OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# OPEN Alliance SIG

L'OPEN Alliance és un grup d'interès especial (SIG) sense ànim de lucre, format principalment per la indústria de l'automoció i proveïdors de tecnologia que col·laboren per fomentar l'adopció a gran escala de la comunicació basada en Ethernet com a estàndard en les aplicacions de xarxa d'automoció.
Les empreses membres de l'OPEN Alliance aprofiten l'escalabilitat i la flexibilitat d'Ethernet per permetre xarxes de comunicació rendibles en vehicles amb complexitat reduïda. Una xarxa de comunicacions basada en Ethernet també és un element clau d'infraestructura per a les futures funcions del client com la conducció autònoma i el cotxe connectat. Les xarxes d'automoció tradicionals com CAN, LIN, FlexRay, MOST no van poder satisfer els requisits de velocitat de dades més alts de les aplicacions d'automoció emergents, com ara sistemes avançats d'assistència al conductor (ADAS), Infotainment o actualització ràpida de diverses ECU dels vehicles. Això va portar a BMW a investigar noves tecnologies de xarxa basades en estàndards com Ethernet el 2004. L'estàndard 100BASE-TX Fast Ethernet complia els requisits d'automoció per a una amplada de banda més gran i també proporcionava flexibilitat en la topologia de xarxa, però tenia limitacions per complir els requisits d'EMC de l'automòbil.
L'objectiu de l'OPEN Alliance SIG és facilitar l'adopció de comunicacions basades en Ethernet per a xarxes dins de vehicles:
* Habilitar el desplegament de les especificacions de la capa física IEEE 100BASE-T1, 1000BASE-T1 i 1000BASE-RH existents amb especificacions complementàries de conformitat i interoperabilitat.
* Completar l'ecosistema encara més amb les especificacions de requisits i proves per a arnesos, interruptors, ECU i funcionalitats addicionals.
* Fomentar i donar suport al desenvolupament de noves solucions de capa física en una organització per a establir estàndards.
* Identificar i abordar contínuament les llacunes relacionades amb la implementació de la comunicació basada en Ethernet a l'automoció.

## Referències

* ↑ «OPEN Alliance SIG Progress Report» (en anglès). https://epsnews.com,+09-06-2014.+[Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ «OPEN Alliance SIG Conformance - Spirent» (en anglès). https://www.spirent.com.+[Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ OPEN Alliance. «Open Alliance» (en anglès). opensig.org. http://opensig.org,+02-09-2022.+[Consulta: 31 juliol 2017].
# Allocareproctus

Allocareproctus és un gènere de peixos pertanyent a la família dels lipàrids.

## Taxonomia

* Allocareproctus jordani (Burke, 1930)
* Allocareproctus kallaion (Orr & Busby, 2006)
* Allocareproctus tanix (Orr & Busby, 2006)
* Allocareproctus unangas (Orr & Busby, 2006)
* Allocareproctus ungak (Orr & Busby, 2006)

## Referències

* ↑ Pitruk D. L. & Fedorov V. V., 1993. Allocareproctus gen. novum (Scorpaeniformes, Liparidae) -- a new genus of snailfishes from the northwest Pacific Ocean. Voprosy Ikhtiol. v. 33 (núm. 1). 16-20.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Burke, C. V., 1930. Revision of the fishes of the family Liparidae. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 150: i-xii + 1-204.
* ↑ Vinnikov, A. V. i R. N. Novikov, 2004: Catches of Allocareproctus jordani (Liparidae) in the eastern part of the Sea of Okhotsk. Voprosy Ikhtiologii v. 44 (núm. 2): 278-280.
* 1 2 3 4 Orr, J.W. & Busby, M. S., 2006. Revision of the snailfish genus Allocareproctus Pitruk & Fedorov (Teleostei: Liparidae), with descriptions of four new species from the Aleutian Islands. Zootaxa, 1173: 1-37.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-09 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Apistogramma ortmanni

