OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oreneta de Sinaloa

L'oreneta de Sinaloa (Progne sinaloae) és una espècie d'ocell de la família dels hirundínids (Hirundinidae). És endèmica de l'interior de Mèxic. El seu hàbitat natural principal són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de l'estatge montà. El seu estat de conservació es considera vulnerable.

## Referències

* ↑ «Oreneta de Sinaloa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Swallows» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 611. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Sinaloa Martin. Progne sinaloae» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Organisme autònom local

L'Organisme autònom local és una forma de gestió administrativa directa que consisteixen en la realització dels serveis per les mateixes corporacions locals, per mitjà de l'atorgament de personalitat jurídica pròpia i, per tant, constitueixen l'anàleg en l'Administració local dels organismes autònoms autonòmics o estatals. És regulada pel que dicta la llei 7/1985 de 2 d'abril de Reguladora de les Bases de Règim Local.

## Referències

* ↑ Ley 7/1985, de 2 de abril, Reguladora de las Bases del Régimen Local.
# Radu Aldulescu

Radu Aldulescu (Província d'Ilfov, Romania, 17 de setembre de 1922 - Niça, França, 19 de març de 2006) va ser un violoncel·lista originari de Romania.

## Biografia

Va començar a estudiar el violoncel als 6 anys amb el seu avi Dimitri Dinicu, i als 12 anys es va matricular al Conservatori Reial de Música, on es va graduar després de cinc anys. Va debutar el 1941 amb la Orchestra Radiodifuziunii. Entre 1950 i 1964 va ser solista amb la Filharmònica de Bucarest. Formava part d'un trio amb el violinista Stefan Gheorghiu i el pianista Valentin Gheorghiu.
El 1969 va abandonar Romania establir-se permanentment a Itàlia. Allà, entre altres professors tingué a Gaspar Cassadó i Moreu. El 1972 va crear el grup de cambra "Trio d'Archi di Roma", amb el violinista Salvatore Accardo i el violinista Luigi Bianchi.
Va ser professor a l'Acadèmia de Música de Roma, el Conservatori Europeu de París, i va tenir com a alumnes, entre d'altres Paulo Gaio Lima, Ulf Tischbirck, Gemma Serpenti, Mariet van Dijk, Serban Nicèfor i Marin Cazacu. Finalment donà classes a Espanya, on tingué com a alumne Lluís Claret i Serra.

## Referències

* 1 2 3 4 Redacció «A incetat din viata marele violoncelist Radu Aldulescu». Newspad, 21-03-2006 [Consulta: 26 juny 2014]. Arxivat 10 de desembre 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-12-10. [Consulta: 26 juny 2014].
# Batalla de Smolensk (1812)

La batalla de Smolensk fou la primera gran batalla de la invasió francesa de Rússia. Va tenir lloc entre el 16 i el 18 d'agost 1812, entre 50.000 homes de la Grande Armée de Napoleó Bonaparte i 60.000 russos sota les ordres de Barclay de Tolly.
Napoleó començava a penetrar a l'interior de Rússia, havia arribat el 15 d'agost a les ribes del riu Dnièper, enfront de la ciutat de Smolensk. El dia 16 pel matí les tropes d'avantguarda emprengueren la marxa creient apoderar-se de la ciutat per sorpresa, però nombroses forces que defensaven la plaça impediren el moviment i obligaren al mariscal Ney, que comandava l'avantguarda, a esperar l'arribada de l'emperador amb el gruix de l'exèrcit. Els russos s'afanyaren a defensar l'antiga ciutat, i marxant el príncep Bagration per la riba dreta del Dnièper, aigua amunt de Smolensk, s'encarrega Barclay de Tolly de presentar batalla a Napoleó, prenent posicions a la ciutat i els seus environs, a la riba dreta del riu, amb un fort exèrcit de 130.000 homes, mentre Napoleó amb 140.000 homes ocupava les altures que, en forma d'amfiteatre, s'estén per la riba esquerra.
Napoleó no podia dubtar de cap manera davant els russos, que li disputaven la plaça, i no disposava de prou temps per comprovar si podia creuar riu amunt, operació a més a més perillosa, perquè l'únic pont que restava era en poder dels russos i podien tallar-li la línia de comunicació, i decidí apoderar-se de Smolensk, i a les 10 del matí del dia 17 donà el senyal d'assalt. Després de sis hores de combat acarnissat, els francesos van aconseguir apoderar-se dels ravals, que s'estenien més enllà del recinte emmurallat, deixant pel dia següent l'assalt a la plaça, encomanat al general d'Alton, que comandava el centre de l'exèrcit francès.
Aquest general, assessorat pel general Haxo, el qual havia practicat un reconeixement del recinte sota un terrible foc, resolgué donar l'assalt per un punt que semblava accessible, constituït per una antiga esquerda que no havia estat reparada mai i tan sols estava tancada per un talús de terra. Però els russos havien evacuat la plaça durant la nit, però no sense haver-la incendiada abans, i en mig de l'obscuritat es veieren sortir de la ciutat immenses flamarades que segons frase de Napoleó estampada en el seu Butlletí, constituïen un extraordinari espectacle, semblant a una erupció del Vesuvi en una bella nit d'estiu.
A l'alba els francesos entraren a Smolensk, tractant de salvar-la de les flames. En veure les hosts franceses aquella desolació, començaren a comprendre que aquella campanya no era com les altres, i s'adonaren que es podien sense provisions. Smolensk hauria estat una font d'aprovisionament útil si s'hagués pres intacte.

