OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estació d'Aiora

L'Estació d'Aiora, oficialment i en castellà Ayora, és una estació de metro localitzada al barri d'Aiora de València i que forma part les línies 5 i 7 de l'operador Metrovalència. L'estació pertany a la zona tarifària A de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV) i l'Autoritat de Transport Metropolità de València (ATMV). L'adreça oficial de l'estació és la plaça de l'organista Cabó.

## Història

L'estació fou inaugurada el 30 d'abril del 2003 juntament amb les estacions d'Amistat i d'Aragó com les primeres de la línia 5, inaugurada també a la mateixa data i que connectava en els seus orígens els districtes d'Algirós i Camins al Grau amb el carrer Colom i l'estació homònima, al centre de la ciutat. Posteriorment, amb la creació de la línia 7, l'estació també va passar a formar part d'aquesta línia, que connectaria la zona des de l'estació de Torrent Avinguda fins a l'estació de Marítim. L'estació deu el seu nom al barri d'Aiora, i aquest pel palauet modernista construït per José Ayora que se troba al costat de l'estació. Fins al 2 d'abril 2007 l'estació era cap de línia, quan aquesta fou eixamplada fins a l'estació de Marítim.

## Distribució

L'estació, de dimensions reduïdes, es troba estructurada en una planta semi-subterrània (pràcticament a nivell de carrer i accessible per una lleu escala en rampa) i en una altra planta subterrània no molt profunda on es troben dues andanes, per les quals circulen trens en direccions contràries: una andana serveix a la línia 5 i l'altra a la línia 7. Les andanes no disposen de mampares de seguretat.
Situada al Parc d'Aiora, sota terra, l'estació compta amb dues entrades procedents del carrer dels Sants Just i Pastor al nord accedint als barris de l'Illa Perduda i Ciutat Jardí i el carrer de Jerònim de Montsoriu al sud accedint al barri d'Aiora. Just al costat hi ha el Palauet d'Aiora i els seus jardins, que cobreixen l'estació.

### Línies

| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Aeroport | Amistat | | Marítim | Marítim |
| Torrent Avinguda | Amistat | ... | Marítim | Marítim |

## Vegeu també

* Llista d'estacions de Metrovalència

## Referències

* ↑ Plànol de línies i estacions de Metrovalencia
* ↑ https://www.lovevalencia.com/linea-7-metrovalencia.html
* ↑ https://www.trenscat.com/pval/metrovlc5_ct.html
* ↑ https://www.valencia.es/ayuntamiento/infociudad_accesible.nsf/vDocumentosWebListado/9A88B91DC437D6BAC12573A2004BF2D2?OpenDocument&lang=1&nivel=15&bdOrigen=&idApoyo=&irAutobus=1
* ↑ https://www.metrovalencia.es/ca/consulta-estaciones/
* ↑ https://elpais.com/diario/2003/03/25/cvalenciana/1048623491_850215.html
* ↑ https://www.metrovalencia.es/wordpress/?page_id=428
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-11-22. [Consulta: 24 gener 2021].
# Estació d'Albalat

L'estació d'Albalat dels Sorells (abans únicament estació d'Albalat) és una estació de ferrocarril propietat dels Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV) i gestionada per Metrovalència al municipi d'Albalat dels Sorells, a l'Horta Nord, País Valencià. L'estació pertany a la línia 3 i a la zona tarifària B. L'adreça oficial de l'estació és el carrer d'en Condinats, 4.

## Història

L'estació original va ser inaugurada el 27 de juliol de 1893 per la Societat Valenciana de Tramvies (SVT), creadora del mític trenet de València i que més tard, a partir de 1917, seria la Companyia de Tramvies i Ferrocarrils de València (CTFV), la qual gestionaria la línia i l'estació. L'arquitectura de l'estació és idèntica a altres de la línia com ara la de Burjassot-Godella o la d'Almàssera i fins i tot a l'actual, són pintades de la mateixa manera. La CTFV va fer fallida per problemes econòmics l'any 1964 i des de llavors, la línia i l'estació van passar a ser gestionades pels Ferrocarrils Espanyols de Via Estreta (FEVE). L'any 1986, l'estat espanyol traspassà les competències en ferrocarril de via estreta a la Generalitat Valenciana i aquesta creà els Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV), que gestiona la línia i l'estació.
El 5 de maig de 1995 s'inaugurà l'actual línia 3, i l'estació passà a formar-ne part. Des del 18 de setembre de 1998, la marca que gestiona la línia i l'estació és Metrovalència, tot i que sempre sota la propietat de FGV.

