OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oriol de Halmahera

L'oriol de Halmahera (Oriolus phaeochromus) és un ocell de la família dels oriòlids (Oriolidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de l'lla d'Halmahera, a les Moluques septentrionals.

## Referències

* ↑ «Oriol de Halmahera». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Orishchinita

L'orishchinita és un mineral de la classe dels elements natius.

## Característiques

L'orishchinita és un fosfur de níquel, amb fórmula química Ni₂P. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada l'any 2022. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. És dimorfa de la transjordanita, que cristal·litza en el sistema hexagonal, i es pot considerar l'anàleg dominant de níquel de l'allabogdanita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5408/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les roques pirometamòrfiques del complex de Daba-Siwaqa, a l'altiplà de Transjordània (Governació d'Amman, Jordània). El mineral es presenta com una fase accessoria a la roca fusionada de clinopiroxè-plagioclasa assemblant-se texturalment a gabre-dolerita. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Orishchinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 març 2022].
* 1 2 Britvin, Sergey N.; Murashko, Mikhail N.; Vapnik, Yevgeny; Zaitsev, Anatoly N.; Shilovskikh, Vladimir V.; Krzhizhanovskaya, Maria G.; Gorelova, Liudmila A.; Vereshchagin, Oleg S.; Vasilev, Evgeny A.; Vlasenko, Natalia S. «Orishchinite, a new terrestrial phosphide, the Ni-dominant analogue of allabogdanite». Mineralogy and Petrology, 116, 5, 10-2022, pàg. 369–378. DOI: DOI:10.1007/s00710-022-00787-x [Consulta: 12 octubre 2022].
# Orkla

L'Orkla és un riu noruec que neix i desemboca al comtat de Sør-Trøndelag, i és considerat el riu més llarg d'aquest comtat. Té una llargària de 179 quilòmetres i desemboca al fiord de Trondheim.
El riu neix al llac Orkelsjøen, al municipi d'Oppdal. El riu discorre pels municipis d'Oppdal, Tynset, Rennebu, Meldal, i Orkdal, tots situats a Sør-Trøndelag, llevat de Tynset que es troba al comtat de Hedmark.
Orkla és un riu popular per a la pesca del salmó, un famós pescador exjugador del Liverpool, Vegard Heggem, havia pescat en aquest riu. 88 quilòmetres del riu s'utilitzen per a la pesca del salmó durant tota la temporada de juny a agost.
El riu està regulat per cinc embassaments de generació d'energia hidràulica, que van ser construïts entre 1978 i 1985. Els dipòsits han estat un èxit mètode de control d'inundacions prevenir grans inundacions estacionals del riu.

## Referències

* 1 2 «Orkla» (en noruec). Store norske leksikon. [Consulta: 17 febrer 2015].
* ↑ «El riu Orkla» (en anglès). Visitnorway.com. Arxivat de l'original el 2015-02-17. [Consulta: 17 febrer 2015].
# Orlistat

L'orlistat (també conegut com a tetrahidrolipstatina) és un fàrmac dissenyat per tractar l'obesitat. Es comercialitza com un medicament de prescripció mèdica sota el nom comercial de Xenical de Roche a la majoria dels països. La seva funció principal és la prevenció l'absorció dels greixos de la dieta humana, actuant com un inhibidor de la lipasa, reduint d'aquesta manera la ingesta calòrica. Està dissenyat per a ser utilitzat en conjunt amb una dieta baixa en calories sota supervisió mèdica.
L'orlistat és el derivat saturat de lipstatina, un potent inhibidor natural de les lipases pancreàtiques aïllades del bacteri Streptomyces toxytricini. No obstant això, a causa de la seva relativa simplicitat i estabilitat, l'orlistat va ser elegit sobre la lipstatina per al desenvolupament d'un fàrmac antiobesitat.
L'eficàcia d'orlistat en la promoció de la pèrdua de pes és significatiu, encara que modest. Les dades agrupades d'assaigs clínics suggereixen que les persones que van prendre l'orlistat, a més de les modificacions d'estil de vida, com la dieta i l'exercici, perden prop de 2 a 3 quilograms més que aquells que no van prendre el medicament durant el transcurs d'un any. L'orlistat també redueix modestament la pressió arterial, i sembla prevenir l'aparició de la diabetis mellitus tipus 2, ja sigui a causa de la pèrdua de pes en si o per a altres efectes; en un assaig controlat aleatori gran, l'orlistat va reduir la incidència de la diabetis en gairebé un 40% en les persones obeses.
L'orlistat destaca pels seus efectes secundaris gastrointestinals (de vegades referit com a efectes del tractament), que poden incloure esteatorrea (femtes soltes i olioses). Aquests efectes disminueixen amb el temps, però són els efectes adversos més freqüents del fàrmac.

