OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antonio de la Cruz Quesada

Antonio de la Cruz Quesada (Granada, 1825 - Madrid, 1889) fou un compositor espanyol del segle xix.
Va emprendre els estudis de lleis, però ben aviat els abandonà, per la que des d'infant havia sentit una autèntica passió. Estudià solfeig amb José Tamayo i harmonia, composició i piano amb el mestre organista de la catedral de Granada, Bernabé Ruiz de Henares.
Després de d'alguns modests assaigs, aconseguí veure posada en escena la seva primera obra titulada La vuelta de Escupejumos, sarsuela còmica en un acte que es representà amb bon èxit en la seva vila nadiua la nit del 23 de novembre de 1849. L'any següent Cruz anà a Madrid, i en aquesta ciutat, fins al 1869 que s'establí a Almeria, va compondre i publicà nombroses obres musicals, que assoliren gran acceptació tant a l'estranger com a Espanya, entre elles una melodia titulada El caudillo de los Ciento, una escena i ària dedicada al cèlebre tenor Enrico Tamberlick, i la cançó titulada La espumita de la sal, que es donà conèixer en diversos teatres londinencs, Sant Petersburg, La Havana, Filadèlfia, etc. També publicà un Metodo completo de solfeo, un llibre titulat Teoria de la Música (Madrid, 1858), i alguna altra obra.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 16, pàg. 641. (ISBN 84-239-4516-2)
# Acanthogobius luridus

Acanthogobius luridus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima subtropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina i Corea del Sud.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill, T. N., 1859. Notes on a collection of Japanese fishes, made by Dr. J. Morrow. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 11: 144-150.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Ni, Y. & H.-L. Wu, 1985. Two new species of the genera Aboma and Acanthogobius from China. J. Fish. China v. 9 (núm. 4): 383-388.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kim, I.-S., 1997. Illustrated encyclopedia of fauna and flora of Korea. Vol. 37. Freshwater fishes. Ministry of Education: 1-629.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* McDowall, R.M., 1997. The evolution of diadromy in fishes (revisited) and its place in phylogenetic analysis. Rev. Fish Biol. Fish. 7(4):443-462.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Bathophilus schizochirus

Bathophilus schizochirus és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes. Va ser descrit el 1930 pels ictiòlegs Charles Tate Regan i Ethelwynn Trewavas.
Els adults poden assolir 10,3 cm de longitud total. És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 540 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic oriental (Santa Helena), l'Atlàntic occidental (Bahames i Cuba), l'Índic i el Pacífic.

## Referències

* 1 2 Eschmeyer, William; van der Laan, Richard; Fricke, Ron. «schizochirus, Bathophilus» (en anglès). Eschmeyer's Catalog of Fishes. California Academy of Sciences, 07-12-2020.
* ↑ Regan, C. Tate; Trewavas, Ethelwynn; Rask-Ørsted fondet. The fishes of the families Stomiatidae and Malacosteidae (en anglès). Copenhagen; London: Gyldendalske Boghandel ; Wheldon & Wesley, 1930.
* 1 2 3 Agustin, Liza Q.; Kesner-Reyes, Kathleen. «Bathophilus schizochirus Regan & Trewavas, 1930» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Gibbs, R.H. i M.A. Barnett, 1990. Melanostomiidae. p. 308-337. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 1.