## Ruta

| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Aeroport | Foios | | Museros | Rafelbunyol |

## Galeria

* Antic aspecte (2011)
* Andanes
* Senyal d'estació (2020)

## Referències

* ↑ https://wikiroutes.info/en/stops/924142
* ↑ http://www.ub.edu/geocrit/sn-69-13.htm
* ↑ https://www.metrovalencia.es/wordpress/?page_id=335
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-10-19. [Consulta: 25 gener 2021].
# Estació d'Alberic

L'estació d'Alberic és una estació de ferrocarril propietat dels Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV) i gestionada per Metrovalència al municipi d'Alberic, a la Ribera Alta, País Valencià. L'estació pertany a la línia 1 i a la zona tarifària D. L'adreça oficial de l'estació és l'avinguda de la Glorieta sense número.

## Història

Com indica a una placa commemorativa, l'estació original amb el mateix edifici va ser inaugurada l'1 de novembre de 1895 per la Societat Valenciana de Tramvies (SVT), creadora del mític trenet de València i que més tard seria la Companyia de Tramvies i Ferrocarrils de València (CTFV) i Ferrocarrils Espanyols de Via Estreta, qui el 1986 entregà tota la xarxa viària de via estreta del trenet a la recentment creada Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.
Amb l'actual gestió de FGV, l'estació va començar a funcionar a la nova línia 1 el 8 d'octubre de 1988. La línia 1 creada per FGV suposa la unió de les antigues línies del trenet al nord (Pont de Fusta a Bétera i Llíria) i la sud (València-Jesús a Castelló de la Ribera), seccció a la qual pertany l'estació d'Alberic.

## Distribució

L'estació consisteix en un edifici de dues plantes on es troben les màquines i les finestretes d'atenció al públi i per a comprar els bitllets. Travessant per dins de l'edifici es troba l'accés a les andanes, que es troben a l'aire lliure. A les andanes hi han unes marquesines metal·liques i uns bancs per als passatgers.
L'estació disposa de tres vies, dues d'elles destinades al trànsit de trens per al servici de passatgers de la línia i la via restant com a via morta o apartada. L'andana est s'utilitza per als trens que circulen en direcció nord i l'andana oest per als trens que ciruclen cap al sud de la línia. Per tal de travessar les andanes est a l'oest cal passar per un pas a nivell.

## Ruta

| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Bétera | Massalavés | | Castelló | Castelló |

## Galeria

* Rajola commemorativa
* Façana exterior
* Via morta
* Panoràmica d'andanes

## Referències

* ↑ http://www.trenscat.com/pval/metrovlc1_ct.html
* ↑ http://www.alberic.es/va/patrimoni/noticia-page-content/estacio-glorieta
* ↑ http://www.ub.edu/geocrit/sn-69-13.htm
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-10-19. [Consulta: 29 gener 2021].
# Estació d'Alcalá de Henares Universidad

L'estació d'Alcalá de Henares Universidad abans dita Alcalá Universidad (Alcalà Universitat) és un baixador ferroviari espanyol situat a la zona est d'Alcalà, entre el campus de la universitat d'Alcalà i el centre comercial Cuadernillos. Forma part de les línies C-2 i C-8 de la xarxa de Rodalies Madrid, operada per Renfe.
Té una entrada principal, a prop de la universitat i l'altra més petita al costat contrari que dona a un pàrking. No n'està senyalitzada i n'es troba a l'extrem de l'andana direcció Guadalaixara.
L'estació es troba al punt quilomètric 36,7 de la línia fèrria d'ample ibèric que uneix Madrid amb Barcelona a 595 metres d'altitud.
L'estació fou inaugurada en desembre de 1975 com a part de la línia C-2. Des del 5 de novembre de 2018, la línia C-8 també té servei a l'estació.
Té servei CIVIS que la connecta directament amb les principals estacions de la xarxa de Rodalies de la línia C-2 amb menys parades intermitjanes.

