OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Habitatge al carrer d'Estires, 12-23-24 (Olot)

L'Habitatge al carrer d'Estires, 12-23-24 és un conjunt d'Olot (Garrotxa) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Són cases de planta baixa, un o dos pisos i golfes. Els pisos poden tenir balcons grans o petits o bé només una finestra. Les golfes estan sota teulada i tenen unes grosses obertures d'arc de mig punt separades per un pilar.

## Història

Aquestes cases són una mostra de la tipologia edilícia olotina de finals del segle xviii. L'esquema central amb tres crugies i l'amplada de parcel·la (10-11 m) són constants que es mantindran a les cases bastides durant el següent segle. Cada casa era habitada per una família. Els baixos eren utilitzats per magatzem i la planta superior com a golfes.

## Referències

* 1 2 3
# Habitatge al carrer de Llovera, 5 (Reus)

L'Habitatge al carrer de Llovera, 5 és un edifici del municipi de Reus (Baix Camp) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un edifici entre mitjaneres estructurat en planta baixa i quatre pisos superiors. A la planta baixa hi ha un local d'ús comercial, la resta de pisos tenen cadascun dues obertures allindanades disposades de forma simètrica. Tots són balcons independents amb baranes de ferro forjat força senzilles, a excepció del de la segona planta que és un balcó corregut. Els balcons estan suportats per mènsules amb formes vegetals, com les que trobem sota del ràfec que fa de remat de l'edifici. La façana està arrebossada imitant el carreuat de pedra deixada a la vista. Destaquem quatre franges d'esgrafiats de tipus vegetal ubicats en la separació entre pisos: són sanefes de petites dimensions diferents entre elles.

## Referències

* ↑ «Habitatge carrer Llovera 5». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16-VIII-2015].
# Jay Bothroyd

Jay Bothroyd (Islington, Anglaterra, 5 de maig de 1982) és un futbolista anglès. Va disputar 1 partit amb la selecció d'Anglaterra.

## Estadístiques

Selecció d'Anglaterra :
| Anys | Partits | Gols |
| 2010 | 1 | 0 |
| Total | 1 | 0 |

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Habitatge al carrer de l'Església, 26 (Canet de Mar)

L'Habitatge al carrer de l'Església, 26 és un edifici de Canet de Mar (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una casa cantonera de planta i pis situada en un lloc amb pendent. La façana principal té una porta emmarcada amb pedra amb una inscripció de l'any 1787 i una gran finestra amb reixa de ferro. Al primer pis hi ha un balcó amb barana de ferro que sobresurt molt poc de la façana també emmarcat amb pedra. A la façana lateral hi ha dos balcons enrasats a la façana. La coberta és de teula i una part va ser convertida en terrat. La casa està emblanquinada.
# Habitatge al carrer de la Font, 32 (Tàrrega)

L'Habitatge al carrer de la Font, 32 és una obra de Tàrrega (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de dimensions reduïdes, se'l considera d'estil popular. Té la planta quadrangular i els seus murs estan fets a base de carreus de pedra tallada els quals es disposen en filades irregulars units amb morter. La seva coberta està inclinada -molt acusadament- i feta amb teula àrab.
Aquesta façana ens remarca que l'habitatge està estructurat en dues plantes diferenciades: la planta baixa i un primer pis. A la baixa, hi observem dues obertures, una en forma de portalada, situada a l'extrem dret de l'edifici i una segona en forma de finestreta. La primera, és una porta amb llinda emmarcada amb pedra i la finestra, de petites dimensions, és de forma quadrada. Aquesta darrera destaca pel seu sumptuós emmarcament de pedra, el qual és motllurat. Està tancada amb barrots de forja reixats.
La primera planta té dues obertures més, una finestra i un nínxol. En el cas de la finestra, adopta una forma rectangular, amb llinda i dotada d'una petita cornisa a la part inferior. En el cas del nínxol, element anecdòtic en aquest edifici, podem observar que és també amb llinda, però a l'interior s'hi crea una petita capella. Aquesta és en forma d'arc de mig punt creant al seu interior una petita ubicació semicircular amb coberta en forma de venera.
A la façana que dona al carrer de Migdia, també s'hi obren dues finestres de diferents mides i rectangulars.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7
# Habitatge al carrer de les Cases Noves, 15 (Regencós)