## Bibliografia

* Barnett, M. A. i R. H. Gibbs, Jr., 1968: Four new stomiatoid fishes of the genus Bathophilus with a revised key to the species of Bathophilus. Copeia 1968 (núm. 4): 826-832.
* Swinney, G. N., 1988: Two species of Bathophilus (Stomiiformes, Stomiidae) new to the north-eastern Atlantic. Journal of Fish Biology v. 32: 157-158.
# Benoît Hamon

Benoît Hamon (Saint-Renan, 26 de juny de 1967) és un polític francès conegut per formar part del Partit Socialista (PS) Francès, el Partit dels Socialistes Europeus (PES) i del seu partit polític Génération·s.
Hamon es va unir al partit Socialista el 1988 i el 1993 esdevingué el líder del Moviment Socialista Jove fins al 1995. El 2004, Hamon és triat com a membre de l'Assemblea Nacional Francesa per la zona est de França. El 2012, Hamon va ser escollit per l'Assemblea Nacional del president François Hollande, on va ser anomenat ministre d'economia i el 2014 va dimitir per motius ideològics. Llavors va ser reanomenat ministre d'educació al govern de Manuel Valls i seguidament va ser apartat pels mateixos motius ideològics. El 2016, va declarar la seva intenció de presentar-se a les primàries del Partit Socialista de les eleccions presidencials del 2017. Va guanyar aquestes primàries davant de l'anterior ministre Manuel Valls, però va perdre les eleccions generals on va guanyar Emmanuel Macron. Hamon va abandonar el PS el juliol del 2017 després de perdre l'escó a les eleccions legislatives.
Encapçalà la llista de Génération·s per a les eleccions al Parlament Europeu de 2019 a França, i a les eleccions legislatives franceses de 2024 el partit es va incorporar a la coalició Nou Front Popular formada pels principals partits polítics d'esquerra de França: Les Écologistes, França Insubmisa, el Partit Comunista Francès i el Partit Socialista i les formacions Place publique, Génération·s, Gauche républicaine et socialiste, Nou Partit Anticapitalista i Gauche écosocialiste, que van acordar la distribució del nombre de candidats i un programa polític comú.

## Referències

* ↑ «6th parliamentary term | Benoît HAMON | MEPs | European Parliament» (en anglès). http://www.europarl.europa.eu.+[Consulta: 8 desembre 2018].
* ↑ «Benoît Hamon (@benoithamon) | Twitter» (en francès). https://twitter.com.+[Consulta: 8 desembre 2018].
* ↑ Média, Prisma. «Benoît Hamon - La biographie de Benoît Hamon avec Gala.fr» (en francès). https://www.gala.fr.+[Consulta: 8 desembre 2018].
* ↑ «Biographie de Benoît Hamon et actualités - Challenges» (en francès). https://www.challenges.fr.+[Consulta: 8 desembre 2018].
* ↑ Jade Peychieras, Victor Tribot Laspière. «Législatives 2024 : PS, PCF, EELV et LFI annoncent "des candidatures uniques" dans "chaque circonscription"» (en francès). France Bleu, 10-06-2024. [Consulta: 1r juliol 2024].
# Immoble al carrer Nou, 15

L'Immoble al carrer Nou, 15 és una obra de Breda (Selva) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edificació de tres cossos que consta de planta baixa i dos pisos amb coberta inclinada a dues aigües de teula àrab i carner paral·lel a la façana principal. A la planta baixa hi ha tres obertures: dues portes i una finestra. La porta central és d'arc de mig punt i motllura a la imposta, la lateral té llinda de fusta i brancals amb carreus de pedra. La finestra ha perdut l'ampit original, però conserva la llinda monolitica motllurada i els brancals amb carreus que segueixen la mateixa motllura. Al primer pis, hi ha dues finestres laterals i un balcó central amb una llosa de poca volada. A la segona planta hi ha sis finestres d'arc rebaixat i motllura a la imposta que s'agrupen de dos en dos. Les de l'extrem esquerre han estat modificades. El ràfec està fet amb rajola.
El carrer Nou, conegut amb aquest nom des del segle xviii, esdevé el nexe d'unió entre el nucli de la vila format al voltant de l'església i el monestir i el nucli entorn de l'hospital vell i can Trunes. La banda nord del carrer es deu acabar de parcel·lar els segles XVII i XVIII, mentre que la banda sud forma part de les hortes del monestir i no es parcel·la fins al segle xix, després de la desamortització.

