OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Església del Sant Esperit (Barcelona)

L'església del Sant Esperit és un edifici religiós al carrer Nou de Sant Francesc, 20-22 de Barcelona, catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C).

## Història

El permís d'obres de construcció de l'església és del 1732, la primera pedra fou col·locada el 1734 i el 1736 era consagrada. Sota l'advocació de la Mare de Déu de la Font de la Salut, va ser fruit l'una iniciativa portada a terme per la «Confraria de Cecs, Coixos i Contrafets», després que la seva primera capella fos enderrocada el 1716 per a la construcció de la Fortalesa de la Ciutadella.

## Descripció

El reduït edifici, d'autor desconegut, és de nau única, amb capelles i tribunes als costats i amb una senzilla façana de carreus petits, que té com a únic ornament la porta motllurada i coronada amb la data de 1735, la creu flanquejada per galledes, atribut de l'esmentada confraria, i un emblema heràldic amb tres sardines que pertany a l'intendent (governador) de Catalunya Antoine Sartine (1681–1744), patrocinador de l'obra.
El 1936 desaparegueren l'altar amb cambril, alguns exvots i tota la decoració interior. A la sagristia, un plafó de rajoles policromades datat el 1804 i la imatge de la Mare de Déu titular certifiquen que l'ornamentació no es va completar fins als inicis del segle xix.

## Referències

* ↑ «Església del Sant Esperit». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 3 Hernàndez-Cros, Josep Emili (director). Catàleg del Patrimoni Arquitectònic Històrico-Artístic de la Ciutat de Barcelona. Servei de Protecció del Patrimoni Monumental. Ajuntament de Barcelona, 1987, p. 309.
* ↑ «Església del Sant Esperit». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Enllaços externs

* «Església del Sant Esperit». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Església nova de Santa Maria del Camí

L'Església nova de Santa Maria del Camí és una obra historicista d'Argençola (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular amb absis semicircular a la capçalera i dues absidioles a manera de creuer. Té una sola nau, coberta per una volta de canó. Es d'estil neoromànic i té la particularitat d'estar orientada a l'inrevés (capçalera a ponent).
# Església parroquial de Sant Adrià de Besòs

L'església de Sant Adrià és un temple parroquial catòlic del municipi de Sant Adrià de Besòs (Barcelonès). Està documentada la seva existència segle xi. L'actual temple va ser construït el 1940, després de la destrucció de l'antic el 1936 durant la guerra civil.
És obra de Joan R. Ferrater i Ducati.

## Descripció

Es tracta d'una església amb planta de tipus basilical, amb tres naus i pòrtic d'entrada que dona accés al temple, baptisteri i escales del cor i el campanar. El presbiteri, de forma circular, té adossats a un costat la sagristia i la capella del Santíssim (amb una petita sagristia) a l'altre. A la nau lateral esquerra s'hi adossen els despatxos i oficines parroquials, mentre que a la dreta hi trobem la sala de reunions. La façana principal és de gran sobrietat i senzillesa, i d'alguna manera reinterpreta els trets de l'antiga església. Hi ha dues torres de secció quadrada disposades simètricament. La que correspon al campanar és més alta i té un rellotge. Al centre de la façana, fent d'eix de simetria, hi ha la portada d'accés i el rosetó. Com a coronament de l'edifici hi ha un cimbori de secció circular al damunt del creuer.

## Notícies històriques

Se sap que en el segle xi hi havia una església romànica que es va mantenir malgrat les successives riuades, espolis i destruccions. A finals del segle xix, però, el municipi havia crescut força i l'església es va ampliar ocupant l'espai dedicat a cementiri.
Poc després de l'inici de la Guerra Civil l'església parroquial de Sant Adrià de Besòs va ser incendiada, tant l'edifici com els béns mobles i documentals que contenia. El 1939, amb la victòria franquista, es va habilitar un temple provisional a les escoles parroquials, que havien estat rehabilitades durant la guerra per a fer-ne ús com a escoles municipals. El 10 de març de 1941, es va publicar un decret al BOE per impulsar la formació de juntes parroquials que s'encarreguessin de la reconstrucció dels temples enderrocats. Així, a Sant Adrià de Besòs es va constituir la Junta de Construcció del Temple Parroquial el 2 d'agost de 1942, que s'encarregaria de les tasques de construcció de la nova església de Sant Adrià i una casa parroquial en el mateix emplaçament que el temple històric. Les obres van acabar el 27 de gener de 1951.