L'Habitatge al Carrer de les Cases Noves, 15 és una obra de Regencós (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat dins la perifèria del propi nucli de cases que formen el poble de Regencós, al baix Empordà.
Es de dues plantes, planta baixa i planta pis, cobert amb teulada a una sola aigua, amb vessant cap a la façana principal. El sistema constructiu utilitzat és el típic de la comarca, és a dir, amb pedra i morter de calc, l'estructura portant, i amb tuela àrab la coberta.

## Història

A la llinda de la porta figura la data del 1782. Ha estat restaurat fa poc temps.

## Referències

* 1 2 3 4
# Habitatge al carrer del Fort, 30 (Artés)

L'habitatge al carrer del Fort, 30, d'Artés (Bages), és una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una construcció civil, un habitatge unifamiliar construït al segle xviii dins el recinte urbà d'Artés. Aprofitant el desnivell del terreny que es força acusat la façana de llevant i ponent formen angle recte amb el carrer Padró un dels més antics de la vila, i el carrer que comunica amb la plaça major o vella. Amb els desnivells es configuren tres piso(baixos, primer i superior o golfes) amb obertures molt irregulars distribuïdes per les dues façanes.

## Història

La casa és una construcció del segle XVIII; la llinda de la porta principal, a la façana de llevant porta la data de 1770. És una de les cases que ajudà a configurar els carrers antics de la vila d'Artés, carrers que s'anaven formant des de la plaça Major (amb el castell i l'església) i que portaven a les zones més planeres que avui és el centre de la vila.
Anomenat abans carrer del Pedró o Padró, és documentat des del 1555, any en què el poble d'Artés tenia 31 famílies distribuïdes pels carrers del portal de Santa Maria, del portal del Salavert, carrer del Fort, i plaça i carrer del Pedró. En aquest carrer fou alçat l'antic i vell hospital de la vila al segle xviii i una inscripció a la façana del número 13 ens explica que el diputat Rocafort feu empedrar el carrer del Pedró.

## Referències

* 1 2 «Habitatge del carrer del Fort 30». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 setembre 2018].
* ↑ «Carrer del Padró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
# Habitatge al carrer del Fossar, 11 (Rupit)

L'Habitatge al carrer del Fossar, 11 és una casa de Rupit i Pruit (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa entre mitgeres assentada damunt la roca viva. Consta de planta baixa i dos pisos. És coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana, orientada a migdia. A la planta baixa presenta un portal adovellat a la part dreta i una finestra d'arc rebaixat a la part esquerra, format també per dovelles. A sobre hi ha un balconet amb barana de fusta i obertura d'arc còncau. En aquest mateix pis hi ha una finestra de forma rectangular amb trencaaigües, decoracions de dau a la part de l'ampit i una espiera. Les finestres del segon pis són de dimensions reduïdes i presenten petits ampits i espieres tapiades. És construïda en pedra unida amb ciment, les obertures són de pedra ben carejada.

## Història

La importància de les cases d'aquest carrer rau sobretot en la bellesa arquitectònica i la unitat dels edificis que la integren, tots ells construïts als segles xvii i XVIII i que han estat restaurats recentment amb molta fidelitat.
L'establiment de cavallers al Castell de Rupit als segles xii i xiii donaren un caire aristocràtic a la població, al segle xiv la demografia baixa considerablement. Al fogatge del segle xvi ja s'observa una certa recuperació i a partir del segle xvii comença a ser nucli important de població, ja que durant la guerra dels Segadors, al 1654, s'hi establiren molts francesos.

