OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escut de la República Dominicana

L'escut de la República Dominicana és gairebé una reproducció de la bandera estatal. Fou creat arran de la proclamació de la independència (1844) i des de llavors ha experimentat nombroses modificacions (se'n té constància de l'existència de catorze modalitats diferents). Els de la primera època tenen elements comuns amb l'escut haitià, com el barret frigi i els canons. El que presenta uns elements més acostats a l'escut utilitzat actualment és del 1857. L'actual fou dissenyat per Casimiro Nemesio de Moya i oficialitzat mitjançant el decret del 6 de febrer de 1913 pel govern del president Adolfo Alejandro Nouel.
Es tracta d'un escut quadrilong amb els angles superiors sortints, els inferiors arrodonits i una base acabada en punta al centre. És quarterat: el primer i el quart quarters, d'atzur; el segon i el tercer, de gules; ressaltant sobre el tot, una creu d'argent. Està carregat d'un llibre obert d'argent que reprodueix el versicle 8:32 de l'Evangeli de Sant Joan, on diu en espanyol: Y la verdad os hará libres ('I la veritat us farà lliures'), somat d'una creu llatina d'or i acoblat d'un trofeu format per sis llances d'on pengen sengles banderes nacionals, tres a cada banda. Està acompanyat per un ram de llorer a la destra i una palma a la sinistra, passats en sautor i units per sota amb una cinta de gules. A la part superior de l'escut hi figura una cinta d'atzur amb el lema nacional DIOS – PATRIA – LIBERTAD ('Déu – Pàtria – Llibertat'), escrit en lletres d'or; a la part inferior, una cinta de gules amb el nom de l'estat, REPÚBLICA DOMINICANA, en lletres d'or.
L'escut apareix al centre de la bandera dominicana.

## Vegeu també

* Bandera de la República Dominicana

## Enllaços externs

* L'escut d'armes de la República Dominicana (castellà)
* Heraldry of the World – Escut de la República Dominicana (anglès)
* Hubert Herald – Escut de la República Dominicana (anglès)
# Escut de la Riba

L'escut oficial de la Riba té el següent blasonament:
Escut caironat: d'atzur, un molí paperer d'or acompanyat al peu d'un geminat ondat d'argent en faixa. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 16 d'octubre de 1996.
El poble, situat vora el Brugent i el Francolí, ha fet servir de sempre l'energia de l'aigua del riu per fer moure els molins tèxtils emplaçats al costat del riu, avui transformats en fàbriques de paper. L'escut mostra un d'aquests molins tradicionals i el riu Brugent o el Francolí.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Camp

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 16 d'octubre de 1996, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de la Riba.» (pdf). DOGC num 2278, 16-10-1996. [Consulta: 25 juny 2010].
# Escut de la Ribera d'Ebre

L'escut oficial de la Ribera d'Ebre té el següent blasonament: Escut caironat: de sinople, una faixa ondada d'atzur rivetada d'argent; la bordura componada d'or i de gules. Per timbre una corona mural de comarca.
Va ser aprovat el 22 de setembre del 1989. La faixa ondada d'atzur simbolitza el riu Ebre en el seu pas per la comarca. La bordura representa els quatre pals de l'escut de Catalunya.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Ribera d'Ebre

## Referències

* ↑ «Anunci d'aprovació de l'escut heràldic comarcal de la Ribera d'Ebre». DOGC, 22-09-1989. Arxivat de l'original el 2022-12-25 [Consulta: 25 desembre 2022].
* ↑ «Imatge corporativa». [Consulta: 25 desembre 2022].
# Escut de la Trinitat