## Referències

* ↑ Bodkin J, Humphries E, McLeod M «The total synthesis of (−)-tetrahydrolipstatin». Australian Journal of Chemistry, 56, 8, 2003, pàg. 795–803. DOI: 10.1071/CH03121.
* ↑ «What are the benefits?». [Consulta: 13 juliol 2013].
* ↑ Barbier P, Schneider F «Syntheses of tetrahydrolipstatin and absolute configuration of tetrahydrolipstatin and lipstatin». Helvetica Chimica Acta, 70, 1, 1987, pàg. 196–202. DOI: 10.1002/hlca.19870700124.
* ↑ Pommier A, Pons M, Kocienski P «The first total synthesis of (-)-lipstatin». Journal of Organic Chemistry, 60, 22, 1995, pàg. 7334–7339. DOI: 10.1021/jo00127a045.
* ↑ Padwal R, Li SK, Lau DC «Long-term pharmacotherapy for obesity and overweight». Cochrane Database Syst Rev, 3, 2004, pàg. CD004094. DOI: 10.1002/14651858.CD004094.pub2. PMID: 15266516.
* ↑ Torgerson J, Hauptman J, Boldrin M, Sjöström L «XENical in the prevention of diabetes in obese subjects (XENDOS) study: a randomized study of orlistat as an adjunct to lifestyle changes for the prevention of type 2 diabetes in obese patients». Diabetes Care, 27, 1, 2004, pàg. 155–61. DOI: 10.2337/diacare.27.1.155. PMID: 14693982.
* ↑ «Orlistat Side Effects».
# Orquestra Filharmònica d'Israel

L'Orquestra Filharmònica d'Israel (en hebreu: התזמורת הפילהרמונית הישראלית, ha-Tizmoret ha-Filharmonit ha-Yisre'elit) és l'orquestra simfònica més important d'Israel. És considerada com una de les millors orquestres d'Àsia i així mateix del món. Originalment anomenada Orquestra Simfònica de Palestina, va ser fundada pel violinista Bronisław Huberman en 1936, en un període en el qual molts músics jueus eren acomiadats de les orquestres europees. El seu concert inaugural va tenir lloc en Tel-Aviv el 26 de desembre de 1936, i va ser dirigida per Arturo Toscanini. La IPO realitza freqüents gires internacionals, i ha convidat a varis dels més grans directors d'orquestra del món. Particularment associats amb l'orquestra són els directors Leonard Bernstein i Zubin Mehta. El primer va mantenir llaços estrets amb l'orquestra des de 1947, mentre que l'últim va servir com el seu Conseller Musical des de 1968. En 1977, Mehta va ser nomenat Director Musical i en 1981, Director Musical Vitalici. Fins a 1992, els compositors més freqüentment interpretats per la IPO van ser Beethoven, Mozart, Brahms, Chaikovski i Mendelssohn. L'orquestra manté una prohibició de facto sobre les obres de Wagner, a causa del seu antisemitisme i l'associació de la seva música amb l'Alemanya nazi.

## Directors

Fins a 1977 l'orquestra no va tenir Directors Musicals. Els directors més estretament associats amb l'orquestra van ser anomenats consellers musicals.
* Jean Martinon (1957–1959)
* Leonard Bernstein (1947–1949; Conductor Laureado des de 1988)
* Paul Paray (1949–1950)
* William Steinberg (1936–1938)
* Zubin Mehta (1968–) (Conseller Musical 1968–1977; Director Musical després)

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (hebreu) (anglès)
* Història de l'orquestra

## Referències

* ↑ Lanuza i Garriga, Anna de «Orquestra Filharmònica d'Israel». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 19 maig 2019].
# Orquestra Simfònica de Girona

L'Orquestra Simfònica de Girona és una orquestra fundada el 1929 a Girona.

