OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hospital André Mignot

L'Hospital André-Mignot és un hospital docent de Le Chesnay. Forma part dé Centre Hospitalier de Versailles i és hospital docent de la Universitat de Versalles Saint-Quentin-en-Yvelines.
Va ser creat el 1981.

## Referències

* ↑ (francès)UFR Simone Veil - santé Arxivat 2019-09-03 a Wayback Machine.
* ↑ (francès)L'hôpital Mignot a 30 ans
# Okwanuchu

L'okwanuchu eren una llengua de la família de les llengües shasta parlada anteriorment al nord de Califòrnia, als marges del riu Salmon, Estats Units, pels okwanuchus, una divisió del poble shasta.

## Referències

* Mithun, Marianne. The Languages of Native North America. Cambridge University Press, 1999.

## Enllaços externs

* Okwanuchu al Survey of California and Other Indian Languages
# Alfred Volkland

Alfred Volkland (Braunschweig (Baixa Saxònia), 10 d'abril, 1841 - Basilea (Suïssa), 7 de juliol, 1905), fou un compositor i director d'orquestra alemany del romanticisme.
Alumne del Conservatori de Leipzig, fou des de 1867 mestre de capella de la cort de Sonderhausen, passant després a Leipzig como a director de la Societat Euterpe. Amb unió de Spitta (1841-1894) i Franz von Holstein (1826-1878) fundà la Bach-Verein.
A partir de 1875 s'establí a Basilea com a director d'orquestra i de masses corals, adquirint un gran renom en ambdós aspectes. El 1889 la Universitat de Basilea el nomenà doctor honoris causa en la Facultat de Filosofia, per la gran participació que hagué de fer en el desenvolupament de la cultura musical d'aquella ciutat.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 69, pàg. 978. (ISBN 84-239-4569-3)
# Camp de la Bauma

El Camp de la Bauma és un paratge de camps de conreu del terme municipal de Castellcir, a la comarca del Moianès.
Està situat a l'extrem sud-occidental del terme de Castellcir, al sud-est de la masia de la Vall Jussana i al sud, més lluny, de la de la Vall. És al costat nord-oest de la Pinassa de la Vall Jussana i al sud de les Guineueres. Travessa el camp el torrent de la Vall Jussana, en el seu darrer tram de recorregut.
Antic camp de conreu, ara serveix de pastura a les vaques.

## Referències

* ↑ Garcia-Pey, 2005.

## Bibliografia

* Garcia-Pey, Enric. Castellcir. Recull onomàstic. Barcelona: Societat d'Onomàstica - Institut Cartogràfic de Catalunya, 2005 (Monografies, núm. 29). ISBN 978-84-393-6858-8.

## Enllaços externs

* «El Camp de la Bauma en el seu entorn». Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Chalcinus knerii

Chalcinus knerii és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garman, S. 1890: On the species of the genus Chalcinus in the Museum of Comparative Zoology at Cambridge, Mass., U.S.A. Bulletin of the Essex Institute v. 22 (núms. 1-3): 1-7.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Miranda Ribeiro, P. de 1941: Notas para o estudo dos Caracinideos Brasileiros (Peixes—genero Chalcinus Cuv. & Val. 1849). Papéis Avulsos do Departamento de Zoologia (São Paulo) v. 1 (núm. 18): 159-174.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, G. S. 1940: Suppression of Acaropsis and Chalcinus, two preoccupied generic names of South American fresh-water fishes. Stanford Ichthyological Bulletin v. 1 (núm. 5): 170.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hospital Augusta Victòria

L'Hospital Augusta Victòria (en hebreu: מתחם אוגוסטה ויקטוריה) és un complex que inclou una església i un hospital situat en el Mont de les Oliveres, a Jerusalem Est. Augusta Victòria va ser construïda en 1907 com un centre per a la comunitat protestant alemanya en la Palestina Otomana. El complex, acabat en 1910, té l'Església Evangèlica Luterana de l'Ascensió, amb un campanar de 50 metres i un hospici pels pelegrins cristians. Durant la Segona Guerra Mundial, es va convertir en un hospital pels britànics. El complex va ser nomenat així en honor de Viktoria Augusta de Schleswig-Holstein, esposa del Kaiser alemany Guillem II, que va visitar Jerusalem en 1898. L'arquitecte, Robert Leibnitz, es va inspirar en els palaus alemanys, com el Castell de Hohenzollern.

