OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Angle de posició

L'angle de posició (abreviat AP) és mesura astrofísica lligada a l'observació de les estrelles binàries òptiques; es defineix com la distància angular (en graus) de l'estrella secundària de la primària, respecte al pol nord celeste, assumint com a direcció positiva la de l'est.
Per extensió, el terme també indica, el camp astronòmic, l'orientació del pla equatorial d'un objecte estès, com una galàxia o una nebulosa.
En astronomia representa l'angle mesurat sobre el cantó del disc d'un cos celeste partint del punt nord i seguint en direcció est fins a arribar al punt establert.
En topografia els angles de posició es divideixen en dues categories: horitzontals i verticals.
Si s'agafa un pla horitzontal i es consideren dues semirectes que són la projecció de dues direccions i una d'elles és fixa, l'angle considerat és aquell que aquesta semirecta ha de recórrer en el sentit horari per sobreposar-se a l'altra; i si la posició fixa coincideix amb un meridià l'angle s'anomenarà azimut.
Si es considera un pla vertical, els angles es formen en dues direccions, si una direcció es posa sobre el zenit els angles s'anomenen zenitals, si per contra la direcció és horitzonal, prenen el nom d'inclinació o altura; si la inclinació resulta sobre l'horitzontal, s'anomena angle d'elevació, i si és a sota depressió.

## Càlcul

Si tenim els objectes 1 i 2 amb les coordenades equatorials α$_1$, δ$_1$ i α₂, δ₂, es pot calcular l'angle de posició de l'objecte 1 sobre l'objecte 2 utilitzant:
    $P=\arctan \left({\frac {\sin(\alpha _{1}-\alpha _{2})}{\cos(\delta _{2})\tan(\delta _{1})-\sin(\delta _{2})\cos(\alpha _{1}-\alpha _{2})}}\right)$
Si el denominador de la fracció és negatiu, s'ha d'afegir al resultat 180° perquè l'angle de l'interval estigui entre 90° i 270°.

## Exemple

Com il·lustra l'exemple, si s'observés un estel binari hipotètic amb un AP de 135 graus, això significaria que una línia imaginària a l'ocular dibuixada des del pol nord celeste PNC fins al primari (P) es veuria compensada des del secundari (S) de manera que l'angle de PNC-PS seria de 135 graus.
En graficar les òrbites de binàries visuals, la línia de PNC es concep tradicionalment a la baixa, és a dir, amb el nord a la part inferior i el AP es mesura en sentit antihorari, des de 0-359 graus.
També l'angle de moviment propi (vegeu moviment propi) s'anomena a vegades angle de posició.

## Referències

* ↑ J. Meeus: Astronomical Algorithms. 2nd ed., Willmann-Bell, Richmond 1998, ISBN 0-943396-61-1, Kap. 17(anglès)
D. Scott Birney, Guillermo Gonzalez, David Oesper «Observational Astronomy». Cambridge University Press, 2007, pàg. 75.(anglès)
# Angolar

L'angolar, també Ngola (Lungua N'golá) és una de les llengües nacionals de São Tomé i Príncipe. És parlat en la punta sud de l'illa de São Tomé, parlada pels angolars principalment al voltant de la vila de São João dos Angolares, en el districte de Caué.

## Descripció

Essent una llengua criolla de base portuguesa, l'angolar difereix força dels criolls de Guinea-Bissau, Senegal, Gàmbia i Cap Verd. El substrat de l'angolar es basa principalment en les llengües kwa, parlades a Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Benín i Nigèria. El seu lèxic té 70% de semblança amb el forro, 67% amb el principense (o lunguyè) i 53% amb l'annobonès (o fa d'ambu) de l'illa veïna d'Annobón (Guinea Equatorial). El 30% de lèxic en què l'angolar difereix del forro té els seus orígens en el kimbundu i kikongo d'Angola.
Els angolars són un grup ètnic distint que atribueix el seu origen al naufragi, al sud de l'illa de São Tomé, d'un vaixell negrer amb esclaus portats d'Angola a mitjan segle xvi. Molts angolars actualment parlen també forro o alhora portuguès i hi ha una tendència a integrar-se entre els forros -que significa 'persones lliures'-, que constitueixen el principal grup ètnic de São Tomé i Príncipe.

