OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Institut Hospital del Mar d'Investigacions Mèdiques

L'Institut Hospital del Mar d'Investigacions Mèdiques, abans Institut Municipal d'Investigacions Mèdiques i també conegut per les seves sigles IMIM, és un organisme públic dedicat a la recerca científica en el camp de la biomedicina i de les ciències de la salut ubicat al Parc de Recerca Biomèdica de Barcelona. L'any 2014 va esdevenir un dels instituts d'investigació sanitària oficialment acreditats per l'Institut de Salut de Carlos III.

## Programes

* Càncer
* Neurociències
* Epidemiologia i salut pública
* Informàtica biomèdica
* Processos inflamatoris i cardiovasculars

## Referències

* ↑ Conseller d'Economia i Coneixement «ORDRE ECO/237/2014, de 15 de juliol, per la qual es dona conformitat al canvi de denominació de l'Institut Municipal d'Investigació Mèdica, institut universitari de recerca adscrit a la Universitat Pompeu Fabra, que passa a denominar-se Institut Hospital del Mar d'Investigacions Mèdiques (IMIM).» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya. Publicacions de la Generalitat de Catalunya [Barcelona], Departament d'Economia i Coneixement, 6678, 04-08-2014, pàg. CVE-DOGC-A-14212031-2014. ISSN: 1988-298X [Consulta: 11 octubre 2016].
* ↑ «Listado de Institutos de Investigación Sanitaria Acreditados». Arxivat de l'original el 2016-06-19. [Consulta: 9 juny 2016].
* ↑ «La UE da 3,5 millones a Hospital del Mar para estudiar medicina personalizada» (en castellà), 18-05-2015. [Consulta: 9 juny 2016].

## Enllaços externs

* Web del Institut Hospital del Mar d'Investigacions Mèdiques
# Institut Huygens d'Història dels Països Baixos

L'Institut Huygens d'Història dels Països Baixos (en neerlandès: Huygens Instituut voor Nederlandse Geschiedenis) (abreujat: Huygens ING) és un institut de la Reial Acadèmia Neerlandesa de Ciències (KNAW) dels Països Baixos. Estudia la història dels Països Baixos i desenvolupa eines computeritzades per a facilitar les recerques científiques. Té encara la seu a l'edifici de la Biblioteca Reial dels Països Baixos a La Haia però el 2015 es traslladarà a l'edifici antic institut d'estudis tropicals a Amsterdam, junts amb unes altres institucions científiques. El 2015 té un centenar de col·laboradors i és un dels instituts científics més grans en les ciències humanes del regne neerlandès.
Ja el 1902 el govern dels Països Baixos va organitzar una comissió encarregada de la publicació de fonts històriques, que des del 1989 va integrar la Reial Acadèmia Neerlandesa de Ciències sota el nom d'Institut d'Història dels Països Baixos. El 2005 va absorbir del departament de filologia neerlandesa del suprimit Institut Neerlandès de Serveis d'Informàtica Científica. El 2011 van fusionar l'Institut Huygens i Huygens Instituut i l'Institut d'Història dels Païso Baixos i va prendre el seu nom actual. L'institut desenvolupa múltiples llocs web al servei dels cercadors del món sencer. És un dels membres del consorci d'instituts i organitzacions científiques que publiquen junts el registre d'autoritat Portal Biogràfic dels Països Baixos, del qual coordina les activitats i hostatja la base de dades.

## Publicacions en línia

* Historici.nl: Base de dades de publicacions, documents i esdeveniments en relació amb l'estudi de la història dels Països Baixos
* Textual Scholarship.nl: web que dona eines pràctiques a tothom que vol publicar documents i estudis històrics
* Bibliografia digital d'estudis filològics i literaris del neerlandès: base de dades de la literatura segundària sobre el neerlandès
* Bibliografia digital de la història dels Països Baixós: una base de dades de 200.000 (2015) llibres i articles historiogràfics.

