OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escut de Godall

L'escut oficial de Godall té el següent blasonament:
Escut caironat truncat i semipartit: 1r de sinople, un món d'argent cintrat d'atzur i somat d'una creu grega patent d'argent; 2n losanjat d'or i de gules; 3r d'or, 4 pals de gules. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 21 d'abril de 1983 i publicat en el DOGC el 25 de maig del mateix any.
El món de la primera partició és l'atribut del Crist Salvador, patró del poble. La segona partició presenta el losanjat dels Centelles, senyors de la localitat, i la tercera partició té els quatre pals de Catalunya, en record de la jurisdicció dels comtes reis (Godall fou concedit pel comte Ramon Berenguer IV a Guillem de Copons, batlle de Tortosa, el 1153, i fou governat pels Centelles, que el 1238 van donar la carta de població a la localitat). A més, és l'escut més antic de la comarca, ja que és el primer que es va aprovar i, publicar posteriorment.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Montsià

## Referències

* ↑ «DECRET 176/1983, de 21 d'abril, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Godall perquè adopti el seu escut heràldic municipal.» (pdf). DOGC num. 331, 21-04-1983. [Consulta: 25 juny 2010].
# Escut de Libèria

L'escut de Libèria data del darrer terç del segle xix i ha anat canviant lleugerament al llarg dels anys; la versió actual prové de la modificació efectuada el 1963.
Es tracta d'un escut pictòric, amb un paisatge on es veu un vaixell que arriba a les costes liberianes, en record de la nau que hi va dur els esclaus alliberats des dels Estats Units. Al litoral hi creix una palmera, la principal font alimentària del territori, i en primer terme s'hi veuen una pala i una arada, eines que representen el treball que fa prosperar el país. A l'horitzó, un sol ixent, símbol del naixement de la nació. Al cel, un colom de la pau que porta al bec el missatge de renúncia de la Societat Americana de Colonització, encarregada de la fundació de Libèria.
Damunt l'escut, una cinta amb el lema nacional en anglès: THE LOVE OF LIBERTY BROUGHT US HERE ('L'amor de la llibertat ens ha dut fins aquí'). A sota, una altra cinta amb el nom oficial de l'estat, REPUBLIC OF LIBERIA ('República de Libèria').

## Vegeu també

* Bandera de Libèria

## Enllaços externs

* Hubert Herald – Escut de Libèria (anglès)
# Escut de Llorac

L'escut oficial de Llorac té el següent blasonament:
Escut caironat: de sinople, un llorer nodrit d'or. Per timbre, una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 3 de juliol de 1992.
El llorer és un senyal parlant al·lusiu al nom del poble.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Conca de Barberà

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 3 de juliol de 1992, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Llorac.» (pdf). DOGC, data=22-07-1992. [Consulta: 20 juny 2010].
# Escut de Malawi

L'escut de Malawi fou adoptat arran de la independència, el 6 de juliol de 1964.
Es tracta d'un escut tercejat en faixa: al primer, faixat ondat de quatre peces, d'atzur i argent, en referència al llac Malawi; al segon, de gules, un lleó passant d'or, record del passat colonial britànic; al tercer, de sable, un sol d'or ixent de la punta, que simbolitza el naixement de la llibertat de l'Àfrica, motiu que es repeteix també a la bandera estatal.
Està timbrat per un casc amb llambrequins d'or i de gules, damunt el qual hi ha un borlet amb els mateixos esmalts, somat d'una àguila peixatera amb les ales esteses que descansa damunt unes faixes ondades d'argent i atzur i ressalta sobre un sol d'or. Té com a suports un lleó a la destra i un lleopard a la sinistra, tots dos al natural i mirant de cara, que descansen damunt una terrassa de muntanyes (el massís de Mulanje) on hi ha una cinta amb el lema nacional en anglès: UNITY AND FREEDOM ('Unitat i llibertat').
Agafa alguns elements dels escuts d'armes del protectorat britànic de Nyasalàndia (1907-1953) i de la Federació de Rhodèsia i Nyasalàndia (1953-1963).