Apistogramma ortmanni és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Regan, C. T. 1913. Fishes from the River Ucayali, Peru, collected by W. Mounsey. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 12 (núm. 69): 281-283.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Eigenmann, C. H. 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Mem. Carnegie Mus. v. 5 (núm. 1): i-xxii + 1-578, Pls. 1-103.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander S. O.: A taxonomic study of the genus Apistogramma (Regan, 1913), with a revision of the brazilian and peruvian species (Teleostei: Percoidei: Cichlidae). Bonner Zoologische Monographien Núm. 14 : 1-152. Any 1980.
* Kullander, S.O. 1986. Cichlid fishes of the Amazon River drainage of Peru. Swedish Museum of Natural History, Estocolm, Suècia, 431 pp.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Obac del Pi Gros

L'Obac del Pi Gros, és una obaga del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, en territori del poble de Bóixols.
Està situat a llevant de Bóixols i a l'esquerra del riu de Pujals.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic descriptiu, és una obaga on, en algun moment de la història, hi hagué un pi destacat en el seu entorn.
# Aequidens gerciliae

Aequidens gerciliae és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 «Aequidens gerciliae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Eigenmann, C. H. i W. L. Bray: A revision of the American Cichlidae. Ann. N.Y. Acad. Sci. 7: 607-624. Any 1894.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. 1986. Cichlid fishes of the Amazon River drainage of Peru. Swedish Museum of Natural History, Estocolm, Suècia, 431 pp.
* Kullander, S. O. i H. Nijssen: The cichlids of Surinam. E.J. Brill, Leiden and other cities, XXXIII+256 pp. Any 1989.
* Kullander, S. O. 1995. Three new cichlid species from southern Amazonia: Aequidens gerciliae, A. epae and A. michaeli. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 6 (núm. 2): 149-170.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Staeck, W. 2003. Cichliden-Lexikon, Tiel 3: Südamerikanische Zwergbuntbarsche. Dähne Verlag. Cichliden-Lexikon Tiel 3: 1-219.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Heliornis asiàtic

L'heliornis asiàtic (Heliopais personatus) és una espècie d'ocell de la família dels heliornítids (Heliornithidae), i única espècie del gènere Heliopais Sharpe, 1893.

## Hàbitat i distribució

Habita pantans i manglars de la zona indomalaia, des de Bangladesh cap a l'est, per Myanmar, Tailàndia i Cambodja, fins al sud del Vietnam i Malaca.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo (Zoo de Barcelona); Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
# Obac de la Creu de Ferri

L'Obac de la Creu de Ferri o Obaga de Sant Martí, o, també, Obaga dels Castellans, és una obaga a cavall dels termes municipals de Coll de Nargó (antic terme de Montanissell), a la comarca de l'Alt Urgell, i d'Abella de la Conca, a la del Pallars Jussà, en territori del poble de Bóixols.
Està situada al nord-est de Bóixols, a l'esquerra del riu de Pujals i al vessant nord-occidental del Setcomelles. La carretera L-511 hi fa tot el tomb. És al nord-est de l'Obac del Pi Gros.
La major part de l'obaga pertany a l'Alt Urgell. Únicament el seu extrem sud-occidental entra dins del terme d'Abella de la Conca i, per tant, en territori pallarès.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic descriptiu; és una obaga on hi hagué una creu de ferro, aquesta darrera paraula en una de les formes dialectals amb què es presenta.
# Allocareproctus jordani

Allocareproctus jordani és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 34 cm de llargària màxima (normalment, en fa 20) i 730 g de pes.
* Peritoneu negre.
* Cos de color vermell.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 75 i 631 m de fondària (normalment, entre 300 i 500).

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: badia de Sagami (Honshu, el Japó), les illes Kurils i l'est del mar d'Okhotsk.