## Enllaços externs

* web oficial

## Referències

* ↑ «Huygens Instituut en NIAS verhuizen naar Amsterdam» (en neerlandès). Omroep West, 14 febrer 2014 (2014-02-14). Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 11 març 2015].
* ↑ «Huygens Instituut en Instituut voor Nederlandse Geschiedenis samen verder» (en neerlandès). Nederlandse Organisatie voor Wetenschappelijk Onderzoek, 9 gener 2011 (2011-01-09). [Consulta: 11 març 2015]. «De KNAW voegt dit instituut samen met haar eigen Huygens Instituut, waardoor het grootste instituut binnen de Nederlandse geesteswetenschappen ontstaat. Het nieuwe instituut heeft rond de honderd medewerkers. Het snel toenemende belang van informatietechnologie voor de geesteswetenschappen maakt schaalvergroting logisch.»
* ↑ nom en neerlandès: Nederlands Instituut voor Wetenschappelijke Informatiediensten (NIWI)
* ↑ «Fusie Huygens Instituut en Instituut voor Nederlandse Geschiedenis» (en neerlandès). Nota de premsa. Koninklijk Nederlands Historisch Genootschap, 2011. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 11 març 2015].
# Institut Jean Vigo

L'Institut Jean Vigo és una filmoteca i un centre de recerca dedicat al cinema fundat el 1983 a Perpinyà i gestionat de forma associativa. Es va crear a partir de diverses iniciatives d'educació popular existents a Perpinyà, en particular el cineclub Les Amis du cinema fundat l'any 1962, i pren el relleu de l'Institut de Recerca i Animació d'Història del Cinema (IRAHC) fundat el 14 de desembre de 1981.
Al llarg dels anys, ha posat en marxa el festival Confrontacion (des de 1965), la revista Les Cahiers de la Cinémathèque (editada entre 1971 i 2009), i Archives, un butlletí obert als investigadors de la història del cinema (editat des de 1986), simposis i trobades.

## Referències

* ↑ Dagues, Louis. «Més enllà de la projecció, les mil cares de la pel·lícula». El Temps de les Arts, 29-04-2022. [Consulta: 22 agost 2022].
* ↑ Marcel Oms «L'IRAHC devient l'Institut Jean Vigo». Les Cahiers de la Cinémathèque, 37, été 1983, pàg. 88.
* ↑ «Les 50 qui font bouger Perpignan» (en francès), 12-12-2002. [Consulta: 12 abril 2017].
* ↑ «La Cinémathèque euro-régionale – Institut Jean-Vigo (Perpignan)». Ciné-Ressources.

## Bibliografia

* Patricia Petit-Brulfert. L'Institut Jean Vigo de Perpignan. Archives communales, 1994, p. 204 (Perpignan archives histoire). ISBN 2-909444-02-3. .
* Michel Cadé et François de la Bretèque, « Un fonds d'archives en région : L'Institut Jean Vigo de Perpignan, constitution et problèmes archivistiques », dans Irène Bessière (dir.) et Jean A. Gili (dir.), Histoire du cinéma : Problématique des sources (journées d'études du groupe de recherche « Histoire du cinéma et histoire de l'art » de l'INHA), Paris, Institut national d'histoire de l'art, Maison des sciences de l'homme, Université de Paris I Panthéon-Sorbonne, 2004, 342 p. (ISBN 2-913758-81-9), p. 131–148.
* François de la Bretèque «Organiser une activité multipolaire autour de la valorisation des archives cinématographiques». 1895, 41, 2003. DOI: 10.4000/1895.653..
* José Baldizzone; Kees Bakker «L'Institut Jean Vigo». Journal of Film Preservation. Fédération internationale des archives du film, 77-78, 2008, pàg. 95–97.
# Institut Karolinska

L'Institut Karolinska (Karolinska Institutet en suec) és una universitat d'Estocolm (Suècia). És la institució universitària d'educació superior en medicina més gran del món. Un comitè d'aquest institut és l'encarregat de la designació del Premi Nobel de Fisiologia o Medicina. L'Hospital Karolinska està associat a l'Institut, com a hospital docent. L'institut és membre de la Lliga Europea d'Investigació Universitària.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2004-06-29 a Wayback Machine.
# Adioukrous

Els adioukrous (o adjukrus) són els membres del grup humà que tenen com a llengua materna l'adioukrou i que tenen el territori al sud-est de Costa d'Ivori, a la regió de Grans Ponts. Hi ha entre 100.000 (1999, ethnologue) i 125.000 (joshuaproject) adioukrous. El seu codi ètnic és NAB59k i el seu ID de grup ètnic al joshuaproject és 10162.