## Escuts utilitzats anteriorment

* Escut del Protectorat Britànic de l'Àfrica Central
* Escut de Nyasalàndia
* Escut de la Federació de Rhodèsia i Nyasalàndia

## Enllaços externs

* Heraldry of the World – Escut de Malawi (anglès)
* Flags of the World – Escut de Malawi (anglès)
* Hubert Herald – Escut de Malawi (anglès)

## Vegeu també

* Bandera de Malawi
# Escut de Mas de Barberans

L'escut oficial de Mas de Barberans té el següent blasonament:
Escut caironat: de gules, un mas d'argent tancat de sable sobremuntat d'una flor de lis d'argent. Per timbre, una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 12 de gener de 1994 i publicat en el DOGC el 24 del mateix mes.
El mas és el senyal parlant tradicional referent al nom del poble. La flor de lis és l'atribut de la verge Maria, i recorda el nom anterior de la localitat, el Vilar de Santa Maria. Els esmalts, gules i argent, són els de Tortosa, ja que Mas de Barberans va pertànyer des del segle xii als bisbes d'aquesta ciutat.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Montsià

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 12 de gener de 1994, pel qual es dona conformitat a l'adopció de l'escut municipal de Mas de Barberans.» (pdf). DOGC num. 1850, 12-01-1994. [Consulta: 23 juny 2010].
# Escut de Miralcamp

L'escut oficial de Miralcamp té el següent blasonament:
Escut caironat: d'or, 3 faixes viperades de sable; ressaltant sobre el tot una espasa flamejada d'argent posada en pal. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 4 d'agost de 1987 i publicat en el DOGC el 14 de setembre del mateix any amb el número 889.
L'espasa flamejada és l'atribut de sant Miquel, patró del poble. El viperat d'or i de sable són les armes dels Anglesola, senyors de la localitat des del segle xii.

## Vegeu també

* Bandera de Miralcamp
* Escuts i banderes del Pla d'Urgell

## Referències

* ↑ «DECRET 271/1987, de 4 d'agost, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Miralcamp per adoptar el seu escut heràldic municipal.» (pdf). DOGC num. 889, 14-09-1987. [Consulta: 27 juliol 2010].
# Escut de Miravet

L'escut oficial de Miravet té el següent blasonament:
Escut caironat: de gules, un riu en forma de faixa ondada d'argent sostenint un castell d'argent tancat de sable, i acompanyat a la punta d'una creu de Malta (d'argent). Per timbre una corona mural de vila.

## Història

Va ser aprovat el 26 de juliol de 1988.
L'imponent castell de Miravet, dalt d'un cingle sobre l'Ebre, fou conquerit als musulmans el 1153 per Ramon Berenguer IV, qui el va donar als cavallers templers, els quals l'instituïren com a centre de la comanda de Miravet. La comanda va passar als cavallers hospitalers de Sant Joan de Jerusalem arran de l'extinció de l'orde del Temple. L'escut, doncs, representa el castell de la vila damunt l'Ebre i la creu dels templers.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Ribera d'Ebre

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de l'escut heràldic del municipi de Miravet.» (pdf). DOGC num. 1041, 09-09-1988. [Consulta: 23 juny 2010].
# Escut de Mont-roig del Camp

L'escut oficial de Mont-roig del Camp té el següent blasonament:
Escut caironat: d'or, un mont floronat de gules. Per timbre una corona mural de vila.

## Història

Va ser aprovat el 24 de juliol de 2000 i publicat al DOGC el 9 d'agost de 2000 amb el número 3608.
L'escut parlant, referit al nom de la vila. El mont floronat és el senyal tradicional del municipi, que ja es feia servir als segells l'any 1622.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Baix Camp

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 24 de juliol de 2000, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Mont-roig del Camp.». DOGC, 09-08-2000. [Consulta: 23 novembre 2000].
# Escut de Montevideo

L'escut oficial del Departament de Montevideo ha canviat en diferents oportunitats al llarg del temps, essent la seva primera versió la de l'any 1807, mentre que va obtenir la seva forma actual l'any 1903. L'actual escut de Montevideo va ser aprovat el 1903 per la Junta Administrativa Departamental.

