OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Haplogrup E3b del cromosoma Y humà

L'haplogrup E3b del cromosoma Y humà és un haplogrup format a partir de l'haplotip M35 (abans anomenat Hg21) del cromosoma Y humà, amb una distribució que envolta la Mediterrània.
És una branca de l'haplogrup E. Es creu que va aparèixer al Corn d'Àfrica fa aproximadament 26.000 anys i es va dispersar pel Pròxim Orient durant el paleolític superior i el mesolític. A partir d'aquí, es va escampar cap a l'est amb l'expansió dels agricultors del neolític, al sud d'Europa com ara Grècia.
Fora de l'est d'Àfrica, les dues clades més rellevants són l'E-M81 (conegut com el marcador amazic, tot i que també és present a la Banya d'Àfrica), que aconsegueix freqüències del 80% al nord d'Àfrica, i l'E-M78α, que té les seves màximes freqüències al sud-est d'Europa (més del 30%, també originari del nord-est d'Àfrica), però escampat recentment a tot el continent des del focus de la península dels Balcans.
Haplogrups del cromosoma Y humà :
| | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic |
| | A | A | A | A | BT | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | B | B | B | CT | CT | CT | CT | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | DE | DE | C | F | F | F | F | F | | | | | | | | | |
| | | | | | D | E | | | G | H | IJ | IJ | K | K | K | K | | | | | |
| | | | | | | | | | | | I | J | | LT | MS | MS | NO | NO | P | P | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | N | O | | Q | R |

## Referències

* Arredi et al. (2004) A Predominantly Neolithic Origin for Y-Chromosomal DNA Variation in North Africa (anglès).
* Cruciani et al. (2004) Phylogeographic Analysis of Haplogroup E3b (E-M215) Y Chromosomes Reveals Multiple Migratory Events Within and Out Of Africa (anglès).
* Luis et al. (2004) The Levant versus the Horn of Africa: Evidence for Bidirectional Corridors of Human Migrations (anglès).
* Rosser et al. (2000) Y-Chromosomal Diversity in Europe Is Clinal and Influenced Primarily by Geography, Rather than by Language (anglès).
* Semino et al. (2004) Origin, Diffusion, and Differentiation of Y-Chromosome Haplogroups E and J: Inferences on the Neolithization of Europe and Later Migratory Events in the Mediterranean Area Arxivat 2020-05-26 a Wayback Machine. (anglès).

## Enllaços externs

* Dispersió de l'haplotip E3b Arxivat 2006-11-16 a Wayback Machine., del National Geographic.
# Haplogrup F del cromosoma Y humà

L'haplogrup F del cromosoma Y humà és un haplogrup format a partir de l'haplotip M89 del cromosoma Y humà.
S'ha calculat que va aparèixer a Àfrica fa uns 45.000 anys. Es creu que representa una segona onada d'expansió a fora d'Àfrica.
L'haplogrup F és l'ancestral dels haplogrups G (M201), H (M52), I (M170), J (12f2.1), i K (M9) amb els seus haplogrups descendents (L, M, N, O, P, Q, i R).

## Enllaços externs

* Dispersió de l'haplotip F Arxivat 2006-11-16 a Wayback Machine., del National Geographic
Haplogrups del cromosoma Y humà :
| | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic |
| | A | A | A | A | BT | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | B | B | B | CT | CT | CT | CT | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | DE | DE | C | F | F | F | F | F | | | | | | | | | |
| | | | | | D | E | | | G | H | IJ | IJ | K | K | K | K | | | | | |
| | | | | | | | | | | | I | J | | LT | MS | MS | NO | NO | P | P | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | N | O | | Q | R |
# Haplogrup mitocondrial humà D

L'haplogrup mitocondrial humà D és un haplogrup humà que es distingeix per l'haplotip dels mitocondris.
L'haplogrup D es creu que es va dispersar per Àsia fa entre 60.000 anys i l'actualitat. És un haplogrup descendent haplogrup M.
L'haplogrup M es troba al nord-est d'Àsia (incloent-hi Sibèria) i és també un dels cinc haplogrups trobats en els indígenes americans, essent els altres l'A, el B, el C, i l'X.
En el popular llibre The Seven Daughters of Eve, Bryan Sykes anomena aquest haplogrup Djigonasee.

