Cinco periodistas y una revista se llevan premio Abelardo Raidi 2017, AIPS América
# Abella Danger

Abella Danger (19 de novembre de 1995, Miami, Florida) és una actriu pornogràfica estatunidenca. Va començar a rodar pel·lícules de sexe el 2014.

## Biografia

Danger va néixer en el si d'una família d'origen jueu-ucraïnès. Va rebre una educació tradicional en una escola israelita. Es va convertir en una ballarina de ballet als 3 anys. Va fer la seva primer escena pornogràfica als divuit anys per al lloc web Bang Bros, al juliol del 2014. Es va mudar a Los Angeles després de filmar vuit escenes. Abella Danger va triar el seu nom artístic, "Abella", de l'derivat de Bella, que significa bella en italià.
El 2015 va protagonitzar al costat de Abigail Mac i Peta Jensen la pel·lícula porno True Detective: A XXX Parody, que homenatjava en clau de paròdia la sèrie d'HBO True Detective. L'any 2016 es va alçar amb els Premis AVN i els Premis XBIZ, tots dos en la categoria de Millor actriu revelació. El mateix any també va tocar el premi als XRCO Awards en la mateixa categoria. Va ser triada Treat of the Month per al juliol de 2016 pel portal Twistys. El mateix any es va alçar amb els Premis AVN i XBIZ en la categoria de Millor actriu revelació. Fins a l'actualitat, ha rodat més de 1.100 pel·lícules. Va participar en Pleasure (2021), la pel·lícula dramàtica de Ninja Thyberg sobre una jove sueca i la seva experiènça al món pornogràfic.

## Referències

* ↑ «Interview with Best New Starlet Abella Danger | Hot Movies» (en anglès). [Consulta: 25 agost 2021].
* ↑ «Abella Danger: All Access» (en anglès americà). Adult DVD Talk, 24-03-2015. Arxivat de l'original el 2015-03-26. [Consulta: 25 agost 2021].
* ↑ AVN, Peter Warren. «AEE Newbie: Abella Danger, Miami Heat Hits L.A. AVN». Arxivat de l'original el 2016-03-07. [Consulta: 25 agost 2021].
* ↑ «Abella Danger» (en anglès). Fleshlight EU. Arxivat de l'original el 2020-11-25. [Consulta: 25 agost 2021].
* ↑ XBIZ. «Ryan Driller and 'True Detective: A XXX Parody' Come to DVD» (en anglès). [Consulta: 25 agost 2021].
* ↑ Network, AVN Media. «AVN Awards» (en anglès). [Consulta: 25 agost 2021].
* ↑ «XBIZ Awards - Adult Industry's Biggest Night» (en anglès). [Consulta: 25 agost 2021].
* ↑ «Pleasure (2021)» (en anglès). letterboxd.com. [Consulta: 14 setembre 2021].
# Agulla Escudier

L'Agulla Escudier és un cim de 3.315 m d'altitud, amb una prominència de 10 m, que es troba a la Cresta de Llosàs, al massís de la Maladeta, província d'Osca (Aragó).

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Geògraf Salvador Llobet Edicions Cartogràfiques. Pica d'Estats, Esc. 1:40.000. Granollers: Editorial Alpina, 1994 (E-25). ISBN 84-8090-022-9.
# Esquí forapista

L'esquí forapista o l’esquí de fons fa referència a l'esquí que es realitza en les àrees externes als límits que es marquen en les pistes de les estacions d'esquí. A diferència de l’esquí en pista, l’esquí forapista es practica sobre neu verge i, per tant, fora de les pistes preparades i senyalitzades d'un centre d'esquí.
De la mateixa manera que altres activitats de muntanya, es tracta d'un esport extrem o de risc. Així doncs, és necessària la utilització d'un material i equip específic, a més d'una preparació física i coneixements tècnics avançats, que requereixen molt més d'un simple domini de les habilitats de descens. Generalment, per practicar aquesta modalitat d’esquí s'utilitzen els esquís forapista que són un tipus d’esquí càrving d'espàtula, patí i cua més amples. Per això, esquí forapista fa referència tant a la modalitat esportiva com a taules d'esquí emprades.
La seua popularitat ha augmentat en els últims anys, sobretot a Europa, al Canadà i als Estats Units. Segons centres d’esquí dels Pirineus, com ara Grandvalira (Andorra), s'adverteix de la gran popularitat d'aquesta modalitat que va començar a practicar-se en els anys setanta, quan va ser reconegut com a esport.

## Terminologia

El terme forapista refereix al lloc on es practica l'esquí, mentre que termes com ara l'esquí de muntanya, freestyle o telemark serveixen per a descriure quin tipus d'esquí s'està realitzant. Es defineixen els següents termes relacionats amb l'esquí fora de pista:
* Esquí freeride: Modalitat que es practica en les zones de l'estació que no han estat trepitjades per les màquines.
* Backcountry: Modalitat practicada sobre zones de neu en pols lluny de l’estació, que pot incloure l'ús de remuntadors, inclosos els teleesquís i els helicòpters.
* Slackcountry: Modalitat practicada en terreny extern al centre d'esquí, al qual es pot accedir a través dels mitjans d'elevació o a través d'un automòbil.

## Seguretat

L'esquí fora de pista pot ser perillós a causa d'allau, esgotament, clima, penya-segats, caiguda de pedres, i presència d'arbres enterrats sota la neu profunda. Les allaus provoquen aproximadament una víctima fatal per mes als Estats Units.
A Europa i el Canadà l'esquí fora de pista està generalment permés en els centres d'esquí. Als Estats Units d'Amèrica no està sempre autoritzat; les regulacions varien depenent de l'àrea esquiable. Molts centres d'esquí ho prohibeixen fermament i alguns senzillament avisen per mitjà d'un cartell que els esquiadors estan deixant l'àrea patrullada conformada per les pistes d'esquí.
# Estació Central (Camp de Tarragona)

Connexions amb l'Estació Central :
L'Estació Central, també anomenada Estació Central del Camp, és un projecte d'estació de ferrocarril d'adif que s'ubicaria al sud de l'aeroport de Reus, al Camp de Tarragona, per possibilitar un enllaç entre les ciutats de Tarragona i Reus amb la línia d'alta velocitat Madrid-Barcelona i el Corredor Mediterrani. A més d'aquestes línies d'alta velocitat també possibilitaria l'enllaç amb la línia Reus-Tarragona.
L'estació disposaria de sis andanes d'ample estàndard que enllaçarien cap al nord-est amb la LAV Madrid-Barcelona i cap al sud-oest amb un canviador d'ample a ibèric per enllaçar amb el Corredor Mediterrani.
Estava previst que l'estació entrés en funcionament l'any 2012. Amb això el Ministeri de Foment d'Espanya volia possibilitar que l'alta velocitat arribés a la ciutat de Tarragona. L'estació seria una de les principals entrades per tren del Camp de Tarragona i de la Costa Daurada.
A l'estació caldria enllaçar trens de rodalia, mitjana i llarga distància, TramCamp i autobusos.

## Referències

* 1 2 3 La malla, Les obres de l'estació central del Camp començaran a finals del 2009 o principis del 2010.
* ↑ DDVV. «Aeroport de Reus». A: Anuari territorial de Catalunya, volum 2009. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2010, pàg. 39 [Consulta: 21 desembre 2012].
* ↑ DDVV. «Pla Director Urbanístic de l'àmbit central del Camp de Tarragona». A: Anuari territorial de Catalunya, volum 2010. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2011 [Consulta: 21 desembre 2012]. Arxivat 2012-05-12 a Wayback Machine.