## Referències

* 1 2
# Gheorghe Covaciu

Gheorghe Covaciu (Buzău, 8 de juliol de 1957) és un jugador d'handbol romanès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol. Hi va jugar quatre partits i hi marcà tres gols.
A nivell de clubs jugà al HC Minaur Baia Mare, amb qui guanyà la Copa IHF, el 1985 i el 1988. A partir de 1990 va jugar a Portugal.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Gheorghe Covaciu». [Consulta: 24 desembre 2023].
* ↑ «Gheorghe Covaciu - Comitetul Olimpic si Sportiv Roman». [Consulta: 24 desembre 2023].
# Inconscient col·lectiu

L'inconscient col·lectiu és un terme encunyat pel psiquiatre suís Carl Gustav Jung, qui va postular l'existència d'un substrat comú als éssers humans de tots els temps i llocs del món, constituït per símbols primitius amb què s'expressa un contingut de la psique que està més enllà de la raó. Segons ha indicat el seu propi autor, el concepte, més enllà de la seva denominació pròpia del camp de la psicologia, és semblant a altres que es troben presents en el treball de Lucien Lévy-Bruhl, Henri Hubert i Marcel Mauss i Adolf Bastian.
L'inconscient col·lectiu transcendeix l'inconscient personal, que també va estudiar Sigmund Freud, amb qui va estar relacionat Jung en els primers anys del segle xx, fins a la ruptura a causa de divergències sobre aquest i altres aspectes.
Jung va escriure nombroses obres sobre la idea dels arquetips inconscients i ancestrals, entre elles Formacions de l'inconscient, Psicologia i simbologia de l'arquetip, Arquetips i inconscient col·lectiu i Psicologia i alquímia. Poc abans de morir, va acceptar fer un treball de divulgació de les seves idees que es van publicar amb el títol de L'home i els seus símbols. En aquesta obra comença per diferenciar el signe del símbol en el llenguatge humà. Sosté que el símbol és una paraula o una imatge quan representa alguna cosa més que el seu significat immediat i obvi. En aquest últim cas és només un signe. L'aspecte inconscient del símbol mai està definit amb precisió ni pot esperar-se que ho estigui. En la mesura que l'arquetip expressa l'indeterminable, cap determinació lligada a la psique conscient podrà suplir. El fet que es refereixi a una mica més enllà de la raó explica que les religions facin servir un llenguatge simbòlic i que Jung s'hagi interessat per les religions i la mitologia, al punt que molts autors el van considerar un místic.

## Referències

* Introducción, traducción y notas Jose Luis Calvo Martínez y Maria Dolores Sánchez Romero (1987). Textos de magia en papiros griegos. Reimpresión 2004. Madrid: Editorial Gredos. ISBN 978-84-249-1235-2.
* Jung, Carl Gustav (-1999). Obra Completa. Madrid: Editorial Trotta.
* (2002). Obra Completa volumen 9/I: Los arquetipos y lo inconsciente colectivo. Madrid: Editorial Trotta. ISBN 978-84-8164-525-5.
* (2005). Obra Completa volumen I2: Psicología y alquimia. Madrid: Editorial Trotta. ISBN 978-84-8164-717-4.
* (2006). Obra Completa volumen I6: La práctica de la psicoterapia. Madrid: Editorial Trotta. ISBN 978-84-8164-812-6.
* (2005). Recuerdos, sueños, pensamientos. Séptima edición. Barcelona: Seix Barral. ISBN 978-84-322-0829-4.
* (1995). El hombre y sus símbolos. Barcelona: Paidos. ISBN 978-84-493-0161-2.
* Luck, Georg (1995). Magia y Ciencias Ocultas en el Mundo Griego y Romano. Madrid: Editorial Gredos. ISBN 978-84-249-1785-2.
* Muñoz Delgado, L (2001). Léxico de magia y religión en los papiros mágicos griegos. Diccionario Griego-Español. Anejo V. Madrid: CSIC
# Antonio di Miari