L'Escut de la Trinitat és una imatge creada a l'edat mitjana per resumir gràficament la doctrina de la Santíssima Trinitat. També s'anomena en llatí "scutum fidei", l'escut de la fe.
L'escut està compost per quatre cercles. Un d'ells, ubicat al centre, conté la paraula Déu i formant un triangle que envolta aquest cercle hi ha quatre cercles idèntics que contenen els noms de les persones de la Trinitat: Pare, Fill i Esperit Sant. Aquests cercles estan units per línies on s'indica "és" i "no és", referint-se que les tres possibles cares de Déu són i no són el mateix, exemplificant així el misteri de la doctrina trinitària. Les paraules "no és" ajuden a formar el triangle, són els costats i els cercles els seus vèrtex, mentre que les paraules "és" uneixen els tres cercles exteriors amb el cercle central. D'aquesta manera, si es desenvolupen tots els enunciats possibles, s'obté que les tres persones són Déu però que no són el mateix entre elles.
El simbolisme de l'emblema recull la tradició iconogràfica cristiana. El cercle indica perfecció i conté les paraules dels noms divins. El triangle és una figura divina i està formada per tres costats, essent tres un nombre sagrat per correspondre justament a les tres persones trinitàries, tal com explica Francis Bacon. Alternant com a subjecte de les proposicions els cercles exteriors i l'interior es poden obtenir dotze enunciats diferents referits a la divinitat i el nombre dotze es refereix als dotze deixebles de Jesús.
Les primeres representacions de l'Escut de la Trinitat daten del segle xii i tenen com a influències tant el Nus borromeu, que al seu torn prové dels símbols inspirats en la trisquela indoeuropea i la representació de l'arbre de la vida en la tradició de la Càbala, on les sefirot apareixen igualment com a cercles units per línies. La imatge apareix sobretot en llibres teològics i després apareixerà com a decoració de vitralls i il·lustracions diverses. La màxima popularitat de l'escut s'assoleix al renaixement. La representació pot aparèixer sola o dins d'un escut real, considerat part de les armes dels cristians per defensar la seva fe. En aquest aspecte, figura als braços de cavallers cristians en manuscrits o com a complement de l'espasa tradicional de l'arcàngel Miquel. L'escut pot presentar variants, com la posició dels cercles exteriors o l'orientació inversa del triangle. També es consideren variacions regulars el símbol que presenta el triangle amb els costats arrodonits, per concordar amb les vores externes de l'escut d'armes.

## Referències

* ↑ Scutum Fidei a l'Enciclopèdia Bíblica
* ↑ Gage, John. Color and Meaning: Art, Science, and Symbolism. University of California Press, 1999. ISBN 9780520226111 [Consulta: 18 octubre 2016].
# Operació Ivy

L'Operació Ivy fou la vuitena sèrie de proves nuclears, composta per un parell de poderoses bombes atòmiques detonades pels Estats Units a finals del 1952. Les proves es dugueren a terme a l'atol d'Enewetak, a les Illes Marshall.
Fou precedida per l'Operació Tumbler-Snapper, i fou succeïda per l'Operació Upshot-Knothole.
Fou una de les operacions nuclears més polèmiques d'aquella època, tenint en compte que s'estava en la Guerra Freda, i les sèries de proves realitzades en anys anteriors —tret de Trinity— havien sigut molt poc conegudes i de poc poder.
Les dues proves detonades en l'Operació Ivy foren Ivy Mike, la primera bomba H de la història, i Ivy King, el dispositiu més gran que hagi utilitzat únicament el procés de fissió nuclear.
Detonacions de l'Operació Ivy :
| Sobrenom de la prova | Data de la detonació | Lloc | Rendiment | Observacions |
| Ivy Mike | 10/1952 | Illa d'Elugelab (l'explosió termonuclear provocà la seva vaporització completa), atol Enewetak (Illes Marshall) | 10,4 megatones (10.400 kilotones) | Primera bomba d'hidrogen de la història |
| Ivy King | 11/1952, 23:30 (hora mundial) | Illa Runit, atol Enewetak, Illes Marshall | 0,500 megatones (500 kilotones) | Bomba de fissió més gran de la història |

## Ivy Mike, la primera bomba d'hidrogen

Ivy Mike fou la primera bomba termonuclear. Es feu detonar a l'illot d'Elugelab, a l'atol Enewetak, el dia 31 d'octubre del 1952 a les 19:15 del 31 d'octubre (hora mundial) o 7:15 de l'1 de novembre del 1952 (hora local). L'enorme explosió desintegrà l'illot i el bolet atòmic arribà fins a l'estratosfera.

## Ivy King, la major bomba atòmica de fissió

Ivy King fou la bomba de fissió més gran de la història. Es detonà el 16 de novembre del 1952 a les 11:30, hora local (o a les 23:30, hora mundial). La seva detonació es feu a l'aire, després de ser llançada per un bombarder B-36H.

## Referències

* ↑ La paraula anglesa ivy significa heura.
* 1 2 3 Chuck Hansen: U. S. nuclear weapons: the secret history. Arlington: AeroFax, 1988.
# Estació de Roca-Cúiper

Esquema :
L'Estació de Roca Cúiper, és un baixador de ferrocarril situat al mig dels nuclis de població de Roca i Cúper pertanyents respectivament a Meliana i Foios. Situada entre l'estació d'Albuixec i l'estació del Cabanyal, s'hi aturen alguns combois de la línia C-6 de Rodalies Renfe de València direcció Castelló de la Plana i direcció València-Nord, un cada hora. L'estació es troba a la línia del Corredor Mediterrani, per la qual cosa passen molts trens de llarg recorregut sense parar.
El baixador és molt bàsic, no disposant de sala d'espera, ni venda de bitllets, només unes marquesines a les andanes.
Rodalies València de Renfe :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| València-Nord | València-Cabanyal | C-6 | Albuixec | Castelló de la Plana |

## Vegeu també

* Línia 6 (Rodalies València)
* Rodalies València
* Renfe Operadora
# Uta d'Albertis

L'uta d'Albertis (Pseudochirops albertisii) és una espècie de marsupial de la família dels pseudoquírids. Viu a Indonèsia i Papua Nova Guinea. El seu hàbitat natural són els boscos secs tropicals o subtropicals.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 53. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Helgen, K.; Dickman, C.; Salas, L. Pseudochirops albertisii. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 desembre 2008.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Estat de Trujillo

L'Estat de Trujillo és un dels vint-i-tres estats en què és dividida Veneçuela. La capital de l'estat és Trujillo. El 2011 tenia 765.964 habitants. L'estat està dividit en vint municipis (entre parèntesis la seus municipal):
* Andrés Bello (Santa Isabel)
* Boconó (Boconó)
* Bolívar (Sabana Grande)
* Candelaria (Chejendé)
* Carache (Carache)
* Escuque (Escuque)
* José Felipe Márquez Cañizales (El Paradero)
* José Vicente Campo Elías (Campo Elías)
* La Ceiba (Santa Apolonia)
* Miranda (El Dividive)
* Monte Carmelo (Monte Carmelo)
* Motatán (Motatán)
* Pampán (Pampán)
* Pampanito (Pampanito)
* Rafael Rangel (Betijoque)
* San Rafael de Carvajal (Carvajal)
* Sucre (Sabana de Mendoza)
* Trujillo (Trujillo)
* Urdaneta (La Quebrada)
* Valera (Valera)

## Referències

* ↑ «Estat de Trujillo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Orde de l'Amarant

L'Ordre de l'Amarant en anglès: Order of the Amaranth) és una organització maçònica fraternal i benèfica, per a mestres maçons i les seves esposes fundada en l'any 1873.
Els seus membres han de ser majors de 18 anys, els homes han de ser mestres maçons i les dones han d'estar relacionades amb els maçons, ja sigui com a esposes, mares, filles, vídues, germanes, tietes, o haver estat membres actives de l'Orde Internacional de l'Arc de Sant Martí per Nenes o de les Filles de Job durant més de tres anys i haver estat recomanades per un mestre maçó.
En els ensenyaments de l'ordre, es recorda als seus membres, els seus deures cap a Déu, el seu país, i el seu proïsme, han de mostrar, de paraula i amb fets, la seva creença en la regla d'or, i han d'estar conformes amb els principis de l'ordre: Veritat, Fe, Saviesa i Caritat. La creença en un Esser Suprem, es un requeriment per formar part de l'organització.
L'Orde de l'Amarant col·labora amb l'associació americana de la diabetis, i reuneix fons que son donats en forma de subvencions per als investigadors. A través dels seus esforços, l'orde espera trobar una cura per a la diabetis.

## Referències

* ↑ «www.diabetes.org/». Arxivat de l'original el 2017-01-16. [Consulta: 15 gener 2017].
# Orde de l'Elefant

L'Orde de l'Elefant (en danès Elefantordenen) és el màxim orde honorífic danès. L'Ordre de l'Elefant (en danès: Elefantordenen) és una ordre de cavalleria danesa i és l'honor més alt de Dinamarca. Té orígens al segle XV, però existeix oficialment des de 1693, i des de l'establiment de la monarquia constitucional el 1849, ara s'utilitza gairebé exclusivament per honrar la reialesa i els caps d'estat. El 1958 se'n modificaren els estatuts mitjançant una ordre reial, permetent que les dones també poguessin ser membres de l'orde.
El Gran Mestre de l'Orde és el monarca danès; i pràcticament està reservada als membres de la família reial danesa, així com a membres de cases reials estrangeres i caps d'estat. En circumstàncies molt excepcionals pot ser atorgada a un particular. L'únic membre viu de l'orde en aquestes circumstàncies excepcionals és Mærsk Mc-Kinney Møller, un magnat industrial i filantrop.
Els dies de l'orde són l'1 de gener, el 28 de juny i l'aniversari de la reina.
Després del traspàs d'un membre de l'orde, la insígnia de l'orde ha de ser tornada.
Entre els receptors estan el general Dwight Eisenhower, el mariscal Sir Bernard Law Montgomery, Sir Winston Churchill, el professor Niels Bohr (pare de l'estructura de l'àtom) i Lech Walesa (com a icona excepcional de la llibertat, la pau i la solidaritat, representant l'esperit de la «Nova Europa»). Com a curiositat, cal esmentar que el president de Romania Nicolae Ceaucescu rebé l'orde durant la seva visita d'Estat a Dinamarca el 1980, però va ser revocada per la reina el 23 de desembre de 1989 i el seu nom fou eliminat dels llistats oficials (ha estat l'únic cas en tota la història de l'orde).
Els membres de la família reial espanyola de l'orde són els reis Joan Carles I i Sofia de Grècia, així com la infanta Cristina de Borbó, però el rei Felip VI no hi figura.

## Insígnia

* El collar: És d'or. Consisteix en elefants i torres alternes. A la manta dels elefants hi ha una «D» de Dania, nom llatí de Dinamarca.
* La insígnia: És un elefant d'esmalt blanc, d'uns 5 cm d'alçada. Sobre l'elefant hi ha una torre, i davant la torre, un moro amb una llança daurada. A la dreta de l'elefant hi ha una creu de diamants, i a l'esquerra, el monograma del monarca vigent.
* L'estrella: És una estrella de vuit puntes de plata. Al centre hi ha un medalló vermell amb una creu, envoltada per una branca de llorer de plata. Es llueix a l'esquerra del pit.
* La banda: És de color blau cel, de 10 cm d'amplada. Penja de l'espatlla esquerra i es lliga a la dreta de la cintura, amb la insígnia al nus. El collar no es llueix amb la banda.

## Referències

* ↑ «The Royal Orders of Chivalry». The Danish Monarchy, 14-01-2011. Arxivat de l'original el 9 març 2011. [Consulta: 1r març 2011].
# Orde de la Dannebrog

L'Orde de la Dannebrog, o Orde de la Creu de Dinamarca (danès: Dannebrogordenen) és un orde danès creat pel rei Cristià V el 1671, i atorgat per honorar i recompensar als membres de l'estat danès pel seu servei meritori, tant civil com militar, per la seva contribució particular a les arts, les ciències, els negocis, o pel treball en benefici dels interessos danesos.

## Història

L'origen d'aquest orde, creada en temps de l'absolutisme, va ser per dividir la noblesa. Als seus orígens només admetia a 50 membres, amb el Mestre de l'Orde (el monarca danès) i els seus fills a part.
Si bé a la seva creació només tenia un grau, el 1808 es modificaren els seus estatuts, seguint les directrius de la Legió d'Honor francesa, dividint-la en diversos graus. El 1951 va obrir-se a les dones. Cada any és atorgada a uns 500-600 danesos i estrangers.
Els dies de l'Orde de la Creu de Dinamarca són el 28 de gener, el 15 d'abril, el 28 de juny i el dia de l'aniversari de la Reina. La Reina encapçala l'orde, i el Príncep Henrik és el Canceller. La insígnia ha de ser tornada a la mort del posseïdor.

### Classes

L'orde està dividit en 4 classes i 6 graus:
* Classe Gran Comandant: llueix la insígnia amb diamants penjant del coll (cavallers) o en un llaç (dames), i l'estrella a l'esquerra.
- Orde de 1a Classe:
* Gran Creu: llueix la insígnia al collar i a una banda sobre l'espatlla dreta, a més de l'estrella a l'esquerra.
- Comandant de 1a: llueix la creu de pit a l'esquerra i la insígnia penjant del coll (cavallers)
* Orde de 2a Classe:
- Comandant: llueix la insígnia penjant del coll (cavallers) o en un llaç (dames)
- Cavaller de 1a classe: llueix la insígnia penjant d'un galó (cavallers) o d'un llaç (dames), amb una roseta
* Orde de 3a Classe:
- Cavaller: llueix la insígnia penjant d'un galó (cavallers) o d'un llaç (dames) La classe Gran Comandant està reservada a persones d'origen principesc, amb un màxim de 7 membres.
També hi ha una Creu d'Honor, atorgada a aquells que ja l'han rebuda. La insígnia és similar a la de l'orde, però és tota de plata, i és lluïda en un galó (cavallers) o en un llaç (dames) amb una roseta.

## Insígnia

* El Collar: Està fet en or, amb creus alternant-se amb els monogrames coronats dels reis Valdemar II Sejr i Christian V.
* La Insígnia: Una creu danesa en esmalt vermell i blanc. Pels cavallers és de plata, mentre que per a la resta és daurat. Penja del monograma del monarca vigent. A l'anvers, la creu llueix el monograma coronat de Christian V i el lema de l'orde "GUD OG KONGEN" (Déu i el Rei). Al revers, apareixen els monogrames coronats dels reis Valdemar II Sejr, Christian V i Frederik VI i les dates dels seus ascensos al tron (1219, 1671 y 1808). A cadascun dels angles figura una corona reial.
* L'Estrella: És una estrella platejada de 8 puntes amb la Creu de Dinamarca al centre, per la qual cosa la punta inferior de l'estrella queda oculta. La creu és igual que la de la insígnia, però sense les corones i els monogrames als braços.
* La Creu: És similar a la de l'estrella, però en plata en lloc d'esmalt.
El galó és blanc amb les puntes vermelles, els colors nacionals de Dinamarca.
# Ordinance of Labourers

L'Ordinance of Labourers (1349) (Ordenança dels treballadors) és un text legal de l'Anglaterra medieval que sovint es considera el punt d'inici del dret laboral anglès. Específicament fixa salaris i imposa un control de preus, requereix que tothom que estigui per sota dels 60 anys treballi, prohibeix captar els serfs dels altres senyors i altres temes.
L'Ordinance es va emetre en resposta a les conseqüències demogràfiques i laborals de la Pesta negra (1348-1350) a Anglaterra. S'ha estimat que per aquesta malaltia morí entre el 30-40% de la població europea. Els treballadors que van sobreviure van demanar una millora de les condicions laborals.
Els terratinents es resistien a acceptar els salaris més alts i hi va haver una gran inflació dels preus.
Aquesta llei va ser emesa pel rei Eduard III d'Anglaterra el 18 de juny de 1349. Tanmateix no va ser gaire efectiva i va haver de ser reforçada amb un Estatut dels Treballadors (Statute of Labourers) l'any 1351.

## Referències

* ↑ Employment Law: Cases and Materials. Rothstein, Liebman. Sixth Edition, Foundation Press. Page 20.
* 1 2 Cartwright, Frederick F. 1991. Disease and History. New York: Barnes & Noble. pp. 32-46.
* 1 2 What was the Economy Like After the Black Death? The Plague and England, Cardiff University. Retrieved on April 11, 2009.

## Enllaços externs

* Complete text of the Ordinance of Labourers, 1349, from Sources of British History Arxivat 2014-07-01 a Wayback Machine.
* Complete text of the Ordinance of Labourers, 1349, from Fordham University
# Ordre d'enllaç

L'ordre d'enllaç és el nombre d'enllaços químics existents entre un parell d'àtoms. Per exemple, en el nitrogen molecular, N≡N, l'ordre d'enllaç és 3, en l'acetilè, H-C≡C-H, l'ordre d'enllaç entre els dos àtoms de carboni és 3 i l'ordre d'enllaç C-H és 1. L'ordre d'enllaç dona una indicació de l'estabilitat de l'enllaç. No cal que sigui un nombre enter, per exemple en la molècula de benzè,on els orbitals moleculars deslocalitzats contenen 6 electrons pi sobre els sis àtoms de carboni, constituient essencialment mig enllaç pi. Junt amb l'enllaç sigma, l'ordre d'enllaç és 1,5.
En la Teoria dels enllaços orbitals moleculars, l'ordre d'enllaç entre dos àtoms es defineix com la semidiferència entre el nombre d'electrons enllaçants i el nombre d'electrons antienllaçants. L'ordre d'enllaç també és un índex de la força d'enllaç i es fa servir extensivament en la teoria de l'enllaç de valència.
$O.E.={\frac {{\text{nombre d'electrons enllaçants}}-{\text{nombre d'electrons antienllaçants}}}{2}}$
Per exemple, el concepte d'ordre d'enllaç es fa servir en el potencial de l'ordre d'enllaç en dinàmica molecular.
La magnitud de l'ordre d'enllaç està associada amb la longitud de l'enllaç. Segons Pauling, l'ordre d'enllaç es descriu experimentalment per:
$s_{ij}=e^{\left[{\frac {R_{ij}+d_{ij}}{b}}\right]}$
On $R_{ij}$ és la longitud d'enllaç mesurada experimentalment, $d_{ij}$ és la longitud de l'enllaç simple, i b és una constant que depèn dels àtoms. Una bona aproximació per a b sol ser 0,37.
# Orella de gat negra

L'orella de gat negra (Helvella lacunosa), també anomenada orella de llebre negra i orella de gat grisa, és un bolet comestible de l'ordre de les pezizals.

## Descripció

Bolet de fins a 10 cm d'alçària, amb un barret prim i rebregat d'entre 2 i 8 cm de color molt variable, marró negrós o negre. Presenta entre 2 i 3 lòbuls molt ondulats que recorda una sella de muntar damunt un peu buit i irregular amb solcs i arestes i de color marró o negrós. La carn és prima i elàstica.

## Hàbitat

Es pot trobar a la tardor en boscos humits de pinars i alzinars, sobretot en els marges i clarianes de boscos. És més abundant entre molses, en zona calcària i, per tant, en terres bàsics.

## Gastronomia

Tot i que es tracta d'un bolet molt usat en la nostra cuina s'ha d'anar alerta amb ell, ja que només es pot menjar després d'una llarga cocció, ja que cru no és comestible. De fet, es recomana tirar l'aigua de la primera ebullició, ja que conté hemolisines que destrueixen els glòbuls vermells.
El mateix es pot dir del seu cosí germà l'orella de llebre blanca (Helvella crispa).
# Oreneta australiana

L'oreneta australiana (Hirundo neoxena) és una espècie d'ocell de la família dels hirundínids (Hirundinidae). Es troba a Austràlia i Nova Zelanda, en una varietat d'hàbitats, principalment en zones obertes, clarianes artificials o entorns urbans, però no boscos deserts o densos. El seu estat de conservació es considera vulnerable.

## Referències

* ↑ «Oreneta australiana». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Swallows» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 608. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Davis, Danielle. «Welcome Swallow». Arxivat de l'original el 25 de novembre 2012. [Consulta: 23 desembre 2010].
* ↑ BirdLife International. «Welcome Swallow. Hirundo neoxena» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2017. [Consulta: 11 setembre 2023].