## Vegeu també

* Batalla de Smolensk (1941)
* Batalla de Smolensk (1943)

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 20, pàg. 1253. (ISBN 84-239-4520-0)
# Clívia

Clivia és un gènere de monocotiledònies oriündes d'Àfrica meridional. Són perennes no llenyoses, amb fulles de color verd fosc, llargues i estretes que produeixen raïms de flors acampanades vermelles o ataronjades al final d'una llarga tija, semblant als Lilium. De les 6 espècies conegudes, Clivia miniata i les seves varietats híbrides són les més àmpliament conreades, amb flors que oscil·len entre el vermell ataronjat fosc i el groc pàl·lid. Es conreen a Bèlgica, França i Xina. als Països Catalans, la clívia més comunament cultivada és l'híbrid artificial Clivia × cyrtanthiflora.

## Taxonomia

* Clivia caulescens R.A.Dyer
* Clivia gardenii Hook.
* Clivia miniata (Lindl.)
* Clivia mirabilis Rourke
* Clivia × nimbicola Swanev.
* Clivia nobilis
* Clivia robusta B.G.Murray & al.
* ↑ «Lliri dels cafres | Verd urbà». [Consulta: 5 març 2025].
# Oreneta de les Bahames

L'oreneta de les Bahames (Tachycineta cyaneoviridis) és una espècie d'ocell de la família dels hirundínids (Hirundinidae). És endèmica de les Bahames. Habita els boscos tropicals i subtropicals de frondoses secs i les zones humides, tot i que també se la pot trobar en ambients antropitzats. El seu estat de conservació es considera en perill d'extinció.

## Referències

* ↑ «Oreneta de les Bahames». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Swallows» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 610. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Bahama Swallow. Tachycineta cyaneoviridis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Hotel Casanovas

L'Hotel Casanovas és un edifici del Baix Guinardó, inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història i descripció

El 1899, Montserrat de Casanovas i Fernández de Landa (1861-1948), propietària del Mas Casanovas, va demanar permís per a construir-hi un hotel, inaugurat l'any següent. El 18 de novembre del mateix any s'hi va inaugurar al costat el primer camp de futbol del Barça, que feien servir l'hotel com a vestuari. Tanmateix, va ser un fracàs econòmic i el 1914 va ser llogat a la Guàrdia Civil, que el faria servir de caserna fins al 1930, quan es va traslladar a un nou edifici al carrer de les Navas de Tolosa. El 1934, la Generalitat republicana hi va instal·lar l'Escola Pablo Iglesias, després d'una reforma projectada per l'arquitecte Josep Goday.
Acabat el conflicte, fou utilitzat de nou com a caserna de la Guàrdia Civil, i posteriorment, de nou com a escola, amb el nom de Bisbe Irurita. El 1987 fou rehabilitat de nou per l'arquitecte Jordi Romeu i va adoptar el nom de CEIP Mas Casanovas.

