OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bothrocara nyx

Bothrocara nyx és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 21,7 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 108-116.
* L'interior de la boca és de pigmentació fosca.

## Hàbitat

És un peix marí i de clima temperat que viu entre 790-1508 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'est de la Mar de Bering.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bean, T. H., 1890. New fishes collected off the coast of Alaska and the adjacent region southward. A: Scientific results of explorations by the U. S. Fish Commission steamer Albatross. Proceedings of the United States National Museum v. 13 (núm. 795): 37-45.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Stevenson, D. E. & M. E. Anderson. 2005. Bothrocara nyx: a new species of eelpout (Perciformes: Zoarcidae) from the Bering Sea. Zootaxa Núm. 1094: 53-64.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Anderson, M. E., D. E. Stevenson i G. Shinohara, 2009: Systematic review of the genus Bothrocara (Bean, 1890) (Teleostei: Zoarcidae). Ichthyological Research v. 56: 172-194.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Bandera de Picamoixons

La bandera oficial de Picamoixons té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, blanca, amb el pi fruitat i arrencat verd fosc de l'escut, d'alçària 5/9 de la del drap i amplària 1/3 de la llargària del mateix drap, centrat en relació amb les vores superior i inferior i posat a 2/9 de la de l'asta; i amb els dos rocs negres del mateix escut, cadascun d'alçària 5/36 de la del drap i amplària 2/27 de la llargària del mateix drap, posats a 1/4 de la vora inferior, el primer a 2/27 de la vora de l'asta i el segon a 8/27 de la del vol.
Va ser aprovada el 13 de juliol de 2011 i publicada en el DOGC el 27 de juliol del mateix any dins el número 5929.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Camp
* Escut de Picamoixons

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/1822/2011, de 13 de juliol, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera de l'Entitat Municipal Descentralitzada de Picamoixons.» (pdf). DOGC núm. 5929, 27-07-2011. [Consulta: 11 octubre 2011].
# Rasa de Carbassers

La Rasa de Carbassers és un torrent afluent per la dreta de la Rasa de Coll de Port, a la Vall de Lord.

## Descripció

Neix sobre el Prat d'Arderic, al vessant nord de la collada que uneix la Tossa Pelada amb el Tossal d'Estivella. Els 700 metres inicial del seu curs els fa en direcció cap al nord. Toto seguit agafa una direcció global cap a les 2 del rellotge tot escolant-se per l'obaga de Coll de Port i desguassa a la Rasa de Coll de Port a 1.597 metres d'altitud, sota mateix de la penúltima paella que es passa pujant de La Coma a Coll de Port per la carretera LV-4012.

## Territoris que travessa

Fa tot el seu recorregut pel terme municipal de La Coma i la Pedra i més concretament per territoris del poble de la Coma

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de Carbassers està integrada per 4 cursos fluvials: la mateixa rasa i 3 afluents de primer nivell de subsidiarietat. La totalitat de la xarxa suma una longitud de 5.566 m.

## Referències

* 1 2 3 4 Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 42° 11′ 38.00″ N, 1° 31′ 48.44″ E﻿ / ﻿42.1938889°N,1.5301222°E﻿ / 42.1938889; 1.5301222
* 1 2 «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 1r març 2009].
* ↑ Emprant l'eina de mesura de longituds del mapa digital de l'ICC a escala 1:5000, hom troba que la longitud d'aquest corrent fluvial és de 206 m.
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 42° 12′ 16.18″ N, 1° 31′ 47.21″ E﻿ / ﻿42.2044944°N,1.5297806°E﻿ / 42.2044944; 1.5297806
* ↑ Emprant l'eina de mesura de longituds del mapa digital de l'ICC a escala 1:5000, hom troba que la longitud d'aquest corrent fluvial és de 581 m.
# Beautiful Boy (desambiguació)

«Beautiful Boy» té aquests significats:
* Beautiful Boy, pel·lícula estatunidenca de 2010.
* Beautiful boy: Sempre seràs el meu fill, pel·lícula estatunidenca de 2018.
* Beautiful Boy (Darling Boy), cançó de John Lennon.
# Cenobio Paniagua Vázquez

