OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Haplogrup G del cromosoma Y humà

L'haplogrup G del cromosoma Y humà és un haplogrup format a partir de l'haplotip M201 del cromosoma Y humà.
L'haplogrup G té una freqüència total baixa en la majoria de poblacions però es troba àmpliament distribuïda a Euràsia. És més freqüent en el Caucas, i també es troba a l'Àsia Menor el Pròxim Orient, els Balcans, Itàlia i amb freqüència decreixent a la resta del món.
Se sap poc sobre els seus orígens. És una branca de l'haplogrup F (M89), i es creu que es va originar fa més de 30.000 anys a l'Orient Pròxim o potser tan lluny com als monts de l'Himàlaia, el Pakistan o l'Índia.

## Enllaços externs

* Teories sobre l'haplogrup G a Europa
* Dispersió de l'haplotip G Arxivat 2006-11-16 a Wayback Machine., del National Geographic
Haplogrups del cromosoma Y humà :
| | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic |
| | A | A | A | A | BT | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | B | B | B | CT | CT | CT | CT | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | DE | DE | C | F | F | F | F | F | | | | | | | | | |
| | | | | | D | E | | | G | H | IJ | IJ | K | K | K | K | | | | | |
| | | | | | | | | | | | I | J | | LT | MS | MS | NO | NO | P | P | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | N | O | | Q | R |
# Maria Carolina d'Àustria (reina de Saxònia)

Maria Carolina d'Àustria, reina de Saxònia (Viena 1801 - Dresden 1832). Arxiduquessa d'Àustria, princesa d'Hongria i de Bohèmia amb el doble tractament d'altesa reial i imperial que es maridà amb el rei Frederic August II de Saxònia.
Nada a Viena el dia 8 d'abril de 1801, era filla de l'emperador Francesc I d'Àustria i de la princesa Maria Teresa de Borbó-Dues Sicílies. Maria Carolina era neta per via paterna de l'emperador Leopold II, emperador romanogermànic i de la infanta Maria Lluïsa d'Espanya; mentre que per via materna ho era del rei Ferran I de les Dues Sicílies i de l'arxiduquessa Maria Carolina d'Àustria.
El dia 26 de setembre de 1819 contragué matrimoni a Viena amb el rei Frederic August II de Saxònia, matrimoni que fou ratificat a Dresden el dia 7 d'octubre del mateix any. Frederic August de Saxònia era fill del príncep Maximilià de Saxònia i de la princesa Carolina de Borbó-Parma. Maria Carolina i Frederic August II no tingueren descendència.
Maria Carolina morí a Dresden el dia 22 de maig de 1832 a l'edat de 31 anys. El 24 d'abril de 1833, Frederic August II es casà de nou, aquesta vegada amb la princesa Maria de Baviera.

## Referències

* 1 2 Scott. «Maria Karoline of Austria, Crown Princess of Saxony» (en anglès americà), 01-08-2017. [Consulta: 2 gener 2022].
# Hararis

El poble harari (anomenat a si mateix Gey 'Usu o "poble de la ciutat") és la població autòctona d'Harar a Etiòpia.
És un poble semita descendent dels axumites establerts a la zona en una posició militar. La seva llengua és l'harari o adareñña, l'única llengua semita en un territori rodejat de parlants de llengües cuixites; fa pocs anys l'alfabet ge'ez va substituir l'alfabet àrab, que fins aleshores s'utilitzava per escriure la llengua.

## Referències

* ↑ Olson, James Stuart. «Harari». A: The peoples of Africa: an ethnohistorical dictionary. Westport, Conn.: Greenwood Press, 1996, p. 219-220. ISBN 978-0-313-27918-8.
* ↑ Waldron, Sidney. «Harari». A: Richard V. Weekes (dir.). Muslim peoples: a world ethnographic survey. Westport, Conn: Greenwood Pr, 1984. ISBN 978-0-313-23392-0.
* ↑ Meyer, Ronny «Review Ali Naji. 2012. Breakdown of Harari Grammar (Intermediate Level)». Journal of Afroasiatic Languages, 6:1, 2016, pàg. 111-113.
# Harmala