## Longevitat

La seua esperança de vida és de 8 anys.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Pitruk D. L. & Fedorov V. V., 1993. Allocareproctus gen. novum (Scorpaeniformes, Liparidae) -- a new genus of snailfishes from the northwest Pacific Ocean. Voprosy Ikhtiol. v. 33 (núm. 1). 16-20.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Burke, C. V., 1930. Revision of the fishes of the family Liparidae. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 150: i-xii + 1-204.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Tokranov, A. M. i A. M. Orlov, 2003. Some biological traits of rare snailfishes (Liparidae) in the Pacific waters off the northern Kuril Islands and southeastern Kamchatka. Proc. Pac. Inst. Geogr. Kamchatka Branch 4: 209-226.
* ↑ Orr, J. W. i M. S. Busby, 2006. Revision of the snailfish genus Allocareproctus Pitruk & Fedorov (Teleostei: Liparidae), with descriptions of four new species from the Aleutian Islands. Zootaxa 1173:1-37.
* ↑ Kido, K., 1988. Phylogeny of the family Liparididae, with the taxonomy of the species found around Japan. Mem. Fac. Fish. Hokkaido Univ. (35)2:125-256.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Orlov, A.M., 1998. Demersal ichthyofauna of Pacific waters around the Kuril islands and Southeastern Kamchatka. Russ. J. Mar. Biol. 24(3):144-160.
* ↑ Tokranov, A. M. i A. M. Orlov, 2003.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Apistogramma rubrolineata

Apistogramma rubrolineata és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Riu Manuripi (Bolívia).

## Referències

* ↑ Regan, C. T. 1913. Fishes from the River Ucayali, Peru, collected by W. Mounsey. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 12 (núm. 69): 281-283.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Hein, G., A. Zarske & J. Zapata. 2002. Apistogramma rubrolineata sp. n. Ein neuer Buntbarsch (Teleostei: Perciformes: Cichlidae) aus dem Rio Manuripi, Departamento Pando, in Bolivien. Das Aquarium Núm. 402: 15-19.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander S. O.: A taxonomic study of the genus Apistogramma (Regan, 1913), with a revision of the brazilian and peruvian species (Teleostei: Percoidei: Cichlidae). Bonner Zoologische Monographien Núm. 14 : 1-152. Any 1980.
* Kullander, S.O. 1986. Cichlid fishes of the Amazon River drainage of Peru. Swedish Museum of Natural History, Estocolm, Suècia, 431 pp.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Obaga

L'obac o obaga (o bac, baga, bagueny per mal tall de l'article 'lo') i els menys freqüents ombria, ombriu, ombriva i ombradiu, en l'hemisferi nord és el vessant o coster ombrívol d'una muntanya orientat al nord, mentre que correspondria al vessant sud en l'hemisferi sud. El vessant oposat, més exposat al sol, s'anomena solana.
L'orientació al nord comporta més ombra i es conserva millor la humitat, tot i que també és més freda. En latituds mitjanes i climes secs o subhumits, com els generals als Països Catalans, l'efecte de l'obaga és més intens i fa que la vegetació espontània sigui més densa i amb millors condicions hídriques per a vegetar.
La pinassa (Pinus nigra), el grèvol o la maduixera són típiques de la vegetació en les obagues. En llocs molt àrids i calorosos (com les comarques alacantines) espècies com l'alzina o el llentiscle es refugien en les obagues que en climes més humits es troben a la solana. Les orientacions intermèdies participen en part de les característiques climàtiques dels obacs i les solanes.

## Referències

* ↑ «Obaga». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Aethotaxis mitopteryx mitopteryx

Aethotaxis mitopteryx mitopteryx és una subespècie de peix que pertany a la família dels nototènids. Menja zooplàncton. A l'Antàrtida és depredat per Cygnodraco mawsoni. És un peix d'aigua marina i batipelàgic, el qual viu fins als 850 m de fondària. Es troba a l'oceà Antàrtic: la badia de Prydz i les illes dels mars de Scotia, de Weddell i de Ross. És inofensiu per als humans.

## Descripció

* Pot arribar a fer 42 cm de llargària màxima.
* És de color gris amb tons violats, més clar al ventre i amb una brillantor metàl·lica (conservat en alcohol, esdevé gris morat o marró clar al dors).
* 7 espines i 34 radis tous a l'aleta dorsal i 30 radis tous a l'anal.
* L'emmagatzematge de lípids en les cèl·lules del seu teixit adipós, així com la calcificació reduïda de l'esquelet li proporcionen flotabilitat.