## Història

Va fer el primer concert el 5 de juliol de 1929 sota la batuta del director Ismael Granero. El programa comtà amb obres de L. van Beethoven, J. S. Bach, J. Sibelius, F. Schubert, W. A. Mozart, A. Juncà, N. Rimsky Korsakov, N. Rimsky Korsakov i E. Morera.
El dia 24 de febrer de 1932 es va fer el concert de comiat del director Granero, on es va fer una versió del Vals trist de Sibelius, la Inacabada de Shubert, la Simfonia militar de Haydn i l'Scherzo del Somni d'una Nit d'Estiu de Mendelsshon. El 22 de juny de 1932 es va fer el concert de presentació del nou director Ricard Lamote de Grignon. Entre els músics hi havia Enric Oliva, Josep Saló i Francesc Casellas.
Al voltant del març del 1932 la Junta Directiva es va reunir per prendre decisions que afectessin a l'estabilitat de l'orquestra: renovar i modificar els càrrecs directius, buscar un nou director d'orquestra de renom, organitzar anualment dos concerts (un a la primavera i l'altre a la tardor) i crear una mútua per a garantir la baixa en cas de malaltia dels músics de l'orquestra.

## Referències

* ↑ Josep Gonzàlez Agàpito. Tradició i renovació pedagògica, 1898-1939: història de l'educació : Catalunya, Illes Balears, País Valencià. L'Abadia de Montserrat, 2002, p. 387–. ISBN 978-84-8415-300-9.
* ↑ Gay i Puigbert, Joan. L'Orquestra Simfònica de Girona (1929-1937). Un projecte de regeneració cultural a través de la música (tesi). Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2018, p. 231-243.
* ↑ BRUGUÉS i AGUSTÍ, Lluís. La música a Girona. Història del conservatori Isaac Albéniz. Primera edició: 2008. Girona: Diputació de Girona, 2008, p. 74. ISBN 978-84-96747-34-0.
* ↑ Civil Castellví, Francesc «Orquestra Simfònica de Girona». Diario de Gerona de Avisos y Noticias, 01-03-1932, pàg. 1.
* ↑ BRUGUÉS I AGUSTÍ, LLUÍS. La música a Girona. Història del conservatori Isaac Albéniz (en català). GIRONA: DIPUTACIÓ DE GIRONA, 2008, p. 75-76. ISBN 978-84-96747-34-0.
* ↑ «Musica». Diario de Gerona de Avisos y Noticias, 10-03-1932, pàg. 2.

## Enllaços externs

* Retrat dels components de l'Orquestra Simfònica de Girona, dirigida per Ismael Granero, al pati de l'Hospici. Arxivat 2018-02-20 a Wayback Machine. (Arxiu municipal de Girona)
# Orquestra d'Extremadura

L'Orquestra d'Extremadura (OEx) és una orquestra amb seu a Badajoz. El seu concert inaugural es va celebrar un 27 d'octubre a la Basílica del Reial Monastiri de Santa María de Guadalupe. Ha comptat amb directors convidats com Thomas Clamor, Pablo González, Salvador Mas, Josep Caballé, Antoni Ros Marbá, Salvador Vázquez, Francisco Valero, Anne Manson, Nuno Coelho, Martín Baeza-Rubio, Sergio Azzolini, Dmitry Sinkovsky, Henry Cheng, Cristóbal Soler o Ramón Ortega, i amb solistes com Joaquín Fernández, Miguel Espejo, Francisco López, Carmen Solís, Jorge Luis Prats, Josu de Solaun, Lucjan Luc, Daahouh Salim, Roxana Wisniewska, Guy Braunstein, Francisco Fullana, Stefan Dohr, Asier Polo, Víctor Segura i Joaquín Arrabal.