## Referències

* ↑ Angolar referència a Ethnologue (16th ed., 2009)

## Bibliografia

* ARBOR, Ann (1998). The Angolar Creole Portuguese of São Tomé (West Africa): its grammar and sociolinguistic history, New York, Graduate Center, University of New York.
# Anhalt-Köthen

L'Anhalt-Köthen fou un principat del Sacre Imperi Romanogermànic i des de 1807 un ducat d'Alemanya.
Va sorgir el 1396 per divisió del principat d'Anhalt-Zerbst. Després d'adquirir Anhalt-Bernburg el 1468 va procedir a una divisió de territoris amb Anhalt-Dessau i va sorgir un principat de Köthen amb demarcació territorial diferent. Es va extingir el 1552, passant a Anhalt-Dessau.
Es va crear de nou el 1603 en la divisió de la línia d'Anhalt-Zerbst (que emprava el nom d'Anhalt-Dessau des de l'extinció d'aquesta el 1561). Es va extingir el 1665 i va passar a Anhalt-Plötzkau, però aquesta línia va agafar llavors el nom d'Anhalt-Köthen. El 1755 es va separar la línia d'Anhalt-Pless, que va tornar nominalment a Köthen quan ja Pless no era sobirana, el 1846, però el 1847 en extingir-se aquesta, va passar als Hochberg que foren prínceps mediatitzats de Pless, mentre que el mateix Köthen (Plötzkau) passava a Dessau.

## Primer principat d'Anhalt-Köten

* Albert III 1396-1423
* Valdemar IV 1423-1435 (co-príncep)
* Adolf 1423-1473 (co-príncep fins a 1435)
* Valdemar VI d'Anhalt Dessau 1471-1508 (co-príncep)
* Albert IV 1473-1475
* Wolfgang 1508-1552

## Segon principat d'Amhalt-Köthen (des de 1807 ducat)

Lluís 1603-1649
* Guillem Lluís 1649-1665
* A Anhalt-Plötzkau 1665
* Anhalt-Plötzkau adopta el nom de Anhalt-Köthen
* Leberecht de Plötzkau 1665-1669
* Manel 1669-1670
* Manel Leberecht Pòstum 1671-1704
* Leopold 1704-1728
* August Lluís 1728-1755
* Carles Jordi Leberecht 1755-1789
* August Cristià Frederic (duc 1807) 1789-1812
* Lluís August Emili 1812-1818
* Ferran 1818-1830
* Enric 1830-1847

## Referències

* Regnal chronologies Arxivat 2019-09-26 a Wayback Machine.
# Anhinga australiana

L'anhinga australiana (Anhinga novaehollandiae) és una espècie d'ocell de la família dels anhíngids (Anhingidae) que habita rius, llacs, pantans i estuaris de Nova Guinea, l'illa Fergusson, les Moluques meridionals i gran part d'Austràlia.
# Anisme