## Referències

* 1 2 3
# Habitatge al carrer del Fossar, 5 (Rupit)

L'Habitatge al carrer del Fossar, 5 és una casa de Rupit i Pruit (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa entre mitgeres, d'un sol tram i assentada damunt la roca. S'hi accedeix mitjançant quatre graons de pedra. El carener és paral·lel a la façana, orientada a migdia. El portal és rectangular, amb una grossa llinda que presenta inscripcions: IHS / TONI VIT 1605.
Al primer pis hi ha un balcó amb un portal rectangular, i al segon una petita finestra amb ampit i espiera.
La teulada presenta un ràfec molt ampli.
És construïda en pedra sense polir llevat dels elements de ressalt, formats per carreus ben carejats.
La façana mostra restes d'arrebossat. El balcó, els portals i les bigues de la teulada són de fusta.

## Història

La importància de les cases d'aquest carrer rau sobretot en la bellesa arquitectònica i la unitat dels edificis que la integren, tots ells construïts als segles xvii i XVIII i que han estat restaurats recentment amb molta fidelitat.
L'establiment de cavallers al Castell de Rupit als segles xii i xiii donaren un caire aristocràtic a la població, al segle xiv la demografia baixa considerablement. Al fogatge del segle xvi ja s'observa una certa recuperació i a partir del segle xvii comença a ser nucli important de població, ja que durant la guerra dels Segadors, al 1654, s'hi establiren molts francesos.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7
# Habitatge al carrer de les Capelles, 50 (Tremp)

L'Habitatge al carrer de les Capelles, 50 és un edifici de Tremp (Pallars Jussà) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres situat al carrer Capelles. L'edifici consta d'una construcció molt austera quant a la composició i disseny, només trencada per l'emplaçament de la barana d'obra que tanca el terrat, composta per petites pilastres amb el fust estriat. La façana compta amb tres plafons de ceràmica vidriada, un a la planta baixa i dos al primer pis.
# Església de Sant Bartomeu d'Herbers

L'església de Sant Bartomeu és una església parroquial situada al municipi valencià d'Herbers (els Ports), al punt més alt del poble i dedicada a Sant Bartomeu apòstol. Va ser construïda durant la primera meitat del segle xiv, encara que presenta un estil indeterminat, mescla entre els estils gòtic, corinti i neoclàssic.
Es tracta d'una església de dimensions reduïdes, de planta rectangular, amb tres naus i cor alt. Disposa d'una capella lateral, en la que es poden observar detalls barrocs. També guarda un interessant porxo de carreu amb portada gòtica de mig punt. En el seu interior es conserven ornaments sagrats procedents del Monestir de Santa Maria de Benifassà, arribats l'església quan es va dur a terme l'exclaustració dels ordes religiosos. També es guarden fragments d'encreuaments de terme pendent de restaurar. Junt a l'església hi ha el calvari i el fossar vell, que va ser l'antic cementeri, d'origen medieval. Diverses esteles medievals encara es conserven al cementeri nou.
Posseeix tres campanes, realitzades en els anys 1814, 1846 i 1889.

## Referències

* ↑ «Inventari de les campanes Sant Bertomeu». Campaners de la Catedral de València.

## Enllaços externs

* Església Parroquial Sant Bartomeu Arxivat 2013-06-07 a Wayback Machine.
# Sant Aventí de Bonansa

L'ermita de Sant Aventí es troba al tuc de Sant Aventí, al nord-est del poble de Bonansa. S'hi accedeix a peu. És una petita construcció de nau única, acabada amb un absis. La porta, originalment al mur sud, es va traslladar al mur oest. L'església és del segle xi. L'altar, en forma de "T" és l'original del temple.

## Referències

* ↑ ribagorza.com. «Bonansa». Arxivat de l'original el 2014-08-13. [Consulta: 12 agost 2014].
* ↑ Rutes de les ermites de Bonansa

## Bibliografia

* García Omedes, Antonio. «Bonansa-Ermita de San Aventín». [Consulta: 25 març 2013].
# Sant Jaume d'Entença

L'església de Sant Jaume d'Entença està situada al centre de l'entitat de població d'Entença, que pertany al municipi de Benavarri. Té un campanar de cadireta de dos ulls.