## Referències

* ↑ «https://www.hoy.es/caceres/concierto-orquesta-extremadura-20181018002758-ntvo.html». [Consulta: 8 agost 2019].
* ↑ «https://www.dbstrings.com/it/audizione.php?audition=12224&instr=cb». [Consulta: 8 agost 2019].
* ↑ «https://www.flickr.com/people/orquestadeextremadura/». [Consulta: 8 agost 2019].
* ↑ «https://www.europapress.es/extremadura/noticia-orquesta-extremadura-ofrece-badajoz-caceres-concierto-metales-percusion-dirigido-thomas-clamor-20190212105007.html». [Consulta: 11 agost 2019].
* ↑ «https://www.elperiodicoextremadura.com/noticias/cultura/pablo-gonzalez-es-director-invitado-orquesta-extremadura_1141065.html». [Consulta: 11 agost 2019].
* ↑ «https://www.europapress.es/extremadura/noticia-nuevo-director-orquesta-sinfonica-rtve-proximo-invitado-conciertos-orquesta-extremadura-20190129103023.html». [Consulta: 11 agost 2019].
* ↑ «https://48horasmagazine.com/nuno-coelho-debuta-con-la-orquesta-de-extremadura-como-director-invitado/». [Consulta: 11 agost 2019].
* ↑ «https://www.regiondigital.com/noticias/cultura/306736-el-director-martin-baeza-rubio-debuta-con-la-orquesta-de-extremadura.html». [Consulta: 11 agost 2019].
* ↑ «https://scherzo.es/sergio-azzolini-solista-y-director-con-la-orquesta-de-extremadura/». Arxivat de l'original el 11 d’agost 2019. [Consulta: 11 agost 2019].
* ↑ «https://avuelapluma.es/el-oboista-ramon-ortega-director-invitado-de-la-orquesta-de-extremadura-en-sus-conciertos-de-esta-semana/». [Consulta: 11 agost 2019].
* ↑ «https://www.orquestadeextremadura.com/abono11-albiach-fernandez/». [Consulta: 11 agost 2019].
* ↑ «https://www.hoy.es/caceres/concierto-orquesta-extremadura-20181018002758-ntvo.html». [Consulta: 11 agost 2019].
* ↑ «https://www.grada.es/web/orquesta-de-extremadura-temporada-2019-2020-esferas/». [Consulta: 11 agost 2019].
# Orquestra de Cambra de Tarragona

L'Orquestra de Cambra de Tarragona (OCTA) es presenta com un nou projecte professional estretament vinculat a la ciutat de Tarragona i a la demarcació.
L'OCTA neix el desembre de 2014 impulsada pel violinista tarragoní Dasio Castro juntament amb el violinista Oriol Gonzàlez.
La particularitat de l'orquestra és que estableix un punt de trobada entre professors, ex alumnes i altres músics relacionats amb el Conservatori de Música de la Diputació a Tarragona. Això permet una doble tasca, per una banda, donar sortida professional als músics que s'han format i estan vinculats a casa nostra, i per l'altra, retornar al territori el talent musical que les institucions educatives tarragonines han generat durant dècades.
L'orquestra treballa amb repertori de diverses èpoques i estils, i vol ser una eina per promocionar i dinamitzar la música catalana, així com als seus compositors i als artistes de la demarcació.
L'estructura de l'OCTA permet que pugui adaptar-se a diferents formats (música de cambra, música simfònica...) per poder abraçar un repertori més ampli, tot i que el seu tret identitari és la música de cambra.
Com a orquestra vinculada al Conservatori també té un vessant pedagògic. Per a introduir els més joves en el món de la música des d'un punt de vista més comprensible i entenedor, l'orquestra també realitza concerts en format familiar i ofereix als estudiants la possibilitat de col·laborar amb una orquestra professional, entre altres activitats.
En la seva primera temporada, l'OCTA ha format part de la quinzena edició del reconegut Festival Internacional de Música de Tarragona.
L'OCTA pretén establir una forta relació amb les diferents institucions de la ciutat de Tarragona i de la demarcació, per tal de situar-les com un referent generador de cultura.
| Nom de la Producció | Data | Llocs on s'ha interpretat | Solistes |
| El Barroc més virtuós | desembre 2014 | Auditori Diputació de Tarragona (Tarragona) | Oriol Ganzález, Dasio Castro, Andrea Alcalá, Mikel Paz, Roser Àvila, Nicolás Cobo |
| "Stabat Mater" | abril 2015 | Església Crit Rei (Reus), Església de St.Pau (Tarragona) | Maite Pérez, Mercè Obiol |
| Cristoforo Pestalozzi i l'OCTA (15è Festival Internacional de Música de Tarragona) | juliol 2015 | Auditori Diputació de Tarragona (Tarragona) | Cristoforo Pestalozzi |