Antonio di Miari comte de Miari (Belluno, Vèneto (1778-1854) fou un compositor italià del Romanticisme.
Estudià el violí sense mestre, i als disset anys passà a Pàdua per aprendre la teoria de la composició amb Sabbattini, i després a Venècia, on va rebre lliçons de Bertoni. Va pertànyer a diverses societats filharmòniques d'Itàlia i també figura un xic en política, havent exercit el càrrec de diputat del regne llombard-vèneto.
Va compondre les òperes següents:
* Seleno,
* La moglie indiana,
* Il prigionero,
* L'avaro,
* Don Quisciotte,
* La prova in amore,
* La notte perigliosa i Fernando e Adelaide.
A més de diverses misses solemnes, quatre de Rèquiem, sis Miserere, l'oratori L'agonia del Salvador en la Creu, Flors de Maig a la Verge Maria, lletanies, motets, responsoris, lamentacions de Jeremies, etc., formant un total d'unes 160 composicions.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 34, pàg. 1422 (ISBN 84 239-4534-0)
# Estela de Vespasià

L'Estela de Vespasià (en georgià: ვესპასიანეს სტელა) és una estela amb inscripcions gregues del segle I, que fou trobada el 1867 a Armazi, a prop de Mtsjeta (Geòrgia), l'antiga capital del Regne d'Ibèria.

## Descripció

L'estela commemora el reforç de la fortificació de la muralla d'Armazi per l'emperador Vespasià. A més a més, la inscripció esmenta dos emperadors Tit, Domicià, i dos reis: Mitridates I d'Ibèria, Pharsman I d'Ibèria i el príncep reial Amazasp. La inscripció està datada de l'any 75. La part superior s'ha perdut. Segons el professor David Braund, el text que en manca era llatí o armazi. Cyrille Toumanoff identifica Amazasp com el rei Amazasp I d'Ibèria, tot i que podria ser el príncep reial Amazasp, fill de Pharasman I d'Ibèria, conegut per l'Epigrama d'Amazasp trobat a Roma.

## Inscripció

| « | Imperator Cèsar Vespasià August, pontifex maximus, ocupant el poder tribú de la plebs per setena vegada, emperador por catorzena vegada, cònsol romà per sisena vegada, i designat per setena vegada; pare de la pàtria, censor i emperador Tit Cèsar, fill d'August, ocupant el poder tribunici per cinquena vegada, cònsol per quarta vegada i designat per cinquena, censor, i Domicià Cèsar, fill d'August, cònsol per tercera vegada i designat per quarta vegada, pel rei dels ibers, Mitridates, fill del rei Pharasman el Gran, i Amazasp, amic de Cèsar i dels romans, i per al seu poble [ibers] ells [romans] fortificaren les muralles. | » |

## Referències

* ↑ Lomtatidze, p. 24.
* ↑ Rapp, p. 224.
* ↑ Gamkrelidze, p. 13.
* ↑ Suny, p. 15.
* ↑ Toumanoff, p. 13.
* ↑ Rapp, p. 215.
* ↑ Toumanoff, p. 15.
* ↑ Lomtatidze, p. 11
# Acantholiparis caecus

Acantholiparis caecus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* El mascle fa 3,9 cm de llargària màxima i la femella 5,7.