## Festes

Cada any, el 25 de Juliol se celebren les festes en honor de Sant Jaume Apòstol.

## Vegeu també

* Entença
# Setge de Bugia (1514)

L'expedició a Bugia va ser una expedició militar en la qual participaren les forces mallorquines amb la finalitat de defensar la ciutat nord-africana de Bugia (Algèria) front a les tropes musulmanes.

## Antecedents

La ciutat de Bugia havia estat conquerida per Ferran el Catòlic el 1510, amb la participació d'un important contingent illenc, però després havia estat assetjada pel corsari Oruç Reis, que el 1512 n'havia establert un bloqueig.

## El setge

El 1514 Oruç Reis n'havia destruït dues fortaleses. El governador de Bugia, el valencià Ramon de Carròs, demanà ajut al rei Ferran, que hi envià l'exèrcit mallorquí dirigit per Miguel de Gurrea y Cerdan. Mallorca, molt interessada a aturar la pirateria barbaresca, aportà diners, homes i armes i organitzà un estol de 3.000 soldats. Arribaren a Bugia el 24 d'agost i, amb la seva presència, permeteren als defensors de la ciutat resistir el setge. L'expedició estava formada per mallorquins, menorquins i eivissencs. L'estol retornà a Mallorca el 13 de gener de 1516, després de quatre mesos i mig de campanya.

## Conseqüències

En 45 anys de domini, el setge dels corsaris per mar, i dels amazics al rerepaís, va empobrir la ciutat. Assetjada per Salih Reis, el 1555, el governador Alonso de Peralta es va rendir finalment.

## Referències

* ↑ «Setge de Bugia (1514)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Carròs de Vilaragut i de Castellví, Ramon». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 3. Palma: Promomallorca, p. 181. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Mut, Vicenç. Historia del reyno de Mallorca (en castellà). Herederos de Gabriel Guasp, 1650, p. 364.
* ↑ «Bugia, expedició a». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 2. Palma: Promomallorca, p. 275-276. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ de Vera, L.G.. Historia vicisitudes y política tradicional de España respecto de sus posesiones en las costas de África desde la monarquía gótica y en los tiempos posteriores á la restauración hasta el último siglo (en castellà). Impr. y fundición de M. Tello, 1884, p. 184.
* ↑ Losada, J.C.. España contra el Imperio otomano: La lucha por el control del Mediterráneo desde el siglo XVI al XVIII (en castellà). La Esfera de los Libros, 2021, p. 140. ISBN 978-84-1384-147-2.
# Shennong

Shennong (en xinès tradicional: 神農; en xinès simplificat: 神农; en pinyin: Shénnóng, Wade-Giles: Shen-nung o Shen Nung), també conegut com l'Emperador Yan (炎帝, Yándì) i un dels Tres augustos i cinc emperadors i Emperador de les cinc llavors, és un dels personatges principals de la mitologia xinesa. Suposadament va viure fa uns 5.000 anys i el seu nom significa El Diví Pagès, ja que, segons la tradició, va transmetre la pràctica de l'agricultura.
Familiar proper de Huangdi, l'Emperador Groc, se'l considera un patriarca dels xinesos d'ètnia han. També els vietnamites el consideren un avantpassat seu.

## Historicitat

No es pot dir que Shennong sigui completament una figura històrica. Però és molt important en la història de la cultura xinesa, especialment pel que fa a la mitologia i la cultura popular. Shennong apareix molt en la història de la literatura. Sima Qian menciona que els governants que precediren l'Emperador Groc eren de la casa o grup social de Shennong. Sima Zhen afegeix en el pròleg de Shiji, que el seu cognom era Jiang (姜), i dona una llista dels seus successors. En el Huainanzi es fa referència que fins que ell va ensenyar l'agricultura la gent estava desnodrida i malalta.
El corrent filosòfic de l'agriculturalisme (vers el segle iv aC) va desenvolupar les seves idees a partir d'aquesta figura mítica.