## Primera versió

La primera versió de l'escut es va crear el 1807, i estava conformat per un oval amb una corona dalt. En el seu interior, apareixia en color verd el Riu de la Plata. També apareixia el Turó de Montevideo, tot i que hi ha gent que pensa que no era el turó, sinó un castell genèric. Sobre l'esmentat dibuix apareix un llistó amb la frase: Castella és la meva corona. A la vora del riu apareix una espècie de reptil.

## Segona versió

Amb el pas del temps es va modificar. La corona va passar a tenir un aspecte de muralla. La frase «Castella és la meva corona» va canviar de lloc per envoltar l'oval. Als peus del Turó de Montevideo apareixen quatre banderes britàniques sobre el terra, transmetent la idea de la derrota britànica i destacant la victòria espanyola. Aquest fet va tenir lloc quan Montevideo per la col·laboració donada a Buenos Aires en la primera reconquesta, va reclamar les banderes que Liniers li havia capturat als anglesos, però com Buenos Aires no feia cas d'aquestes peticions, va acabar mediant el Rei d'Espanya, qui va decidir que haurien de romandre a Buenos Aires. No obstant això, va reconèixer a Montevideo amb el títol de "Muy Fiel y Reconquistadora" i va admetre que al seu escut fossin les banderes dels britànics vençuts al costat d'altres objectes. També figuren al costat del turó la bandera de les Províncies Unides del Riu de la Plata i una espiga de blat.

## Versió actual

El 1895 l'escut va obtenir una forma molt semblant a l'actual. L'oval es "rectangolitza", i passa a ser envoltat per una branca d'olivera. La corona es converteix definitivament en un castell. L'escut és travessat diagonalment per una espasa i una palma. En el seu interior apareix el Turó de Montevideo, aquesta vegada sense cap element extra a part del Riu de la Plata. Al voltant del marc apareix una famosa frase (en castellà) de José Gervasio Artigas: Con Libertad ni ofendo ni temo. Aquest disseny va ser oficialitzat el 1903 per la Junta Administrativa de Montevideo.

## Referències

* 1 2 3 Document amb la història de l'escut Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. en castellà

## Enllaços externs

* Escut Departamental de Montevideo - Administració Nacional de Correus (castellà)
# Escut de Montfort

L'escut de Montfort és el símbol representatiu oficial del municipi valencià de Montfort (Vinalopó Mitjà). Té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. En camper d'argent, un castell terrassat del natural, acostat de dos arbres del mateix. Al cap, escussó amb les armes reials: d'or, quatre pals de gules. Per timbre, una corona reial oberta i, en orla, el collar del Toisó d'Or. | » |