L'harmala o harmalà (Peganum harmala) és una planta de la família de les nitrariàcies, originària de l'est del mediterrani fins a Índia.
És una planta perenne que pot créixer fins als 0,8m d'alçada, però normalment es troba a uns 0,3m d'alçada. Les arrels de la planta poden arribar a una profunditat d'uns 6,1 m, ja que normalment creixen en un sol molt sec.
La planta pot tenir tiges de fins a 70 cm, cilíndriques a prop de la base i angulosos per la part superior. Les fulles són alternes, carnoses i acabades en punta, estant dividides en segments estrets que arriben fins a la seva mateixa base; el seu color és verd.
Les flors surten d'1 en 1 amb un calze de 5 sèpals molt angostos i 5 pètals de 12 a 15 mil·límetres de llarg, blancs, una mica verdosos en la base. Tenen 15 estams de filaments llargs i anteres grogues.
El fruit és una càpsula (fruit) globulosa, una mica deprimida, que s'obre per 3 valves amb llavors anguloses.

## Principis actius

En les llavors trobem el alcaloides anomenats beta-carbolines: harmina, hamalina i harmol.

## Usos medicinals

Peganum harmala és usat com a analgèsic i com a agent antiinflamatori. Al Iemen s'usava per tractar la depressió i està ben establert en el laboratori que la harmalina (un ingredient actiu a Peganum harmala) és un estimulant del sistema nerviós central i un inhibidor reversible de la MAO-A, és a dir què és un antidepressiu.
Fumar les llavors serveix per matar, algues, bacteris, paràsits intestinals i llevats; Peganum harmala té activitat antibacteriana. És molt efectiu contra protozous incloent la malària.

## Anticàncer

Peganum harmala conté beta-carbolina, alcaloides que es creu que tenen activitat anti-tumoral. Es creu què inhibeixen les DNA topoisomerases que interfereixen en la síntesi de DNA. Peganum harmala té propietats antioxidant i antimutagèniques.

## Toxicitat

Encara que la llavor és usada medicinalment i com a condiment, conté alcaloides que tenen propietats narcòtiques i al·lucinògenes. Quan es prenen en excés causen al·lucinacions i vòmits. Pot provocar nàusees, vòmits i diarrees.
No apareixen efectes visuals destacables com tampoc es veu alterada el parlar ni la concentració. Els bàtecs del cor s'alenteixen i en intentar dormir se sent un lleuger vertigen amb els ulls tancats, es veu ressaca l'endemà.

## Referències

* ↑ «harmala». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
# Hauksbók

L'Hauksbók (Còdex d'Haukr) és un dels pocs manuscrits norrens medievals de què coneixem el nom de l'autor, Haukr Erlendsson (?-1334). Aquest còdex fou escrit parcialment per ell mateix i parcialment pels seus assistents, i conté les versions, a vegades les úniques existents, de molts textos en islandès antic, com ara el Landnámabók o Llibre de l'establiment d'Islàndia, la Fóstbrœðra saga o Història dels germans de jurament, la saga d'Eric el Roig, la saga d'Hervǫr, la Skálda saga Haralds konungs hárfagra o Història dels escaldes del rei Haraldr Bells-cabells, i la Vǫluspá.

## Enllaços externs

* http://www.septentrionalia.net/etexts/hauksbok.pdf (Arxiu en format PDF; 127,34 MB).
* http://munin.uit.no/bitstream/handle/10037/3074/article.pdf Arxivat 2015-10-31 a Wayback Machine. Algorismes en el Hauksbók. Eureka Digital, Noruega, 2010. (Arxiu en format PDF; 420 kB).
# Havia de Stolzmann

L'havia de Stolzmann (Chlorothraupis stolzmanni) és un ocell de la família dels cardinàlids (Cardinalidae).

## Hàbitat i distribució

Viu a la selva humida de l'oest de Colòmbia i de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Havia de Stolzmann». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/10/2022(català)
# Heliea