## Referències

* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 2009-01-19. [Consulta: 15 març 2016].
* ↑ "Jerusalem Architecture - Periods and Styles, European Christian Buildings Outside the Old City Walls, 1855-1918," David Kroyanker, Keter, 1987 (Hebrew)
# Old Red Sandstone

L'Old Red Sandstone (Antiga Pedra Sorrenca Vermella) és una unitat de la litoestratigrafia a Gran Bretanya (una seqüència d'estrats de roques) que té l'estatus de supergrup geològic que ocupa uns 700 km de longitud i que és de considerable importància en els inicis de la paleontologia. Per conveniència aquest terme s'abreuja com ORS. Aquest terme va ser encunyat per distingir-lo del més recent New Red Sandstone el qual també es presenta a Gran Bretanya.

## Sedimentologia

Old Red Sandstone descriu un seguit de roques sedimentàries dipositades en una gran varietat d'ambients durant el període Devoniàperò estenent-se cap enrere al Silurià tardà i part del Carbonífer. Està dominat per sediments al·luvials i conglomerats i progressa a una combinació de sediments de dunes, de llacs i de rius.
El color roig es deu a la presència d'òxid de ferro però no tota la Old Red Sandstone és vermella o de pedra sorrenca;— la seqüència també inclou conglomerats, pedra fangosa, pedra de llim i pedra calcària prima i el seu color varia del gris i verd al roig i porpra.
S'han trobat molts fòssils dins aquestes roques, incloent peixos primitius, artròpodes i plantes. Roques d'aquests tipus s'han trobat també a sud-oest d'Anglaterra, d'on prové el nom de Devonià però en ser de tipus marí no s'inclouen dins el supergrup de l'Old Red Sandstone.

## Història de l'estudi

El 1787 James Hutton es va adonar del que actualment es coneix com a Hutton's Unconformity a Inchbonny, Jedburgh, i a la primavera del 1788 va anar junt amb John Playfair a la costa de Berwickshire i va trobar més exemples d'aquesta seqüència a les valls de Tower i Pease Burns prop de Cockburnspath.

## Ús com a pedra de construcció

La pedra d'Old Red Sandstone s'ha usat molt com a pedra per construir edificis en les zones on es presenta. Exemples notables es poden veure en la zona de Stirling, Stonehaven, Perth, i Tayside.

## Referències

* ↑ http://www.bgs.ac.uk/Lexicon/lexicon.cfm?pub=ORS entry in BGS on-line rock lexicon
* ↑ Barclay, W.J.. The Old Red Sandstone of Great Britain. City: Joint Nature Conservation Committee (JNCC), 2005. ISBN 1-86107-543-X. Arxivat 2010-10-13 a Wayback Machine.
* ↑ Keith Montgomery. «Siccar Point and Teaching the History of Geology» (pdf). University of Wisconsin, 2003. [Consulta: 26 març 2008].
* ↑ «Wallace monument, Stirling (C) Carol Walker :: Geograph Britain and Ireland».
* ↑ «Allardice Street, Stonehaven (C) Richard Slessor :: Geograph Britain and Ireland».
* ↑ «Lower City Mills, Perth (C) Val Vannet :: Geograph Britain and Ireland».

## Enllaços externs

* Cawdor Castle which, despite being brown, is made of Old Red Sandstone
# Alfred von Sponer

Alfred von Sponer (Viena, 26 de novembre de 1870 - 1945) fou un músic austríac.
Feu els estudis en el Conservatori de Berlín. El 1898 assumí la direcció de l'Institut Musical de Max Katzsh, de Leipzig, que des de 1910 porta el seu nom.
Va compondre molta música de cambra, lieder, el cor Weihe der Nacht, una simfonia i nombroses peces i estudis per a piano i violí.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 56, pàg. 887 (ISBN 84 239-4556-1)
# Astroblepus latidens