L'anisme o defecació dissinèrgica és el fracàs de la relaxació normal dels músculs del sòl pelvià durant l'intent de defecació. Pot ocórrer tant en nens com en adults, i en homes i dones (tot i que és més freqüent en dones). Pot ser causada per defectes físics o pot ocórrer per altres motius o motius desconeguts. Es podria considerar que l'anisme que té una causa conductual té similituds amb la parcopresi o la retenció fecal psicogènica.
Els símptomes inclouen tenesme (sensació de buidatge incomplet del recte després de la defecació) i restrenyiment. La retenció de femta pot provocar càrrega fecal (retenció d'una massa de femta de qualsevol consistència) o impacció fecal (retenció d'una massa de femta dura). Aquesta massa pot estirar les parets del recte i del còlon, provocant el megarecte i/o el megacòlon, respectivament. Les femtes líquides poden filtrar-se al voltant d'una impacció fecal, possiblement causant graus d'incontinència fecal líquida. Això sol anomenar-se encopresi.
L'anisme sol tractar-se amb ajustos dietètics, com ara suplements de fibra dietètica. També es pot tractar amb un tipus de teràpia de bioretroalimentació, durant la qual s'introdueix una sonda sensor al canal anal de la persona per tal de registrar les pressions que exerceixen els músculs del sòl pelvià. Aquestes pressions són retroalimentades visualment al pacient mitjançant un monitor que pot recuperar el moviment normal coordinat dels músculs després d'unes quantes sessions.
Alguns investigadors han suggerit que l'anisme és una afecció sobrediagnosticada, ja que es va demostrar que les investigacions estàndard o l'examen rectal digital i la manometria anorectal provocaven una contracció paradoxal de l'esfínter en controls sans, que no tenien restrenyiment ni incontinència. A causa de la naturalesa invasiva i potser incòmoda d'aquestes investigacions, es creu que la musculatura del sòl pelvià es comporta de manera diferent que en circumstàncies normals. Aquests investigadors van arribar a la conclusió que la contracció paradoxal del sòl pelvià és una troballa freqüent en persones sanes, així com en persones amb restrenyiment crònic i incontinència de femta, i que representa una troballa inespecífica o un artefacte de laboratori relacionat amb condicions adverses durant l'examen, i que el veritable anisme és realment rar.

## Referències

* ↑ Voderholzer, W A «Paradoxical sphincter contraction is rarely indicative of anismus». Gut, vol. 41, 2, 01-08-1997, pàg. 258–262. DOI: 10.1136/gut.41.2.258. PMC: 1891465. PMID: 9301508.
# Anquiceratop

L'anquiceratop (Anchiceratops) és una espècie de dinosaure ceratòpsid casmosaurí que va viure al Cretaci superior. Les seves restes fòssils s'han trobat a Nord-amèrica. Com altres ceratòpsids, era un herbívor quadrúpede amb tres banyes sobre el cap, un bec similar al d'un lloro, i un gran collar a la part posterior del crani. Les dues banyes situades sobre els ulls eren més llargues que l'única banya de sobre el morro, com en els altres casmosaurins. L'anquiceratop feia uns 6 metres de longitud.

## Referències

* ↑ "Anchiceratops." In: Dodson, Peter & Britt, Brooks & Carpenter, Kenneth & Forster, Catherine A. & Gillette, David D. & Norell, Mark A. & Olshevsky, George & Parrish, J. Michael & Weishampel, David B. The Age of Dinosaurs. Publications International, LTD. p. 124. ISBN 0-7853-0443-6.
# Anserma (llengua)

L'anserma (Anserna) és una llengua extingida de Colòmbia que pertanyia a la família lingüística de les llengües chocó. Tenia com a dialectes el caramanta i el cartama.
Jolkesky (2016) també assenyala que hi ha semblances lèxiques amb les llengües barbacoanes a causa del contacte.

## Referències

* ↑ Campbell, Lyle, and Verónica Grondona (eds). 2012. The indigenous languages of South America: a comprehensive guide. Berlin: De Gruyter Mouton.
* ↑ Jolkesky, Marcelo Pinho de Valhery. Estudo arqueo-ecolinguístico das terras tropicais sul-americanas. 2. Brasília: University of Brasília, 2016.
# Antara

L'antara (en llengua quítxua) o andarita (en llengua castellana) és el mot utilitzat pels quítxues del Perú per a anomenar un instrument similar al siku o flauta de pan. L'antara és feta amb senill, talment com una "zampoña" petita o un "rondador" equatorià, però que se’n diferencia pel fet que està constituïda per una sola filera de canyes —en un nombre menor— disposades en escala, adequadament afinades i fixades entre elles amb fil. Es coneix al Perú des dels inicis de l'era cristiana.