## Serveis ferroviaris
### Rodalies

Línies que presten servei a l'estació :
| procedència/destí | < estació | Línia | estació > | destí/procedència |
| Chamartín | Alcalá de Henares | C-2 | Meco | Guadalajara |
| Cercedilla | Alcalá de Henares | C-8 | Meco | Guadalajara |

## Enllaços externs

* Cercanías Madrid a la web de Renfe.
# Estació d'Almàssera

L'estació d'Almàssera és una estació de ferrocarril propietat dels Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV) i operada per Metrovalència al municipi d'Almàssera, a l'Horta Nord, País Valencià. L'estació pertany a la línia 3 i a la zona tarifària B.

## Història

L'estació original va ser inaugurada el 17 de març de 1893 per la Societat Valenciana de Tramvies (SVT), creadora del mític trenet de València i que més tard, a partir de 1917, seria la Companyia de Tramvies i Ferrocarrils de València (CTFV), la qual gestionaria la línia i l'estació. L'arquitectura de l'estació és idèntica a altres de la línia com ara la de Burjassot-Godella o la d'Albalat dels Sorells i fins i tot a l'actual, són pintades de la mateixa manera. La CTFV va fer fallida per problemes econòmics l'any 1964 i des de llavors, la línia i l'estació van passar a ser gestionades pels Ferrocarrils Espanyols de Via Estreta (FEVE). L'any 1986, l'estat espanyol traspassà les competències en ferrocarril de via estreta a la Generalitat Valenciana i aquesta creà els Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV), que gestiona la línia i l'estació.
El 5 de maig de 1995 s'inaugurà l'actual línia 3, i l'estació passà a formar-ne part. Des del 18 de setembre de 1998, la marca que gestiona la línia i l'estació és Metrovalència, tot i que sempre sota la propietat de FGV.

## Ruta

| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Aeroport | Alboraia-Peris Aragó | | Meliana | Rafelbunyol |

## Referències

* ↑ http://historiayculturaalmassera.blogspot.com/2014/06/el-tranvia-que-pasaba-por-almassera.html
* ↑ http://www.ub.edu/geocrit/sn-69-13.htm
* ↑ https://www.metrovalencia.es/wordpress/?page_id=335
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-10-19. [Consulta: 31 gener 2021].
# Estació d'Arcade

L'estació d'Arcade és una estació de ferrocarril situada a la localitat gallega d'Arcade, al municipi de Soutomaior, a la província de Pontevedra. Té serveis de mitjana distància operats per Renfe.
Es troba al punt quilomètric 7,9 de la línia d'ample ibèric que uneix Redondela amb Santiago de Compostel·la.

## Trens
### Mitjana Distància

| Línia | Origen/destinació | Destinació/origen |
| 1 | A Coruña Santiago de Compostela Pontevedra | Vigo-Guixar |

## Referències

* ↑ «Red ferroviaria española». Arxivat de l'original el 2013-10-18. [Consulta: 2 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Estació d'Arcade a la web d'Adif
# Estació d'Ausiàs March

L'Estació d'Ausiàs March és una estació de ferrocarril propietat dels Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV) i operada per Metrovalència al terme municipal de Carlet, a la Ribera Alta. L'estació pertany a la línia 1 i a la zona tarifària C.
L'estació, que en realitat és un baixador, presta servei a l'Urbanització Ausiàs March de Carlet. El baixador s'inaugurà el 8 d'octubre de 1988. Com a baixador que és, els trens només s'aturen en ell si algun passatger demana la parada dins del tren o si algun altre espera a l'andana. La distribució del baixador és d'una andana amb una marquesina metàl·lica i una via que va en ambdós sentits. L'any 2012 un camió va trencar la catenària a l'altura del baixador i el trànsit quedà interromput per un temps.