## Referències

* ↑ Wu, 53, referring to Shiji, Chapter One.
* ↑ Wu, 45, referencing Huainanzi, xiuwu xun
# Sinistra Democratica

L'Esquerra Democràtica. Pel Socialisme Europeu (en italià: Sinistra Democratica. Per il Socialismo Europeo, SD) va ser un moviment polític italià d'esquerres escindit dels Demòcrates d'Esquerres el 5 de maig de 2007, dirigit per Claudio Fava, quan Dd'E confluí en el Partit Democràtic. Va celebrar l'assemblea constitutiva el 8-9 de desembre de 2007 i hi proposa unificar tots els partits a l'esquerra del PD, i amb Rifondazione Comunista, Verds i el PdCI contribuí a l'aparició de la Sinistra-l'Arcobaleno, que no va obtenir representació a les eleccions legislatives italianes de 2008.
Es va formar l'estiu de 2001 com a corrent intern dels Dd'E per Fabio Mussi que volia donar suport la candidatura a la secretaria del partit a Giovanni Berlinguer al Congrés de Pesaro. El 2003 Mussi fou el coordinador del corrent i intentà imposar les seves tesis als congressos del partit, mostrant-se contrari a la intergració dins el PD, El 20 d'abril de 2007 se celebrà el IV Congrés de Demòcrates d'Esquerres, on Mussi queda en minoria. Aleshores deixa el partit i el maig funda SD, que s'uneix al Partit Socialista Europeu. Organitza un grup parlamentari amb 21 diputats (Titto di Salvo i Valdo Spini) i 21 senadors (Cesare Salvi i Silvana Pisa).
Pel desembre de 2007 era un dels constituents de la coalició la Sinistra-l'Arcobaleno, que aleshores reunia uns 150 diputats al Parlament italià. El 14 de juny de 2008 patí l'escissió de Sinistra per il Paese, formada per Famiano Crucianelli amb l'esquerra del PD. La derrota de la coalició a les eleccions legislatives italianes de 2008 provoca la dimissió de Mussi. El nou cap, Claudio Fava, convoca la I Assemblea Nacional de Sinistra Democratica el 27-29 de juliol de 2008, on Mussi és nomenat president i Fava secretari general, i es proposa rellançar el projecte Sinistra Arcobaleno.
De cara a les eleccions al Parlament Europeu de 2009, l'Esquerra Democràtica va participar en la coalició Esquerra i Llibertat, que posteriorment esdevindria el partit Esquerra Ecologia Llibertat, en el qual es dissoldria.

## Resultats electorals
### Parlament Italià

| Any | Vots | % | Diputats | +/- | Vots | % | Senadors | +/- |
| 2008 | Dins l'Arcobaleno | Dins l'Arcobaleno | 0 / 630 | Nou | Dins l'Arcobaleno | Dins l'Arcobaleno | 0 / 315 | Nou |

### Parlament Europeu

| Any | Vots | % | Escons | +/- |
| 2009 | Dins Esquerra i Llibertat | Dins Esquerra i Llibertat | 0 / 72 | Nou |
# Slasher

L'slasher és un subgènere del cinema de terror. Consisteix en les pel·lícules en les quals l'assassí acostuma a assassinar jovent.
Alguns personatges emblemàtics d'aquest gènere són:
* Cara de cuir: protagonista de La matança de Texas el qual té el mal costum de perseguir les seves víctimes amb una motoserra.
* Michael Myers: personatge principal de la saga Halloween, va vestit amb una granota de mecànic i una màscara blanca.
* Jason Voorhees: protagonista de la saga Divendres 13, du màscara d'hoquei i ataca a les seves víctimes amb un matxet.
* Freddy Krueger: personatge principal de la saga de pel·lícules A Nightmare on Elm Street que amb la cara desfigurada i armat amb un guant de ganivets ataca els joves en els seus somnis.