## Enllaços externs

* Dispersió de l'haplogrup D Arxivat 2006-11-17 a Wayback Machine., del National Geographic
Haplogrups mitocondrials humans :
| Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L2 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | | | | M | M | M | M | M | N | N | N | N | N | N | N | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | CZ | CZ | D | E | G | Q | | A | I | O | | | R | R | R | | | | | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | pre-HV | pre-HV | | pre-JT | pre-JT | P | UK | UK | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | HV | HV | | JT | JT | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | H | V | | J | T | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
# Haplogrup mitocondrial humà I

L'haplogrup mitocondrial humà I és un haplogrup humà que es distingeix per l'haplotip dels mitocondris.
L'haplogrup I és trobat a tot Europa, així com al Pròxim Orient. Es veu que va aparèixer a l'Euràsia fa uns 30.000 anys, i que va ser un dels primers haplogrups a emigrar a Europa.
El seu haplogrup ancestral és l'haplogrup N.

## Enllaços externs

* dispersió de l'haplogrup I Arxivat 2006-03-20 a Wayback Machine., del National Geographic
* Iris Arxivat 2009-03-07 a Wayback Machine.
Haplogrups mitocondrials humans :
| Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L2 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | | | | M | M | M | M | M | N | N | N | N | N | N | N | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | CZ | CZ | D | E | G | Q | | A | I | O | | | R | R | R | | | | | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | pre-HV | pre-HV | | pre-JT | pre-JT | P | UK | UK | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | HV | HV | | JT | JT | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | H | V | | J | T | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
# Haplogrup mitocondrial humà L4

L'haplogrup mitocondrial humà L4 és un haplogrup humà que es distingeix per l'haplotip dels mitocondris.
És un haplogrup africà molt petit del que se n'han pogut trobar individus a Etiòpia, Tanzània i Sud-àfrica

## Enllaços externs

* Mapa dels haplogrups L4
* Seqüències detallades de l'haplogrup L4
Haplogrups mitocondrials humans :
| Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L2 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | | | | M | M | M | M | M | N | N | N | N | N | N | N | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | CZ | CZ | D | E | G | Q | | A | I | O | | | R | R | R | | | | | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | pre-HV | pre-HV | | pre-JT | pre-JT | P | UK | UK | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | HV | HV | | JT | JT | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | H | V | | J | T | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
# Haplogrup mitocondrial humà Y

L'haplogrup mitocondrial humà Y és un haplogrup humà que es distingeix per l'haplotip dels mitocondris.
L'haplogroup Y es va trobar en poblacions del sud de Sibèria a una freqüència inferior al 3%. Tanmateix, aquest haplogrup s'ha trobat en freqüències molt elevades entre els ainus i els nivkhis.

## Referències

* ↑ Diversity of Mitochondrial DNA Lineages in South Siberia by Derenko1 et al., Annals of Human Genetics Volume 67 Issue 5 Page 391 - September 2003

## Enllaços externs

* Seqüències de l'haplogrup Y Arxivat 2006-03-27 a Wayback Machine.
Haplogrups mitocondrials humans :
| Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L2 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | | | | M | M | M | M | M | N | N | N | N | N | N | N | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | CZ | CZ | D | E | G | Q | | A | I | O | | | R | R | R | | | | | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | pre-HV | pre-HV | | pre-JT | pre-JT | P | UK | UK | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | HV | HV | | JT | JT | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | H | V | | J | T | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
# Hardangerjøkulen

L'Hardangerjøkulen és la sisena glacera més gran de la Noruega continental. Es troba en els municipis d'Eidfjord i Ulvik, al comtat de Hordaland. Es troba a uns 16 quilòmetres al nord-est de la localitat d'Eidfjord, a uns 5 quilòmetres al sud de Finse, i a prop de 20 quilòmetres a l'oest de Haugastøl. La glacera és fàcilment accessible des del nord a l'hivern, des del poble de Finse.
El punt més elevat de la glacera es troba a 1.863 msnm, i és el punt més alt del comtat de Hordaland. El seu punt més baix és de 1.050 msnm. La glacera fa un gruix mitjà de 380 metres, més gran com més amunt es troba.
La pel·lícula del 1980 Star Wars episodi V: L'Imperi contraatacaes va rodar a l'Hardangerjøkulen, per a les escenes del planeta gelat d'Hoth, incloent una memorable batalla a la neu.

## Referències

* ↑ Store norske leksikon. «Hardangerjøkulen» (en noruec). [Consulta: 25 maig 2014].
# Harmonia (filosofia)

L'harmonia és la concordança i proporció de les parts d'un objecte o entitat o bé la correlació entre entitats d'ordres diferents, de manera que una reprodueix l'esquema de l'altra.
El concepte és clau en el pensament grec: a l'harmonia ha de tendir l'home evitant els excessos (seguint els principis de l'ètica per a una correcta conducta), l'art ha de ser equilibrat i guardar simetria i el món terrenal reprodueix el celestial o diví (aquesta noció de Plató segons la qual les coses del món són una còpia de la seva idea del món intel·ligible serà reformulada en termes cristians a l'Edat Mitjana). Aristòtil la iguala a l'ordre i la unitat orgànica, un concepte que ve d'Heràclit en la seva cerca d'unificar els contraris. Pitàgores introdueix l'anomenada harmonia de les esferes per portar a l'extrem aquestes relacions a l'univers, entès com a cosmos o tot ordenat.
El personatge mitològic d'Harmonia (filla d'Ares) és la personificació d'aquest concepte filosòfic: és la filla dels déus de l'amor i de la guerra, les dues grans forces que mouen l'home (i que la psicoanàlisi reconvertirà amb el nom de les pulsions d'eros i thanatos amb Sigmund Freud). Una persona harmònica, per tant, equilibra les seves passions, un ideal que romandrà intacte fins al romanticisme, on justament es defensarà un art i una filosofia que fugin de l'harmonia i busquin en canvi l'extrem i l'originalitat.
Un problema recurrent en filosofia és explicar l'harmonia entre cos i ànima, si pertanyen a natures diferents com poden formar una unitat o influir-se? Aquesta pregunta és una de les primordials del dualisme i va passar posteriorment a tota la reflexió sobre la ment.

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopedia Rialp». Arxivat de l'original el 2007-06-23. [Consulta: 13 gener 2012].
* ↑ Diccionario de Filosofía (en castellà). Barcelona: SPES Editorial (edició especial per a RBA Editoriales), 2003, p. 15 (Biblioteca de Consulta Larousse). ISBN 84-8332-398-2.
Viccionari
# Harmònic (desambiguació)

«Harmònic» té aquests significats:
* Harmònic, component de freqüència d'un senyal que varia en el temps, com una nota musical.
* Harmònic, relatiu a l'harmonia, en diversos dels possibles significats, com ara a l'harmonia musical.

## Matemàtiques, ciències i enginyeria

* Harmònic (matemàtiques), diversos conceptes en matemàtiques
* Oscil·lador harmònic, un concepte en mecànica clàssica
* Moviment harmònic simple, un concepte en mecànica clàssica
* Distorsió harmònica, mesurament de la distorsió del senyal
* Harmònic (potència elèctrica)
* Tremolor harmònic, un terratrèmol rítmic que pot indicar una activitat volcànica

## Música

* Harmonia musical, l'ús musical de tons simultanis o acords
* Sèrie harmònica (música), les sèries d'orellons (o parcials) presents en una nota musical, o els modes vibracionals d'una corda o d'una columna d'aire
* Escala d'harmònics, escala musical basada en nodes harmònics d'una cadena
* Harmònics artificials i harmònics naturals, tècnica de tocar instruments de corda
* Harmònics de guitarra, tècnica de tocar de guitarra
* Enharmonia, un tema "ortogràfic" en la música
* Inharmonia, el grau de sortida dels sobretons múltiples de la freqüència fonamental
* Sobretò, qualsevol freqüència de ressonància superior a la freqüència fonamental

## Altres usos

* Harmònic (color), relació entre tres colors
* Convergència harmònica, terme astrològic New Age
* "Harmonics", el dotzè moviment de l'àlbum Tubular Bells 2003 de Mike Oldfield
* Harmonic Inc., empresa d'infraestructura de vídeo, amb seu a San Jose, Califòrnia

## Vegeu també

* The Harmonics, grup de rock a cappella de la Universitat Stanford
* Harmonix, empresa de desenvolupament de videojocs
# Havia gorja-roja

L'havia gorja-roja (Habia fuscicauda) és una espècie d'ocell passeriforme que habita en boscos tropicals des de Mèxic fins a Colòmbia. El seu gènere Habia, ha estat tradicionalment col·locat pels ornitòlegs dins de la família Thraupidae, encara que existeixen investigacions que semblen relacionar-ho més amb Cardinalidae.

## Referències

* ↑ «Havia gorja-roja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/10/2022(català)
# Hebreu tiberià

L'hebreu tiberià és una tradició oral de la pronunciació de formes antigues de l'hebreu, sobretot l'hebreu de la Tanakh escrita pels membres de l'escola masorètica de la comunitat jueva de Tiberíades, a l'edat mitjana, a començaments del segle viii. Empra diacrítics anomenats niqqud per a les vocals i signes afegits a les lletres de l'alfabet tradicional. Si bé aquests símbols començaren a emprar-se a principis de l'edat mitjana, la tradició oral que reflecteixen és molt més antiga.
El sistema tiberià de vocalització de la Tanakh representa la seva pròpia tradició oral. Unes altres dues tradicions locals crearen sistemes d'escriptura al mateix període temporal. El sistema «Terra d'Israel» no tingué cap influència històrica, però el sistema «babilònic» fou dominant en algunes àrees durant alguns segles, i encara en queden testimonis. A diferència del sistema tiberià, que normalment col·loca els símbols de vocals sota les lletres hebrees, el sistema babilònic les emplaça a sobre les lletres.
Si bé inicialment fou emprat per reflectir la forma tradicional de la lectura de la Tanakh, posteriorment fou aplicat a altres texts, i emprat de manera comuna pels jueus amb diferents tradicions per a la lectura de l'hebreu.
# Helicitat (física de partícules)

En física de partícules, l'helicitat és una magnitud física associada a l'espín que s'obté projectant aquesta magnitud vectorial sobre la direcció del moment lineal. La definició clàssica és:
   $h={\frac {\mathbf {S} \cdot \mathbf {p} }{\hbar \|\mathbf {p} \|}}$
En el context de la física de partícules i la teoria quàntica de camps, l'helicitat es representa per un operador autoadjunt el valor esperat del qual és:
   $\langle {\hat {h}}\rangle _{\psi }=\langle \psi |{\hat {h}}\psi \rangle ={\frac {\langle \psi |({\hat {S}}_{x}{\hat {p}}_{x}+{\hat {S}}_{y}{\hat {p}}_{y}+{\hat {S}}_{z}{\hat {p}}_{z})\psi \rangle }{\hbar {\sqrt {\langle \psi |({\hat {p}}_{x}^{2}+{\hat {p}}_{y}^{2}+{\hat {p}}_{z}^{2})\psi \rangle }}}}$
Com que els resultats de la mesura de l'espín pel que fa a una determinada direcció estan quantitzats, és a dir, només poden prendre un nombre finit de valors, els valors possibles de l'helicitat també són finits i, per tant, l'helicitat és una variable discreta. Per a una partícula amb espín intrínsec $\scriptstyle s=(2n+1)\hbar /2$, l'helicitat pot prendre els valors $\scriptstyle \{(2n+1)/2,(2n-1)/2,\dots ,-(2n-1)/2,-(2n+1)/2\}$.

## Vegeu també

* Classificació de Wigner
* Quiralitat
# Heliosismologia

L'heliosismologia és l'estudi de les oscil·lacions, particularment les ones de pressió acústica, que es produeixen a la superfície del Sol. Es tracta d'ones de pressió generades per la turbulència de la superfície solar i amplificades mitjançant interferències constructives. Les oscil·lacions solars poden estudiar-se per mitjà de l'efecte Doppler de les línies d'emissió de la fotosfera solar. Els canvis en la propagació d'aquestes ones de pressió permeten revelar informació sobre l'estructura de densitat de l'interior solar. Donada la geometria esfèrica del Sol les maneres de vibració solars poden expressar-se matemàticament per mitjà d'harmònics esfèrics. El nom d'aquesta disciplina deriva de l'estudi similar que es pot fer de l'estructura terrestre interna per mitjà d'ones de pressió produïdes en els sismes i és comparable a l'astrosismologia que estudia la propagació de les ones sonores en les estrelles en general

## Tipus d'oscil·lacions solars

Les modes d'oscil·lació del Sol es divideixen en tres categories principals: mode acústic, de gravetat i mode d'ones de gravetat superficials.
* Mode p. Ones acústiques en què la pressió actua com a força restauradora, d'aquí el nom "p". La seva dinàmica està determinada per la variació en profunditat de la velocitat del so a l'interior de l'estrella. En el Sol les oscil de les maneres p tenen freqüències funcionalitats importants d'1 MHz i són especialment intenses en el rang dels 2-4 MHz el que es correspon amb les "oscil·lacions solars de 5 minuts" (freqüència 3.33 mhz).
* Mode g. Ones de gravetat en què la densitat varia amb la gravetat actuant com a força restauradora, d'aquí el nom "g". Els modes de vibració g estan caracteritzats per baixes freqüències (0.4 MHz). Aquestes maneres d'oscil estan confinats a l'interior solar per la qual cosa són pràcticament inobservables.
* Mode f. Ones superficials de gravetat. Similars als anteriors però a prop de la superfície solar.

## Enllaços externs

* SOHO i la seva contribució a la física del Sol Arxivat 2011-09-07 a Wayback Machine. V. Domingo Codoñer, Boletín Sociedad Española de Astronomía, 6, 2001. PDF(castellà)
# Hel·ladoteri

L'helladoteri (Helladotherium) és una espècie extinta de xivateri, de la família dels giràfids, que visqué a Europa, Àfrica i Àsia durant el Miocè tardà. Primerament fou descrita com a parent pròxim de les girafes fins al 2010, que fou classificat com a xivateri.
Se n'han trobat fòssils en països com Grècia, Itàlia, Turquia, Tunísia, Ucraïna o Moldàvia.

## Vegeu també

* Sivatherium
* Giraffokeryx
* Palaeotragus
* Hydaspitherium

## Referències

* ↑ Entrada «Helladotherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «paleobiodb.org» (en anglès). [Consulta: 7 gener 2018].
* ↑ «Paleobiodb.org» (en anglès). [Consulta: 7 gener 2018].

## Bibliografia

* The Evolution of Artiodactyls de Donald R. Prothero i Scott E. Foss
* Mammoths, Sabertooths, and Hominids de Jordi Agusti i Mauricio Anton
* Classification of Mammals de Malcolm C. McKenna i Susan K. Bell
# Hemeroteca Digital de la Biblioteca Nacional d'Espanya

L'Hemeroteca Digital de la Biblioteca Nacional d'Espanya és una hemeroteca digital d'accés lliure, mantinguda per la Biblioteca Nacional d'Espanya i vinculada a la Biblioteca Digital Hispànica.
Fundada al març de 2007, cap a 2011 havia digitalitzat més de 840 títols de premsa —dels prop de 8000 amb els quals comptaria la Biblioteca—, número que hauria ascendit a 1681 a la fi de 2015. La col·lecció, en format pdf, fa ús de tecnologia OCR (reconeixement òptic de caràcters) que permet la cerca de cadenes de text en els periòdics i revistes.

## Referències

* 1 2 3 Rodríguez Fuentes, 2011, p. 21-77.
* ↑ «La Biblioteca Nacional cuelga en Internet la prensa histórica». El País [Madrid], 15-03-2007.
* ↑ «La Hemeroteca Digital de la Biblioteca Nacional supera los 26 millones de páginas». La Vanguardia, 04-12-2015.
* ↑ Pérez Frías, 2008, p. 335-338.

## Bibliografia

* Pérez Frías, Pedro Luis «La Hemeroteca Digital, la prensa histórica de España en nuestro ordenador». Isla de Arriarán: revista cultural y científica. Asociación Cultural Isla de Arriarán, 32, 2008, pàg. 335-338. ISSN: 1133-6293.
* Rodríguez Fuentes, Lola «Hemeroteca digital de la BNE: tres claves de su éxito». Métodos de Información. Col·legi Oficial de Bibliotecaris-Documentalistes de la Comunitat Valenciana, 2, 2, 2011. ISSN: 2173-1241.

## Enllaços externs

* Hemeroteca Digital de la Biblioteca Nacional d'Espanya - Lloc web oficial