## Ruta

| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Bétera | Alginet | | Carlet | Castelló |

## Referències

* ↑ https://www.metrovalencia.es/descargas/pdf/Plano_Red_Metrovalencia_2020.pdf
* ↑ https://www.carlet.es/va/l-alcaldessa-reivindica-millores-l-estacio-de-carlet-i-els-baixadors-de-benimodo-i-ausias-march
* ↑ Metrovalencia - Evolución histórica (consultado el 23 de febrero de 2015)
* ↑ https://www.elmundo.es/elmundo/2012/04/04/valencia/1333540441.html
# Antiga Vegueria Francesa

L'Antiga Vegueria Francesa, o Casa Nyerro, és un edifici d'habitatges d'Andorra la Vella protegit com a bé immoble inventariat per la seva significació en l'arquitectura de granit del principat. Està situat al número 15 de l'avinguda Meritxell.
És un edifici de caràcter plurifamiliar, construït els anys 1930, que organitza la seva façana seguint les característiques de l'arquitectura de granit. Segueix uns paràmetres propis de l'època en què va ser construït que trenquen amb els models de construcció de l'arquitectura tradicional vigent fins llavors: obertures en arc de mig punt, balcons de peanya consistent en una peça de granit arrodonida, tribuna central sobresortint, carreus esquadrats als angles i a l'entorn de les obertures.
Aquest edifici constitueix un testimoni important del corrent de l'arquitectura de granit i té també el valor històric d'haver estat la primera seu de la vegueria francesa establerta de forma fixa a l'interior del país.

## Referències

* ↑ «Antiga Vegueria Francesa». Patrimoni Cultural d'Andorra. Govern d'Andorra. [Consulta: 15 agost 2017].
* «Decret de Govern de 18/12/2002». Butlletí Oficial del Principat d'Andorra [Andorra la Vella], 19-12-2002, pàg. 3080-3082 [Consulta: 15 setembre 2013].
# Antiga botiga Marnet

L'Antiga botiga Marnet és un edifici amb decoració modernista situat al carrer Ferran de Barcelona. Hi va haver una primera botiga establerta en aquest local cap a la fi del segle xix i que era propietat d'un comerciant francès de nom Marnet. Cap al 1910 Miquel Regàs hi va obrir una xarcuteria, activa fins a l'any 1922. Posteriorment, va ser una botiga d'objectes de regal anomenada Wolf. Des de 1999 va acollir una cerveseria d'aire irlandès de nom Molly's Fair City i ara Lennox.
De la decoració exterior cal destacar-ne el treball de fusteria i, especialment, el forjat sinuós de la barana del balcó, flanquejada per dos panells de formes corbes sota els quals hi ha el rètol de la botiga. Es conserva bona part de la decoració modernista original de finals del segle xix, tant a l'exterior com a l'interior.

## Referències

* 1 2 3 «Antiga botiga Marnet». Pobles de Catalunya, 27-02-2020.
* ↑ «Ruta del modernisme a Barcelona». Ruta del Modernisme, 27-02-2020. Arxivat de l'original el 2020-02-23. [Consulta: 27 febrer 2020].
# Antiga església de Sant Esteve (Esa)

L'antiga església de Sant Esteve (Iglesia de San Esteban en espanyol) és una església del municipi navarrés d'Esa (Espanya). Es tracta d'una antiga església parroquial, substituïda en 1950 per la nova església de Sant Esteve.
Es tracta d'un dels béns associats al Camí de Sant Jaume que Espanya va enviar a la UNESCO en el seu dossier «Inventari Retrospectiu - Elements Associats» (Retrospective Inventory - Associated Components).