## Referències

* ↑ «07- L’església de Sant Adrià - Sant Adrià de Besòs. Una aproximació a la seva història i actualitat». [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ «Església parroquial de Sant Adrià». Pobles de Catalunya. [Consulta: 9 gener 2023].
* ↑ «Església de Sant Adrià». Pat.mapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
* ↑ «Església de Sant Adrià | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ «Arxius en línia». [Consulta: 3 octubre 2022].
# Església parroquial de Sant Antoni Abat (Vilanova de la Reina)

L'Església parroquial de Sant Antoni Abat, a Vilanova de la Reina, a la comarca de l'Alt Millars és lloc de culte, catalogat, de manera genèrica, com Bé Immoble de Rellevància Local segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), amb codi: 12.08.133-001.
Aquesta església pertany l'arxiprestat número 2 de la Diòcesi de Sogorb-Castelló, conegut com de Sant Antonio Abat, amb seu a Xèrica.

## Descripció

Es tracta d'una modesta construcció de finals del segle xvii la construcció del qual es va finalitzar a principis del segle XVIII, seguint les pautes de l'estil gòtic i clàssic.
Presenta una planta de creu llatina i nau única, capelles laterals i als peus de la mateixa un cor alt amb una curiosa balustrada datada del segle xviii.
La façana presenta portada en retaule acabada en un ample i petit hastial decorat amb un rellotge mecànic, i coberta de teules de major altura que la resta de la planta.
Presenta també torre campanar amb una sola campana en un dels seus cossos. La campana s'anomena “Sant Martín”, de 33 cm de diàmetre, amb una altura de 30 centímetres i un pes aproximat de 21 quilos. Està realitzada en 1996 per la fosa Germans Portilla de Gajano, localitat del municipi de Marina de Cudeyo (Cantàbria, Espanya), malgrat que en la campana la marca de fàbrica posa que el seu fonedor va ser Indústries Manclús.
En el seu interior es conserven algunes peces d'orfebreria de cert valor històric artístic.

## Referències

* 1 2 http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* ↑ http://www.obsegorbecastellon.es/index.php?option=com_wrapper&view=wrapper&Itemid=171&lang=es
* 1 2 3 http://www.turismodecastellon.com/103382_es/Iglesia-Parroquial-(Villanueva-de-Viver)-colecci%C3%B3n-de-orfebrer%C3%ADa-antigua/ Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.guiarepsol.com/es/turismo/localidades/5373-villanueva-de-viver/ Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://campaners.com/php/campana1.php?numer=2259
# Església parroquial de Sant Jaume (Montanejos)

L'església de Sant Jaume Apòstol, situada a la plaça de l'Església 1, en el municipi de Montanejos, a la comarca de l'Alt Millars, és un lloc de culte catalogat com Bé de Rellevància Local, dins del Pla General d'Ordenació Urbana, amb codi 12.08.079-002, i data de publicació en el BOP 6 de març de 2012
L'església de Sant Jaume Apòstol de Montanejos està inclosa en l'arxiprestat 9, conegut com de La nostra Senyora Verge de l'Esperança, amb seu a Onda.