## Hàbitat

És un peix marí i batipelàgic que viu entre 1.300 i 2.122 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-oriental: davant les costes d'Oregon, encara que, probablement, també n'hi hagi al nord de Califòrnia, Washington i el sud de la Colúmbia Britànica.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gilbert, C. H. & C. V. Burke, 1912. Fishes from Bering Sea and Kamchatka. Bull. Bur. Fish. v. 30 (for 1910): 31-96.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Grinols, R. B., 1969. A new species of Acantholiparis (Pisces: Liparidae) from the eastern subarctic Pacific region, with distribution notes for the genus. J. Fish. Res. Board Can. v. 26 (núm. 5): 1237-1242.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Stein, D. L., 1978. A review of the deepwater Liparidae (Pisces) from the coast of Oregon and adjacent waters. Proc. Cal. Acad. Sci. 127:1-55.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Bathycongrus bertini

Bathycongrus bertini és una espècie de peix marí pertanyent a la família dels còngrids i a l'ordre dels anguil·liformes. Fa 39 cm de llargària màxima. El seu nivell tròfic és de 3,57.
És un peix marí i batidemersal (entre 200 i 400 m de fondària), el qual viu a l'Atlàntic oriental: des de Mauritània fins a Angola, incloent-hi els corrents de Canàries, Guinea i Benguela, el Senegal, Gàmbia, Benín, la Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Guinea Bissau, Guinea, Sierra Leone, Libèria, Nigèria, el Camerun, Guinea Equatorial, el Gabon, la República del Congo i la República Democràtica del Congo.
És inofensiu per als humans i el seu índex de vulnerabilitat és de baix a moderat (32 de 100).

## Referències

* ↑ Ogilby J. D., 1898. New genera and species of fishes. Proc. Linn. Soc. N. S. W. v. 23 (pt 3). 280-299 (continued from p. 41).
* ↑ Poll, M., 1953. Poissons III. Téléostéens Malacoptérygiens. Résultats scientifique. Expédition océanographic belge dans les eaux côtieres africaines de l'Atlantique sud (1948-1949). Brussel·les. Vol. 4 (núm. 2): 1-258, Pls. 1-8.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 5 Smith, D. G., 1990. Congridae. P. 156-167. A: J. C. Quero, J. C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.). Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 1. Pàg. 165.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Sea Around Us (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Mauritania - FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Angola - FishBase (anglès)
* ↑ Species in Canary Current - FishBase (anglès)
* ↑ Species in Benguela Current - FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Senegal - FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Gambia - FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Benin - FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Côte d'Ivoire - FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Ghana - FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Togo - FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Guinea-Bissau - FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Guinea - FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Sierra Leone - FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Liberia - FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Nigeria - FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Cameroon - FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Equatorial Guinea - FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Gabon - FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Congo (Republic of the) - FishBase (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Cheung, W. W. L., T. J. Pitcher i D. Pauly, 2005. A fuzzy logic expert system to estimate intrinsic extinction vulnerabilities of marine fishes to fishing. Biol. Conserv. 124:97-111.
# Immoble al carrer del Prat, 18

L'Immoble al carrer del Prat, 18 és una obra de Breda (Selva) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edificació de planta baixa i dues plantes pis en la cantonada dels carrers Prat i Sant Iscle. Les obertures de la planta baixa estan modificades, i les dels pisos són amb arc rebaixat i estan disposades verticalment seguint un mateix eix. Hi ha un balcó per planta: el del primer pis amb mènsules decoratives sota la llosa i el del segon sense llosa, simplement una barana encastada a la zona dels brancals. El sòcol de cada pis i els emmarcaments estan ressaltats. Emmarcant la façana hi ha un ressalt a manera de pilastra, el capitell de la qual coincideix amb la part de la cornisa. La part de façana que dona al carrer Sant Iscle sembla de construcció més recent.
# Chivu Stoica

