# Àtica

L'Àtica (en grec: Αττική, Attikí o Περιφέρεια Αττικής, Periféria Attikís) és una perifèria o regió administrativa de Grècia. Comprén l'àrea metropolitana d'Atenes, el centre de la qual és la ciutat homònima, capital nacional i municipi més populós del país. La regió és coextensiva amb l'antiga prefectura d'Àtica de Grècia Central i comprèn una àrea geogràfica més gran que la de l'Àtica històrica.
Localitzada al límit sud-oest de la Grècia Central, la regió de l'Àtica ocupa vora els 3.804 quilòmetres quadrats. A més d'Atenes, també incorpora dins dels seus límits els municipis de Eleusis, Mègara, Lavreotikí, Marató, així com una petita part de la península del Peloponès i també les illes de Salamina, Egina, Anguistri, Poros, Hidra, Spetses, Citera i Anticitera. A data de 2021, més de 3.800.000 persones viuen a l'Àtica, dels quals més del 95% són habitants de l'àrea metropolitana d'Atenes. L'any 2019 la regió tenia un IDH del 0,912, el més alt del país.

## Geografia

L'Àtica és una península de forma triangular i llarga, de 50 quilòmetres (km) a la seua banda nord-oest, que forma la seua base terrestre a les prolongacions de la Grècia Central i avança per la mar Egea fins al cap Súnion 60 km endins. A la part oriental limita amb la llarga illa d'Eubea, a la perifèria de Grècia Central.
Les muntanyes, prolongació de les serralades de la Grècia Central, divideixen la península de l'Àtica en les planes de Pedión, Mesogea i Thriasia. Aquestes terres, que ocupen una àrea de més de 1.000 km², no són molt elevades ni molt contínues i no dificulten el trànsit entre les diferents planes. El riu més llarg de la regió és el Kifissos, i el punt més alt és el mont Parnes, amb 1.413 metres d'altitud.

### Unitats perifèriques

Unitats perifèriques d'Àtica (2021) :

### Clima

És entre una zona de clima mediterrani i subtropical, amb estius càlids i secs en general i amb baixes precipitacions, per això a l'estiu hi ha freqüents onades de calor. S'hi ha registrat el rècord de temperatura assolida a Europa, amb 48 °C el 1977. Les precipitacions anuals varien des dels 370 mil·límetres (mm) fins a més de 1.000 mm. Els hiverns són frescs i, en general, suaus a les zones baixes pròximes a la mar, però més forts a les muntanyes. Sovint hi han nevades inconvenients a algunes zones de la regió, com les darreres de gener de 2002, febrer de 2004 i gener de 2006, però no solen afectar l'àrea d'Atenes. La temperatura mínima absoluta de la regió és de 10,4 graus centígrads (°C) sota zero i fou registrada al barri atenenc de Votanikós, mentre que la temperatura més alta es registrà a l'aeroport de Tatoi amb uns 48 °C. Els incendis forestals i aiguats sobtats també són freqüents a la regió.

## Història

En l'antiga Grècia, la regió, en forma de triangle, limitava al nord amb Beòcia, a l'est amb la mar Egea, a l'oest amb Mègara (estrictament, part de l'Àtica) i al sud amb el golf Sarònic.
Els seus habitants s'anomenaven atenencs, nom que actualment només designa els habitants d'Atenes.
El seu nom podria derivar de la ciutat principal, Atenes, o bé d'Akte ('península') i el seu derivat Àktika, tot i que la llegenda atribueix el seu origen a Acteó, o a Atis, filla de Cranau, segon rei mitològic d'Atenes. El primer rei de l'Àtica fou Acteu.
L'actual regió fou instituïda l'any 1987 després d'una reforma administrativa i, fins al 2010, comprenia les 4 prefectures d'Atenes, Àtica Oriental, el Pireu i l'Àtica Occidental. Amb el programa Cal·lícrates de 2010, els poders i l'autoritat de les regions o perifèries foren completament redefinits i estesos. Des de l'1 de gener de 2011, les perifèries són la divisió administrativa de segon nivell de Grècia. Tot i ser controlada per l'Administració Descentralitzada de l'Àtica, la perifèria és ara un ens d'autogovern amb unes competències i presuposts comparables amb les antigues prefectures. Des d'aleshores, la perifèria es divideix en vuit unitats perifèriques.

## Administració i política
### Governadors

| Governador | Inici | Fi | Partit |
| Thánasis Tsimpúkis | 1987 | 1989 | n/a |
| N. Nikolarákos | 1989 | 1990 | n/a |
| Geórgios Vourdoumpas | 1990 | 1991 | ND |
| Giánnis Sgourós | 2011 | 2014 | MSP |
| Réna Dúru | 2014 | 2019 | CER |
| Giórgios Patúlis | 2019 | 2023 | ND |
| Níkos Khardaliás | 2023 | | ND |

### Assemblea

| Candidatura | Candidatura | 2010 | 2014 | 2019 | 2023 |
| | MSP/MpC | 61 | 12 | 17 | 10 |
| | ND | 12 | 7 | 38 | 51 |
| | QCP-GI | 8 | 4 | | |
| | PCG | 8 | 5 | 8 | 10 |
| | CER | 4 | 61 | 20 | 12 |
| | RPO | 3 | | | |
| | VE | 2 | 1 | 2 | |
| | ED | 2 | 1 | | |
| | AD | | 6 | 6 | - |
| | ANT | 3 | 1 | 2 | 0 |
| | RG | | 2 | 3 | |
| | NM | | 1 | | |
| | UP | | | 1 | 0 |
| | Ind | | | 4 | 2 |
| Diputats | Diputats | 103 | 101 | 101 | 85 |
| Fonts: ||||||||||||||

## Cultura

* Antiga comèdia àtica, tragèdia àtica, ceràmica àtica…
* Numeració àtica

## Referències

* ↑ «ΦΕΚ A 87/2010, Kallikratis reform law text» (en grec). Government Gazette.
* ↑ «Pàgina amb les dades». Arxivat de l'original el 2009-06-29. [Consulta: 4 octubre 2011].
* ↑ «Europe's highest temperature» (en anglès). Arxivat de l'original el 2009-06-29. [Consulta: 20 abril 2011].
* ↑ Dins del MpC
* ↑ Υπουργείο Εσωτερικών, εκλογικά αποτελέσματα
* ↑ Eleccions locals 2014
* ↑ Eleccions locals 2023

## Bibliografia

* «A'TTICA». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography (en anglès). Volum 1. Boston: Little, Brown & Company, 1854, p. 321-335 [Consulta: 3 gener 2013].