Cenobio Paniagua Vázquez (Tlalpujahua, Michoacán, 30 d'octubre de 1812 – Córdoba, Veracruz, 2 de novembre de 1882) fou un músic i compositor mexicà fou considerat el pare de l'òpera romàntica a Mèxic i un prolífic autor de música religiosa.
Des de molt jove va rebre les lliçons del seu oncle Eusebio Vazquez, de manera tant profitosa, que als set anys tocava el violí en l'orquestra de la catedral de Morelia, que dirigia precisament el seu oncle. Als deu anys passà amb el seu oncle a ciutat de Mèxic i aprengué tots els instruments de l'orquestra, especialment el contrabaix, sent anomenat el Bottesini mexicà. El 1842 fou nomenat segon mestre de capella de la catedral de México, i el 1859 s'estrenà en la capital la seva òpera Catalina de Guisa, que aconseguí un grandiós èxit i fou la primera que es representà d'un autor nacional.
A més, va compondre gran nombre de peces religioses. Dirigí per espai de molts anys una acadèmia musical de la que en sortiren notables compositors.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 41, pàg. 786 (ISBN 84-239-4541-3)
# Winspace Orange Seal

L'equip Winspace Orange Seal és un equip de ciclisme femení francès.

## Història

Es creà el 2013 amb el nom DN 17 i, fins al 2018, competí en categoria regional amb els noms DN 17 Poitou-Charentes (2015 i 2016) i DN 17 Nouvelle-Aquitanie (2017 i 2018); però el 2019 feu el salt al professionalisme amb el nom Charente-Maritime Women Cycling i esdevingué un equip UCI. Durant aquesta temporada, Gladys Verhulst s'imposà a La Picto-Charentaise i aconseguí la primera victòria professional de l'equip.
A la temporada 2020 esdevé de categoria UCI Women's ProTeam, la segona divisió del ciclisme femení, i passa a anomenar-se Stade Rochelais Charente-Maritime. El 2024 canvia de nom a Winspace i el 2025 incorpora un nou espònsor, passant a anomenar-se Winspace Orange Sea.

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
La taula següent mostra el rànquing de l'equip a la UCI World Tour femení, així com la seva millor ciclista en el rànquing individual.

## Composició de l'equip

| 2025 | 2025 | 2025 | 2025 | 2025 | 2025 | 2025 | Llista de l'equip 2023CiclistaData de naixementEquip previFont: UCI |
2024 :
2023 :
2022 :
2021 :
2020 :
2019 :

## Notes i referències

* 1 2 «Winspace Women Cycling Team» (en anglès americà). [Consulta: 4 març 2025].
* ↑ «Gladys Verhulst wins the Picto-Charentaise 2023» (en anglès americà). [Consulta: 4 març 2025].
* ↑ «Stade Rochelais Charente-Maritime to become Winspace from 2024» (en francès). L'Équipe, 01-12-2023. [Consulta: 12 gener 2024].
* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Enllaços externs

* Winspace Orange Seal - Lloc web oficial
# Quercus insignis

L'alzina insigne (Quercus insignis) és un arbre del gènere Quercus que es distribueix pel centre del continent americà, entre Mèxic, Guatemala, Hondures, Costa Rica, Panamà i Belize.

## Descripció

Arbre de fulla persistent que pot arribar als 30 m d'alçada, amb un tronc fins a 1 m de diàmetre. El tronc i branques són tomentoses en el primer any, per passar a glabre i amb lenticel·les blanques . Les fulles són gruixudes, el·líptiques, agudes, fan de 10 a 28 cm de longitud i de 4 a 10 cm d'amplada. Amb un pecíol de 8 a 25 mm de longitud, disposen una base arrodonida i el marge és ondulat, rarament dentat. El fruit, la gla, és solitària i de gran mida; de 4 a 7 cm de longitud. La seva maduració és anual.