L'Heliea (en grec antic: Ήλιαία, en grec: Ηλιαία) era el tribunal suprem de l'antiga Atenes. Es pensa que el nom del tribunal prové del verb Ήλιάζεσθαι, del grec antic, que significa συναθροίζεσθαι, ço és, 'congregar-se'. Una altra versió és que el tribunal rebia aquest nom perquè les audiències es duien a terme a l'exterior, sota el sol, per evitar la contaminació en què poguessin incórrer els jutges per estar sota el mateix sostre que un assassí. L'Heliea també s'anomenava gran ekklesia. Al començament aquest nom era el del lloc on es realitzaven les audiències, però després aquesta denominació va estendre's fins a incloure també el tribunal.
Els jutges s'anomenaven heliastes (Ήλιασταί) o dikastes (δικασταί). Els processos s'anomenaven Ήλιάζεσθαι.
L'Heliea era un tribunal popular compost per 6.000 ciutadans, majors de 30 anys i repartits en deu classes de 500 ciutadans (1.000 en quedaven de reserva), sortejats anualment per ser heliastes. L'acusació era sempre una iniciativa personal d'un ciutadà. En cas de condemna, rebien una part de la multa, com a indemnització i recompensa per llurs esforços per la justícia, per això alguns ciutadans feien de la delació un ofici. Tot i els mecanismes que limitaven les desviacions d'aquest sistema, contribuïa a dividir la ciutat i servia d'argument al partit aristocràtic contra el nou règim. Per un complex sistema i segons l'afer, es designava per sorteig (sota control d'un magistrat instructor) un nombre petit o gran d'heliastes per a cada procés. Així doncs, el títol d'exemple, per a un procés privat, 201 jutges es reunien normalment, i 401 excepcionalment. Per als processos públics, eren 501, 1.001 ó 1.501 jutges. La tasca de jutjar era difícil, atès que no hi havia un codi de procediment, ni codi penal, la qual cosa obria una gran llibertat d'interpretació de les lleis, que, d'altra banda, no eren gaires.
Els veredictes eren sense apel·lació i immediatament executables, d'on es comprèn l'important paper polític que els tribunals de l'Heliea prengueren. Hi havia prop de 200 reunions anuals, cadascuna sota la presidència d'un magistrat, normalment l'arcont, que no prenia part en la votació. El tribunal dels Èfetes (51 membres) era el que va recollir les prerrogatives de l'Areòpag, i podia reunir-se en quatre llocs diferents segons els tipus d'afers:
* Al Pritaneu hi jutjaven tot allò que tenia a veure amb la mort causada per objectes inanimats, que en caure havien provocat una mort.
* Al Pal·làdion (santuari de Pal·las) hi jutjaven les morts involuntàries, els metecs i els esclaus.
* Al Delfínion (el temple d'Apol·lo Dèlfic) hi jutjaven les morts comeses en legítima defensa.
* Al Freatis (en una platja al Pireu) hi jutjaven els exiliats que havien comés una mort durant l'exili. L'acusat se situava sobre una embarcació.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Dicasterion». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 7 març 2023].
* ↑ The Helios

## Vegeu també

* Àgora d'Atenes
* Dikastèrion
* Klerotèrion
# Heliornis africà

L'heliornis africà(Podica senegalensis) és una espècie d'ocell de la família dels heliornítids (Heliornithidae), i l'única espècie del gènere Podica Lesson 1831.

## Hàbitat i distribució

Habita rius amb bona cobertura arbòria, de l'Àfrica Subsahariana, a excepció de les zones més àrides.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo (Zoo de Barcelona); Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
# Hel·lenisme

L'hel·lenisme és l'estudi de la civilització de l'antiga Grècia, especialment el grec antic, literatura i pensament. El terme «hel·lenístic» fou utilitzat per primera vegada per l'historiador alemany Johan Gustav Droysen en el seu llibre Geschichte des Hellenismus, a partir d'un criteri lingüístic i cultural, per referir-se a l'expansió de la cultura grega cap als pobles no grecs que foren conquerits per Alexandre Magne. Aquesta expansió cultural es coneix com a període hel·lenístic.

## Referències

* ↑ Wilson, Nigel. Encyclopedia of Ancient Greece (en anglès). Routledge, 2013, p. 345. ISBN 1136787992.
# Hematocolpos

L'hematocolpos és una trastorn mèdic en el qual la vagina s'omple de sang menstrual. Sovint és causada per la combinació de la menstruació amb un himen imperforat. De vegades es veu en la síndrome de Robinow, úter didelf o altres anomalies vaginals. Un trastorn relacionat és l'hematometra, on l'úter s'omple de sang menstrual. Es presenta després de la pubertat com a amenorrea primària, i dolor pelvià recurrent amb massa pelviana. Això pot ser causat per una estenosi congènita del coll uterí, o per una complicació d'un tractament quirúrgic. El mucometrocolpos és l'acumulació de secrecions mucoses darrere d'un himen imperforat, i a vegades pot causar distensió abdominal.

## Tractament

Generalment es tracta de forma quirúrgica, amb una himenotomia o una altra cirurgia per eliminar qualsevol teixit que impedeixi el flux menstrual.

## Referències

* ↑ Kloss, Brian T.; Nacca, Nicholas E.; Cantor, Richard M. «Hematocolpos secondary to imperforate hymen». International Journal of Emergency Medicine, 3, 4, 06-05-2010, pàg. 481–482. DOI: 10.1007/s12245-010-0171-2. PMC: 3047835. PMID: 21373333.
* ↑ TOMPKINS, PENDLETON «THE TREATMENT OF IMPERFORATE HYMEN WITH HEMATOCOLPOS». Journal of the American Medical Association, 113, 10, 02-09-1939, pàg. 913–916. DOI: 10.1001/jama.1939.02800350023007.
* ↑ Smith, Roger Perry. Netter's Obstetrics and Gynecology (en anglès). Elsevier Health Sciences, 2008. ISBN 1416056823.
* ↑ Verma, SK; Baltarowich, OH; Lev-Toaff, AS; Mitchell, DG; Verma, M «Hematocolpos secondary to acquired vaginal scarring after radiation therapy for colorectal carcinoma.». Journal of ultrasound in medicine : official journal of the American Institute of Ultrasound in Medicine, 28, 7, 7-2009, pàg. 949–53. Arxivat de l'original el 2015-10-10. PMID: 19546336 [Consulta: 1r juny 2018].
* ↑ Yapar, E. G.; Ekici, E.; Aydogdu, T.; Senses, E.; Gökmen, O. «Diagnostic problems in a case with mucometrocolpos, polydactyly, congenital heart disease, and skeletal dysplasia». American Journal of Medical Genetics, 66, 3, 18-12-1996, pàg. 343–346. DOI: 10.1002/(SICI)1096-8628(19961218)66:33.0.CO;2-M. ISSN: 0148-7299. PMID: 8985498.
* ↑ Babcock, Diane S. Neonatal and pediatric ultrasonography (en anglès). Churchill Livingstone, gener 1989. ISBN 9780443086069.
* ↑ Saclarides, Theodore J.; Myers, Jonathan A.; Millikan, Keith W. Common Surgical Diseases: An Algorithmic Approach to Problem Solving (en anglès). Springer, 2015-01-02. ISBN 9781493915651.
* ↑ Kaiser, Georges L. Symptoms and Signs in Pediatric Surgery (en anglès). Springer Science & Business Media, 2012-12-13. ISBN 9783642311611.
* ↑ Stevenson, Roger E. Human Malformations and Related Anomalies (en anglès). Oxford University Press, 2015-10-27. ISBN 9780199386031.
# Hematolita

L'hematolita és un mineral de la classe dels fosfats. Fou anomenada així per Lars Johan Igelstrom l'any 1884; rep el nom del grec αίμα (sang) i λίθος (pedra o roca) pel seu color vermell que recorda al de la sang. Sol formar cristalls plans de menys d'un mil·límetre de diàmetre i crostes, tots dos hàbits presenten el característic color vermell fosc.

## Característiques

L'hematolita és un fosfat de fórmula química (Mn,Mg,Al,Fe$^{3+}$)$_{15}$(As$^{5+}$O₄)₂(As$^{3+}$O₃)(OH)$_{23}$. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'hematolita pertany a «08.BE: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ > 2:1» juntament amb els següents minerals: grattarolaïta, cornetita, clinoclasa, arhbarita, gilmarita, allactita, flinkita, raadeïta, argandita, clorofenicita, magnesioclorofenicita, gerdtremmelita, dixenita, augelita, kraisslita, mcgovernita, arakiïta, turtmannita, carlfrancisita, synadelfita, holdenita, kolicita, sabel·liïta, jarosewichita, theisita, coparsita i waterhouseïta.

## Formació i jaciments

Ha estat trobada en fissures en calcàries metamorfitzades en cossos mineralitzats de ferro i manganès. Només ha estat descrita a la seva localitat tipus on s'ha trobat associada a manganosita, pirocroïta, magnetita, jacobsita, calcita, barita, fluorita.

