OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aligot bec-rogenc

L'aligot bec-rogenc (Leucopternis semiplumbeus) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita la selva humida a la zona Neotropical, al nord-est d'Hondures, Costa Rica, Panamà, oest de Colòmbia i nord-oest de l'Equador. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Aligot bec-rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 284. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Semiplumbeous Hawk. Leucopternis semiplumbeus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Aligot cap-ratllat

L'aligot cap-ratllat (Pseudastur occidentalis) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita els boscos de les muntanyes de l'oest de l'Equador. El seu estat de conservació es considera en perill d'extinció.

## Referències

* ↑ «Aligot cap-ratllat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 284. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Grey-backed Hawk. Pseudastur occidentalis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Aligot de les Galápagos

L'aligot de les Galápagos (Buteo galapagoensis) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita garrigues i camps de lava de les illes Galápagos. El seu estat de conservació es considera vulnerable.

## Referències

* ↑ «Aligot de les Galápagos». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 285. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Galapagos Hawk. Buteo galapagoensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Aligot negre de Cuba

L'aligot negre de Cuba (Buteogallus gundlachii) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita boscos, pantans, manglars i sabanes de Cuba i l'illa de la Juventud. El seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.
Anteriorment era considerat una subespècie de Buteogallus anthracinus.

## Referències

* ↑ «Aligot negre de Cuba». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 283. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Cuban Black Hawk. Buteogallus gundlachii» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2019. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Alinghi

L'Alinghi és l'equip de vela esportiva de la Societat Nàutica de Ginebra, guanyador en dues ocasions de la Copa Amèrica de vela: l'any 2003 a Auckland i l'any 2007 a València.
El nom de l'equip i dels sis iots, Alinghi, és una paraula imaginària amb la qual Ernesto Bertarelli, que és l'armador, i la seva germana Donatella, denominaven a un amic imaginari que es van inventar. Pel que fa als seus colors, aquests són el blanc i el vermell en honor de Suïssa i el negre en honor de l'alta tecnologia.
Quan l'Alinghi guanyà la seva primera Copa Amèrica de vela el 2 de març de 2003, es convertí en el primer equip a retornar aquest títol a Europa des de 1851. Posteriorment, per defensar el títol l'any 2007, a causa del fet que Suïssa no té mar, organitzaren la competició a València, i aconseguiren mantenir el títol, fins a la 33$^a$ edició, en què perdé el trofeu davant del BMW Oracle Racing, representant el Golden Gate Yacht Club.

## Referències

* ↑ «The 33rd America's Cup in Numbers». Sailing Breezes. [Consulta: 13 juny 2024].
# HLG

HLG té els següents significats:
* Hamburger Luftschiffhallen GmbH, empresa creadora de l'aeroport d'Hamburg el 1911, a Alemanya
* Jardins de Hidden Lake (del seu nom en anglès Hidden Lake Gardens), jardí botànic de la Universitat Estatal de Michigan, als Estats Units
* Grup d'Alt Nivell (del seu nom en anglès High Level Group), grup d'experts creat en el si de la Unió Europea per a assessorar en un tema determinat
* Hybrid-Log Gamma, format de processament d'imatges del tipus HDR
* Hlg també és l'abreviatura de l'halurgita, mineral de la classe dels borats
# Hieronyma alchorneoides

L'Hieronyma alchorneoides L. és una espècie de planta de la família de les Phyllanthaceae. És originària del sud-est de Mèxic i Amèrica tropical.

## Descripció

És un arbre que es troba en el Pacífic Central, Sud, Nord i Carib. Entre les seves principals característiques, estan que aconsegueix els 50 m d'altura, és abundant, la seva fusta té un valor mitjà, és usat per fer plantacions forestals, té un eix ocasionalment ramificat a baixa altura, escorça marró vermellós i té gambes. Posseeix fulles simples, alternes o seguides, vermelles quan moren, i tricomes juntes en el feix, també estípules foliàcies o fulloses. Compta amb fruits tipus drupa de 4 mm de llarg. Les seves flors són de color crema. Pes específic bàsic: 0,52-0,7 g/cm³