## Referències

* ↑ «Mas Casanovas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 3 Corbera Palau, 2020.
* 1 2 3 4 «Antic Hotel Casanovas (CEIP Mas Casanovas)». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* ↑ «7. Mas Casanovas (camp de futbol i barraques)». Rutes històriques pel Districte d'Horta-Guinardóó. Ajuntament de Barcelona. Arxivat de l'original el 01-02-2014.
* 1 2 «Hotel Casanovas». Carta Arqueològica de Barcelona. Servei d'Arqueologia de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS).

## Vegeu també

* Can Fargas
* Obres de Josep Goday

## Bibliografia

* Corbera Palau, Joan «El mas Casanovas: senyors, pagesos, rajolers, veïns». El Pou, publicació del Grup d’Estudis de la Vall d’Horta i la Muntanya Pelada, 10, 2020, pàg. 44-57.

## Enllaços externs

* «Antic Hotel Casanovas (CEIP Mas Casanovas)». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* «MAS CASANOVAS I L'HOTEL DE LA FUENTE CASANOVAS». Memòria dels barris (blog), 09-12-2010.
# Arturo Mena Roig

Arturo Mena Roig (¿1878? - Mèxic, 1950) va ser un militar espanyol que va combatre en la Guerra civil espanyola.

## Biografia

Quan va començar la guerra era un Tinent coronel retirat que es va mantenir fidel a la República. Malgrat això, el Govern de Francisco Largo Caballero ho va reincorporar al servei actiu el 15 d'octubre, integrant-se en el nou Exèrcit Popular amb el rang de coronel. En les fases inicials de la guerra es va convertir en un comandant de les milícies que van actuar durant el setge de l'Alcàsser de Toledo i en la defensa de Madrid.
Militar extravagant, es va fer conegut per anar sempre acompanyat d'un macaco al qual anomenava "Catalina". Al maig de 1937 va dirigir un atac fallit contra les posicions franquistes situades al sud de Toledo, amb el suport de la 11a Divisió d'Enrique Líster. Per a aquella època Mena Roig era comandant de l'Agrupació Autònoma d'Extremadura-Sud del Tajo. Més tard va manar la 6a Divisió i el VII Cos d'Exèrcit, intervenint en el Front d'Extremadura.
Al final de la contesa va marxar a l'exili a França, i més tard a Mèxic, on va morir el 1950.

## Referències

* ↑ Gaceta de Madrid - núm. 290, pág. 355 (16 de octubre de 1936)
* 1 2 3 Michael Alpert (2013); The Republican Army in the Spanish Civil War, 1936-1939, pág. 342
* ↑ Arqueologia de la Guerra Civil en Toledo. El Frente Sur del Tajo y el cigarral de Menores: un escenario de guerra
* ↑ Cristóbal Zaragoza (1983); Ejército Popular y Militares de la República, 1936-1939, pág. 56
# Oreneta de pitet blanc

L'oreneta de pitet blanc (Hirundo nigrita) és una espècie d'ocell de la família dels hirundínids (Hirundinidae). Es troba a l'Àfrica Occidental i Central. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes, el manglar, la sabana seca, els cursos d'aigua, els llacs i zones humides, els jardins rurals i les àrees urbanes. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Oreneta de pitet blanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Swallows» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 609. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «White-bibbed Swallow. Hirundo nigrita» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Organització de Marxistes-Leninistes d'Espanya

L'Organització de Marxistes-Leninistes d'Espanya (OMLE) (en castellà: Organización de Marxistas-Leninistas de España, OMLE) fou un grup comunista espanyol, format a Brussel·les el setembre de 1968 per diversos nuclis escindits del Partit Comunista d'Espanya (PCE), acusant-los de revisionistes, fins a la seva dissolució i integració al Partit Comunista d'Espanya (reconstituït) (PCE(r)). Al llarg de la seva existència actuà de forma clandestina per causa de la persecució de la policia franquista. Tingué bases en algunes poques ciutats com Cadis o Vigo.

## Història

L'OMLE celebrà el primer congrés el juny de 1973. A partir d'aleshores, els serveis d'informació franquistes el classificaren com a grup secret subversiu.
L'any 1974, un sector d'Organització Obrera (en gallec: Organización Obreira) s'uní al grup.
L'octubre de 1975 convocà el congrés fundacional del Partit Comunista d'Espanya (reconstituït) (PCE(r)), el qual juntament amb els Grups de Resistència Antifeixista Primer d'Octubre (GRAPO) actuaren com la continuació de l'OMLE.