## Descripció

Es tracta d'un edifici exempt, dedicat al patró del municipi, Sant Jaume Apòstol. Es considera que la seva construcció es va dur a terme entre 1782 i 1798, sobre la planta de l'anterior temple datat del segle xvi.
La planta és de nau única amb capelles laterals dedicades a diferents advocaciones de sants.
A la zona del creuer s'eleva una cúpula que se sosté sobre quatre petxines decorades amb pintures murals (realitzades al fresc per Luis Antonio Planes, d'estil academicista) dels quatre Evangelistes amb els seus símbols, datades del segle xviii.
La façana es complementa amb un campanar amb tres campanes, dues d'elles datades en 1869, les conegudes com Maria del Rosarii Sant Jaume Apòstol, mentre que la tercera, anomenada Jesús, Maria, Josep, data de 1914.
A l'interior destaca el retaule major, recentment restaurat com la resta de la decoració interior.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/Detalles_bics.asp?
* ↑ http://www.obsegorbecastellon.es/index.php?option=com_wrapper&view=wrapper&Itemid=171&lang=es
* 1 2 3 http://www.montanejos.com/la-iglesia/ Arxivat 2015-09-01 a Wayback Machine.
* 1 2 http://comunitatvalenciana.com/donde-ir/castellon/montanejos/monumento/iglesia-parroquial Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Església parroquial de Sant Josep (l'Alguenya)

L'església parroquial de Sant Josep a l'Alguenya (Vinalopó Mitjà, País Valencià) data de l'any 1828, quan el bisbe d'Oriola Felipe Herrero Valverde va decretar la creació d'una vicaria rural en aquesta localitat, dependent de la parròquia de Monòver.
Es va construir sobre el solar en el que, fins aleshores, existia una ermita. És d'estil romànic, ocupa una superfície de trenta-dos metres de fons, per dotze d'ample o frontera.
Té una gran nau central i una capella en una de les seues laterals. Es tracta d'una església caracteritzada principalment per les seues dues torres bessones, quadrades, una de les quals alberga un rellotge, i l'altra tres campanes. Originàriament només disposava d'una torre (a llevant) que va ser construïda al mateix temps que l'església. La torre de ponent es va aixecar l'any 1930, sota la direcció del rector D. José García, amb el mateix estil que la germana, construint-hi, a més, la terrassa que uneix ambdues torres.

## Referències

Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
# Església parroquial de Sant Sebastià (Castellfabib)

L'ermita de Sant Sebastià és un temple religiós sota l'advocació de Sant Sebastià en el llogaret de Mas de Jacinto, terme municipal de Castellfabib.
És Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.09.092-004.

## Història

L'ermita de Sant Sebastià de Mas de Jacinto data del segle XVII.

## Descripció

L'ermita depén eclesiàsticament de la parròquia de Torrealta. Aquesta ermita es troba sobre un petit altiplà en el llogaret. És un edifici humil i senzill, construït a força de maçoneria i amb coberta a dues aigües. La façana posseeix una porta amb llindar amb una finestra sobre ella, i rematada amb espadanya de teuladeta. En aquesta espadanya es troba l'única campana de l'ermita, la de Sant Sebastià, fosa per Roses Soler, Juan Bautista (Atzeneta d'Albaida) en 1951, amb un diàmetre de 41 cm i un pes de 40 kg.
L'interior és de nau única rectangular amb sostre pla embigat. Al centre existeix un arc peraltat, a més d'un cor als peus del temple i poc corregut en un dels laterals. En el templet de l'altar es venera la imatge del titular de l'ermita, Sant Sebastià.
Entre la resta d'objectes de culte, destaca una creu de fusta, que segons la tradició, assegura procedir de Getsemaní.