## Referències

* ↑ 324 Comarques, Neix l'Orquestra de Cambra de Tarragona
* ↑ El Punt Avui, Neix l'Orquestra de Cambra de Tarragona per cobrir un buit al territori
* ↑ Infocamp.cat: Les notícies del Camp de Tarragona, La nova producció simfònica de l'Orquestra de Cambra de Tarragona es presentarà a la catedral
* ↑ Diputació de Tarragona, 15è Festival Internacional de Música Diputació de Tarragona
* ↑ Diputació de Tarragona, Concerts de l'Orquestra de Cambra de Tarragona
* ↑ Club Català de Cultura, Concert Cristoforo Pestalozzi i l'orquestra de cambra de Tarragona
# Habitatge a la Rambla, 24 (Santa Perpètua de Mogoda)

L'Habitatge a la Rambla, 24 era una obra de Santa Perpètua de Mogoda (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Era un edifici format per un cos central més alt i dues ales laterals. El cos central estava format per planta baixa i dos pisos.
A la planta baixa hi havia la porta d'entrada i dues finestres de balconades. La primera planta tenia tres obertures amb un balcó corregut amb forjats decoratius (geomètrics). La segona planta, tenia tres obertures balconades. Aquest cos, estava tot tancat per un ràfec i tenia coberta a quatre vessants.
Les ales eren més baixes i seguien la mateixa estructura del cos central. De la porta principal sobresortien els forjats amb decoració floral. A part dels forjats, l'única decoració que s'observava eren els relleus, fets del mateix tipus de material de construcció, que emmarcaven les diferents obertures i marcaven la separació entre els cossos.

## Referències

* 1 2 3 4
# Expedició Palliser

L'expedició Palliser va ser una expedició britànica a les praderies de l'oest del Canadà que tingué lloc entre els anys 1857 a 1860 i que va ser dirigida per John Palliser.

## Participants

Entre els participants es trobaven:
* John Palliser, geògraf
* James Hector, geòleg i cirurgià
* Eugène Bourgeau, botànic
* Thomas Blakiston, encarregat de l'orientació amb la brúixola
* John W. Sullivan, matemàtic i observador de l'orientació amb el sextant
* El capità John Palliser i James Hector
* Eugène Bourgeau
* Thomas Wright Blakiston

## Conclusions

Tres anys després de l'expedició, Palliser presentà el seu informe al Parlament britànic el 1863. Un mapa detallat de les regions visitades es va publicar el 1865. El Triangle de Palliser va ser explorat per primera vegada en aquesta expedició i van concloure que aquesta regió era massa seca per l'agricultura tot i que finalment va ser conreada però amb problemes per la secada de la dècada de 1930.

## Bibliografia

* Palliser, John. Exploration - British North America: The journals, detailed reports, and observations relative to the exploration, by Captain Palliser, of that portion of British North America, which, in latitude, lies between the British boundary line and the height of land or watershed of the northern or frozen ocean respectively, and in longitude, between the western shore of Lake Superior and the Pacific Ocean during the years 1857, 1858, 1859, and 1860. Londres: G.E. Eyre and W. Spottiswoode, 1863.
* Palliser, John. Further papers relative to the exploration by the expedition under Captain Palliser of that portion of British North America which lies between the northern branch of the River Saskatchewan and the frontier of the United States; and between the Red River and the Rocky Mountains, and thence to the Pacific Ocean. Londres: G.E. Eyre and W. Spottiswoode, 1860.
* Palliser, John. Papers relative to the exploration by Captain Palliser of that portion of British North America which lies between the northern branch of the River Saskatchewan and the frontier of the United States; and between the Red River and Rocky Mountains. Londres: G.E. Eyre and W. Spottiswoode, 1859.
* Palliser, John. Progress of the British North American exploring expedition under the command of Capt. John Palliser, F.R.G.S., 1859.
# Pantalla IPS

L'IPS (In-plane Switching) és una tecnologia de pantalles de cristall líquid (LCD) desenvolupada a finals de la dècada de 1980 per superar les limitacions de l'efecte nemàtic torçat (Twisted Nematic) en pantalles LCD. Aquesta tecnologia aborda problemes com la resposta lenta, l'angle de visió restringit i la reproducció de colors deficient. L'IPS es basa en disposar i ajustar les molècules del cristall líquid de manera paral·lela als substrats de vidre, millorant així significativament la qualitat de la imatge, els angles de visió i la precisió cromàtica. A la dècada del 2020 l'IPS és àmpliament utilitzat en aplicacions que requereixen altes prestacions visuals, com monitors, televisors i dispositius mòbils.
# Bocșa

Bocșa (pronunciat en romanès: [ˈBokʃa]; en hongarès: Boksánbánya; en alemany: Deutsch-Bokschan, Neuwerk) és una ciutat del comtat de Caraș-Severin, a la regió del Banat de Romania, amb una població de 15.842 habitants el 2011.

## Clima

Bocșa té un clima continental humit (Cfb a la classificació climàtica de Köppen).

## Referències

* ↑ Rezultatele finale ale Recensământului din 2011: «Tab8. Populația stabilă după etnie – județe, municipii, orașe, comune», 01-07-2013. Arxivat de l'original el 2016-01-18. [Consulta: 5 agost 2013].
# Oravița

Oravița (pronunciat en romanès: [oˈravit͡sa]; hongarès: Oravicabánya; alemany: Orawitz; txec: Oravice; serbocroat: Oravica/Оравица) és una ciutat de la regió del Banat de Romania, al comtat de Caraș-Severin, amb una població de 13.987 habitants el 2012.
El seu teatre és una versió completament funcional de l'antic Burgtheater de Viena. Sis pobles són administrats per la ciutat: Agadici (Agadics; Agaditsch), Brădișoru de Jos (fins al 1960 Maidan; Majdán), Broșteni (Brostyán), Ciclova Montană (Csiklóbánya; Montan-Tschiklowa), Marila (Marillavölgy; Marillathal) i Răchitova (Rakitova).

## Clima

Oravița té un clima continental humit (Cfb a la classificació climàtica de Köppen).

## Etimologia

El nom de la ciutat deriva de la paraula eslava orah (ov), que significa "(de) noguera" amb sufix -ița.

## Pobles
### Agadici

La història d'Agadici es remunta almenys al segle XVII, quan es registrava una població de "800 ànimes". Avui a Agadici hi viuen menys de 200 persones. Agadici és una paraula derivada del turc: Aga significa "coronel" i dici significa "filla". Per tant, Agadici significa "filla del coronel". La ciutat va rebre el nom de la filla d'un coronel quan l'Imperi Otomà va ocupar la terra que ara és el Banat (vegeu Temeşvar Eyalet).

### Ciclova Montană

La segona cervesa més antiga de l'actual Romania es va produir a Ciclova; primer s'acredita en un document de 1728. Al principi, la producció estava sota la gestió i el patrocini del monestir catòlic local. Coneguda com a "bere Ciclova" els darrers anys, l'empresa va fallir el 1996.

## Ferrocarril Anina – Oravița

L'Anina – Oravița va ser el primer ferrocarril de muntanya de la Romania actual, inaugurat el 1863, encara es fa servir avui amb finalitats turístiques i és un dels ferrocarrils més bells d'Europa a causa de paisatges, viaductes i túnels llargs molt pintorescs.

## Referències

* ↑ World gazetteer.
* ↑ Iordan, Iorgu. Toponimia romînească. Bucharest: Editura Academiei Republicii Populare Romîne, 1963, p. 84. OCLC 460710897.
# Antonio Cruz

Antonio Cruz (Long Beach, 31 d'octubre de 1971) va ser un ciclista estatunidenc, que fou professional entre 2000 i 2010.

## Palmarès

* 1999
** Campió dels Estats Units en critèrium
* 2000
** Vencedor d'una etapa del Tour de Langkawi
* 2004
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Ain
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Rochester Criterium

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2001. 103è de la classificació general
* 2002. 118è de la classificació general
* 2004. 68è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2005. 129è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it