Chivu Stoica (8 d'agost 1908 - 18 de febrer de 1975) fou un polític romanès i un dels destacats líders del Partit Comunista Romanès, així com primer ministre i president de la República Socialista de Romania entre els anys 1965 i 1967.
Stoica naixia a Smeeni, una població de la província de Buzău, essent el sisè fill d'una familia camperola. A l'edat 12 anys deixava la llar familiar i començava a treballar com a aprenent als ferrocarrils romanesos (en romanès Căile Ferate Române). L'any 1921 s'establia a Bucarest, on treballava com a calderer a les empreses Vulcan, Lemaitre i Malaxa. Allà coneixia Gheorghe Vasilichi, que el va reclutar pel Partit Comunista Romanès.
La primavera de l'any 1931, Stoica passava a treballar en els tallers del Ferrocarril a Griviţa, on coneixia Gheorghe Gheorghiu-Dej, Vasile Luca, i Constantin Doncea va organitzar juntament amb ells una vaga. El 20 d'agost del 1934, era detingut i posteriorment condemnat a quinze anys de presó pel seu paper en la vaga general de l'any 1933. A la presó de Târgu Jiu, era un dels comunistes empresonats més propers a Gheorghiu-Dej, que segons alguns autors podria haver volgut que Stoica fos el seu successor com a secretari general del PCR.
Fou membre del Comitè Central i del Politburó del PCR entre els anys 1945 i 1975, essent primer ministre de Romania entre 1955 i 1961 i de president de la República Popular de Romania entre els anys 1965 i 1967.
En els anys posteriors al nomenament de Nicolae Ceauşescu l'any 1967 com a president romanès, Stoica era apartat del poder a favor d'aquest i la seva muller Elena. Va morir al febrer de l'any 1975 a conseqüència d'una ferida que es va fer al cap quan estava de cacera als voltants de Bucarest, tot i que es va rumorejar que havia estat un suïcidi, i que els dubtes al respecte romanen avui en dia.

## Referències

* 1 2 3 Paula Mihailov Chiciuc, "Din înaltul ordin al partidului" Arxivat 2014-03-02 a Wayback Machine., Jurnalul Naţional, 18 de julio 2006
* ↑ Stelian Tănase, Dej - omul resentimentului Arxivat 2007-10-10 a Wayback Machine., from Magazin Istoric
# Acanthopsoides

Acanthopsoides és un gènere de peixos actinopterigis de la família dels cobítids.

## Taxonomia

* Acanthopsoides delphax (Siebert, 1991)
* Acanthopsoides gracilentus (Smith, 1945)
* Acanthopsoides gracilis (Fowler, 1934)
* Acanthopsoides hapalias (Siebert, 1991)
* Acanthopsoides molobrion (Siebert, 1991)
* Acanthopsoides robertsi (Siebert, 1991)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 Siebert, D. J. 1991. Revision of Acanthopsoides Fowler, 1934 (Cypriniformes: Cobitidae), with the description of new species. Jpn. J. Ichthyol. v. 38 (núm. 2): 97-114.
* ↑ Smith, H. M. 1945. The fresh-water fishes of Siam, or Thailand. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 188: i-xi + 1-622, Pls. 1-9.
* ↑ Fowler, H. W. 1934. Zoological results of the third De Schauensee Siamese Expedition, Part I.--Fishes. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 86: 67-163, Pl. 12.
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
# Bathycongrus bullisi

Bathycongrus bullisi és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 39,5 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 366 i 475 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: des del golf de Mèxic fins a la desembocadura del riu Amazones.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Ogilby J. D., 1898. New genera and species of fishes. Proc. Linn. Soc. N. S. W. v. 23 (pt 3). 280-299.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Smith, D. G. & Kanazawa, R. H., 1977. Eight new species and a new genus of congrid eels from the western north Atlantic with redescriptions of Ariosoma analis, Hildebrandia guppyi, and Rhechias vicinalis. Bulletin of Marine Science v. 27 (núm. 3): 530-543.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Uyeno, T., K. Matsuura i E. Fujii (eds.), 1983. Fishes trawled off Suriname and French Guiana. Japan Marine Fishery Resource Research Center, Tòquio (Japó). 519 p.
* ↑ Menezes, N.A., P.A. Buckup, J.L. Figueiredo i R.L. Moura, 2003. Catálogo das espécies de peixes marinhos do Brasil. São Paulo. Museu de Zoologia da Universidade de São Paulo, 160 pp.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB