OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arrowmont School of Arts and Crafts

L'Arrowmont School of Arts and Crafts és un centre d'Arts i Oficis ubicat a la ciutat nord-americana de Gatlinburg, Tennessee. És 'escola d'artesania més antiga de Tennessee, i ofereix tallers d'arts i manualitats com ara pintura, treball de la fusta, dibuix, vidre, fotografia, cistelleria, ceràmica, arts de la fibra, arts del llibre i treball del metall. L'escola té un programa d'artistes en residència d' 11 mesos per a artistes novells. El campus d'Arrowmont conté els edificis més antics de Gatlinburg i comprèn dos districtes històrics que figuren al Registre Nacional de Llocs Històrics.
La història d'Arrowmont està arrelada en una escola fundada per la fraternitat de dones Pi Beta Phi a Gatlinburg el 1912. L'escola va proporcionar l'única educació pública per als nens a la zona fins que el comtat de Sevier va assumir el control de les seves escoles públiques a principis dels anys quaranta del segle xx. Beta Phi va ajudar a preparar Gatlinburg per al proper boom del turisme (arran de la creació del Great Smoky Mountains National Park) i també va ajudar els residents de Gatlinburg a accedir al mercat nacional de l'artesaniadels Apalatxes amb l'establiment d'aquest centre a la dècada de 1920.
Després que el comtat aconseguís el control de l'escola el 1943, Pi Beta Phi i la Universitat de Tennessee van establir uns tallers d'artesania que es van convertir en el que ara és Arrowmont.
El campus de l'escola va ser danyat el 29 de novembre de 2016, quan un incendi forestal del proper parc nacional de les Great Smoky Mountains es va estendre per Gatlinburg. Arrowmont va perdre dos edificis de dormitoris i un cobert de manteniment. Tots els altres edificis van resultar il·lesos.

## Referències

* ↑ Susan Knowles and Carroll Van West, National Register of Historic Places Nomination Form for Settlement School Community Outreach Historic District, 26 March 2007.
* ↑ Susan Knowles, Pi Beta Phi Settlement School.
* ↑ Amy McRary, "Most of Arrowmont Survives Gatlinburg Fire," Knoxville News Sentinel, 29 November 2016.

## Enllaços externs

* Arrowmont School of Arts and Crafts — lloc oficial
* De Pi Beta Phi a Arrowmont — col·lecció digital d'assajos i fotografies de la Universitat de Tennessee que documenten la història d'Arrowmont i el seu impacte a Gatlinburg
* Pàgina de l'Arrowmont School of Arts and Crafts a Craft in America
# Arroyo Maldonado

L'Arroyo Maldonado és un rierol del departament de Maldonado, al sud de l'Uruguai.
És un afluent del Riu de la Plata i es troba proper a la Sierra de los Caracoles. Des de la serralada va en direcció est cap a San Carlos i des d'aquí flueix en direcció sud fins a l'Arroyo San Carlos. Finalment, passa per l'oest de les ciutats de Maldonado i de Punta del Este, a més de recórrer San Rafael – El Placer i La Barra.

## Referències

* ↑ «Informació a la pàgina web de la Facultat de Ciències» (en castellà). Universitat de la República. [Consulta: 29 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Arroyo Maldonado a puntaweb.com (castellà)
* Arroyo Maldonado a puntadeleste.com Arxivat 2011-03-16 a Wayback Machine. (castellà)
* Vista aèria de l'Arroyo Maldonado a La Barra Arxivat 2010-12-28 a Wayback Machine. (castellà)
# Arròs de paret

L'arròs de paret (Sedum dasyphyllum) és una espècie de la família de les crassulàcies que habita al sud d'Europa i parts del centre. Naturalitzada a Bèlgica, Gran Bretanya, Dinamarca, Irlanda i Holanda. en murs vells, roques i replans de pedra calcària. El seu nom genèric «Sedum» és una simple transposició del llatí sedum-i que en èpoques romanes designava certes Crassulaceae (Sempervivum tectorum, Sedum album i Sedum acre), i usat per Plini el Vell en la seva Naturalis Historia, 18, 159. El seu nom específic «dasyphyllum» és un epítet llatí que significa "fulles peludes".
És una planta perenne, embullada, grisenca o vermellosa. Fulles de 3-5 mm, glauques, ovoides o gairebé arrodonides, en la seva major part oposades, pubescents, sovint una mica viscoses. flors de 5-6 mm, amb pètals de color blanc, o amb ratlles roses, en inflorescències laxes. El nom d'espècie es deu a la característica de les seves fulles peloses i embullades (en llatí dasy = vellós). El seu nombre cromosòmic és n = 14

## Referències

* ↑ Sedum dasyphyllum va ser descrita per Carl von Linné i publicat a Species Plantarum, 431 en 1753, vegeu, «Sedum dasyphyllum». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
* 1 2 «Sedum dasyphyllum». [Consulta: obra= Real Jardín Botánico: Flora Ibérica].
* ↑ Polunin, O. Guía fotográfica de las flores silvestres de España y de Europa. Barcelona:Omega, 1989. ISBN 84-282-0857-3.
* ↑ Aedo, C. 1997. Sedum L. in Castroviejo, S., Aedo, C., Laínz, M., Muñoz Garmendia, F., Nieto Feliner, G., Paiva, J. & Benedí, C. (editors). Flora iberica, vol. 5, p. 121-159. Real Jardín Botánico, CSIC, Madrid, 1997-2002
* ↑ En Epítetos Botánicos
* ↑ Maza, M.; Cartagena F., Navarro L.M.. Guía de flores del Pirineo. Benasque:Barrabés, 2008. ISBN 978-84-95744-59-3.
* ↑ Números cromosómicos para la flora española, 422-434. Aparicio, A. & S. Silvestre. Lagascalia 13(2): 318-323 (1985).

## Bibliografia

* Clausen, R. T. 1975. Sedum of North America North of the Mexican plateau. p.. 1–742.
# Arròs del senyoret

L'arròs del senyoret, també conegut amb altres noms com arròs a la mandra, arròs a la gandula, arròs sense entrebancs, arròs sense feina, arròs de cec, és un arròs amb marisc pelat, preparat de manera que no cal l'ús de cap cobert per a menjar-se'l. És molt típic dels restaurants d'arrossos al País Valencià i també a Catalunya i les illes Balears.

## Ingredients

Els ingredients varien en cada lloc, però sempre hi ha sípia o calamars, gambes o llagostins i mol·luscs de petxina com musclos, escopinyes o cloïsses. Pot tenir rap o un altre peix blanc de carn ferma. En algunes receptes té botifarra vermella i, en temporada, sol tenir carxofes.

## Preparació

En primer lloc, es fica en una cassola aigua amb sal i afegim el cap de lluç, ossos de rap o morralla de peix. Així obtindrem el fumet amb el qual es cuina l'arròs.
Una vegada obtingut el brou, es fica oli d'oliva a la paella i sofregim les gambes o llagostins. Una vegada cuinades, les llevem i pelem, reservant-les a banda. Amb un poc de fumet, triturem les closques i tornem el resultat colat al brou. Sofregim la sípia o calamar i el rap, prèviament tallats a trossets, juntament amb la ceba tallada finament. Quan estiga cuinada, afegim tomata natural triturada i pebre vermell. Una vegada tot sofregit, afegim l'arròs, que s'ha de cuinar un poc per integrar tots els sabors i en aquest moment també s'afegeix el safrà. Afegim el fumet i bullir fins que l'arròs absorbeixi el brou. Una volta acabat, afegim les gambes o llagostins. Cal deixar-lo reposar fora del foc uns cinc minuts abans de servir.

## Llegenda

Alguna gent defensa que té el seu origen a la ciutat d'Alacant, mentre que, per altra banda, existeix una altra versió en què s'explica que va néixer a una famosa arrosseria de València, anomenada La Pepica, quan el pintor valencià Joaquín Sorolla, els va demanar que li pelessin els escamarlans i li'ls posessin per damunt l'arròs.
Davant la petició, els cuiners del restaurant van decidir llavors pelar tot el marisc directament i va sorgir el que avui coneixem com a arròs del senyoret, que allà van batejar en un primer moment com a "arròs Pepica". En totes dues històries es produeix una mateixa situació: els senyorets demanaven als cuiners un arròs en què no haguessin de pelar el marisc (per no embrutar-se les mans, per no trobar-se closques o pel simple plaer de menjar sense preocupar-te de res més un bon arròs sec mariner).

## Referències

* ↑ «Arròs del senyoret - Gastroteca.cat». [Consulta: 28 març 2020].

## Enllaços externs

* Arroz del ‘senyoret’ | Recetas El Comidista EL PAÍS (elpais.com)
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Part de {{Cultura de Catalunya}} :
Companatges i condiments :
# Arròs glutinós

L'arròs glutinós (Oryza sativa varietat glutinosa o glutinosa oryza, també anomenat arròs dolç, arròs mochi) és un tipus d'arròs asiàtic de gra curt que es torna especialment agafós quan es cuina. És per això que s'anomena "glutinós", perquè "s'aglutina", i no pas perquè contingui gluten, puix que precisamant aquesta varietat es caracteritza per no contenir-ne. No s'ha de confondre amb altres varietats d'arròs asiàtic que també es tornen adhesives en major o menor grau quan es cuinen. L'arròs glutinós es distingeix d'altres varietats perquè no té (o en té en quantitat negligible) amilosa i perquè posseeix d'altra banda molta amilopectina, que és el que li dona la seva qualitat agafatosa. Es cultiva a Bangladesh, la Xina, el Japó, Corea, les Filipines, Tailàndia, Laos (on representa prop del 85% de la producció arrossera del país), Indonèsia i el Vietnam.

## Vegeu també

* Cí fàn tuán.

## Referències

* ↑ J. M. Schiller, Rice in Laos, p.197 (anglès)
# Arròs negre

L'arròs negre és un plat d'arròs sec, similar a la paella, però d'aspecte i gust diferents per la base de marisc i perquè sol contenir ceba i all, a diferència de la paella valenciana. La base del plat és la sèpia i el calamar, encara que freqüentment el brou es pot fer d'uns altres peixos i mariscs. Sobre aquest brou s'afegeix l'arròs, que es deixa coure de més a menys fins que l'aigua desaparega. L'aspecte negrenc de l'arròs és per la tinta del calamar que s'hi afegeix. Se sol menjar acompanyat d'allioli.

## Vegeu també

* Arròs negre, varietat d'arròs

## Referències

* ↑ «Arròs negre». Catalunya Cuina - La Cuina de Sempre. [Consulta: 12 febrer 2019].
* ↑ Miralpeix, Assumpta. Aquí hi ha teca!: receptes de cuina catalana amb història. Rosa dels Vents, 2006. ISBN 978-84-01-38703-6.
* ↑ Fàbrega i Colom, Jaume. El Gust D'un Poble: Els Plats Més Famosos de la Cuina Catalana: De Verdaguer a Gaudí: El Naixement D'una Cuina. Cossetània Edicions, 2002. ISBN 978-84-95684-91-2.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Part de {{Cultura de Catalunya}} :
Companatges i condiments :
# Arròs parellada

L'arròs parellada és un arròs amb carn desossada, marisc pelat, sèpia o calamar i verdures preparat de manera que no cal l'ús de ganivet per menjar-se'l.

## Història

L'arròs Parellada és un plat d'origen barceloní. El nom es deu a l'advocat Juli Maria Parellada qui va demanar al restaurant Suís de la ciutat comtal un arròs sense espines, closques ni ossos. Era l'any 1902, i el va demanar tants cops que a cuina es va començar a conèixer amb el nom d' arròs Parellada. Al segle XXI l'arròs parellada ha esdevingut un més dels atractius turístics de la capital catalana amb el conegut restaurant 7 Portes al capdavant.

## Ingredients

Els ingredients clàssics d'aquest plat són l'arròs, la carn de porc (cansalada i botifarra), la cuixa de pollastre desossada, el rap, la sepia, el calamar, les gambes o gambots, i com a verdures i hortalisses ceba, pebrot vermell, mongetes verdes i nyores; tot mullat amb vi ranci i fumet de peix.

## Preparació

En primer lloc obrim al vapor els mol·luscs i en reservem el brou. A continuació, es fica en una cassola aquest brou amb aigua amb sal i afegim el cap i les espines del rap i/o morralla de peix. Així obtindrem el fumet amb el que cuinar l'arròs.
Una vegada obtingut el brou, es fica oli d'oliva a la paella i sofregim les carns tallades a daus i les reservem, i a continuació fem el mateix amb el rap els crustacis primer i els cefalòpodes després. Tot seguit sofregim les verdures i quan siguin llestes tornem a la paella tota la carn i el peix reservats excepte les gambes o gambots i els musclos, afegim el vi ranci i deixem evaporar. A continuació agreguem l'arròs, li donem uns tombs i hi tirem el fumet bullint per tot seguit rectificar de sal. Deixem coure a foc mig fins que l'arròs absorbeixi el brou i arribats en aquest punt afegim els crustacis i els mol·luscs. Cal deixar-lo reposar fora del foc uns cinc minuts abans de servir.

## Referències

* ↑ Marqués, Vicent «L’arròs Parellada». Diari La Veu del País Valencià, 16-10-2022 [Consulta: 9 febrer 2023].
* ↑ Llorens, Joaquim «L'Arròs Parellada i el restaurant Suizo». Revista Cambrils, 01-11-2009 [Consulta: 9 febrer 2023].
* ↑ Redacció «Arroz Parellada» (en castellà). Revista ¡Hola! [Consulta: 9 febrer 2023].
* ↑ Garrigós, Jordi «"A Barcelona és més fàcil menjar ramen que escudella"». Diari Ara, 01-03-2023 [Consulta: 9 febrer 2023].
* ↑ Barcelona Turisme. «Barcelona top attractions: Restaurant Les 7 Portes.» (PDF). Turisme de Barcelona. [Consulta: 16 febrer 2023].
* ↑ Casanova, Ana «Cómo preparar un sabroso arroz Parellada paso a paso» (en castellà). La Vanguardia, 24-04-2021 [Consulta: 9 febrer 2023].
* ↑ Redacció «Sabeu fer un arròs parellada? Us ensenyem com». Bellaterra Diari, 15-05-2019 [Consulta: 9 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Article de El Punt sobre l'arròs Parellada, 21 de maig 2006
* Recepta a la Gastroteca.cat Arxivat 2009-12-08 a Wayback Machine.
* Recepta de Pep Nogué
* Vídeo de la recepta emesa a TV3, amb l'Isma Prados Arxivat 2009-11-21 a Wayback Machine.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Part de {{Cultura de Catalunya}} :
Companatges i condiments :
# Ars Praedicandi Populo

L'Ars praedicandi populo («Manual de predicació al poble») és una obra literària escrita per Francesc Eiximenis en llatí abans de 1379. Pertany al gènere dels manuals de predicació que fou un gènere molt desenvolupat en l'edat mitjana entre els escolàstics.
Aquesta obra fou trobada en un manuscrit a Cracòvia pel pare caputxí Martí de Barcelona, qui el transcriví i l'edità en 1936.

## Estructura

L'obra estructura el discurs del predicador d'una manera senzilla:
* Introductio («introducció»): Una introducció general al tema basada en un fragment de les Escriptures.
* Introductio thematis («introducció al tema»): Una introducció directa al tema.
* Divisio thematis («divisió del tema»): Divisió del tema, seguint directrius lògiques i mnemotècniques.

## Difusió

Segons indicà l'erudit Manuel Sanchis Guarner, l'esquema de divisió dels sermons d'aquesta obra fou un dels que seguia en ses predicacions el gran predicador coetani valencià sant Vicent Ferrer.

## Edició digital dins les obres completes en línia

* Obres completes de Francesc Eiximenis (en català i en llatí).

## Referències

* ↑ Martí de Barcelona, OFM Cap. “L'Ars Praedicandi de Francesc Eiximenis”. Homenatge a A. Rubió i Lluch. Miscel·lània d'Estudis Literaris, Històrics i Lingüístics. Vol. II. Barcelona. 1936. 301-340. (català) (llatí)
* ↑ Vicent Ferrer, sant. Sermons de Quaresma. Volum I. València. Ed. Albatros. 1973. P. 22. Estudi preliminar de Manuel Sanchis Guarner.
# Arsenmarcobaldiïta

L'arsenmarcobaldiïta és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la jordanita.

## Característiques

L'arsenmarcobaldiïta és un sulfur d'antimoni, arsènic i plom de fórmula química Pb₁₂(As$_{3.2}$Sb$_{2.8}$)$_{Σ6}$S$_{21}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema triclínic.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Verzalla, als Alps Apuans (la Toscana, Itàlia). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Arsenmarcobaldiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Arsenoflorencita-(La)

L'arsenoflorencita-(La) és un mineral de la classe dels arsenats, que va ser aprovat per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2010.

## Característiques

L'arsenoflorencita-(La) és un arsenat d'alumini i lantani, de fórmula química LaAl₃(AsO₄)₂(OH)₆. Pertany al grup de la dussertita, el qual pertany a la vegada al supergrup de l'alunita. Cristal·litza en el sistema trigonal formant cristalls romboedrals, pseudocúbics o tabulars. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'arsenoflorencita-(La) pertany a «08.BL: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 3:1» juntament amb els següents minerals: beudantita, corkita, hidalgoita, hinsdalita, kemmlitzita, svanbergita, woodhouseita, gallobeudantita, arsenogoyazita, arsenogorceixita, arsenocrandal·lita, benauita, crandal·lita, dussertita, eylettersita, gorceixita, goyazita, kintoreita, philipsbornita, plumbogummita, segnitita, springcreekita, arsenoflorencita-(Nd), arsenoflorencita-(Ce), florencita-(Ce), florencita-(La), florencita-(Nd), waylandita, zaïrita, arsenowaylandita, graulichita-(Ce), florencita-(Sm), viitaniemiita i pattersonita.

## Formació i jaciments

Es troba dins de cristalls de florencita-(Ce) i cristalls zonificats amb arsenoflorencita-(Nd) i crandal·lita, en nòduls rics en manganès en metasediments. Sol trobar-se associada a altres minerals com: zircó, quars, hematites, ardennita-(As), andalusita, sil·limanita, anortita, sericita, clinoclor, chernovita-(Y), monazita i minerals del grup de la gasparita. Va ser descoberta al llac Grubependity, a la regió Polar dels Urals (República de Komi, Districte Federal del Nord-oest, Rússia). També se n'ha trobat a la República Txeca i a Alemanya.

## Referències

* ↑ «Arsenoflorencite-(La)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 octubre 2015].
* ↑ «Arsenoflorencite-(La)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 28 d’octubre 2015. [Consulta: 18 octubre 2015].
# Arsenohopeïta

L'arsenohopeïta és un mineral de la classe dels arsenats que pertany al grup de l'hopeïta. Rep el seu nom per tractar-se de l'anàleg arsenat de l'hopeïta, i va ser aprobada per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2010.

## Característiques

L'arsenohopeïta és un arsenat de zinc de fórmula química Zn₃(AsO₄)₂·4H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic en forma de grans policristal·lins de fins a 1 mil·límetre. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'arsenohopeïta pertany a «08.C - Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida petita i mitjana» juntament amb els següents minerals: fransoletita, parafransoletita, ehrleïta, faheyita, gainesita, mccril·lisita, selwynita, pahasapaïta, hopeïta, warikahnita, fosfofil·lita, parascholzita, scholzita, keyita, pushcharovskita, prosperita, gengenbachita i parahopeïta.

## Formació i jaciments

És un mineral secundari poc freqüent format per l'alteració de roca rica en tennantita a la zona oxidada d'una dolomita en jaciments hidrotermals. Sol trobar-se associada a altres minerals com: köttigita, adamita, leiteïta o schneiderhöhnita. Únicament se n'ha trobat a la mina mina Tsumeb, a Tsumeb (Regió d'Otjikoto, Namíbia).

## Referències

* ↑ «Arsenohopeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ «Arsenohopeite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 17 octubre 2015].
# Arsenur d'alumini de gal·li

L'arsenur d' alumini de gal·li (amb fórmula quimica Al$_x$Ga$_{1−x}$As) és un material semiconductor amb gairebé la mateixa constant de gelosia que el GaAs, però amb un interval de banda més gran. La x de la fórmula anterior és un nombre entre 0 i 1; això indica un aliatge arbitrari entre GaAs i AlAs.
La fórmula química AlGaAs s'ha de considerar una forma abreujada de l'anterior, en lloc de qualsevol relació particular.
El bandgap varia entre 1,42 eV (GaAs) i 2,16 eV (AlAs). Per a x < 0,4, el bandgap és directe.
L'índex de refracció està relacionat amb el bandgap mitjançant les relacions de Kramers-Kronig i varia entre 2,9 (x = 1) i 3,5 (x = 0). Això permet la construcció de miralls de Bragg utilitzats en VCSEL, RCLED i recobriments cristal·lins transferits per substrat.
L'arsenur de gal·li d'alumini s'utilitza com a material de barrera en dispositius d'heteroestructura basats en GaAs. La capa d'AlGaAs confina els electrons a una regió d'arsenur de gal·li. Un exemple d'aquest dispositiu és un fotodetector d'infrarojos de pou quàntic (QWIP).
S'utilitza habitualment en l'emissió de vermell i infraroig proper a base de GaAs (700–1100 nm) díodes làser de doble heteroestructura.

## Referències

* ↑ «Aluminum Gallium Arsenide - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com.+[Consulta: 25 octubre 2022].
* ↑ Elements, American. «Aluminum Gallium Arsenide» (en anglès). https://www.americanelements.com.+[Consulta: 25 octubre 2022].
* ↑ PubChem. «Aluminum gallium arsenide ((Al,Ga)As)» (en anglès). https://pubchem.ncbi.nlm.nih.go.+[Consulta: 25 octubre 2022].
* ↑ «NSM Archive - Aluminium Gallium Arsenide (AlGaAs)» (en anglès). https://www.ioffe.ru.+[Consulta: 25 octubre 2022].
# Arsenuranilita

L'arsenuranilita és un mineral de la classe dels arsenats. Rep el seu nom de la seva composició química, que conté arsènic i urani, i de la seva possible relació amb la fosfuranilita.

## Característiques

L'arsenuranilita és un arsenat uranil de calci, amb fórmula química Ca(UO₂)₄(AsO₄)₂(OH)₄·6H₂O. Degut al seu contingut d'urani es tracta d'un mineral radioactiu. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic formant escates fines i incrustacions en forma de líquens de cristalls allargats, de fins a 0,5 mm. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'arsenuranilita pertany a «08.EC: Uranil fosfats i arsenats, amb relació UO₂:RO₄ = 3:2» juntament amb els següents minerals: françoisita-(Nd), phuralumita, upalita, françoisita-(Ce), dewindtita, kivuïta, fosfuranilita, yingjiangita, dumontita, hügelita, metavanmeersscheïta, vanmeersscheïta, arsenovanmeersscheïta, althupita, mundita, phurcalita i bergenita.

## Formació i jaciments

L'arsenuranilita es troba a les zones d'oxidació de dipòsits d'urani que contenen sulfurs d'arsènic. Sol trobar-se associada a altres minerals com: paraschoepita, schoepita, metazeunerita, novačekita i uranospinita. La seva localitat tipus és el dipòsit d'urani de Cherkasar, a Pap (Chatkal-Kuraminskii, Namangan Viloyati, Uzbekistan). També se n'ha trobat a Sheenjek (Alaska, Estats Units), Castell-estaó (Lleida, Catalunya), Beaufort West (Cap Occidental, Sud-àfrica) i a tres localitats alemanyes: Bergen (Saxònia), Ellweiler (Renània-Palatinat) i Menzenschwand (Baden-Württemberg).

## Referències

* ↑ «Arsenuranylite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 octubre 2015].
* ↑ «Arsenuranylite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 7 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges (anglès)
# Arsènic natiu

L'arsènic natiu és un mineral de la classe dels elements natius, que pertany i dona nom al grup de l'arsènic.

## Característiques

L'arsènic natiu és un mineral de fórmula química As. Cristal·litza en el sistema trigonal. Es troba normalment de manera massiva, granular o en capes concèntriques; també pot ser reticulada, reniforme o estalactítica. Rarament és columnar o acicular, així com formant romboedres. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5. És dimorf de l'arsenolamprita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'arsènic pertany a «01.CA: Metal·loides i no metalls, elements del grup de l'arsènic» juntament amb els següents minerals: antimoni, bismut, estibarseni, arsenolamprita, pararsenolamprita i paradocrasita.

## Formació i jaciments

Es troba en filons hidrotermals i en dipòsits que contenen altres minerals d'arsènic. Se'n pot trobar en filons de sulfurs de cobalt i plata. Sol trobar-se associada a altres minerals com: arsenolita, cinabri, realgar, orpiment, estibina, galena, esfalerita, pirita o barita.

## Referències

* ↑ «Arsenic» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 desembre 2015].
* ↑ «Arsenic» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 4 desembre 2015].
* ↑ «Arsenolamprite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 desembre 2015].