## Galeria d'imatges

* Cara de cuir
* Michael Myers
* Freddy Krueger

## Referències

* ↑ «La extraña historia del origen de la máscara de Michael Myers» (en castellà). Mouse, 06-06-2018.
* ↑ «Michael Myers, l'«slasher» immortal». Els Bastards, 21-03-2015. Arxivat de l'original el 2018-10-07 [Consulta: 7 octubre 2018].
* ↑ «Jason Voorhees - Asesinos de Cine» (en castellà). Aullidos.com.
* ↑ «Auge y caída de Freddy Krueger» (en castellà). The Cult.
* ↑ «Robert Englund será Freddy Krueger una vez más este Halloween» (en castellà). Fotogramas, 24-09-2018.
# Habitatge al carrer del Pont, 10 (Manlleu)

L'Habitatge al carrer del Pont, 10 era una obra noucentista de Manlleu (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta baixa i dos pisos. A la planta baixa s'hi obren tres portes de testeres rectes, de les quals la central correspon a l'entrada principal de la casa. Al primer pis o principal s'hi obren dues finestres comunicades per una balconada, amb barana de ferro forjat treballat, que abasta tota l'amplada de la balconada. Al segon i l'últim pis, s'hi obren dos balcons situats simètricament sobre dels del primer pis. Entre balcó i balcó hi ha una placa de pedra on hi ha gravada la data de construcció (1924). Les llindes i la part superior dels brancals de les finetres-balcó estan decorades amb uns sanefa de flors esculpida en baix relleu i al centre de la llinda, un mosaic de petites tessel·les de colors formant un dibuix geomètric. Aquestes zones decorades estan unides per una franja d'estuc de dos colors que va de cap a cap de la façana. La teulada acaba amb un ràfec inclinat format per llates de fusta policromada i tessel·les de colors.
Al centre de la balconada del pis principal hi ha les inicials JS treballades en ferro forjat.
La façana presenta quatre escenes esgrafiades, que representen una exaltació de la natura. A la part superior esquerra hi ha un nen menjant el raïm que recull d'una parra; a l'escena superior dreta, un nen contempla un ocell posat sobre una branca que té a la mà; a la l'escena inferior esquerra hi ha un nen amb una aixada i una falç, i a l'escena inferior dreta es representa un nen caçador, amb arcs i fletxes.

## Història

Correspon a les cases construïdes per mestres d'obres i encarregades pels industrials que segueixen l'estructura de les cases dels segles XVI-XVIII:planta baixa de garatge i magatzem, amb l'habiatage al primer pis, amb una sala principal, i el segon pis on hi ha les habitacions.

## Referències

* 1 2 3 4
# Habitatge al carrer de les Penyes, 11 (Calafell)

L'Habitatge al carrer de les Penyes, 11 és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta trapezial constituït per planta baixa i dues plantes pis, la segona de les quals no ocupa la totalitat de la superfície i va ser construïda durant el segle xx. Aprofita la roca natural del turó del castell, la qual queda parcialment a la vista a l'interior. La façana principal del portal, d'arc escarser i una finestra de la primera planta són fetes amb pedra tallada. La façana és de maçoneria rejuntada amb morter de ciment. La façana lateral també mostra la major part de la fàbrica a la vista, encara que aquí el rejuntat de morter de ciment només és al terç inferior. A la part superior el mur presenta un aplacat de lloses irregulars de pedra. Al costat dret de la façana principal hi ha una cadireta de suport d'una línia elèctrica. A l'interior hi ha un cup excavat al subsòl.
El sistema constructiu és de tipus tradicional amb murs de càrrega i sostres unidireccionals de bigues de fusta i entrebigats de rajola. Hi ha jàsseres de formigó armat i de ferro. Els murs són de maçoneria. El portal i dues finestres són de pedra d'origen local.

## Referències

* 1 2