## Referències

* ↑ http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/vrzcfb.htm Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* ↑ http://campaners.com/php/campanar.php?numer=22
* ↑ http://campaners.com/php/campana1.php?numer=3591

## Bibliografia

* Eslava Blasco, Raúl: Castielfabib y su patrimonio histórico-artístico. Edición del Ayuntamiento de Castielfabib. 286 Pp. ISBN 978-84-606-4689-1. Castellfabib, 2014.
# Església parroquial de Santa Maria de Besora

L'Església parroquial de Santa Maria de Besora és una església barroca de Santa Maria de Besora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular format per una nau central a la que s'obren capelles laterals a través d'arcades. Correspon a l'estructura barroca tipificada al principat al segle xviii. L'exterior és de gran austeritat i l'interior decorat arquitectònicament amb motius barrocs, presidits per l'imponent retaule del presbiteri. Es cobreix amb volta a l'interior i teula àrab a l'exterior. La nau central s'orienta de Nord a sud. A l'esquerra de la façana principal s'aixeca un campanar al que s'hi accedeix a través d'una interessant escala interior coberta.

## Història

L'edifici es construí al 1759, quan es traslladà la parròquia del castell de Besora al Pla de Teià. A l'interior es conservava un interessant retaule barroc, destruït al 1936, del qual en l'actualitat existeix una còpia fidel.
Davant l'església hi ha el cementiri en una bonica esplanada d'herba.

## Referències

* 1 2 3

## Enllaços externs

* «Església parroquial de Santa Maria de Besora». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2023-02-01. [Consulta: 27 setembre 2024].
# Església parroquial de Santa Maria de Palautordera

L'església parroquial de Santa Maria de Palautordera és un edifici religiós del municipi de Santa Maria de Palautordera (Vallès Oriental) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici religiós de paredat i façana arrebossada. La portada com la major part de la fàbrica és del segle xvi. Té un arc apuntat, format per fascicles de columnetes i les arquivoltes corresponents. Té dos pinacles i pilastres. Damunt l'extradós hi ha decoració amb cards, i en la clau un floró que corona el pinacle. Damunt la portada hi ha un ull de bou. Sota la teulada hi ha una sèrie d'arcs trilobats, del 1939. Corona la façana una creu moderna. El campanar té tres cossos i l'absis és poligonal.
El campanar té tres cossos, el primer és circular, com una torre militar, construït amb palets. El segon i el tercer són hexagonals, de carreus. En el tercer hi ha sis obertures d'arcs apuntats per a les campanes. El coronament és de merlets. El cos inferior prové del que era palau militar. Copia del retaule de Sant Pere Original any 1516 de Joan Gascó,reincorporat a l'Església Parroquial el 15 octubre 2016

## Història

Santa Maria de Palautordera és documentada des del 862, quan fou cedida amb la de Sant Esteve de Palautordera i la de Sant Esteve de la Costa al comte Sunyer I d'Empúries-Rosselló pel rei Carles el Calb, tal com les havia posseïdes el comte i marquès Humfrid entorn del 858. Anys més tard passà a pertànyer a Sant Cugat.
Construïda entre els anys 1562 i 1588 és d'un gòtic tardà. En el 1936 van ser destruïdes algunes coses.

## Referències

* 1 2 3 4
# Església parroquial de Santiago Apòstol (Alboraig)

L'església de Santiago Apòstol és un temple catòlic situat a la plaça de l'Església, 1, en el municipi d'Alboraig. És un Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.18.012-001.

## Història

Va ser edificada als segles xviii i xix.
La parròquia va ser erigida en 1794, perquè abans depenia de Setaigües.

## Referències

* 1 2 http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 http://archivalencia.org/contenido.php?a=87&pad=87&modulo=64&id=168&v=63 Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana. 1989.
# Església parroquial de l'Assumpció del Boixar

L'Església Parroquial de l'Assumpció de Maria del Boixar és un edifici religiós catòlic, que es localitza la part alta d'aquest nucli urbà de la comarca del Baix Maestrat. Està catalogada com Bé de rellevància local, amb la categoria de Monument d'interès local, i codi: 12.03.093-003; de manera genèrica i segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007).