## Cultures precolombines

És un important instrument musical precolombí de les cultures paracas i nazca, amb una antiguitat de 2.500 anys o més. En els vestigis de la cultura nazca, es troben antares de ceràmica cromàtiques. Els exemplars distribuïts per molts museus del Perú i del món mostren el gran acabat que aconseguien els nazques, no solament en la ceràmica sinó també en les escales musicals. Les antares de Nazca tenen 8, 9, 10 o 11 notes diferents. Podem assenyalar els nazques com els més músics més avançats de tota Amèrica en el seu temps.
S'han dut a terme diverses recerques sobre aquest tema, que han fet importants musicòlegs estrangers i peruans com: Charles Mead (1924), Raoul i Marguerite d'Harcourt (1925), Carlos Vega (1932), Mariano Béjar Pacheco (1935), Andrés Sas Orchassal (1938-1939), Robert Murrell Stevenson (1959), Alberto Rossel Castro (1960), César Bolaños (1980-1988), Américo València Chacón (1982), Miguel Oblitas Bustamante (1984-2009), Arturo Ruiz del Pou (1992), Giuseppe Orefici (1999), Anna Gruczinska (2001), Milano Trejo i Carlos Mansilla (2006).

## Referències

* ↑ Schechter, John M. «Antara». The New Grove Dictionary of Musical Instrument, 03-08-2015, pàg. 62.

## Vegeu també

* Flauta de Pan

## Bibliografia

* Antara. Vol. 1: 481-485. Anteq. Vol. 1: 485-486. Ayarachi. Vol 1: 903-905. Pusa. Pusamorenos. Vol XX: 1023-1024. Siku. Sikuris. Vol. 10: 1010-1014. Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Caracas-Madrid. 1994-2002.
* "La antara". Folclore. Arte, cultura y sociedad. Revista del Centro Universitario de Folclore: 301-313. Universidad Nacional Mayor de San Marcos. Lima 2007.
# Antic Cinema Núria

L'Antic Cinema Núria és una obra desapareguda d'Amer (Selva) que estava inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'antic Cinema Núria va ser enderrocat i en el solar originari s'ha construït un gran bloc de pisos. Un bloc de pisos de grans proporcions i dimensions que consta de quatre plantes. La planta baixa està destinada a usos comercials, com així ho acredita la farmàcia que hi trobem instal·lada, mentre que els tres pisos superiors són adreçats a habitatges plurifamiliars.

## Història

L'antic Cinema Núria va ser enderrocat a finals del segle passat aproximadament i en el seu lloc es va construir a principis de segle, un gran bloc de pisos.

## Referències

* 1 2 «Antic Cinema Núria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Antic Escorxador (Igualada)

L'Antic Escorxador és un edifici modernista del municipi d'Igualada (Anoia) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Ocupa una superfície d'uns 13.000m2. La nau principal de l'edifici és rectangular. Als costats hi ha dos departaments quadrangulars. Dues ales ajuntades al cos central per un passadís cobert condueixen als patis. Darrere la nau principal hi trobem petites dependències.
L'estructura suport de la nau central i de les dues més petites és de ferro. Els corrals tenen encavallada de fusta. Els materials bàsics de construcció són el totxo i la pedra. Per la decoració s'empra la ceràmica de color verd. El conjunt d'edificis es distribueix simètricament respecte a un eix perpendicular al carrer, que passa per la nau central i la porta principal.

## Història

Els inicis de l'edifici es poden situar en 1902 quan s'aprovà en una sessió de l'ajuntament la seva construcció. Els plànols varen ser signats l'any 1903 i l'edifici s'inaugurà el 1905. Es va construir fora de la ciutat en uns plans anomenats "Foristeries de Sant Agustí", terrenys cedits pel Sr. Castells.