## Referències

* ↑ «Hematolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Hematolite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2019-05-08. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Hemocel

L'hemocel (que en grec: significa cavitat amb sang) en els artròpodes i els mol·luscs és la principal cavitat corporal. Són una cavitat o sèries d'espais entre els òrgans de la majoria dels artròpodes i mol·luscs per on hi circula la sang. Forma part d'un sistema circulatori obert. Els artròpodes i els mol·luscs presenten també un autèntic celoma, però reduït.
La composició de la sang dins l'hemocel pot variar en poc més que aigua contenint petites quantitats de nutrients dissolts fins a un teixit molt complex que conté molts nutrients.
En els artròpodes l'esquelet està format en part per la cutícula i per un esquelet hidroestàtic format per l'hemocel.
En els mol·luscs l'hemocel ha substituït en gran part al celoma el qual s'ha reduït a una petita zona al voltant del cor i de les cavitats dels òrgans de reproducció i excreció.

## Referències

* ↑ «allconet.org». Arxivat de l'original el 2012-06-06. [Consulta: 6 gener 2013].
# Hepatitis E

L'Hepatitis E és una hepatitis vírica (amb inflamació del fetge) causada per la infecció per un virus anomenat Virus de l'hepatitis E (Hepatitis E Virus,HEV). Aquest virus és de cadena de RNA simple, icosahèdric i amb un genoma de 7,5 kilobases. El HEV té una via de transmissió fecal-oral. És un dels cinc virus de l'hepatitis coneguts, els altres són els virus, A, B, C i D. La primera infecció amb el virus de l'hepatitis E es va documentar l'any 1955 a Nova Delhi, Índia.
Actualment es classifica com dins el gènere Orthohepevirus de la família Hepevirus.

## Epidemiologia

La incidència d'aquest virus és més alta en joves i adults entre els 15 i 40 anys. Els infants agafen la malaltia però poques vegades presenten els símptomes. Les taxes de mortalitat generalment són baixes i generalment el pacient es recupera per ell mateix. A vegades pot ser greu pel fetge i és mortal en el 2% dels casos. En les embarassades sovint és més sever que l'hepatitis A. Les epidèmies es desenvolupen en països amb deficients condicions sanitàries. Està estesa pel sud de l'Àsia, nord i centre de l'Àfrica, l'Índia i l'Amèrica Central. La transmissió persona a persona és poc comuna. Els brots sovint passen quan arriben les pluges del Monsó i altres pluges intenses perquè interrompen el subministrament d'aigua.
Els animals domèstics en són un reservori. Els porcs han arribat a estar infectats en un 95%. També hi ha hagut transmissió per menjar carn poc cuita de senglar i cervol.
També s'han identificat com transmissors altres animals (com la rata negra).

## Prevenció

La mesura més important és la millora de la salubritat i la higiene. S'ha desenvolupat, i està en fase de proves, una vacuna basada en proteïnes virals recombinants.

## Referències

* ↑ Gupta DN, Smetana HF «The histopathology of viral hepatitis as seen in the Delhi epidemic (1955-56)». Indian J. Med. Res., 45, Suppl., 1957, pàg. 101–13. PMID: 13438544.
* ↑ «Taxonomia vírica» (en angles). [Consulta: 1r febrer 2016].
* ↑ Satou K, Nishiura H «Transmission Dynamics of Hepatitis E Among Swine: Potential Impact upon Human Infection». BMC Vet. Res., 3, 2007, pàg. 9. DOI: 10.1186/1746-6148-3-9. PMC: 1885244. PMID: 17493260.
* ↑ Li TC, Chijiwa K, Sera N, et al. «Hepatitis E Virus Transmission from Wild Boar Meat». Emerging Infect. Dis., 11, 12, 2005, pàg. 1958–60. PMID: 16485490.
* ↑ Johne, R.; Plenge-Bönig, A.; Hess M.; Ulrich, R. G.; Reetz, J.; Schielke, A. (2009) "Detection of a Novel Hepatitis E-like Virus in Faeces of Wild Rats Using a Nested Broad-spectrum RT-PCR". J. Gen. Virol.
* ↑ Shrestha MP, Scott RM, Joshi DM, et al. «Safety and efficacy of a recombinant hepatitis E vaccine». N. Engl. J. Med., 356, 9, 2007, pàg. 895–903. DOI: 10.1056/NEJMoa061847. PMID: 17329696.