## Història

L'actual edifici està erigit sobre l'antiga església, d'estil romànic i que seguia les pautes de les esglésies de reconquesta, raó per la qual l'inici de la nova parròquia es va realitzar l'any 1725, duent-se a terme la seva benedicció abans de 1730. Encara es conserven restes del primer temple, datats del segle xiv, tals com la portada del temple i el porxo que la precedeix.
A causa de la caiguda del campanar del temple, l'any 1862 s'eleva una nova torre. El temple està dedicat a Sant Bernabé.

## Descripció

Es tracta d'un temple, de nau única i fàbrica de carreu, d'interior academicista, en el qual destaquen els casetons de la volta i els altars laterals. És un temple curiós, ja que presenta una gran varietat de detalls de diversos estils, per exemple, presenta portada romànica amb porxo, restes de l'antiga església sobre la qual s'assenta, i construcció típica de temples de menors dimensions, com a ermites; o la rematada del seu campanar, de posterior construcció, i que recorda les esglésies situades a Europa Central. També cal destacar els frescs, possiblement de Cruella, amb representacions dels quatre evangelistes, que es troben en el presbiteri.

## Referències

* 1 2 3 4 Biblioteca.Direcció General de Patrimoni Artístic. Generalitat Valenciana. (consulta 8 de juliol del 2016)
* 1 2 Iglesia Parroquial de San Bernabé del Boixar. Castellón Mediterráneo. Arxivat 2016-08-07 a Wayback Machine., (consulta 8 de juliol del 2016)
* 1 2 3 3 Ruta Iglesias de la Tinença. Arxivat 2014-02-24 a Wayback Machine. (consulta el 8 de juliol del 2016)
* ↑ Colección Rutas y excursiones por la Comunidad Valenciana. Ruta 1 De Vilafranca a Vinaròs, pasando por Morella. Arxivat 2016-08-17 a Wayback Machine. (consulta 8 de juliol del 2016)
* 1 2 La pobla de benifassà. Turismedia. Arxivat 2016-08-10 a Wayback Machine. (Consulta 8 de juliol del 2016)
# Església parroquial de la Immaculada (Albalat dels Tarongers)

L'església parroquial de la Immaculada és un temple catòlic situat a la plaça de la Puríssima Concepció, 6 al municipi d'Albalat dels Tarongers. És Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.12.010-001.

## Història

Va poder tractar-se inicialment d'una mesquita reconvertida en església arran de la Reconquesta. Durant unes obres de consolidació de 1988, es van trobar restes humanes i ceràmiques de l'època. La parròquia es va constituir en 1574. L'edifici es va construir als segles xviii i XIX. Es va començar a construir en 1796, finalitzant-se en 1803. Va ser restaurada en 1886 i novament en 1996.

## Descripció

La construcció és d'estil neoclàssic. Destaca la cúpula i les quatre petxines decorades amb motius bíblics: Adam i Eva expulsats del Paradís, l'Arca de Noé, Jacob i Moisés amb els esbarzers cremant, i una vidriera de la Immaculada Concepció.

## Referències

* 1 2 http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 http://archivalencia.org/contenido.php?a=87&pad=87&modulo=64&id=165&v=63 Arxivat 2017-09-04 a Wayback Machine.
* 1 2 3 http://www.albalatdelstarongers.es/es/node/1882 Arxivat 2011-09-04 a Wayback Machine.
# Església parroquial de la Immaculada Concepció (Toga)

L'Església parroquial de la Puríssima Concepció de Toga, a la comarca de l'Alt Millars, és un lloc de culte declarat, de manera genèrica, Bé de Rellevància Local, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), amb codi autonòmic: 12.08.113-003.
No es té pràcticament documentació sobre la construcció de l'església parroquial dedicada a la Immaculada Concepción, i l'única cosa que es pot assegurar amb certa seguretat és que va ser construït l'any 1886, ja que aquesta data està gravada en una peça pétrea treballada, situada en la façana principal del temple.
El temple segueix els cànons de l'estil corinti o barroc desornamentado.
Pertany al arxiprtestat 9, de “La nostra Senyora de l'Esperança” d'Onda (Castelló), dins de la Diòcesi de Sogorb-Castelló.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* ↑ http://repositori.uji.es/xmlui/bitstream/handle/10234/126585/TFG_2014_jordanA.pdf?sequence=1
* ↑ http://www.fvmp.es/fvmp3/guia/4.2.guia-cul-patrimonio.html?codine=12113
* ↑ http://www.obsegorbecastellon.es/parroquias/PaginaParroquia.php?idparroquia=132 Arxivat 2015-12-26 a Wayback Machine.
# Església parroquial de la Mare de Déu dels Àngels