## Sinonímia

* Stilaginella amazonica Tul., Ann. Sci. Nat., Bot., III, 15: 241 (1851).
* Stilaginella ferruginea Tul., Ann. Sci. Nat., Bot., III, 15: 250 (1851).
* Stilaginella laxiflora Tul., Ann. Sci. Nat., Bot., III, 15: 244 (1851).
* Hieronyma ferruginea (Tul.) Tul. in C.F.P.von Martius & auct. suc. (editors), Fl. Bra. 4(1): 334 (1861).
* Hieronyma laxiflora (Tul.) Müll.Arg., Linnaea 34: 67 (1865).
* Hieronyma mollis Müll.Arg. in A.P.de Candolle, Prodr. 15(2): 269 (1866).
* Hieronyma caribaea Urb., Repert. Spec. Nov. Regni Veg. 14: 139 (1919).
* Hieronyma heterotricha Pax i K.Hoffm. in H.G.A.Engler, Pflanzenr., IV, 147, XV: 39 (1922).
* Hieronyma mattogrossensis Pax & K.Hoffm. in H.G.A.Engler, Pflanzenr., IV, 147, XV: 39 (1922).
* Hieronyma peruviana Pax & K.Hoffm. in H.G.A.Engler, Pflanzenr., IV, 147, XV: 37 (1922).
* Hieronyma chocoensis Cuatrec., Revista Acad. Colomb. Ci. Exact. 7: 52 (1946).
* Hieronyma ovatifolia Lundell, Wrightia 4: 134 (1970).

## Fonts

* ↑ «Hieronyma alchorneoides». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 7 juny 2010].
Richter, H.G., Dallwitz, M.J. 2000. Commercial timbers: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval. En inglés, francés, alemán, portugués, castellano. Versión: 16 abril 2006. http://delta-intkey.com’%5BEnllaç+no+actiu%5D.
# Equació del díode de Shockley

L'equació del díode de Shockley o la llei del díode, anomenada segons el coinventor del transistor William Shockley de Bell Telephone Laboratories, dona la característica I–V (tensió actual) d'un díode idealitzat en polarització directa o inversa (tensió aplicada):
$I=I_{\mathrm {S} }\left(e^{\frac {V_{\text{D}}}{nV_{\text{T}}}}-1\right)$
on
    I és el corrent del díode,
    I$_S$ és el corrent de saturació de polarització inversa (o corrent d'escala), depén de la temperatura de la unió ($I_{S}(T)\approx 10^{-12}...10^{-6}A$).
    V$_D$ és la tensió a través del díode,
    V$_T$ és la tensió tèrmica kT / q (constant de Boltzmann per temperatura dividida per la càrrega d'electrons) i
    n és el factor d'idealitat, també conegut com a factor de qualitat o de vegades coeficient d'emissió, depenent del procés de fabricació del díode i que sol adoptar valors entre 1 (pel germani) i de l'ordre de 2 (pel silici).
L'equació s'anomena equació del díode ideal de Shockley quan n, el factor d'idealitat, s'estableix igual a 1. El factor d'idealitat n sol variar d'1 a 2 (encara que en alguns casos pot ser més elevat), depenent del procés de fabricació i del material semiconductor i s'estableix igual a 1 en el cas d'un díode "ideal" (per tant, de vegades s'omet la n). El factor d'idealitat es va afegir per tenir en compte les unions imperfectes tal com s'observa als transistors reals. El factor explica principalment la recombinació de portadors a mesura que els portadors de càrrega creuen la regió d'esgotament.
La tensió tèrmica V $_T$ és d'aproximadament 25,852 mV a 300 K (27 °C; 80 °F). A una temperatura arbitrària, és una constant coneguda definida per:
$V_{\text{T}}={\frac {kT}{q}}\,,$
on k és la constant de Boltzmann, T és la temperatura absoluta de la unió p–n i q és la magnitud de càrrega d'un electró (la càrrega elemental).
El corrent de saturació inversa, I $_S$, no és constant per a un dispositiu determinat, sinó que varia amb la temperatura; generalment més significativament que V $_T$, de manera que V $_D$ normalment disminueix a mesura que augmenta T.
L'equació del díode de Shockley no descriu l'"anivellament" de la corba I–V amb un alt biaix cap endavant a causa de la resistència interna. Això es pot tenir en compte afegint una resistència en sèrie.
Fins i tot per a tensions de polarització directe més aviat petites, l'exponencial és molt gran, ja que la tensió tèrmica és molt petita en comparació. L''1' restant a l'equació del díode és llavors insignificant i el corrent del díode directe es pot aproximar per
$I=I_{\text{S}}e^{\frac {V_{\text{D}}}{nV_{\text{T}}}}$