## Història

L'escut es rehabilità el 22 de juny de 2007
Es tracta d'un escut d'ús immemorial. Es té constància documental almenys des del segle xviii, encara que podria remuntar-se fins al segle xiv. Al 1706 se li afegí el Toisó d'Or.
Hi figuren el castell de Montfort i dos arbres, habitualment representats com a palmeres; amb les armes reials al cap, en senyal de pertinença al Regne de València des del 1296 i a la vila reial d'Alacant fins al 1775, quan va obtenir definitivament l'autonomia municipal. Durant la guerra de Successió, Montfort es va mantenir fidel al bàndol borbònic i per això Felip V li va concedir, el 1706, el collaret del Toisó d'Or i el títol de «vila reial, lleial i fidel».
En l'Arxiu Històric Nacional es conserva un segell en tinta de 1876 de l'Ajuntament. Va acompanyat de la següent nota:
| « | (castellà) En cumplimiento de su circular de 2 de los corrientes remito a V.S. una copia del sello que en la actualidad usa este Ayuntº que es el mismo que ha usado siempre, sin que en el archivo de esta secretaría se haya encontrado antecedente alguno que revele el origen que pudo tener; respecto al periodo de tiempo que está en uso, se supone debe usarse hace mas de 263 años puesto que el escudo que se encuentra en la pared fachada de la casa Ayuntº es el mismo del sello y dicha casa, segun la tradición, se edificó en el año 1613. | (català) En compliment de la seua circular de 2 dels corrents remet a V.S. una còpia del segell que en l'actualitat usa aquest Ajuntament que és el mateix que ha fet servir sempre, sense que en l'arxiu d'aquesta secretaria s'haja trobat antecedent algú que reveli l'origen que pogué tindre; respecte al període que està en ús, se suposa ha d'usar-se fa més de 263 anys ja que l'escut que es troba a la paret façana de la casa Ajuntament és el mateix del segell i aquesta casa, segons la tradició, es va edificar en l'any 1613. | » |

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Vinalopó Mitjà
* Llista d'escuts del País Valencià

## Referències

* 1 2
# Escut de Narvik

L'Escut de Narvik (alemany: Narvikschild) és una condecoració nazi creada per Adolf Hitler el 19 d'agost de 1940 atorgada a totes les tropes alemanyes que van participar en les batalles de Narvik entre el 9 d'abril i el 9 de juny de 1940.
Se situava després de les insígnies de combat sense numerar. Se'n van atorgar 8.577. El primer a rebre-la va ser el Generaloberst Eduard Dietl de mans de Hitler el 21 de març de 1941. Es lluïa al braç esquerre, per damunt del colze. Se'n van fer tres versions, dues d'argent i una d'or (aquesta pels membres de la Kriegsmarine). Si se n'atorgava un segon escut, es podien lluir tots dos un al costat de l'altre, separats per cinc mil·límetres.
Se'n van concedir el nombre següents:
* Heer: 2.755 (96 pòstumes)
* Luftwaffe: 2.161 – 1.309 a les tripulacions de vol i 756 als paracaigudistes (410 pòstumes)
* Kriegsmarine: 3.661 - 2.672 a les tripulacions de destructors, 115 a les tripulacions d'altres naus (410 pòstumes)
* Marina Mercant: 442 (22 pòstumes)

## Disseny

En forma d'escut, sobre el qual es pot veure l'àliga del Reich amb l'esvàstica. Dins de l'escut a la part superior apareix el nom Narvik. A la part inferior apareixen els símbols de les forces que hi van combatre: un ancora (pels destructors del Comodoro Friedrich Bonte) amb una hèlix d'avió creuades (pels membres de la Luftwaffe), amb una flor d'flor de neu (representant les tropes de muntanya de Dietl) i la data 1940.
Anaven cosides en roba perquè es poguessin cosir a l'uniforme: per la Kriegsmarine era en blau, per la Luftwaffe en blau gris i pel Heer en gris de camp. Deixant de costat el color, el disseny totes tres era el mateix. El 1957 se'n va autoritzar una nova versió per a veterans mereixedors amb un disseny nou sense la esvàstica ni l'àliga.

## Vegeu també

* Escut de Crimea
* Cinta de màniga de Creta
* Medalla de la Campanya d'Hivern a l'Est 1941/42

## Referències

* ↑ Klietmann, Kurt-Gerhard. Auszeichnungen des Deutschen Reiches. 1936–1945 (condecoracions del Tercer Reich) (en alemany). Stuttgart: Motorbuch, 199, p. 86 ss. ISBN 3-87943-689-4.
* ↑ Angolia, John. R. James Bender Publishing. For Führer and Fatherland: Military Awards of the Third Reich (en anglès), 1987, p. 276-277. ISBN 0912138149.
* ↑ «Gesetz über Titel, Orden und Ehrenzeichen in der im Bundesgesetzblatt Teil III, Gliederungsnummer 1132-1, veröffentlichten bereinigten Fassung, das zuletzt durch Artikel 14 der Verordnung vom 19. Juni 2020 (BGBl. I S. 1328) geändert worden ist» (en alemany). Bundesanzeiger, 26-07-1957.
# Escut de Paiporta

L'escut de Paiporta és un símbol representatiu sense oficialitzar de Paiporta, municipi de l'Horta Sud, País Valencià. Té el següent blasonament:
| « | Escut ovalat truncat. Al primer, d'or, els quatre pals de gules. Al segon d'argent, l'ombra d'un pont de tres arcs, maçonat de sable i sostingut d'ones d'atzur i argent. Per timbre, corona reial oberta i per cimera dos caps de cigne. | » |

## Història

L'escut fou aprovat pel Ple de l'Ajuntament i després es va iniciar el procediment per a la seua aprovació oficial, però, el ministeri de la Governació no arribà a aprovar-lo.
Els quatre pals són les armes de la Corona d'Aragó. El pont recorda aquell que es pensa que es va construir per Jaume I, i també, el Pont Vell, inaugurat l'any 1931.
La Reial Acadèmia de la Història emeté l'informe previ preceptiu, el 1979, que modificava l'escut aprovat per l'Ajuntament establent-ne el següent blasonament:
| « | Escut truncat. Al primer, d'or, els quatre pals de gules. Al segon, d'atzur, pont d'argent maçonat de sable, de tres arcs, sostingut d'ones d'argent i atzur. Bordura (d'aquesta segona partició) de gules carregada de dos caps d'ànec, d'argent, als seus flancs. Per timbre, corona reial tancada. | » |

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià.
* Escuts i banderes de l'Horta Sud.

## Referències

* ↑ «Informes oficiales. Paiporta (Valencia)». Boletín de la Real Academia de la Historia, 177, 1979, pàg. 412 [Consulta: 18 octubre 2015].
# Escut de Palau

L'escut de la República de Palau, més aviat un segell que no pas un escut heràldic, va ser creat l'any 1955 i oficialment acceptat l'any 1981, quan Palau es va separar de la Federació de Micronèsia.
El segell consta de diverses versions, la més estesa de les quals, de fons blanc i amb les inscripcions i motius en blau, mostra al centre la casa de reunions tradicional (bai), que descansa sobre una base feta de 16 pedres, tantes com estats componen aquesta república insular. Al davant hi oneja una bandera, en la qual es llegeix la inscripció en anglès Oficial seal ('Segell oficial').
Les inscripcions que envolten el segell són Olbiil Era Kelulau ('Casa de les Decisions Xiuxiuejades'), nom de l'òrgan legislatiu –el Congrés Nacional– en palauès, i Republic of Palau ('República de Palau'), en anglès.

## Vegeu també

* Bandera de Palau

## Referències

* ↑ «Palau: Paradise of the Pacific» (en anglès). PBS. [Consulta: 5 agost 2024].

## Enllaços externs

* Hubert Herald – Escut de Palau (anglès)
# Escut de París

L'escut de París és l'escut d'armes de la ciutat de París. Està format per un camper de gules on apareix un vaixell d'argent navegant sobre onades del mateix metall, augmentat per un cap d'atzur sembrat amb les flors de lis d'or dels antics reis de França. Sota la punta, i escrit en una cinta, hi apareix el lema de la ciutat: «Fluctuat nec mergitur».
L'escut està rodejat per una corona formada per dues branques de roure amb aglans i llorer, lligades per la part inferior. A sota, hi apareixen les medalles de la Legió d'Honor, la Creu de Guerra i l'Orde de l'Alliberament. Al timbre, es troba una corona mural d'or amb vuit torres, cinc de les quals vistes, amb aclariment daurat i maçoneria de sable.