## Enllaços externs

* WHO hepatitis E factsheet
* Virus Pathogen Database and Analysis Resource (ViPR): Hepeviridae Arxivat 2012-12-09 at Archive.is
* The Night My Liver Started Running My Life (New York Times, October 18, 2010)
# Cactus (pel·lícula)

Cactus és una pel·lícula australiana dirigida per Paul Cox, estrenada l'any 1986. Ha estat doblada al català.

## Argument

Narra la història d'una turista francesa que, arran d'un accident, perd la visió en un ull i cau en la depressió.

## Repartiment

* Isabelle Huppert: Colo
* Robert Menzies: Robert
* Norman Kaye: Tom
* Monica Maughan: Bea

## Referències

* ↑ "Australian Films at the Australian Box Office", Film Victoria Arxivat 2014-02-09 a Wayback Machine. accessed 24 October 2009
* ↑ esadir.cat. Cactus. esadir.cat.
* ↑ «Cactus». The New York Times.
# Patrick (pel·lícula)

Patrick (títol original en anglès, Butterfly Tale) és una pel·lícula d'animació per ordinador del 2023 dirigida per Sophie Roy i escrita per Heidi Foss i Lienne Sawatsky. Compta amb les veus originals de Tatiana Maslany i Mena Massoud. Basat en la migració real de les papallones monarca, la trama segueix una papallona jove anomenada Patrick que marxa a una aventura per Amèrica del Nord per seguir el seu somni de volar tot i que té una sola ala. S'ha doblat al català.

## Producció

El novembre de 2022, es va anunciar que Maslany i Massoud serien les veus de Jennifer i Patrick respectivament. A més a més, es va anunciar que la pel·lícula comptaria amb cançons originals de Shawn Mendes i Johnny Orlando. La pel·lícula és una coproducció germanocanadenca entre CarpeDiem Film & TV, Ulysses Filmproduktion i Senator Film Köln amb l'animació realitzada al Singing Frog Studio de Montreal i al Studio Rakete d'Hamburg. Marca el debut com a directora de llargmetratge de Sophie Roy.

## Referències

* ↑ Patrick a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Milligan, Mercedes (November 2, 2022). «Tatiana Maslany, Mena Massoud Join ‘Butterfly Tale’ Voice Cast». Animation Magazine. Consulta: September 22, 2023.
* ↑ Ramachandran, Naman (May 12, 2023). «Shawn Mendes Song ‘Something Big’ to Feature in Animated Feature ‘Butterfly Tale,’ Pink Parrot to Present Film at Cannes Market (EXCLUSIVE)». Variety. Consulta: September 22, 2023.

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# After.Life

After.Life és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Agnieszka Wojtowicz-Vosloo i estrenada el 2009.

## Argument

Després d'un horrible accident de trànsit, la jove Anna (Christina Ricci), a la qual donen per morta, desperta i es troba a Eliot Deacon (Liam Neeson), el tanatopractor li comunica que és morta i serà enterrada en alguns dies. Confusa i aterrida, Anna descobreix que Eliot pot comunicar-se amb els difunts. Atrapada en la funerària i condemnada a acceptar la seva pròpia mort, intentarà escapar d'aquest malson amb l'ajuda del seu promès Paul (Justin Long).

## Repartiment

* Christina Ricci: Anna Taylor
* Liam Neeson: Eliot Deacon
* Justin Long: Paul Coleman, el company d'Anna
* Chandler Canterbury: Jack, l'alumne d'Anna
* Celia Weston: Beatrice Taylor, la mare d'Anna
* Luz Alexandra Ramos: Diane
* Josh Charles: Tom Peterson
* Rosemary Murphy: La Sra. Whitehall
* Malachy McCourt: Pare Graham
* Shuler Hensley: Vincent Miller
* Alice Drummond: La Sra. Hutton
* Liam Neeson (Eliot Deacon)
* Justin Long (Paul Coleman)
* Chandler Canterbury (Jack)

## Referències

* ↑ Ebert, Roger. «After.Life Movie Review & Film Summary (2010) | Roger Ebert» (en anglès). [Consulta: 1r octubre 2018].

## Enllaços externs

* Lloc oficial (anglès)