## Referències

* ↑ «Shockley Equation - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com.+[Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ Pravallika. «Shockley Diode - Construction, Equation, Applications» (en anglès). https://protonstalk.com,+25-04-2021.+[Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ «Shockley equation» (en anglès). https://uomustansiriyah.edu.iq.+[Consulta: 9 novembre 2022].
# Anomoeotes infuscata

Anomoeotes infuscata és una espècie de lepidòpter zigenoïdeu de la família dels himantoptèrids (Himantopteridae), subfamília Anomoeotinae.
És una espècie endèmica d'Angola.

## Referències

* ↑ «Funet - Anomoeotes». [Consulta: 1r març 2025].
# Arnau Barios

Arnau Barios (Térmens, la Noguera, 1989), és un filòleg i traductor català. Llicenciat en filologia eslava, ha traduït proses de Mandelstam i Maksim Óssipov i poemes de Lérmontov i Brodsky. És autor de la traducció en vers d'Eugeni Oneguin, de Puixkin (2019), per la qual li va ser atorgat el Premi Ciutat de Barcelona de traducció en llengua catalana.

## Traduccions

* Mikhaïl Lérmontov. Galoparé a l'estepa com el vent. Antologia poètica. Traducció de Miquel Desclot i Arnau Barios. Alpha, 2014
* Maksim Óssipov. El crit de l'ocell domèstic. Traducció d'Arnau Barios. Club Editor, 2016
* Lev Tolstoi. Contra la guerra i la violència. Traducció d'Arnau Barios. Angle Editorial, 2018
* Mikhaïl Kuzmín. Un peix esquerda el gel. Traducció d'Arnau Barios. Il·lustracions de Lluís Gay. Blind Books, 2019
* Aleksandr Puixkin. Eugeni Oneguin. Traducció d'Arnau Barios. Club Editor, 2019
* Anton Txékhov. 24 contes. Tria i traducció d'Arnau Barios. Club Editor, 2021
* Maksim Óssipov. Pedra, paper, estisores. Traducció d'Arnau Barios. Club Editor, 2022
* Nikolai Gógol. Ànimes mortes. Traducció d'Arnau Barios. Bernat Metge Universal, 2024

## Referències

* ↑ Camps, Magí «Eugeni Oneguin parla en vers català». La Vanguardia, 16-01-2020 [Consulta: 30 gener 2020].
* ↑ «Arnau Barios: «A l'època de Gógol també es deia que es publicava massa»», 02-07-2024. [Consulta: 2 març 2025].
* ↑ «Arnau Barios». Veus baixes, # 4, 5-2017, pàgina 100 (nota al peu). ISSN: 2254-5336 [Consulta: 30 gener 2010].
* ↑ Dyakonova, Xènia «Eugeni Oneguin es muda». Ara, 29-11-2019 [Consulta: 30 gener 2020].
* ↑ Ossó Castillón, Marta «El Quixot rus». Punt de Llibre. Núvol - El digital de cultura, 14-11-2019 [Consulta: 30 gener 2020].
* ↑ «Traducció en llengua catalana - 2019». Barcelona Cultura - www.barcelona.cat [Consulta: 30 gener 2020].
* ↑ «Relats del rus Maksim Óssipov en versió 'lleidatana'». Segre.com, 19-01-2022. [Consulta: 5 febrer 2022].
# Inseparables (sèrie de televisió)

Inseparables (títol original en anglès, Dead Ringers) és una minisèrie de televisió dramàtica de thriller psicològic desenvolupada per Alice Birch. Es basa en la pel·lícula homònima de 1988 de David Cronenberg, que alhora era una adaptació de la novel·la de 1977 Twins de Bari Wood i Jack Geasland. La sèrie es va projectar a Canneseries el 15 d'abril de 2023, competint en el concurs Long Form. Es va estrenar a Amazon Prime Video el 21 d'abril de 2023, amb subtítols en català.

## Producció
### Desenvolupament

L'agost de 2020, es va anunciar que Amazon Prime Video havia fet un encàrrec directe per a una sèrie de televisió basada en la pel·lícula Inseparables de David Cronenberg de 1988, amb Annapurna Television com a productora, i Alice Birch com a guionista principal i productora executiva. Sean Durkin, Lauren Wolkstein i Karyn Kusama van dirigir els capítols de la sèrie.

### Càsting

Després de l'anunci inicial, es va revelar que Rachel Weisz protagonitzaria la sèrie. El juliol de 2021, es va anunciar que Michael Chernus s'havia unit al repartiment com a habitual de la sèrie. L'agost de 2021, es va anunciar que Poppy Liu i Britne Oldford també s'hi havien unit com a habituals de la sèrie, amb Jeremy Shamos, Jennifer Ehle i Emily Meade fent papers secundaris.

### Rodatge

El rodatge principal va començar l'agost de 2021 a la ciutat de Nova York.

## Referències

* ↑ Hopewell, John. «Canneseries: 'Dead Ringers,' 'Fatal Attraction,' 'Tapie' Join 'Silo' in Lineup». Variety, 28-03-2023. [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ Mitovich, Matt Webb. «Dead Ringers: Rachel Weisz-Starring Amazon Series Gets Release Date». TVLine, 14-02-2023. [Consulta: 14 febrer 2023].
* ↑ «Dead Ringers». Goita què fan, ara!. [Consulta: 28 juliol 2024].
* 1 2 Kroll, Justin. «Rachel Weisz To Star In & Produce 'Dead Ringers' TV Series Reboot In Works At Amazon From 'Normal People' Scribe Alice Birch & Annapurna TV». Deadline Hollywood, 18-08-2020. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ «Jody Lee Lipes Shoots Amazon's Dead Ringers». Lux Artists, 03-08-2021. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ «Murray Gold». Evolution Music Partners. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ Petski, Denise. «Michael Chernus Joins Rachel Weisz In 'Dead Ringers' Amazon Series». Deadline Hollywood, 22-07-2021. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ Otterson, Joe. «'Hacks' Star Poppy Liu Joins Rachel Weisz in 'Dead Ringers' Amazon Series». Variety, 03-08-2021. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ Petski, Denise. «Britne Oldford To Star In Rachel Weisz Amazon Series 'Dead Ringers'; Jeremy Shamos Also Cast». Deadline Hollywood, 11-08-2021. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ Otterson, Joe. «'Dead Ringers' Amazon Series Casts Jennifer Ehle, Emily Meade (EXCLUSIVE)». Variety, 30-08-2021. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ Levy, Kayla. «'Dead Ringers' Remake Filming At Astoria Bar: Sources». Patch.com, 12-08-2021. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ Steves, Ashley. «NYC What's Filming: Amazon's Series Adaptation of 'Dead Ringers,' Starring Rachel Weisz». Backstage.com, 02-11-2021. [Consulta: 21 juliol 2022].
# Silent Hill (videojoc)

Silent Hill (en català 'Turó Silenciós') és un videojoc de terror de supervivència desenvolupat per Konami i llançat el 1999 per a la consola PlayStation. Considerat un dels títols més influents del gènere, el joc combina elements de terror psicològic amb una ambientació fosca i opressiva que va redefinir les expectatives dels videojocs de l'època. Silent Hill segueix la història de Harry Mason, un home que busca desesperadament la seva filla desapareguda, Cheryl, en una ciutat misteriosa coberta per una espessa boira i plena de criatures inquietants.
El joc es distingeix per la seva narrativa complexa, els elements simbòlics i l'ús innovador de la tecnologia, com ara la banda sonora atmosfèrica composta per Akira Yamaoka i la limitació de visibilitat causada per la boira, que augmenta la tensió. Silent Hill va ser elogiat per la crítica pel seu enfocament centrat en l'horror psicològic, establint les bases per a una sèrie de seqüeles, adaptacions cinematogràfiques i una gran comunitat de seguidors.
# Agustí Soler i Fosas

Agustí Soler i Fosas (Sant Joan de Vilatorrada 1900 - El Camp de la Bota, 8 de novembre de 1939) fou un pagès i polític català, alcalde de Sant Joan de Vilatorrada en temps de la 2a República, que va ser afusellat pel franquisme.

## Biografia

Agustí Soler i Fosas, pagès de professió, s'afilià a Esquerra Republicana i a la Unió de Rabassaires. Fou detingut i empresonat arran de la seva participació en els Fets d’Octubre de 1934.
Formà part del comitè antifeixista del poble constituït a l'inici de la Guerra Civil fins a l’octubre de 1936, quan fou nomenat alcalde. Ocupà el càrrec fins que el 15 de maig de 1938 fou mobilitzat per anar al front. Amb l'entrada de les tropes franquistes, fou detingut i condemnat per un tribunal militar i afusellat al Camp de la Bota el 8 de novembre de 1939.
El 2014 se li feu un acte d'homenatge al seu poble, i el 2019 es donà el seu nom a l'antic carrer d'Orient.

## Referències

* ↑ Casals, Queralt. «Sant Joan dedica un carrer a l'alcalde republicà afusellat pel franquisme Agustí Soler», 11-05-2019. [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ admin. «Dissabte 8: homenatge de Sant Joan de Vilatorrada a Agustí Soler i Fosas, l’alcalde afusellat pel franquisme», 06-11-2014. [Consulta: 1r març 2025].
# Marcela Carena

Marcela Carena (Buenos Aires, 22 de març de 1962) és una física teòrica del Laboratori Fermilab i professora a la Universitat de Chicago i a l'Institut Enrico Fermi. A Fermilab, ha estat directora de relacions internacionals així com cap del departament de Física Teòrica. El 2016 fou elegida cap de la Divisió de Partícules i Camps de l'American Physical Society.
Carena es va llicenciar en físiques a l'Instituto Balseiro de Bariloche, Argentina el 1985, i es va doctorar a la Universitat d'Hamburg el 1989. Va ser una Fellow J.S.Bell al CERN el 1993–1995 i Marie-Curie Fellow el 1996. Va ser elegida Fellow de l'American Physical Society el 2002.
El 2010 va rebre un premi de recerca de la Fundació Alexander von Humboldt a Alemanya i, el 2013, va ser Simons Distinguished Visiting Scholar a l'Institut Kavli de Física Teòrica. L'any 2022 el Departament d'Energia (DOE per les seves sigles en anglès) la va distinguir per la seva trajectòria.
La recerca de Carena és focalitzada en models de física més enllà del model estàndard i les seves manifestacions en experiments de física de partícules. Ha explorat connexions entre el bosó de Higgs, supersimetria, teoria de la gran unificació, física de sabor i matèria fosca.

## Referències

* ↑ «Exploring Our Universe: The Smallest, The Biggest; The Evident, The Invisible».
* ↑ «Division of Particles and Fields Executive Committee».
* ↑ «Marcela Carena | Chicago Quantum Exchange» (en anglès). [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ «KICP Senior Member Marcela Carena has been named a DOE Office of Science Distinguished Scientist Fellow | News | Kavli Institute for Cosmological Physics | The University of Chicago». [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ lisar. «Fermilab scientist Marcela Carena appointed as member of the Argentinian Academy of Exact, Physical and Natural Sciences» (en anglès americà), 18-11-2021. [Consulta: 1r març 2025].
# Andrés Semitiel Rubio

Andrés Semitiel Rubio (Cieza, 16 de novembre de 1901-Mèxic DF, 11 de juliol de 2004) va ser un polític i metge espanyol.