## Situació territorial i pobles veïns

El territori adioukrou està a 49 poblacions de la subprefectura de Dabou, a la regió de Grans Ponts, al Districte de Lagunes.
Segons el mapa lingüístic de Costa d'Ivori de l'ethnologue, el territori adiokrou està situat al voltant de la ciutat de Dabou, allargant-lo cap a l'oest. Està al nord de la llacuna d'Ebrié. Part d'aquest territori és compartit amb territori dels tiagbamrin aizisi amb els mobumrin aizis. Al sud, més enllà de la llacuna d'Ebré, hi viuen els aproumu aizis i els alladians; a l'est els ebriés; al nord els abés i els abidjis, tots ells pobles kwa; i a l'oest limiten amb els yocoboué dides, que són un poble kru.

## Llengües

Els adioukrous tenen com a llengua materna l'adioukrou però també parlen el Francès, llengua oficial estatal, així com l'Abidji, el Mobumrin_aizi i el Tiagbamrin_aizi com a segones llengües.

## Religió

El 90% dels adioukrous són cristians i el 10% restant creuen en religions africanes tradicionals. El 60% dels adjukrus cristians pertanyen a esglésies independents, el 30% són protestants i el 10% són catòlics. Una petita minoria del 3% dels adioukrous cristians són evangelistes.

## Referències

* 1 2 3 4 «Adioukrou, a language of Côte d'Ivoire». ethnologue. [Consulta: 8 octubre 2015].
* 1 2 «Language: Adioukrou». joshuaproject. [Consulta: 8 octubre 2015].
* 1 2 «Adjoukrou in Cote d'Ivoire». joshuaproject. [Consulta: 9 octubre 2015].
* ↑ «Mapa lingüñistic de Costa d'Ivori. Els adioukrous són el número 67». ethnologue. [Consulta: 9 octubre 2015].

## Bibliografia

* Hill, Harriet S. 1987. Adioukrou social structure. A: Notes on Anthropology and Intercultural Community Work 10. 33-44. Antropologia.
* Hill, Harriet S. 1990. Marriage and morality among the Adioukrou. A: Missiology 18. 329-36. Antropologia.
* Dupire, Marguerite and Boutillier, Jean-Louis. 1958. Le pays Adioukrou et sa palmeraie (basse-Côte-d'Ivoire): étude socio-économique. (Homme d'outre-mer, 4.) Paris: Office de la Recherche Scientifique et Technique d'Outre-Mer (ORSTOM). Sociologia.
* Lafargue, Fernand. 1976. Religion, magie sorcellerie des Abijia en Côte d'Ivoire. Paris: Latines. Antropologia.
* Lafargue, Fernand. 1971. La réligion traditionelle des Abidji. (Tesis?). Antropologia.
# Institut Obert de Catalunya

L'Institut Obert de Catalunya (IOC) és un centre de formació a distància depenent del Departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya. Neix el 2006 amb la intenció d'unificar els tres serveis d'educació a distància del Departament d'Ensenyament: l'Institut Català d'Ensenyament Secundari a Distància, l'Educació Secundària Obligatòria a distància per a persones adultes (programa Graduï's, ara en secundària, antic Graduï's, ara pot) i el centre de formació professional FP Oberta.

## Referències

* ↑ «IOC - Institut Obert de Catalunya». [Consulta: 10 octubre 2023].
* ↑ CASABELLA BARCELONA, JORDI «El Institut Obert de Catalunya, creado en el curso 2006-2007, ya tiene 12.000 alumnos». El Periódico, 28-06-2009.
* ↑ «L'Institut Obert de Catalunya obre la preinscripció amb 9.600 places per als ensenyaments de formació professional». govern.cat. Arxivat de l'original el 2017-10-14 [Consulta: 20 desembre 2016]. Arxivat 2017-10-14 a Wayback Machine.
* ↑ «Maragall afirma que l'Institut Obert de Catalunya equival a 15 centres de Secundària». 324.cat, 15-06-2009. [Consulta: 20 desembre 2016].

## Vegeu també

* Universitat Oberta de Catalunya
# Institut Oceanogràfic de París

L'Institut Oceanogràfic de París o IOP (en francès, Institut Océanographique de Paris) és una organització fundada el 29 de març de 1910 pel príncep Albert I de Mònaco, membre associat de l'Institut de França, amb la finalitat de poder estudiar i desenvolupar el coneixement sobre els oceans. La inauguració oficial va tenir lloc el 23 de gener de 1911, amb la presència del príncep Albert I i del president de la República Francesa, Armand Fallières.
L'institut es troba a la rue Saint-Jacques de París i compta amb una biblioteca especialitzada, a més de realitzar conferències i publicar diversos facsímils. L'any 2011 ha estat rebatejat com Maison des océans et de la biodiversité.

## Referències

* ↑ AFP. «Océans: Albert II fête les 100 ans de l'Institut fondé par son trisaïeul». 20minutes.fr, 21-06-2011. [Consulta: 18 juny 2013].

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Institut Oceanogràfic
# Institut Sòrab

L'Institut Sòrab (sòrab Serbski Institut, alemany Sorbisches Institut) és una institució fundada el 1952 i refundat el 1992 i que té com a objecte l'estudi de la llengua, la cultura i la història de la sòrabs i wends. Recull materials que s'utilitza per a diverses investigacions i es posa també a disposició del públic.
La seu de l'Institut és a Bautzen (Budyšin), però té una seu de treball a Cottbus (Chóśebuz), compta amb 17 professionals de recerca i 12 persones per a gestió científica i tècnica. Des del 1952 publica la revista cultural Lětopis, encara que darrerament és publicada per l'editorial de Domowina. El director des de 1992 és Dietrich Scholze-Šołta (* 1950).

## Bibliografia

* Jana Schulz, Das Sorbische als Minderheitensprache: Last oder Herausforderung?, dins Christel Stolz Neben Deutsch: Die autochthonen Minderheiten- und Regionalsprachen Deutschlands, Universitätsverlag Dr. N. Brockmeyer, Bochum 2009, pp. 103-120
* Hauke Bartels, Niedersorbisch: vom langen Leben einer oft totgesagten Sprache, dins Christel Stolz Neben Deutsch: Die autochthonen Minderheiten- und Regionalsprachen Deutschlands, Universitätsverlag Dr. N. Brockmeyer, Bochum 2009, pp. 121-143

## Enllaços externs

* Institut Sòrab Arxivat 2012-12-23 a Wayback Machine.
# Institut Wingate

L'Institut Wingate (en hebreu: מכון וינגייט) és un centre d'entrenament esportiu situat al sud de Netanya, Israel, fou establert en 1957 amb el nom d'Orde Wingate, el centre serveix per acollir les instal·lacions de nombrosos equips israelians, i com a base d'entrenament militar.
En 1989, l'institut va rebre el Premi Israel, per a l'esport. El Centre Nacional d'Esports de Tel-Aviv és un centre complementari de l'Institut Wingate. Mentre que la majoria de l'entrenament es realitza en l'Institut Wingate, el Centre d'Esport Nacional supervisa els processos esportius.
En el campus de l'Institut Wingate, són nombrosos els camps esportius. Hi ha un camp de rugbi, que serveix com el terreny de joc de l'equip israelià de rugbi. Els nombrosos camps han estat utilitzats com a seus de diversos esdeveniments durant els Jocs Macabeus.

## Referències

* ↑ «Lloc web oficial». [Consulta: 23 octubre 2013].
# Institut d'Estudis Gironins

L'Institut d'Estudis Gironins o IEG és un institut cultural i científic que s'encarrega de la investigació històrica i arqueològica, la promoció de la cultura i la col·laboració en la salvaguarda del patrimoni natural, històric i científic de la comarca del Gironès.
L'institut va ser creat el 5 de febrer de 1946 per Santiago Sobrequés i Vidal. El seu primer president va ser Tomàs Carreras i Artau. El president actual és Narcís Soler i Masferrer, catedràtic d'història a la Universitat de Girona.
El centre organitza congressos, itineraris divulgatius o conferències centrades preferentment en la ciutat de Girona. És membre de la Coordinadora de Centres d'Estudis de Parla Catalana.
Des de 1947, publica cada any els Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, que a causa de les circumstàncies de l'època franquista, encara duien el nom en castellà, Anales del Instituto de Estudios Gerundenses. De manera intermitent publica també monografies.

## Referències

* ↑ Institut d'Estudis Gironins Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine., Web del Patronat Francesc Eiximenis, Girona, Consultat el 5 de gener de 2012,
* ↑ El centenari d'un il·lustre gironí, Santiago Sobrequés, Diari de Girona, 3 d'abril de 2011
* ↑ La Girona del Barroc, a estudi, Avui, Barcelona, 25 de novembre de 2011
* ↑ Frontis de la primera edició dels anals
* ↑ La darrera és: Francesca Vila i Alsina, El bisbe de Girona Pere Roger (segle X-1051). Mil·lenari de l'inici del seu episcopat (1010-2010) tom 20, Girona, IEG, 2010
# Institut de Bioenginyeria de Catalunya

L'Institut de Bioenginyeria de Catalunya (IBEC) és una institució dedicada a la recerca bàsica i aplicada en l'àmbit de la bioenginyeria i la nanomedicina, amb experts que treballen en camps com la regeneració de teixits, la biomecànica, la dinàmica molecular, la biomimètica, l'alliberament controlat de fàrmacs, els òrgans ‘en-un-xip', la migració cel·lular, les cèl·lules mare, l'olfacte artificial i la biotecnologia microbiana. L'institut va ser fundat per la Generalitat de Catalunya, la Universitat de Barcelona (UB) i la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) al desembre del 2005 i està localitzat al Parc Científic de Barcelona (PCB). El director de l'institut és el Prof. Josep Samitier, qui va succeir al director fundador Josep A. Planell i Estany l'any 2013. L'any 2014 l'IBEC va ser nomenat "Centre d'Excel·lència Sever Ochoa" pel Ministeri d'Economia i Competitivitat.
El 2015 passa a ser part del Barcelona Institute of Science and Technology (BIST), creat el mateix any per agrupar centres d'excel·lència en recerca de diferents camps.
Tant les oficines administratives com les instal·lacions científiques de l'IBEC estan localitzades al Parc Científic de Barcelona (PCB). El parc també acull a altres centres de recerca en l'àmbit biotecnològic, empreses farmacèutiques així com ofereix plataformes tecnològiques i serveis tècnics a les institucions que aquí s'allotgen.
A més, l'institut també té dos grups de recerca localitzats a l'Hospital Universitari de Bellvitge (HUB) i un a l'Hospital Clínic de Barcelona. Alguns dels dirigents dels grups de recerca de l'institut estan, al seu torn, afiliats a la Universitat de Barcelona (UB) o a la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC).
L'IBEC rep la major part del seu finançament de la Generalitat de Catalunya a través del Departament de Salut i el Departament d'Economia i Coneixement. La part restant del finançament la rep a través de subvencions competitives de la Unió europea sota Programa Marc FP7 o l'Horitzó 2020 i del Ministeri espanyol d'Economia i Competitivitat, entre d'altres. Els investigadors de l'IBEC també reben finançament de la Universitat de Barcelona i de la Universitat Politècnica de Catalunya, la Fundació Catalana per a la Recerca i la Innovació (FCRi) i de la Institució Catalana de Recerca i Estudis Avançats (ICREA), la fundació AXA i altres fonts.

## Referències

* ↑ «Welcome – Institute for Bioengineering of Catalonia (IBEC)». www.ibecbarcelona.eu. Consultado el 2016-08-25.
* ↑ «Centros de Excelencia "Severo Ochoa" | Investigación - Investigación, Desarrollo e innovación (es)» Arxivat 2012-02-07 a Wayback Machine.. www.micinn.es. Consultado el 2016-08-25.
* ↑ «Empresa - Parc Científic de Barcelona». Consultado el 2016-08-25.
* ↑ «Servicios - Parc Científic de Barcelona» Arxivat 2016-05-27 a Wayback Machine.. www.pcb.ub.edu. Consultado el 2016-08-25.

## Enllaços externs

* Institut de Bioenginyeria de Catalunya - Lloc web oficial
# Institut de Física Solar

L'Institut de Física Solar (en suec Institutet för solfysik) és un institut d'investigació suec. Funciona com un institut independent, sota els auspicis de la Reial Acadèmia Sueca de Ciències, però associat amb la Universitat d'Estocolm a través de l'Observatori d'Estocolm.
L'institut va ser creat per primera vegada com l'Estació de Recerca d'Astrofísica el 1951 a l'illa de Capri, Itàlia. Al voltant de 1980 l'estació es va traslladar a La Palma a les Illes Canàries. La nova estació està situada dins de l'Observatori Espanyol-Internacional del Roque de los Muchachos. Aviat es va fer evident que el clima astronòmic superior a La Palma va demanar un telescopi solar de primera classe. El Swedish Vacuum Solar Telescope de 47,5 cm, va ser erigit el 1985.
Aquest telescopi va ser retirat de la torre el 28 d'agost 2000, després de gairebé 15 anys d'operacions reeixides. S'obtindrà una nova vida al Chabot Space and Science Center a Oakland, (EUA). El Swedish Vacuum Solar Telescope ha estat reemplaçat amb el Telescopi Solar Swedish 1-m, que té el doble de gran diàmetre de l'obertura.

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Institut de Física Solar Arxivat 2005-05-18 a Wayback Machine.
# Institut de Neurociències

L'Institut de Neurociències és un centre d'investigació públic, de titularitat mixta entre el Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC) i la Universitat Miguel Hernández (UMH), dedicat a la recerca del desenvolupament, l'estructura i el funcionament del sistema nerviós, tant en condicions normals com patològiques.
Va ser creat formalment al febrer de 1990 per decret de la Generalitat Valenciana, com un Institut Universitari. Això va representar l'estructuració formal d'un grup de científics d'aquesta Universitat que havia vingut desenvolupant des de 1985 una extensa labor científica en l'estudi de l'estructura i funció del sistema nerviós. La seua vinculació amb el CSIC es va iniciar com una Unitat Associada de l'Institut de Neurobiologia Ramón y Cajal del CSIC i el 1999, l'Institut es va constituir com a Centre Mixt Universitat-CSIC, a través d'un conveni signat a tal fi per la Universitat Miguel Hernández i el Consell Superior d'Investigacions Científiques. La seua seu actual es troba al campus de Sant Joan d'Alacant (l'Alacantí) de la UMH.

## Referències

* ↑ «Visita guiada al Instituto de Neurociencias (CSIC-UMH)». [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ «“Cada vez vamos a tener mayor capacidad de actuar y de manipular el cerebro” - Publicación Médica de Neurología». Arxivat de l'original el 2015-05-02. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ «Instituto de Neurociencias de Alicante (CSIC y UMH)» (en espanyol europeu), 15-10-2014. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ «El Instituto de Neurociencias renueva como Centro de Excelencia Severo Ochoa» (en castellà), 16-07-2018. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ «La Reina inaugura en la UMH la nueva sede del Instituto de Neurociencias» (en castellà). [Consulta: 20 abril 2020].
# Instituto Histórico y Geográfico del Uruguay

L'Institut Històric i Geogràfic de l'Uruguai (IHGU) és una entitat cultural i científica dedicada a l'estudi i recerca en geografia i història de la República Oriental de l'Uruguai.
Va ser creat per Andrés Llepis i Teodoro Vilardebó el 25 de maig de 1843, acompanyats per altres ciutadans com Cándido Juanicó. En la seva segona època va ser refundat per Pablo Blanco Acevedo i Setembrino Pereda (1915).
Integra l'Associació Iberoamericana d'Acadèmies d'Història i la Union Académique Internationale.

## Referències

* 1 2 Publicaciones del IHGU