## Referències

* 1 2 3 «Antic Escorxador». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# Antic Forn de Pa (la Floresta)

L'Antic Forn de Pa és un edifici de la Floresta (Garrigues) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El forn de pa es construí a la banda Est del primer nucli de població de la Floresta i va donar nom al carrer on es troba. Es troba en un indret costerut d'aquesta manera no hi havia perill que s'inundés en cas de sobtades crescudes de la riera. Per això mateix es va construir un mur atalussat compost de carreus de pedra de notables dimensions assentats de manera esglaonada i que feien la funció de fonaments i servia per evitar possibles esllavissades donada la naturalesa del terreny.
Inicialment l'edifici que acollia el forn no era massa gran. Al llarg del temps va augmentar la població i això va comportar la necessitat d'ampliar l'espai útil del forn. Calia tenir un obrador per poder elaborar el pa per a les famílies menestrals que no podien pastar a casa seva. Al 1876 es construeix l'arc que permet augmentar la superfície del forn. En aquell moment el forn continuava sent de titularitat pública. Posteriorment es va fer una altra ampliació i va quedar tal com estava en els anys 60, moment en què encara funcionava.
La darrera reforma va comportar el canvi d'accés a l'edifici, en un origen s'hi accedia per un costat i això es va canviar obrint una porta més amplia a la part frontal. Aquesta porta comunicava directament amb la petita botiga que estava separada de l'obrador per una cortina.

## Història

En origen les mestresses de casa pastaven el pa a casa i el portaven a coure al forn seguint uns torns establerts. El forn era de propietat pública l'explotació del forn s'adjudicava per subhasta. Les notes trobades en una llibreta de comptabilitat de l'any 1803 queden reflectits els pagaments que es fan en concepte d'arrendament del forn.
Arran de l'ampliació de 1876 es va aprofitar l'espai per fer les reunions dels membres de l'Ajuntament en diverses ocasions. El poble de la Floresta depenia des de 1834 dels Omellons i no tenien un edifici que fes les funcions de casa de la vila. Al 1922 els membres es van reunir un cop més el forn i van prendre la decisió de comprar un immoble per a ser seu de l'Ajuntament.
A la dècada de 1970 el forn es feia servir com a magatzem i garatge i no es va alterar gens el seu aspecte.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Antic Forn de Pa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 setembre 2016].
# Antic Hospital Comarcal

L'Antic Hospital Comarcal és una obra del municipi de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situat en l'antic convent dels franciscans. Va ser convertit en hospital a mitjans de segle xix i les obres de reforma i restauració van ser acabades el 1890, en un estil que anunciava el modernisme. Des del 1928, per conveni amb la Diputació, s'anomenà Hospital Comarcal. El 1950 s'inaugurà un annex amb el nom de Clínica de Nostra Senyora de Montserrat.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres que fa cantonada als carrers de Sant Pere i de Vidal. Forma un conjunt amb l'antic Convent de Sant Francesc. Consta de planta baixa i dos pisos (el segon és posterior a la construcció inicial), sota terrat. Hi ha utilització del maó vist i pedra d'aparell poligonal. A la cantonada hi ha adossada una font pública.

## Referències

* 1 2 «Antic Hospital Comarcal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].

## Enllaços externs

* Antic Hospital Comarcal, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Antic Molí de Vila-robau

L'Antic Molí de Vila-robau és una obra de Ventalló (Alt Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Situat al nord-oest del nucli urbà de la població de Ventalló i a llevant del veïnat de Vila-robau, al paratge dels camps del Fluvià.

## Descripció

Edifici aïllat de planta irregular format per tres cossos adossats. L'edifici principal, rectangular, està format per dos cossos adossats amb les cobertes de teula d'un i dos vessants, distribuïts en planta baixa, pis i golfes. La façana principal, orientada a migdia, presenta un portal d'accés rectangular, amb els brancals bastits amb carreus de pedra ben desbastats i la llinda plana. Presenta un petit arc de descàrrega bastit en maons a la part superior. Als pisos hi ha dos finestrals rectangulars bastits en maons, el de les golfes de mides més petites que l'altre. Cal destacar un rellotge de sol circular pintat, situat al costat d'aquestes obertures. La resta de paraments presenten finestres rectangulars o d'arc rebaixat bastides en maons. La façana de ponent presenta, a la part inferior del parament, les obertures rectangulars que feien funcionar el molí. De fet, adossades a la façana de ponent de la casa, hi ha les restes de la possible bassa que subministrava l'aigua a la construcció. Precedint les restes d'aquesta bassa hi ha un altre cos enrunat, adossat a la cantonada sud-oest de la façana principal. Presenta un portal d'accés rectangular bastit en maons, amb la llinda de pedra. Adossat a l'altra banda de la façana principal hi ha un cos de planta irregular sense coberta, adossat al parament principal per la banda de llevant. Presenta un portal d'accés d'arc rebaixat bastit en maons i petites obertures quadrades, emmarcades també amb maons.
La construcció és bastida en còdols sense treballar i fragments de maons disposats regularment i lligats amb morter.