## Història

Va ser construïda originalment en 1200, i modificada al segle xvi, quan es van restaurar la porta i les voltes.
En 1950 va ser substituïda per la nova església de Sant Esteve i des d'aleshores va ser usada com a magatzem, per la qual cosa es trobava en molt mal estat. Va ser restaurada en l'estiu de 2006. Els murs estaven emblanquinats, i al desprendre la capa de calç van eixir a la llum les pintures murals originals, de manera que es va decidir restaurar-la.

## Edifici

Té una planta d'una sola nau amb tres trams, amb dues capelles formant el creuer. Té dos sales adossades, una de les quals és la sagristia, amb volta barroca de llunetes. Els murs del presbiteri i de la capella del costat de l'epístola daten dels segles XV i XVI, i estan decorats amb pintures de l'època. Les voltes són barroques d'aresta, excepte la part del cor, que és un cel ras. Als peus de la nau compta amb una torre de planta quadrada. El retaule és d'estil barroc, i compta amb una pila baptismal d'època medieval.
La porta, del segle xvi, compta amb un arc apuntat. Els murs són de carreu petit, amb els cantons de carreu.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Centro del Patrimonio Mundial -» (en castellà). UNESCO World Heritage Centre. [Consulta: 12 juliol 2021].
* 1 2 3 rmartinez. «iglesia antigua de S. Esteban, año 1200 y posterior s.XVI» (en espanyol europeu). Ayuntamiento de Yesa, 12-08-2019. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Antiga fusteria de Térmens

L'Antiga fusteria és una obra gòtica de Térmens (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil d'estil renaixentista, realitzat amb pedra, fusta i ferro.
La casa consta de planta baixa, pis i golfes. La planta baixa presenta dos portes d'accés de fusta, la més gran d'arc de mig punt i l'altra allindada. El primer pis té dos balcons, decorats amb columnes adossades i a la part de dalt hi ha la golfa amb dues finestres. Entre el primer pis i la golfa hi ha una cornisa, que marca la separació entre els pisos.

## Història

Aquesta casa fou edificada durant els segles XVI-XVII, havia estat una fusteria i actualment es troba tancada. És la casa més antiga de la plaça Manel Bertran.
La casa fou realitzada amb diners particulars.

## Referències

* 1 2 3 4 «Antiga fusteria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Antiga fàbrica de gel

L'Antiga fàbrica de gel és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) protegit com a bé cultural d'interès local.
És un edifici localitzat vora la plaça de la Palmera, en el front del carrer Eres de Vila junt a la fàbrica del gas, i l'escorxador. Tot i la rehabilitació, s'ha mantingut la seva estructura. Tres pisos ordenats tant en vertical com en horitzontal. Verticalment les obertures són simètriques, tot i ser diferents. A la planta baixa són finestres imitació d'arcs escarsers amb motllura blanca al voltant. Al primer pis alternança de balcons i finestres. La planta golfes té finestres més petites que les dels dos pisos anteriors. De l'edifici cal destacar la porta d'accés, en arc escarser i amb un emmarcament amb carreus important, amb encoixinat de pedra i dues pilastres a cada costat que arriben fins a la motllura que separa el primer del segon pis.

## Referències

* ↑ «Antiga fàbrica de gel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Antiquark d

L'antiquark d (avall) és l'antipartícula del quark d. Això vol dir que comparteixen la mateixa massa, però amb els nombres quàntics, com la càrrega, oposats i que, si els dos es troben, es desintegren completament en radiació gamma.
Es pot agrupar per a fer partícules compostes:
* 1 antiquark d i 2 antiquarks u, componen un antiprotó.
* 2 antiquarks d i un antiquark u componen un antineutró.
# Antiquark t

L'antiquark t (cim) és l'antipartícula del quark t. Té assignat un valor negatiu de cim. És semblant a l'antiquark u, però dues generacions superiors i per tant, també superior en massa.