Astroblepus latidens és una espècie de peix de la família dels astroblèpids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Meta.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eigenmann, C. H. 1918. Eighteen new species of fishes from northwestern South America. Proc. Am. Philos. Soc. v. 56 (núm. 7): 673-689.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaefer, S.A. 2003. Astroblepidae (Naked sucker-mouth catfishes). p. 312-317. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Oficina de Nacions Unides contra la Droga i el Delicte

L'Oficina de Nacions Unides contra la Droga i el Delicte (UNODC) és una agència de l'Organització de les Nacions Unides que té per objectiu lluitar contra les drogues i el crim organitzat transnacional. Aquest objectiu es duu a terme a través de tres funcions primàries: recerca, persuasió als governs perquè adoptin lleis contra el crim i les drogues així com els tractats, i l'assistència tècnica a aquests governs.
L'agència té la seu a Viena (Àustria) i 21 oficines de camp. La UNODC està dirigida per un Director Executiu proposat pel Secretari General de les Nacions Unides. En 2010 aquest càrrec l'exercia Jurij Fedotov que també és Director General de l'Oficina de Viena. A Nova York (Estats Units) té una oficina d'enllaç. La UNODC disposa de representació a Bolívia i el seu representant és Valeria Veizaga.
El 90% dels fons de l'oficina venen de contribucions voluntàries, especialment de governs. A l'octubre de 2002, l' United Nations Drug Control Programme (UNDCP) es va unir amb la UNODC.
Entre els seus assoliments es troben les resolucions que van donar origen a la Convenció de les Nacions Unides contra la Delinqüència Organitzada Transnacional i els seus protocols, destinats a combatre el tràfic de persones i el tràfic il·lícit d'armes a nivell internacional.

## Vegeu també

* Convenció Única sobre Estupefaents del 1961
* Convenció de les Nacions Unides contra la Corrupció
* Convenció de les Nacions Unides contra la Delinqüència Organitzada Transnacional
* Dia internacional de la lluita contra l'abús i el tràfic il·legal de drogues

## Referències

* ↑ United Nations General Assembly Document 950 session 51 Renewing the United Nations: A Program for Reform page 49 on 14 juliol 1997

## Enllaços externs

* Web oficial
# Chalinochromis

Chalinochromis és un gènere de peixos pertanyent a la família dels cíclids.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica oriental: el llac Tanganyika. Són populars com a peixos d'aquari.

## Taxonomia

* Chalinochromis brichardi (Poll, 1974)
* Chalinochromis popelini (Brichard, 1989)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* 1 2 ZipCodeZoo (anglès)
* ↑ Poll, M., 1974. Contribution à la faune ichthyologique du lac Tanganika, d'après les récoltes de P. Brichard. Revue de Zoologique Africaine v. 88 (núm. 1): 99-110.
* ↑ Brichard, P., 1989. Pierre Brichard's book of cichlids and all the other fishes of Lake Tanganyika. Neptune City, Nova Jersey, T.F.H. Publications: 1-544.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Hospital Central de Wuhan

L'Hospital Central de Wuhan (xinès: 武汉 市中心 医院) és un hospital terciari situat al districte de Jiang'an a Wuhan. Va ser fundat el 1880 com a clínica per l'església catòlica de Hankow. El 1893, va ser ampliat i rebatejat com a Hospital Catòlic. A l'hospital va ser on l'oftalmòleg Li Wenliang va observar un brot viral que després es va relacionar amb un brot de coronavirus a la Xina. Li va contreure el virus i va morir allí.

## Referències

* ↑ «医院简介-武汉市中心医院». Arxivat de l'original el 2019-07-15. [Consulta: 7 febrer 2020].
* ↑ Commerce, United States Bureau of Foreign and Domestic; Arnold, Julean Herbert. Commercial Handbook of China ... (en anglès). U.S. Government Printing Office, 1919.
# Antic carrer Hernàndez (Girona)