## Referències

* Fitxa de l'arbre a www.darnis.inbio.ac.cr Arxivat 2007-09-25 a Wayback Machine.
# Bandera de Riudoms

La bandera oficial de Riudoms té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, bicolor horitzontal groc i verd fosc, amb una faixa ondada blau fosc d'1/2, 3 i 1/2 crestes, de gruix 1/6 de l'alçària del drap, al centre.
Va ser aprovada el 30 de desembre de 2013 i publicada al DOGC el 20 de gener de 2014 amb el número 6543.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Baix Camp
* Escut de Riudoms

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/2846/2013, de 30 de desembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Riudoms.» ( PDF). DOGC núm. 6543. Generalitat de Catalunya, 20-01-2014. [Consulta: 23 gener 2014].
# Astyanax bourgeti

Astyanax bourgeti és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. 1908. Preliminary descriptions of new genera and species of tetragonopterid characins. (Zoölogical Results of the Thayer Brazilian expedition.). Bull. Mus. Comp. Zool. v. 52 (núm. 6): 91-106.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Informacion tecnico-cientifica, Quito, l'Equador, Politecnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Quint Muci Escèvola (cònsol 117 aC)

Quint Muci Escèvola (en llatí: Quintus Mucius Scaevola), conegut com a l'Àugur, va ser un magistrat romà del segle ii aC. Era fill de Quint Muci Escèvola, cònsol l'any 174 aC, i formava part de la gens Múcia. Es va casar amb la filla de Gai Leli, l'amic d'Escipió Africà el Jove.
L'any 128 aC va ser tribú de la plebs, el 125 aC, edil plebeu, i després va ser pretor i va governar la província d'Àsia a l'any 121 aC. Al seu retorn va ser perseguit acusat de repetundae per Tit Albuci, l'any 120 aC, probablement per motius personals, però va ser absolt. El 117 aC va ser elegit cònsol amb Luci Cecili Metel. Segons Ciceró era viu encara l'any 88 aC. No se sap en quin any va morir.
Es va destacar pel seu coneixement de la llei i va exercir activament fins als darrers anys de vida, Ciceró explica que encara va oferir els seus serveis a la guerra social l'any 90 aC, tot i que ja era molt gran. Valeri Màxim explica que l'any 88 aC es va presentar davant del senat negant-se a la petició de Sul·la de declarar a Gai Mari enemic públic, amb la justificació de què no es podia declarar enemic a una persona que havia salvat Roma. Valeri Màxim també diu que l'Àugur va mostrar el seu bon sentit i el coneixement que tenia de les seves limitacions, remetent els seus clients a altres juristes que coneixien certes branques del dret més bé que ell mateix. No es coneixen escrits de Muci Escèvola.
Va deixar una filla, Múcia, que es va casar amb Luci Licini Cras l'orador, que va ser cònsol l'any 95 aC junt amb Quint Muci Escèvola.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 733.
# Reacció de Julia

L'olefinació de Julia és una reacció orgànica de sulfones aromàtiques amb aldehids per donar lloc a trans-alquens.

## Referències

* ↑ Clayden, Jonathan; Greeves, Nick; Warren, Stuart. Organic Chemistry (en anglès). 1a edició. Oxford University Press, p. 810-812. ISBN 0198503466.
# Astyanax clavitaeniatus

Astyanax clavitaeniatus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,2 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Branco (conca del riu Amazones al Brasil).

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Garutti, V. 2003. Revalidação de Astyanax rupununi Fowler, 1914 (Teleostei, Characidae) e descrição de duas espécies novas para o gênero. Pap. Avulsos Zool., S. Paulo v. 43 (núm. 1): 1-9.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Centaure de Royos

El centaure de Royos és una petita estatueta de bronze datada de l'any 550 ae, que fou elaborada en els tallers de la regió del Peloponés en l'Antiga Grècia.

## Troballa

Encara que la seua procedència és grega, la estatueta fou trobada a Els Royos, una pedania de Caravaca de la Cruz, regió de Múrcia (estat espanyol) i podria haver estat una peça adquirida per antics habitants de la península Ibèrica mitjançant intercanvis comercials.

## Descripció i simbologia

La peça és un exvot, i representa la figura d'un centaure arcaic amb les cames davanteres d'un humà.

## Característiques

* Estil: grec, procedent dels tallers peloponèsics.
* Tècnica: fosa a la cera perduda.
* Material: bronze.
* Alçada: 11,2 cm.
* Longitud: 10,8 cm.

## Conservació

La peça s'exposa de manera permanent en el Museu Arqueològic Nacional, a Madrid, amb el núm. d'inventari 18563.

## Vegeu també

* Centaure.
* Peloponés.
* Escultura de l'antiga Grècia.
* Bronze.
* Antiga Grècia.

## Fonts

* «Página del Centauro de Royos en la web del Museo Arqueológico Nacional». [Consulta: 22 gener 2019].
# Cottus caeruleomentum

Cottus caeruleomentum és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 6,3 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima temperat (41°N-36°N).

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: conques atlàntiques, incloent-hi els rius Elk, Susquehanna, Bush, Patapsco, Patuxent, Potomac, Nanticoke, James i Roanoke.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Tomus I. Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Editio decima, reformata. Holmiae. (Laurentii Salvii): (1-4), 1-824. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Kinziger, A. P., R. L. Raesly & D. A. Neely, 2000. New species of Cottus (Teleostei: Cottidae) from the Middle Atlantic eastern United States. Copeia 2000 (núm. 4): 1007-1018.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Interculturalisme

L'interculturalisme es pot entendre, sempre a partir del fet de l'existència en un mateix territori de dues o més cultures (on totes menys una solen ser fruit de la immigració), com una ideologia política l'objectiu principal de la qual és desenvolupar una cultura cívica comuna basada en els valors de la democràcia, la llibertat i els drets humans, que cal respectar, tal com pressuposa la "civilització occidental", mentre que fomenta la interacció entre les diverses comunitats que viuen en un mateix país.
L'interculturalisme promou els drets individuals per a tothom, sense discriminació. Això significa, en particular, que les persones tenen dret a mantenir la seva filiació amb un grup ètnic concret i el dret a les diferències culturals i religioses, que es poden mostrar lliurement en públic. No obstant això, la societat sencera ha d'adherir-se a una mateixa constitució de drets i deures fonamentals, sense excepció. L'interculturalisme no accepta que les diferències culturals s'utilitzin com a excusa per reduir els drets de certs grups. Aquest enfocament condueix a una ètica de la tolerància màxima per a les opcions de l'individu i de la tolerància mínima per als sistemes totalitaris i teocràtics, que imposen idees que podrien soscavar els fonaments mateixos d'una societat democràtica.
L'interculturalisme s'oposa, per tant, al racisme i a la xenofòbia, i a les seves manifestacions; però també a l'assimilacionisme o al segregacionisme. Tot això, en l'àmbit polític, comporta actuacions per evitar la discriminació o l'exclusió social d'un dels grups: el més feble.
Es distingeix, així del multiculturalisme, en què aquest promou la persistència de la diversitat cultural.
Es parla d'interculturalitat per designar la realitat sociològica de la interacció entre cultures en aquesta realitat multicultural.

## Enllaços externs

* Què entens per interculturalisme?
Viccionari
# Brachyglanis melas

Brachyglanis melas és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Essequibo (Guaiana).

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H., 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Memories of the Carnegie Museum v. 5 (núm. 1). i-xxii + 1-578.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H., 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Memories of the Carnegie Museum v. 5 (núm. 1): i-xxii + 1-578, Pls. 1-103.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# RD-0124

L'RD-0124 és un motor de coet que crema oxigen líquid i querosè en un cicle de combustió esglaonada. Els motors RD-0124 s'utilitzen en el Soiuz-2.1b. També es farà servir una versió modificada del coet en la futura família de coets Angarà. L'RD-0124 és desenvolupat per l'Oficina de Disseny Khimavtomatiki.

## Referències

* ↑ «Russia's Angara rocket family needs cash injection». Flight International, 05-05-2009. [Consulta: 25 juliol 2009].
# Bandera de Sant Julià del Llor i Bonmatí

La bandera oficial de Sant Julià del Llor i Bonmatí (Selva) té la següent descripció:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, dibvidida verticalment en dues parts iguals, la primera tocant el pal, de color vermell, i la segona blanca, conseqüència d'aprofitar els esmalts dels campers de l'escut.
Són els colors dels campers de les dues parts de l'escut: un llorer d'or damunt de vermell (Sant Julià del Llor) i una roda de molí vermella damunt d'argent (Bonmatí).
Va ser aprovada el 13 de juny de 1990 i publicada en el DOGC el 2 de juliol del mateix any amb el número 1312.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Selva

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de la bandera municipal de Sant Julià de Llor i Bonmatí (Selva).» (pdf). DOGC num. 1312, 02-07-1990. [Consulta: 14 juny 2010].
* ↑ Sebastià Herreros. «Vexil·la Catalana núm. 6 (GRFL)» (pdf). Associació Catalana de Vexil·lologia, abril-juny 1995. [Consulta: 14 juny 2010].