OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alcalde de Londres

L'Alcalde de Londres és un polític electe del que, junt amb l'Assemblea de Londres de 25 membres, és el responsable de l'estratègia de govern de la regió del Gran Londres (vegeu Autoritat del Gran Londres). Entre el 4 de maig de 2008 i el 6 de maig de 2016, el Conservador Boris Johnson va ocupar el càrrec, havent substituït el primer alcalde històric de la ciutat, Ken Livingstone, que ho fou des del 4 de maig de 2000 fins a la successió de Johnson. A Johnson el va substituir, al seu torn, el laborista Sadiq Khan, primer alcalde musulmà de la ciutat i de les principals capitals de l'Europa occidental.
El rol, creat l'any 2000 després d'un referèndum a Londres, va ser el primer alcalde del Regne Unit directament elegit. L'Alcalde de Londres (en anglès the Mayor of London) és també conegut com a London Mayor, forma que ajuda a evitar la confusió amb el Senyor Alcalde de la Ciutat de Londres, antic i actualment rol cerimonial de la petita Ciutat de Londres, àrea o barri central de Londres. L'Alcalde de Londres és l'alcalde del Gran Londres, regió que té una població de més de 7 milions i mig.
L'Alcalde de Londres és elegit per vot suplementari (es vota el candidat de primera preferència i al de segona) per un temps de quatre anys durant les eleccions que tenen lloc el mes de maig.

## Llista d'alcaldes

| Nom | Entrà | Sortí | Partit polític |
| Ken Livingstone | 4 maig 2000 | 4 maig 2008 | Independent 2000–2004 |
| Ken Livingstone | 4 maig 2000 | 4 maig 2008 | Laborista 2004–2008 |
| Boris Johnson | 4 maig 2008 | 6 maig 2016 | Conservador |
| Sadiq Khan | 6 maig 2016 | | Laborista |

## Salari

El salari actual de l'Alcalde de Londres és de 47.970 lliures l'any, després que es reduís a la tercera part atès que també rep un salari com a Membre del Parlament.

## Referències

* ↑ «El laborista musulmà Sadiq Khan serà, finalment, el nou batlle de Londres». VilaWeb, 07-05-2016.
* ↑ «Salaries, expenses, benefits and workforce information» (en anglès). Mayor of London. [Consulta: 7 maig 2016].

## Enllaços externs

* Alcalde de Londres - Lloc web oficial
# Alcantarillaïta

L'alcantarillaïta és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom de la mina Nuestra Señora de las Alcantarillas, a la Província de Còrdova, la seva localitat tipus.

## Característiques

L'alcantarillaïta és un arsenat de fórmula química [Fe$^{3+}$$_{0.5}$(H₂O)₄][CaAs$^{3+}$₂(Fe$^{3+}$$_{2.5}$W$^{6+}$$_{0.5}$)(AsO₄)₂O₇]. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada per primera vegada el 2020. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Estructuralment es troba relacionada amb la walentaïta.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a la Col·lecció Mineralògica Estatal de Múnic (Alemanya), amb el número de col·lecció msm37182; al Museu d'Història Natural d'Oslo (Noruega), amb el número de col·lecció: knr44147; i a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 73568.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Nuestra Señora de las Alcantarillas, a la localitat de Belalcázar, dins la província de Còrdova (Andalusia, Espanya), on es troba de farciment com a cristalls de color groc llimona, juntament amb escorodita massiva, a les fissures i esquerdes en quars adjacents a la löllingita. També es troba en forma de petites rosetes grogues que revesteixen vugs i com a esferoides de fulles ultrafines. Aquesta mina cordovesa és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Alcantarillaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 agost 2021].
# Alcipe de David

L'alcipe de David (Alcippe davidi) és un ocell de la família dels alcipeids (Alcippeidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos de muntanya del sud, centre i est de la Xina i nord-oest del Vietnam.

## Taxonoma

Considerat una subespècie d'Alcippe morrisonia, recentment ha estat considerat una espècie diferent pel Congrés Ornitològic Internacional arran els treballs de Song et al. 2009.

## Referències

* ↑ G Song, Y Qu, Z Yin, S Li, N Liu i F Lei. 2009. Phylogeography of the Alcippe morrisonia (Aves:Timaliidae): long population history beyond late Pleistocene glaciations. BMC Evolutionary Biology 9: 143–153
# Alcipe de Huet

L'alcipe de Huet (Alcippe hueti) és un ocell de la família dels alcipeids (Alcippeidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de muntanya del sud-est de la Xina i Hainan.

## Taxonomia

Considerat una subespècie d'Alcippe morrisonia, recentment ha estat considerada una espècie diferent pel Congrés Ornitològic Internacional arran els treballs de Song et al. 2009.

## Referències

* ↑ G Song, Y Qu, Z Yin, S Li, N Liu i F Lei. 2009. Phylogeography of the Alcippe morrisonia (Aves:Timaliidae): long population history beyond late Pleistocene glaciations. BMC Evolutionary Biology 9: 143–153
# Alcipe de Yunnan

L'alcipe de Yunnan (Alcippe fratercula) és un ocell de la família dels alcipeids (Alcippeidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de muntanya del nord-est i centre de Myanmar, sud i sud-oest de la Xina, nod de Tailàndia, nord-oest, nord i centre de Laos i nord del Vietnam.

## Taxonomia

Considerat una subespècie d'Alcippe morrisonia, recentment ha estat considerada una espècie diferent pel Congrés Ornitològic Internacional arran els treballs de Song et al. 2009.

## Referències

* ↑ G Song, Y Qu, Z Yin, S Li, N Liu i F Lei. 2009. Phylogeography of the Alcippe morrisonia (Aves:Timaliidae): long population history beyond late Pleistocene glaciations. BMC Evolutionary Biology 9: 143–153
# Alcipe muntanyenca

L'alcipe muntanyenca (Alcippe peracensis) és un ocell de la família dels alcipeids (Alcippeidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de muntanya del sud de Laos i del Vietnam i la Península Malaia.

## Referències

* ↑ «Alcipe muntanyenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Alcipe rogenca

L'alcipe rogenca (Alcippe poioicephala) és un ocell de la família dels alcipeids (Alcippeidae) que habita boscos, bambús i zones amb matolls de les de les terres baixes l'Índia, Bangladesh, Myanmar, Tailàndia, sud de la Xina, Indoxina i la Península Malaia.

## Referències

* ↑ «Alcipe rogenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Alció encaputxat

L'alció encaputxat (Halcyon pileata) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita zones amb alguns arbres, costes, badies i manglars d'Àsia meridional i Oriental, des de l'Índia cap a l'est fins a la Xina, Corea i Hainan, i cap al sud fins al nord de Myanmar, nord d'Indoxina, i les illes Andaman i Nicobar. En hivern les poblacions septentrionals es desplacen cap al sud, ocupant Indoxina i l'Arxipèlag Malai.
# Alció verd amazònic

L'alció verd amazònic (Chloroceryle amazona) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita rius, llacs i estanys a sabanes i boscos de la zona Neotropical, a la llarga d'ambdues costes de Mèxic, cap al sud, a través d'Amèrica Central fins a Amèrica del Sud, i des de Colòmbia, Veneçuela, Trinitat i Guaiana cap al sud, a través de l'est de l'Equador, est del Perú, Brasil i Bolívia fins a Uruguai i nord de l'Argentina.

## Referències

* ↑ Blauet amazònic a CERCATERM Rev. 01/05/2012
# Aleta cresta de foc

L'aleta cresta de foc (Alethe castanea) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) que habita els boscos de Nigèria, sud de Camerun, Guinea Equatorial incloent Bioko, el Gabon, República del Congo, Angola, sud-oest de la República Centreafricana, República Democràtica del Congo, el Sudan, Uganda i nord-oest de Tanzània. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
El 2016 aquesta espècie es va segmentar de l'aleta cuablanca (A. diademata).

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «Alethe castanea». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 692. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Fire-crested Alethe. Alethe castanea» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». World Bird List Version 6.2. International Ornithologists' Union.
# Aleta del Thyolo

L'aleta del Thyolo (Chamaetylas choloensis) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). Es troba a Malawi i Moçambic. Porta el nom de Thyolo, una ciutat al sud de Malawi. Habita els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de l'estatge montà. Pateix la pèrdua d'hàbitat a causa de la desforestació, els incendis i les activitats humanes. i el seu estat de conservació es considera vulnerable.
* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «aleta del Thyolo». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 18 gener 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 701. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Thyolo Alethe. Chamaetylas choloensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 18 gener 2021].
# Aleteig auricular

L'aleteig auricular, també conegut com a flutter auricular, és una arrítmia cardíaca que es caracteritza per fer una despolarització circular de les aurícules. Quan es produeix per primera vegada, normalment s'associa amb una freqüència cardíaca ràpida i es classifica com un tipus de taquicàrdia supraventricular. L'aleteig auricular es caracteritza per un ritme cardíac anormal d'inici sobtat (normalment) regular en un electrocardiograma (ECG) en què la freqüència cardíaca és ràpida. Els símptomes poden incloure sensació que el cor batega massa ràpid, massa fort o saltant batecs, molèsties al pit, dificultat per respirar, sensació com si l'estómac hagués caigut, sensació de ser cap lleuger, o pèrdua de consciència.
Tot i que aquest ritme cardíac anormal es produeix normalment en persones amb malalties cardiovasculars (per exemple, tensió arterial alta, malaltia de les artèries coronàries i miocardiopatia) i diabetis mellitus, pot ocórrer espontàniament en persones amb un cor normal. Normalment, no és un ritme estable i sovint degenera en fibril·lació auricular (FA). Però poques vegades persisteix durant mesos o anys. De manera similar a la fibril·lació auricular, l'aleteig auricular també condueix a una mala contracció de les aurícules. Això comporta un alentiment de la sang a les aurícules que pot conduir a la formació de coàguls de sang, el que suposa un risc important de formació d'èmbols que poden provocar ictus.

## Diagnòstic per electrocardiograma

L'aleteig auricular típic es reconeix en un electrocardiograma per la presència d'ones P a una freqüència de 200-300 per minut.

## Tractament

* Cal frenar la freqüència cardíaca allargant el període refractari del node auriculoventricular.
* Cardioversió elèctrica.
* Ablació: consisteix a tallar el circuit de l'aleteig per l'istme cava-tricúspide amb radiofreqüència.

## Referències

* 1 2 Sawhney, NS; Anousheh, R; Chen, WC; Feld, GK «Diagnosis and management of typical atrial flutter». Cardiology Clinics, 27, 1, 2-2009, pàg. 55–67, viii. DOI: 10.1016/j.ccl.2008.09.010. PMID: 19111764.
* ↑ Link, MS «Clinical practice. Evaluation and initial treatment of supraventricular tachycardia». New England Journal of Medicine, 367, 15, 10-2012, pàg. 1438–48. DOI: 10.1056/NEJMcp1111259. PMID: 23050527.
# Abric de Can Castellví

L'Abric de Can Castellví és un abric rocós amb representació de pintura rupestre protegit com Patrimoni de la Humanitat en el conjunt de l'Art rupestre de l'arc mediterrani de la península Ibèrica. Està situat prop de Can Castellví, al mig d'una cinglera localitzada al principi del barranc del Fondo de la Seguera, dins del Parc d'Olèrdola.
L'abric fa 8 m de longitud, 2 m de fondària i 1 m d'altura. La part dreta del fris presenta un queixal retallat que sembla correspondre a una escala retallada en la cinglera, que puja fins a l'abric. A la dreta, a l'extrem, hi ha una pica per recollir l'aigua de les filtracions i en el sostre, dues perforacions per a bigues. A l'esquerra de la plataforma es distingeix una conducció o canal.
Les pintures ocupen una franja d'uns 2,5 m x 0,8 m i se situen al sector dret. El conjunt pictòric està format per un total de 26 figures, majoritàriament de traç simple i puntejat. Algunes de les figures corresponen a quadrúpedes indeterminats.
Les pintures rupestres van ser localitzades a principi de la dècada del 1970 per un grup del Museu de Vilanova i la Geltrú.

## Referències

* «Abric de Can Castellví». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Abric de Can Castellví (Olèrdola, Alt Penedès), gencat.cat.
# Escala de valoració de l'autisme infantil

L'escala de valoració de l'autisme infantil (en anglès, Childhood Autism Rating Scale, CARS) és una escala de qualificació de comportament destinada a diagnosticar l'autisme infantil que s'ha desenvolupat i adaptat per a l'edat preescolar.
El CARS va ser desenvolupat per Eric Schopler, Robert J. Reichier i Barbara Rochen Renner. L'escala de qualificació de l'autisme infantil es va dissenyar per ajudar a diferenciar els nens amb autisme dels que presentaven altres retards del desenvolupament, com ara la discapacitat intel·lectual.
Els comportaments i les reaccions del nen s'observen durant les sessions d'avaluació. Aquest procediment estructurat d'avaluació diagnòstica proporciona una base per avaluar el comportament i proporciona un perfil de resultats per a nens. Per a cada àrea a avaluar, es descriu una situació o activitat adequada. Les avaluacions poden ser realitzades per l'examinador o un observador. L'objectiu de l'escala és avaluar el comportament sense buscar causes. La puntuació total i la naturalesa dels disturbis faran possible distingir un autisme dels altres trastorns del desenvolupament del nen.
Tot i que no hi ha cap model perfecte entre les diferents escales de qualificació en la detecció de l'autisme, el CARS s'utilitza amb freqüència com a part del procés de diagnòstic. El desenvolupament del CARS va començar el 1966 amb la producció d'una escala que incorporés els criteris de Leo Kanner (1943) i Creak (1964), i els símptomes característics de l'autisme infantil. La versió original d'aquesta prova, l'entrevista diagnòstica d'autisme (ADI), es va publicar el 1989 i es va correlacionar amb la definició d'autisme del CIM-10.

## Criteris d'avaluació

L'escala d'avaluació de l'autisme infantil és un mètode d'avaluació diagnòstica que assigna als nens d'una escala d'1 a 4 per diversos criteris, que van des del normal fins al sever, i produeix una puntuació composta entre «no-autista», «autista», «autista lleu» o «autista greu».
L'escala s'utilitza per observar i assignar subjectivament quinze elements:
* relació amb la gent
* imitació
* resposta emocional
* por i nerviosisme
* comunicació verbal
* comunicació no verbal
* nivell d'activitat
* nivell i consistència de la resposta intel·lectual
* impressions generals

## Referències

* ↑ Ozonoff, S, Boodlin-Jones, B, & Solomon, M. (2005). Evidence-based assessment of Autism Spectrum Disorder in children and adolescents. Journal of Clinical Child and Adolescent Psychology, 34, 523-540.
* ↑ «Toward objective classification of childhood autism: Childhood Autism Rating Scale (CARS)». J Autism Dev Disord, 10, 1, 1980, pàg. 91–103. DOI: 10.1007/BF02408436. PMID: 6927682.
* ↑ Echo Armman. «Childhood Autism Rating Scale (CARS)». Autism-World. Arxivat de l'original el 2008-06-26. [Consulta: 28 març 2007].
# Església de Sant Privat d'en Bas

L'Església de Sant Privat d'en Bas és una obra de Sant Privat d'en Bas, al municipi de la Vall d'en Bas (Garrotxa), protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una església d'una nau coberta amb volta de canó que acaba amb testera plana. A ambdós costats de la nau s'obren capelles mitjançant arcs de mig punt. Les capelles del costat de ponent estan unides entre elles. A l'interior una cornisa que recorre tot el perímetre de la nau marca l'arrencada de la volta i a la zona de l'absis fa una forma mixtilínia.
L'edifici original d'època romànica és la nau central que tenia probablement un absis semicircular a migdia però al segle xviii, moment en què es van afegir les capelles, també es va ampliar la nau cap al sud i es va canviar l'orientació de l'església.
L'església conserva una pica baptismal d'immersió romànica. Es troba en una capella lateral als peus de l'església. Té forma troncocònica i fa uns 76 centímetres d'alçada, 105 centímetres de diàmetre exterior i uns 54 centímetres de fondària. Està decorat amb un fris d'arcuacions que ocupen tota la superfície.