L'Antic carrer Hernàndez és una plaça o pati interior de la galeria d'art Sebastià Jané, del municipi de Girona, que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Era un dels carrers de comunicació del Call amb l'exterior. Paral·lel al de Sant Llorenç, però tant potenciat per les façanes. Carrer que guanya el fort desnivell de la zona, mitjançant escales, però que avui no és visitable per l'edificació, el 1725, de la casa c/ Força del núm. 8. Pel costat esquerre dona a la tanca del pati dels Rabins, on hi ha una porta tapiada que connectava. Aquesta porta està encarada a l'accés de la galeria Sebastià Jané, que és un pont. Per la part superior, el carrer està tallat per la tanca de la casa Coll. A la dreta hi ha l'edifici de la casa Niebla (antic casal dels Beneficiats). Pel costat de la casa Coll, es podria obrir la porta existent, per comunicar-se amb el Dr. Oliva i Prat.
El 1492, els jueus foren expulsats de Girona i el call va restar deshabitat. El 1725 es construeix la casa núm. 8 del carrer de la Força que talla al carrer al públic. Des d'aleshores és un pati interior de la galeria d'art Sebastià Jané; s'hi pot accedir.

## Referències

* 1 2 «Antic carrer Hernàndez». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Estació de Paiporta

L'Estació de Paiporta és l'estació del metro de València que correspon al municipi de Paiporta de la comarca de l'Horta. L'ingrés es fa a l'avinguda Francesc Ciscar de Paiporta.
Es va inaugurar en 1893 com a part del Trenet de València, en la línia entre València i Torrent, després va formar part de FEVE i des de 1986, amb el soterrament de la línia a València, FGV. Va ser la terminal de la línia 1 i de la línia 5, i a partir de la reorganització de la xarxa al març de 2015, el tram Llíria-Empalme va passar a formar part exclusivament de la línia 2,
A causa de les greus inundacions esdevingudes a València el 2024, l'estació roman tancada i el seu edifici ha estat demolit.

## Referències

* ↑ Oliver Chirivella, Juan. Crónicas de Paiporta (en castellà), 2010, p. 3 [Consulta: 2 agost 2022].
* ↑ «Bonig maquilla el plano de Metrovalencia para aparentar cuatro líneas nuevas». Valencia Plaza, 26-11-2014. [Consulta: 27 febrer 2022].
* ↑ 2569. «La Generalitat inicia la demolició de l'estació de Paiporta de Metrovalencia danyada en les inundacions per a executar la seua reconstrucció», 20-02-2025. [Consulta: 4 març 2025].
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Llíria | Picanya | | València sud | Torrent Avinguda |
| Torrent Avinguda | Picanya | ... | València Sud | Marítim |
# Astroblepus longifilis

Astroblepus longifilis és una espècie de peix de la família dels astroblèpids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Huallaga.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaefer, S.A. 2003. Astroblepidae (Naked sucker-mouth catfishes). p. 312-317. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Steindachner, F. 1882. Beiträge zur Kenntniss der Flussfische Südamerika's (IV). Anz. Akad. Wiss. Wien v. 19 (núm. 19): 175-180.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Oficina de les Nacions Unides per a la Consolidació de la Pau a Sierra Leone

L'Oficina de les Nacions Unides per a la Consolidació de la Pau a Sierra Leone (UNIPSIL) va ser creada per Consell de Seguretat de les Nacions Unides el 2008 per donar suport al govern de Sierra Leone en la identificació i resolució de tensions i amenaces de conflictes potencials, seguiment i promoció dels drets humans, i consolidació de reformes de bon govern. Era la continuació de l'Oficina Integral de les Nacions Unides a Sierra Leone (UNIOSIL). La seu de l'oficina era la capital de Sierra Leone, Freetown. L'oficina es va basar en dues missions diferents de l'ONU: UNIOSIL i UNIPSIL. Segons l'ONU, l'oficina s'hauria de centrar sobretot en la lluita contra la corrupció i la descentralització del país.

## Història

El 4 d'agost de 2008, el Consell de Seguretat de les Nacions Unides va aprovar per unanimitat la Resolució 1829 (2008), de manera que es va establir la missió de la UNIPSIL que va succeir la missió de la UNIOSIL. L'1 d'octubre de 2008, UNIOSIL va ser transferida a UNIPSIL, que va ser dirigida pel Consell de Seguretat de l'ONU fins a l'estiu de 2009. Finalment, després que el Consell de Seguretat de l'ONU renovés un any el seu mandat, mitjançant la Resolució 1886 (2009) el 18 de setembre de 2009, va finalitzar definitivament el 30 de setembre de 2010.