## Referències

* ↑ DeWitt, H. H., 1962. A new Antarctic nototheniid fish with notes on two recently described Nototheniiformes. Copeia 1962 (núm. 4): 826-833.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Pakhomov, E.A., 1998. Diet of two Antarctic dragonfish (Pisces: Bathydraconidae) from the Indian sector of the Southern Ocean. Antarc. Sci. 10(1):55-61.
* ↑ FishBase (anglès)
* 1 2 Dewitt, H.H., P.C. Heemstra i O. Gon, 1990. Nototheniidae. P. 279-331.
* ↑ Gerasimchuk, V.V. i A.S. Piotrovskiy, 1980. A find of a rare Aethotaxis mitopteryx (DeWitt, 1962) (Nototheniidae, Osteichthyes) in the indian ocean sector of the Antarctic. J. Ichthyol. 20(4):138-140.
* ↑ Eastman, J.T. i R.R. Eakin, 2000. An updated species list for notothenioid fish (Perciformes; Notothenioidei), with comments on Antarctic species. Arch. Fish. Mar. Res. 48(1):11-20.
* ↑ Hureau, J.-C., 1985. Nototheniidae. P. 323-385. A: W. Fischer i J.C. Hureau (eds.). FAO species identification sheets for fishery purposes. Southern Ocean (Fishing areas 48, 58 and 88). Roma. Vol. 2:233-470.
* ↑ Dewitt, H.H., P.C. Heemstra i O. Gon, 1990. Nototheniidae. P. 279-331. A: O. Gon i P.C. Heemstra (eds.). Fishes of the Southern Ocean. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* ↑ Miller, R.G., 1993. A history and atlas of the fishes of the Antarctic Ocean. Foresta Institute, Nevada.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Ekau, W., 1991. Reproduction in high Antarctic fishes (Notothenioidei). Meeresforsch. 33:159-167.
* Duhamel G., Gasco N. i Davaine P., 2005. Poissons des Iles Kerguelen et Crozet. París: Muséum national d'Histoire naturelle.
* Kellermann, A. (ed.), 1990. Identification key and catalogue of larval Antarctic fishes. Ber. Polarforsch. 67:1-136.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Hel·leni (Nàucratis)

L'Hel·leni (en grec Ἑλλήνιον) fou un santuari comú dels antics grecs a Nàucratis, al delta del Nil (Egipte).
L'Hel·leni fou un recinte sagrat dedicat "als déus dels grecs", segons consta en ceràmica grega trobada al templet, on predominen les figures de terracota, sobretot pròtoms. Es va erigir quan la ciutat de Nàucratis va florir amb el faraó Amosis (570 - 526 ae), en concedir-li un estatus especial per als mercaders grecs. El tèmenos va ser construït amb l'esforç conjunt de nou polis gregues orientals, les jònies de Quios, Teos, Focea i Clazòmenes, les dòries de Cnidos, Rodes, Halicarnàs i Faselis i l'eòlia de Mitilene.
| « | "El faraó Amosis fou també amic dels grecs i els feu molt de bé. Als que arribaven a Egipte els donà Nàucratis perquè hi visqueren. Als que no volien viure-hi, sinó dedicar-se al comerç marítim, els regalà camps perquè hi alçaren altars i recintes sagrats per als déus. El més important, el més famós, anomenat Hel·leni, fou erigit entre totes aquestes ciutats: de les jònies, Quios, Teos, Focea i Clazòmenes; d'entre les ròdies, Cnido, Rodes, Halicarnàs i Faselis; d'entre les eòlies, només Mitilene." | » |
| — Heròdot. Historiae II, 178. |||

## Referències

* ↑ Thomas J. Figueira. Excursions in Epichoric History: Aiginetan Essays. Lanham: Rowman & Littlefield Publishers, 1993, p. 319. ISBN 0-8476-7792-3.
* ↑ Mogens Herman Hansen y Kurt A. Raaflaub. More Studies in the Ancient Greek "polis" (en anglés). Stuttgart: Franz Steiner Verlag, 1996, p. 23-24. ISBN 3-515-06969-0.
* ↑ Woudhuizen, Frederik Christiaan. The Ethnicity of the Sea Peoples: De Etniciteit Van de Zeevolken (en anglès). Erasmus Universiteit Rotterdam, 2006, p. 22.
* ↑ Thomas, Ross I. «Naukratis: Stone and terracotta figures – an introduction (2015)». Naukratis: Greeks in Egypt. The British Museum, Online Research Catalogue., 01-01-2015.
* ↑ Los nueve libros de la Historia: Libro II Wikisource.
# Obac del Barranc de l'Espona

L'Obac del Barranc de l'Espona és una extensa obaga del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà. Es troba en territori de Mur.
Està situat a la dreta del barranc de l'Espona, davant mateix i al sud-oest de Puigcercós Vell, a l'extrem nord-est del terme municipal de Castell de Mur.
# Allotoca

Allotoca és un gènere de peixos pertanyent a la família dels goodèids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic.

## Taxonomia

* Allotoca catarinae (de Buen, 1942)
* Allotoca diazi (Meek, 1902)
* Allotoca dugesii (Bean, 1887)
* Allotoca goslinei (Smith & Miller, 1987)
* Allotoca maculata (Smith & Miller, 1980) †
* Allotoca meeki (Álvarez, 1959)
* Allotoca regalis (Álvarez, 1959)
* Allotoca zacapuensis (Meyer, Radda & Domínguez, 2001)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ De Buen, F., 1942. Una nueva subespecie del Neoophorus diazi (Meek). (Pisces-Goodeidae). An. Inst. Biol. Mex. v. 13 (núm. 1): 341-349.
* ↑ Meek, S. E., 1902. A contribution to the ichthyology of Mexico. Field Columbian Mus. Zool. Ser. v. 3 (núm. 6): 63-128, Pls. 14-31.
* ↑ Bean, T. H., 1887. Descriptions of five new species of fishes sent by Prof. A. Dugès from the Province of Guanajuato, Mexico. Proceedings of the United States National Museum v. 10 (núm. 637): 370-375.
* ↑ Smith, M. L. & R. R. Miller, 1987. Allotoca goslinei, a new species of goodeid fish from Jalisco, Mexico. Copeia 1987 (núm. 3): 610-616.
* ↑ Smith, M. L. & R. R. Miller, 1980. Allotoca maculata, a new species of goodeid fish from western México, with comments on Allotoca dugesi. Copeia 1980 (núm. 3): 408-417.
* 1 2 Álvarez, J., 1959. Contribución al conocimiento del género Neoophorus (Pisces, Goodeidae). Ciencia (Mex. City) v. 19 (núms. 1-3): 13-22.
* ↑ Meyer, M. K., A. C. Radda & O. D. Domínguez, 2001. Notes on the genera Neoophorus (Hubbs & Turner, 1937) and Allotoca (Hubbs & Turner, 1937), with a description of a new species of Allotoca from Laguna de Zacapu, Michoacán, Mexico (Teleostei, Cyprinodontiformes: Goodeidae). Ann. Naturhist. Mus. Wien v. 103B: 453-460.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Apistogramma salpinction

Apistogramma salpinction és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ Regan, C. T. 1913. Fishes from the River Ucayali, Peru, collected by W. Mounsey. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 12 (núm. 69): 281-283.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander S. O.: A taxonomic study of the genus Apistogramma (Regan, 1913), with a revision of the brazilian and peruvian species (Teleostei: Percoidei: Cichlidae). Bonner Zoologische Monographien Núm. 14 : 1-152. Any 1980.
* Kullander, S.O. 1986. Cichlid fishes of the Amazon River drainage of Peru. Swedish Museum of Natural History, Estocolm, Suècia, 431 pp.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Kullander, S. O. & E. J. G. Ferreira. 2005. Two new species of Apistogramma Regan (Teleostei: Cichlidae) from the rio Trombetas, Pará state, Brazil. Neotropical Ichthyol. v. 3 (núm. 3): 361-371.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.