## Publicacions

De 1969 en endavant, el grup comunista publicà Bandera Roja com el seu òrgan central i Antorcha com el seu òrgan teòric. El Gallo Rojo fou publicat pel comitè regional d'Andalusia.
L'any 1974 el comitè director de l'organització publicà una declaració de principis de 9 pàgines.

## Vegeu també

* Partit Comunista d'Espanya (marxista–leninista)
* Front Espanyol d'Alliberament Nacional

## Referències

* ↑ «ARTEHISTORIA - Redirector». Arxivat de l'original el 2013-01-17. [Consulta: 17 juny 2022].
* ↑ Suárez Fernández, Luis; Gallego, José Andrés. «La oposición al régimen franquista (1939-1975)». A: La época de Franco (en castellà). vol. XIX-2. Ediciones Rialp, 1992, p. 240. ISBN 978-84-321-2359-7.
* ↑ «Juan Martín Luna || PCE(r)». Arxivat de l'original el 2006-08-16. [Consulta: 18 abril 2017].
* ↑ Organización de Marxistas Leninistas de España (OMLE), Grupos Subversivos Clandestinos II. Publicació dels Serveis d'Informació d'Espanya
* ↑ «Bandera Roja: órgano central de la organización de marxistas-leninistas de España». CBUC.cat. [Consulta: 18 abril 2017].
* ↑ «Antorcha: revista téorica de la Organización de Marxistas-Leninistas de España». CBUC.cat. [Consulta: 18 abril 2017].
* ↑ «Declaración del Comité de Dirección de la Organización de Marxistas-Lenninistas de España: marzo 1974» (en castellà). Google Books. [Consulta: 18 abril 2017].

## Enllaços externs

* La incógnita de los GRAPO
* Article en OMLE del paper ultradretà "El Alcázar"
# Ioana Tudoran

Ioana Tudoran (Otopeni, 3 d'agost de 1948) és una remadora romanesa, ja retirada, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real on guanyà la medalla de bronze en la competició del quàdruple scull amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Maria Micșa, Felicia Afrăsiloaie, Elisabeta Lazăr i Elena Giurcă.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món de rem de 1974 i tres d'or i una de plata al Campionat d'Europa de rem, entre 1968 i 1971.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Ioana Tudoran». [Consulta: 20 setembre 2021].
* ↑ Fitxa a worldrowing.com FISA
* ↑ «Ioana Tudoran - Comitetul Olimpic si Sportiv Roman». [Consulta: 20 setembre 2021].
# Illa Sala y Gómez

L'illa Sala y Gómez (també anomenada Salas y Gómez, en rapanui Motu Motiro Hiva) és una illa deshabitada al Pacífic oriental, inclosa a la província xilena de l'illa de Pasqua. És una de les anomenades «illes esporàdiques xilenes». Està situada a 3.220 km a l'oest de la costa nord de Xile i a 415 km a l'est de l'illa de Pasqua.

## Geografia

L'illa és d'origen volcànic i és la punta emergida d'una carena muntanyosa submarina de 3.500 m des del fons de l'oceà. Està formada per dues roques, de 30 i 26 m d'altitud, unides per un estret istme, d'una amplada mitjana de 30 m, que a vegades queda inundat per les onades i la marea. L'àrea total és de 2,5 km² i amb una allargada de 700 m.
Encara que a l'illa no hi ha cap font d'aigua dolça, en una depressió es recull aigua de pluja i el lloc és utilitzat per la nidificació d'ocells. A més de diverses espècies d'ocells marins, es troben molts insectes.

## Història

No hi ha cap prova que l'illa fos habitada, però les tradicions de l'illa de Pasqua diuen que era visitada per recollir plomes i ous d'ocells. El nom preeuropeu Motu Motiro Hiva significa «illa cap al continent». Degut a la seva situació i a les connexions històriques es pot considerar l'illa més oriental de la Polinèsia.
L'illa va ser descoberta per l'espanyol José Salas Valdés, el 1793, i explorada per José Manuel Gómez, el 1805. El nom Sala y Gómez fa honor als dos mariners, però amb una incorrecció en el cognom Salas.
El 1808, Xile va annexionar l'illa, administrada per la Marina xilena des del 1888, i incorporada a la província de l'illa de Pasqua des del 1966.
# Antonio Zamara