## Referències

* ↑ United Nations Security Council Resolution 1829 S-RES-1829(2008) on 4 agost 2008 (retrieved 2008-08-17)

## Enllaços externs

* Història d'UNIPSIL Arxivat 2011-12-09 a Wayback Machine.
# Canal de clorur

Els Canals de clorur, en anglès: Chloride channels són una superfamília de canals d'ions per al clorur. En els humans se n'han caracteritzat diverses famílies (per exemple, les famílies CaCC).
Els canal de clorur lligats al voltatge mostren una gran varietat de papers fisiològics i cel·lulars que inclouen la regulació del pH, homeòstasi de volum, transport de soluts orgànics, migració cel·lular, proliferació cel·lular i diferenciació.
La família CLC de canals de clorur conté 10 o 12 hèlix transmembrana. Cada proteïna forma un porus simple. En els animals es troben tres subfamílies CLC La CLCN1 està involucrada en arreglar i restaurar el potencial de membrana del múscul esquelètic, mentre que els altres canals tenen papers importants en els mecanismes de concentració de soluts al ronyó. Els canals de clorur també són importants per mantenir concentracions d'ions saludables dins les cèl·lules.

## Patologia

La Síndrome de Bartter, està associada a un deficient transport d'ions clorur i ions associats.
La Malaltia de Dent, caracteritzada per proteïnúria i hipercalciuria, on estan implicades mutacions en CLCN5.
La Malaltia de Thomsen està associada amb mutacions en CLCN1.
La Fibrosi quística dona com a resultat un menor nombre de canals de clorur al cos.

## Insecticides

Selamectin és l'ingredient actiu de l'insecticida i antihelmíntic comercialitzat “Revolution”, que es fa servir en els gats i els gossos. El Selamectin actua substituint el glutamat el qual normalment interactua amb receptors que obren els canals de clorur a les sinapsis muscular trobades en eles paràsits. Al contrari que glutamat, selamectin activa el corrent de clor sense desensitització, per tant produint una hiperpolarització perllongada i evita la contracció del múscul.

## Gens humans

* CFTR
* CLCA1, CLCA2, CLCA3, CLCA4
* CLCN1, CLCN2, CLCN3, CLCN4, CLCN5, CLCN6, CLCN7, CLCNKA, CLCNKB
* CLIC1, CLIC2, CLIC3, CLIC4, CLIC5, CLIC6

## Referències

* ↑ Li WY, Wong FL, Tsai SN, Phang TH, Shao G, Lam HM «Tonoplast-located GmCLC1 and GmNHX1 from soybean enhance NaCl tolerance in transgenic bright yellow (BY)-2 cells». Plant Cell Environ., 29, 6, 6-2006, pàg. 1122–37. DOI: 10.1111/j.1365-3040.2005.01487.x. PMID: 17080938.
* Schmidt-Rose T, Jentsch TJ «Reconstitution of functional voltage-gated chloride channels from complementary fragments of CLC-1». J. Biol. Chem., 272, 33, 8-1997, pàg. 20515–21. DOI: 10.1074/jbc.272.33.20515. PMID: 9252364.
* Zhang J, George AL Jr, Griggs RC, Fouad GT, Roberts J, Kwieciński H, Connolly AM, Ptácek LJ «Mutations in the human skeletal muscle chloride channel gene (CLCN1) associated with dominant and recessive myotonia congenita». Neurology, 47, 4, 10-1996, pàg. 993–8. DOI: 10.1212/wnl.47.4.993. PMID: 8857733.
* Mindell JA, Maduke M «ClC chloride channels». Genome Biol., 2, 2, 2001, pàg. REVIEWS3003. DOI: 10.1186/gb-2001-2-2-reviews3003. PMC: 138906. PMID: 11182894.
* Singh H «Two decades with dimorphic Chloride Intracellular Channels (CLICs)». Febs letters., 584, 10, 2010, pàg. 2112–21. DOI: 10.1016/j.febslet.2010.03.013. PMID: 20226783.