## Història

El lloc de Sant Privat d'en Bas apareix per primera vegada l'any 898 en un precepte del rei carolingi Carles el Simple. L'església es documenta l'any 1017, en la carta de dotació del bisbat de Besalú. A partir del segle xii el lloc de Sant privat del Bas passà a mans dels vescomtes de Bas.

## Referències

* 1 2 3 4
# API (desambiguació)

API té els següents significats:
* Sigles:
** Informàtica: API, Interfície de Programació d'Aplicacions.
** Dret: Un Agent de la Propietat Immobiliària.
** Mitologia: Api deessa dels escites.
** Lingüística: Les sigles franceses de l'Alfabet Fonètic Internacional.
* Botànica: L'api és una planta utilitzada en gastronomia.
* Química: Gravetat API
* Empresa: Anonima Petroli Italiana
Viccionari
# Paula Cisneros

Paula Cisneros (Extremadura, 2008 — 17 de desembre de 2024) va ser una creadora de contingut espanyola que va destacar per la seva tasca en visibilitzar la síndrome de Down a les xarxes socials. Amb 16 anys, va morir a causa d'un sarcoma contra el qual havia lluitat durant un any. Coneguda com @Yolopuedotodo a les xarxes, va assolir una gran popularitat amb contingut enfocat en la seva vida quotidiana, la moda i les rutines de cura personal. Va utilitzar les seves plataformes per transmetre un missatge d'inclusió i apoderament, destacant que, malgrat les limitacions, les persones amb síndrome de Down tenen moltes capacitats. Va acumular uns dos milions de seguidors a TikTok i uns 600.000 a Instagram.
L'any 2022, Cisneros va rebre un dels guardons «Mujeres que rompen» de la delegació del govern a Extremadura pel seu compromís amb la visibilització de la síndrome de Down. A més, ella i la seva germana Sara Cisneros, també influencer, van participar en programes de televisió. Paula va desfilar a la Mercedes Benz Fashion Week de Madrid i va participar en les campanades de Cap d'Any emeses per Canal Extremadura TV. Descrita per la seva germana com la noia del somriure etern, la seva passió per la moda i el seu esperit positiu van ser una font d'inspiració per a moltes persones. Durant la seva lluita contra el sarcoma, va compartir el procés amb missatges d'esperança, arribant a connectar profundament amb els seus seguidors.

## Referències

* 1 2 Paz, Por Icíar García de. «Muere Paula, la hermana de la ‘influencer’ Sara Cisneros, debido a un cáncer: “Nos vemos en nuestra estrella cada día”» (en espanyol europeu). Infobae, 18-12-2024. [Consulta: 19 desembre 2024].
* 1 2 «Mor Paula Cisneros, la influencer de 16 anys que ha donat visibilitat a la síndrome de Down a les xarxes». El Nacional, 18-12-2024. [Consulta: 19 desembre 2024].
* 1 2 3 Simon, Lluís. «Mor als 16 anys Paula Cisneros, pionera en visibilitzar el síndrome de Down». El Punt Avui. [Consulta: 19 desembre 2024].
# Esther Martín-Pozuelo

Esther Martín-Pozuelo (Daimiel, Castella la Manxa, 8 d'octubre de 1998) és una futbolista espanyola, que juga com a defensa lateral al València CF.
Comença a jugar amb l'equip de Daimiel el 2014, i entre 2015 i 2017 va jugar a La Solana. Amb el CD Tacón de Madrid va aconseguir l'ascens a la Primera divisió per a la temporada 2019-20. El 13 de juliol del 2020 va fitxar pel València per dos temporades.