## Biografia

Va néixer en la localitat murciana de Cieza el 16 de novembre de 1901.
Membre del Sindicat de la Construcció de la UGT des de 1916, ingressaria en l'agrupació local del PSOE de Cieza a l'octubre de 1922. En 1923 va ser reclutat per l'exèrcit per a participar en la guerra d'Àfrica destinat a la Sanitat Militar. Va arribar a prestar els seus serveis a l'hospital «Deker» durant un any i també hospital «Alfonso XIII» durant altres dos anys. En 1925 va intervenir en el desembarcament d'Alhucemas. L'any següent es graduaria com a practicant de medicina per la Universitat de València, exercint a partir de llavors en la sanitat civil a Villa Alhucemas. En 1934 seria traslladat a la península, instal·lant-se de nou a Cieza. Al maig de 1936 va resultar escollit compromissari per la circumscripció de Múrcia-província per a l'elecció del president de la República Espanyola.
Després de l'esclat de la Guerra civil es va unir a les milícies republicanes. Posteriorment va passar a formar part del comissariat polític de l'Exèrcit Popular de la República. En tal qualitat el març de 1937 va ser nomenat comissari de Batalló de la 9a Divisió, i més endavant exerciria com a comissari de la 32a Divisió.
Al final de la contesa es va exiliar a França, al costat de les restes de l'exèrcit republicà. Posteriorment es va traslladar a Mèxic, on va arribar en 1942 a bord del Nyassa. Allí exerciria privadament la medicina, al mateix temps que mantenia l'activitat política. Va formar part de la UGT i de l'Agrupació socialista a Mèxic, a la qual va arribar a representar en el Congrés de Suresnes (1974) i en el XXVII Congrés del PSOE (1976). Va morir a Mèxic DF l'11 de juliol de 2004.

## Referències

* 1 2 3 Anònim, 1982, p. 860.
* ↑ Anònim, 1982, p. 516.
* ↑ Engel, 1999, p. 213.
* ↑ Segòvia, 2000, p. 71.

## Bibliografia

* Anónimo. El Exilio español en México, 1939-1982. Madrid: Salvat/Fondo de Cultura Económica, 1982. 84-922644-7-0.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Segovia, Rafael. Misión de Luis I. Rodríguez en Francia. La protección de los refugiados españoles, julio a diciembre de 1940. Colegio de México, 2000.
# Axelay

Axelay (アクスレイ Axelay, Interstellar Spaceship Axelay) és un joc per a Super Famicom desenvolupat per Konami, un shoot'em up llançat l'11 de setembre del 1992 i posteriorment el 30 del mateix mes a l'any següent per a Super Nintendo (EUA).
La seua principal aportació va ser l'alternança de nivells de desenvolupament clàssic horitzontal amb altres nivells que transcorrien en pseudo 3-D, gràcies al destacat ús de la manera 7 (una de les qualitats de la consola).
El desenvolupament del joc és molt dinàmic i gens monòton, encara tractant-se d'un shooter. Els seus gràfics i banda sonora es troben entre els millors (o el millor) de tot el catàleg del sistema. Les pistes s'emmotlen a la perfecció amb els diferents ambients del joc, clar exemple és l'escena "Urbanite" (3r nivell) amb el seu malenconiosa i dolça melodia "Mother", amb arranjaments saxofònics propis del jazz, "slaps" de baix funk i un punk melós i aventurer.
El joc consta de sis nivells, el que el va fer mereixedor d'algunes crítiques, car un bon jugador el pot acabar en un parell d'hores. El joc va rebre molt bones valoracions en les revistes principals de videojocs, per exemple en la Electronic Gaming Monthly (edició EUA) va traure una qualificació de 8, 9, 9 i 9 (quatre editors qualificaven).
Entre el misticisme d'aquest joc està un missatge al final del mateix al jugar-lo en manera difícil, on diu "See you in Axelay 2", el que va alimentar la idea que una seqüela eixiria prompte, no obstant això Konami desestime un nou lliurament de la saga a causa de les pobres vendes que va tenir el joc en els diferents mercats. Entre aquells que van participar en el seu desenvolupament es troba Kazuhiko Ishida, qui al costat d'altres membres actius de Konami deixarien l'empresa per a fundar Treasure Co. Ltd.
Axelay, no obstant això, aquesta disponible a partir de novembre 12 del 2007 en la Consola Virtual de la Wii.

## Referències

* ↑ «アクスレイ [スーパーファミコン / ファミ通.com]». www.famitsu.com. Arxivat de l'original el 17-11-2015.
* 1 2 Hoffman, Chris «grkives: games in retrospect». Gamers' Republic. Millennium Publishing, 36, agost 2001, pàg. 92.