## Història

Construcció industrial dels segles XVIII-XIX

## Referències

* 1 2 3 4 «Antic Molí de Vila-robau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2017].
# Antic Molí del Farrer Vell

L'antic Molí del Farrer Vell o Cal Blai és una obra de Vinaixa (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Ruïnes de l'antic molí de farina. Avui tan sols resta una volta de canó feta de carreus de pedra deixats a la vista. Són carreus d'una mida mitjana, ben escairats, disposats en filades, en alguns d'ells encara es poden veure senyals dels picapedrers. Per la seva estructura sembla que podria haver constat de dos o tres pisos d'alçada.

## Història

Es construí el 1333, és l'antic molí de farina i s'anomenava "cal Blai". Segons les fonts orals, també és conegut com a Cal Gris. Romangué en funcionament fins a 1860-1870, quan li van haver de treure la bassa de la que s'alimentava d'aigua.

## Referències

* 1 2 «Antic Molí del Farrer Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Antic latgalià

L'antic latgalià era l'idioma parlat pels latgalians en una gran part de la zona que actualment és Letònia. El latgalià era un membre dels idiomes del grup bàltic dins la família de l'indoeuropeu. Històricament l'idioma letó deriva del latgalià (amb addicions de pocs altres idiomes, per exemple el curonià antic, el semigal·lià i el livonià).

## Referències

* ↑ «Latgale Research Institute». Arxivat de l'original el 2010-05-28. [Consulta: 25 novembre 2012].
* ↑ Tribus bàltiques
# Anticentre galàctic

L'anticentre galàctic és una direcció en l'espai que està directament oposada a la direcció cap al centre galàctic com ho veu un observador a la Terra. Aquesta direcció correspon a un punt de l'esfera celeste. Des de la perspectiva d'un observador a la Terra, l'anticentre galàctic apareix dins de la constel·lació del ;Cotxer, i Elnath és l'estrella més brillant més propera a aquest punt.
Pel que fa al sistema de coordenades galàctiques, el centre galàctic de Sagitari a una longitud de 0°, mentre que l'anticentre es troba exactament a 180°. En el sistema de coordenades equatorials, l'anticentre es troba aproximadament R.A. 05h 46m, Des. +28° 56'.

## Referències

* ↑ «Galactic Coordinates». Thinkastronomy.com. Arxivat de l'original el 2016-09-23. [Consulta: 17 agost 2010].
* ↑ «Galactic Anticenter on the Internet Encyclopedia of Science». Arxivat de l'original el 2011-02-06. [Consulta: 30 octubre 2009].

## Vegeu també

* Bombolla d'anticentre
* Centre galàctic
# Antiga Casa Consistorial (Castellví de Rosanes)

L'Antiga Casa Consistorial és una obra eclèctica de Castellví de Rosanes (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge entre mitgeres estructurada en planta baixa i dos pisos superiors. El parament és de máo i pedra unit amb morter després arrebossat i pintat de blanc. A la planta baixa hi ha dues entrades, una d'allindada que correspondria al garatge o magatzem i una de més estreta, usada per accedir a l'habitatge. A la primera planta hi ha una obertura d'arc escarser amb una barana de ferro senzilla, a la part superior de l'arc hi ha un rètol pintat que posa casa consistorial. Al segon pis hi ha una obertura, alineada amb l'anterior, de menors dimensions i allindanada, amb una barana de ferro forjat amb motius ondulants. Els pisos estan separats per una motllura força fina. L'edifici remata amb una terrassa.

## Referències

* ↑ «Antiga Casa Consistorial». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 gener 2019].