Antonio Zamara (Milà, Itàlia, 1829 - Hietzing prop de Viena, 1901) fou un músic austríac intèrpret d'arpa.
Fou el pare del compositor i també arpista Alfred Zamara (1863-1940). Va adquirir gran renom com a concertista d'arpa, instrument del que en fou professor durant molts anys en el Conservatori de Viena, on entre d'altres alumnes tingué a Edmund Schuëcker i, també escrivint un gran nombre d'obres per a arpa, flauta, violí, violoncel, trompa, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 70, pàg. 915 (ISBN 84-239-4570-7)
# Staphylinochrous fulva

Staphylinochrous fulva és una espècie de lepidòpter zigenoïdeu de la família dels himantoptèrids (Himantopteridae), subfamília Anomoeotinae.
És endèmica de la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ «Funet - Staphylinochrous». [Consulta: 2 març 2025].

## Enllaços externs

* Imatges
# Thermochrous exigua

Thermochrous exigua és una espècie de lepidòpter zigenoïdeu de la família dels himantoptèrids (Himantopteridae), subfamília Anomoeotinae.
És endèmica de Malawi.

## Referències

* ↑ «Funet - Thermochrous». [Consulta: 2 març 2025].
# Illa Sillem

L'illa Sillem (en anglès: Sillem Island) és una illa deshabitada que es troba prop de la costa de l'illa de Baffin i que formen part de l'Arxipèlag Àrtic Canadenc, dins la Regió de Qikiqtaaluk, al territori de Nunavut, al nord del Canadà. És la segona illa més gran, després d el'illa de Bylot, dels diversos centenars d'illes i llots que hi ha a la badia de Baffin, just al davant de la costa nord de l'illa de Baffin. Es troba dins del Scott Inlet, al sud-oest de l'illa de Scott.
La seva superfície és de tan sols 482 km², però el seu terreny és molt abrupte i s'alça fins als 1.590 msnm.

## Referències

* ↑ Sillem island a oceandots.com/

## Enllaços externs

* Sillem Island Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. a Atlas of Canada - Toporama; Natural Resources Canada
# Batasio fasciolatus

Batasio fasciolatus és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Brahmaputra a l'Índia.

## Referències

* ↑ Blyth E. 1860. Report on some fishes received chiefly from the Sitang River and its tributary streams, Tenasserim Provinces. J. Asiatic Soc. Bengal v. 29 (núm. 2). 138-174.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ng, H. H. 2006. The identity of Batasio tengana (Hamilton, 1822), with the description of two new species of Batasio from north-eastern India (Teleostei: Bagridae). Journal of Fish Biology 68 (s1), 101-118.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Antony Choudens

Antoine de Choudens dit Antony Choudens (París, 11 de febrer de 1849 - Fontainebleau, 15 de juliol de 1902), fou un compositor i editor de música francès.
Des de molt jove mostrà grans aptituds per la música, però el seu pare, l'editor musical d'aquest nom, s'oposà a que seguís aquella carrera, desitjant que Antoine seguís en el negoci editorial. Bizet, que havia escoltat alguna cosa del jove compositor, va poder convèncer el seu pare, i s'encarregà de l'educació musical d'Antoine.
Va escriure una col·lecció de 20 melodies, algunes molt notables, i va posar música a dues òperes: Graziella, lletra de Jules Barbier (1875), i La Jeunesse de Don Juan de Louis Gallet.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 17, pàg. 658. (ISBN 84-239-4517-0)
# Oreneta del mar Roig

L'oreneta del mar Roig (Petrochelidon perdita) és una espècie d'ocell de la família dels hirundínids (Hirundinidae). És possiblement endèmica del Sudan. Només es coneix aquesta espècie a partir d'un sol exemplar, trobat el maig de 1984 al nord-est de Port Sudan, a l'Estat de la Mar Roja. L'hàbitat preferit de l'espècie és desconegut, però la seva morfologia és similar al grup d'espècies d'orenetes Petrochelidon. Les espècies d'aquest gènere prefereixen el camp obert (per exemple, pastures o zones muntanyoses), sovint prop de penya-segats i/o aigua i/o àrees habitades. El seu estat de conservació es considera desconegut per haver-hi dades insuficients.

## Referències

* ↑ «Oreneta del mar Roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Swallows» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 607. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Red Sea Swallow. Petrochelidon perdita» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].