L'Església parroquial de la Mare de Déu dels Àngels és un temple catòlic situat al municipi de Serra (Camp de Túria). És un Bé de Rellevància Local número 46.11.228-002 segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007).

## Descripció

Consta d'una sola nau, amb pilastres, arcs de mig punt i volta de mig canó en la nau central, en els braços del creuer i l'altar major. La seua coberta és de volta baïda i la cúpula obra de Remigio Soler s'alça en el creuer sobre quatre petxines en què estan representats els quatre evangelistes.
La torre campanar, consta de dos cossos i rematada amb 4 campanes, una campaneta i una matraca. E
Es conserven retaules de Roig d'Alos, i les escultures de Dies i Tarazona, V. Rodilla i Dies López; així com ceràmica del Segle XIX.

## Vegeu també

* Cartoixa de Porta Coeli
* Castell de Serra
* Torre de l'Ermita
* Torre de Satarenya
* Torre del Senyor de la Vila

## Referències

* ↑ «Fitxa BRL Iglesia Parroquial de Nuestra Señora de los Ángeles». Cult.gva.es. [Consulta: 22 febrer 2015].
* ↑ «Església Parroquial de la mare de Déu dels Àngels». Comunitatvalenciana.com. Arxivat de l'original el 22 de febrer 2015. [Consulta: 22 febrer 2015].
# Església reformada a Romania

L'Església reformada a Romania (en hongarès: Romániai Református Egyház; en romanès: Biserica Reformată din România) és l'organització de l'església calvinista de Romania. La majoria dels seus seguidors són d'ètnia hongaresa i l'hongarès és l'idioma principal de l'església. La gran majoria de les parròquies de l'Església es troben a Transsilvània; segons el cens del 2002, 701.077 persones, un 3,15% de la població total, pertanyen a l'església reformada. Al voltant del 95% dels membres eren d'ètnia hongaresa.
La institució religiosa està composta per dos bisbats, la diòcesi reformada de Királyhágómellék i la diòcesi reformada de Transsilvània. La seu es troba a Oradea i Cluj-Napoca, respectivament.
Juntament amb l'Església unitària de Transsilvània i les dues esglésies luteranes de Romania (l'Església Evangèlica Luterana de Romania i l'Església Evangèlica de la Confessió d'Augustes), la comunitat calvinista dirigeix l'Institut Teològic Protestant de Cluj.

## Doctrina

L'església s'adhereix a:

### Credos

* Credo dels apòstols
* Credo de Nicea
* Credo atanasià

### Confessions

* Catecisme de Heidelberg
* Segona confessió helvètica

## Galeria

* Església reformada de Câmpia Turzii
* Església amb dues torres, Cluj-Napoca
* Dej
* Turda-Poiana
* Església de Satu Mare amb les cadenes
* Zalău (1904–07)

## Referències

* ↑ hu:Romániai református egyház
* ↑ «Populatia dupa etnie si religie» (en romanès). Romanian National Institute of Statistics. [Consulta: 7 març 2012].
* ↑ http://www.reformiert-online.net/adressen/detail.php?id=13257&lg=eng
* ↑ http://www.reformiert-online.net/adressen/detail.php?id=13256&lg=eng

## Enllaços externs

* Web oficial del districte de Transsilvània (in Hungarian)
* Web oficial del districte de Királyhágómellék (Banat, Crișana i Maramureș) (in Hungarian and English)