## Referències

* 1 2 «Esther Martín-Pozuelo, nuevo refuerzo del VCF Femenino». València CF, 13-07-2020. [Consulta: 13 juliol 2020].
* ↑ «Esther Martín-Pozuelo debutará en Primera Iberdrola la próxima temporada». Lanza digital, 13-08-2019. [Consulta: 13 juliol 2020].
* ↑ «El Valencia pesca en el Real Madrid un refuerzo para su defensa». El desmarque, 13-07-2020. [Consulta: 13 juliol 2020].
# Andrej Blatnik

Andrej Blatnik és un escriptor eslovè. Doctorat en estudis de la comunicació, és editor i professor d'escriptura creativa. Va iniciar la seva carrera artística com a baixista en un grup de punk i va fer d'escriptor freelance durant cinc anys.
Ha publicat les novel·les Tao ljubezni (1996, Proper a l'amor) i Plamenice in solze (1987, Torxes i llàgrimes); quatre llibres de relats breus, entre ells Cambios de piel (1990) i Zakon želje (2000, La llei del desig), i diversos assaigs. Les seves obres han rebut alguns dels premis més destacats a Eslovènia, com el Zlata Ptica, i s'han traduït a l'anglès, alemany, francès i castellà. El seu darrer treball és Neonski pecati (2005, Segells de neó), assaigs sobre la literatura en l'era digital.

## Referències

* ↑ «Andrej Blatnik». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 13 abril 2016].
# Viktor Đerek

Viktor Đerek (Split, Croàcia, 2000) és un artista croata.
El primer interès per la fotografia va començar als 9 anys, quan va participar en les classes de fotografia. Aleshores, Đerek va començar a viatjar amb el seu avi mentre es fotografiava i els col·locava a la pàgina d'allotjament de Flickr. El 2012 es va graduar a l'escola de música de l'Escola d'Art Luka Sorkočević. A mitjan 2013, Đerek va dirigir, produir i realitzar el seu primer curtmetratge documental - Fairy Tale Croatia.
És activista de drets humans. Treballa amb organitzacions de drets humans com la Born This Way Foundation i la Human Rights Campaign.

## Referències

* ↑ «Meet Young Rising Croatian Photographer Viktor Đerek». web. Croatia Week. [Consulta: 22 setembre 2018].
# 17, rue Bleue

17, rue Bleue és una pel·lícula francesa escrita i dirigida per Chad Chenouga estrenada el 2001.El guió parteix d'un curtmetratge del propi Chenouga, Rue Bleue, estrenat el 1999.

## Argument

Cinc anys després de la seva marxa d'Algèria el 1967, Adda viu a París amb els seus dos fills i les seves dues germanes. Té una relació romàntica amb un cap que assegura una situació còmoda per a tota la família i que mor sobtadament. Aquest esdeveniment canviarà el seu destí.

## Repartiment

* Lysiane Meis : Adda
* Abdel Halis : Chad, adolescent
* Aimen Ben Ahmed : Samir, adolescent
* Nassim Sakhoui : Chad, infant
* Sofiane Abramovitz : Samir, infant
* Saïda Jawad : Leila
* Rania Meziani : Yasmine

## Reconeixements

Va participar en la secció oficial de la XXII edició de la Mostra de València, on va guanyar els següents premis:
* Premi Pierre Kast al millor guió: Chad Chenouga
* Menció a la millor interpretació femenina: Lysiane Meis

## Referències

* ↑ Mes fantômes (17 Rue Bleue), Cineuropa,org
* ↑ Rue bleue: Una madre Diferente... a ABC
* ↑ Una comedia eslovena gana la Palmera de Oro en una competición de calidad, El País, 26 d'octubre de 2001

## Enllaços externs

* Lieux de Tournage Cinématographique a L2TC
# Harold Fraser

Harold William "Harry" Fraser (Woodstock, Ontario, Canadà, 26 d'octubre de 1872 - Ottawa Hills, Ohio, 6 de desembre de 1921) va ser un golfista estatunidenc que va competir a finals del segle XX i primers del segle xx.
El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla de bronze en la prova per equips del programa de golf, com a membre de l'equip United States Golf Association. En la prova individual quedà eliminat en setzens de final.

## Referències

* ↑ «Harry Fraser Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de novembre 2012. [Consulta: 11 octubre 2015].