## Simbologia

El vaixell que es troba a l'escut i al lema de la ciutat s'anomena 'Scilicet'. És el símbol de l'antiga Confraria dels Marxants de l'Aigua, formada per comerciants del Sena i que es va fer càrrec del govern de París durant part de l'edat mitjana.
Pel que fa a la franja d'atzur sembrada amb flors de lis, és el símbol dels reis de França. Encara avui dia continua apareixent a gran quantitat d'escuts municipals francesos.
Finalment, les medalles que tanquen l'escut, a la part inferior, són les diverses condecoracions que han estat atorgades a la ciutat de París: la Legió d'Honor, la més alta distinció de França, la Creu de Guerra de 1914-1918, atorgada en finalitzar la Primera Guerra Mundial, i l'Orde de l'Alliberament, rebuda en acabar l'ocupació nazi de la Segona Guerra Mundial.

## Escuts anteriors

El 1811, durant el regnat de Napoleó Bonaparte i amb l'objectiu d'adequar la simbologia al nou règim, el cap de l'escut va ser substituït per un de gules carregat amb tres abelles d'or. A més, a la proa del vaixell es va incloure una evocació a la deessa Isis.
Recuperades les armes anteriors amb l'arribada al tron de Lluís XVIII, el 1817, l'escut seria novament modificat entre 1848 i 1853. La Segona República va impedir novament l'ús del cap sembrat de flors de lis, i les canvià per estels. Ja durant el Segon Imperi, Napoleó III va restablir l'escut original.

## Colors de la ciutat

Com mostra l'escut i la bandera, els colors tradicionals de París són el vermell i el blau. El seu ús oficial està recollit en documents de l'any 1358, quan Étienne Marcel en feu ús.
La bandera tricolor francesa deriva de la combinació del blanc del rei Lluís XVI i els colors de la bandera parisenca, emprada per la Comuna de París.

## Notes

* ↑ Robert Louis, "Symboles de Paris" (en francès)
* ↑ Armes històriques de París Arxivat 2009-10-10 a Wayback Machine. (en francès)
* ↑ Faure, Juliet. L'arsenal de Paris: histoire et chroniques (en francès). L'Harmattan, 2002, p. 35.

## Enllaços externs

* La bandera i l'escut de la ciutat de París a Flags of the World (En anglès)
# Escut de Passanant i Belltall

L'escut oficial de Passanant i Belltall té el següent blasonament:
Escut caironat: d'argent, un castell de gules obert sobremuntat d'una rodella de gules amb una creu de Malta i acostat de 2 cérvols de gules. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 26 de març de 1997.
S'hi representa el castell de Passanant, cap del municipi. Del segle xi, va pertànyer als Cervera (els dos cérvols de gules sobre camper d'argent provenen de les armes parlants d'aquesta família) i, des de 1261, a l'orde dels Hospitalers, simbolitzats aquí per la creu de Malta.

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 26 de març de 1997, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Passanant i Belltall.» (pdf). DOGC num. 2375, 21-04-1997. [Consulta: 20 juny 2010].

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Conca de Barberà
# Escut de Rosselló

L'escut oficial de Rosselló té el següent blasonament:
Escut caironat: de gules, una rosa d'or acompanyada en cap d'una creu de Malta, i a la punta de 2 claus passades en sautor amb les dents a dalt i mirant cap enfora, la d'or en banda sobre la d'argent en barra ressaltant sobre una manilla de baules rodones d'or. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 21 d'abril de 1983.
La rosa és un senyal parlant referent al nom del poble. Les claus sobre la manilla d'or són els atributs de sant Pere "ad Vincula", patró de la localitat. La població fou cedida per Ramon de Rosselló el 1176 als cavallers de Sant Joan de l'Hospital, i això és simbolitzat per la creu de Malta.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Segrià

## Referències

* ↑ «DECRET 177/1983, de 21 d'abril, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Rosselló perquè adopti el seu escut heràldic municipal.» (pdf). DOGC num 331, 21-04-1983. [Consulta: 25 juny 2010].