## Referències

* ↑ K. Nakamura et al. (Particle Data Group). «PDGLive Particle Summary 'Quarks (u, d, s, c, b, t, b', t', Free)'». Particle Data Group, 2011. [Consulta: 8 agost 2011].
# Antracnosi dels cítrics

L'antracnosi dels cítrics o "xancre dels cítrics" és una malaltia que afecta diferents espècies de cítrics. És causada pel bacteri Xanthomonas axonopodis. La infecció causa lesions a les fulles, les tiges i els fruits dels arbres del gènere Citrus com el taronger el llimoner, etc. Encara que no són perillosos per l'home, el xancre afecta de manera significativa la vitalitat de les plantes, cosa que provoca la caiguda prematura de fulles i fruits; els fruits infectats pel xancre són comestibles però per motius estètics no es poden comercialitzar. La malaltia, que hauria tingut origen al sud-est d'Àsia, és extremadament persistent quan s'estableix a una zona. Vergers de cítrics sencers s'han eliminat a Austràlia per intentar erradicar aquesta malaltia. Brasil i Estats Units en són focus actius en l'actualitat.

## Enllaços externs

* Species Profile- Citrus Canker (Xanthomonas axonopodis), National Invasive Species Information Center, United States National Agricultural Library. Lists general information and resources for Citrus Canker.
* Should Florida Learn to Live with Canker - Redorbit
* «Grapefruits of Wrath.(management of citrus canker in Florida's citrus fruit industry)(Statistical Data Included) - Florida Trend | HighBeam Research». Arxivat de l'original el 2012-11-05. [Consulta: 23 octubre 2012].
# Antraquinona

L'antraquinona (9,10-dioxoantracè) és un compost aromàtic policíclic derivat de l'antracè. L'antraquinona està present a la natura en un cert nombre d'animals i plantes i és la matèria activa de fitosanitaris, fàrmacs o pesticides que presenten un efecte repel·lent pels ocells. A la Unió Europea aquesta substància està en revisió annex I de la directiva 91/414/CEE.

## En la natura

L'antraquinona es troba en estat natural a plantes com el ruibarbre, aloes i en bolets i líquens. També es troba en la major part dels insectes. Els derivats d'antraquinona acostumen a tenir efecte laxant.

## Química

Hi ha diverso mètodes per obtenir antraquinona :
* L'oxidació de l'antracè.
* La condensació del benzè amb anhídrid ftàlic en presència d'AlCl₃ (reacció de Friedel-Crafts).
* Reacció de Diels-Alder (a partir de la naftoquinona i d'1,3-butadiè), seguida d'una oxidació.

## Aplicació en medicina

Per solucionar certs problemes intestinals. L'antraquinona i els seus derivats actius com els glucòsids d'antraquinona estimulen el peristaltisme de l'intestí. No es pot perllongar el seu ús més de vuit setmanes  · .

## Aplicacions industrials

* Per a fabricar tints i pigments (entre ells el blau d'indantrè (PB60) groc antraquinònic (PY108) i vermell antraquinònic (PR177))
* Un dels seus derivats s'usa per a fer comercialment peròxid d'hidrogen (aigua oxigenada).

## Referències

* ↑ Müller-Lissner SA «Adverse effects of laxatives: fact and fiction». Pharmacology, 47 Suppl 1, 1993, pàg. 138-45. PMID: 8234421.
* ↑ 3280173
# Antropologia de l'art

L'antropologia de l'art és una ciència social que històricament intentava estudiar les produccions plàstiques de les societats humanes anomenades tradicionals, prehistòriques o primitives. Com ha succeït amb altres disciplines que depenen de l'antropologia, s'ha ajudat en les darreres dècades d'una ampliació del seu camp d'estudi. En l'actualitat, es correspon més aviat a una anàlisi cultural i simbòlica de la producció artística en totes les seves formes.
L'antropologia de l'art es distingeix de la sociologia de l'art perquè privilegia no la dimensió econòmica, política o mediàtica de les produccions artístiques, sinó que estudia la significació del que aquestes poden representar en la seva cultura d'origen. No són tampoc estudiades pel seu valor intrínsec, com seria el cas de la tasca realitzada per la crítica de l'art.
L'antropologia de l'art estudia què és o què es considera que és l'art en una civilització, societat o cultura determinada. Això inclou el conjunt de tècniques i regles usades per a representar la realitat, i capacitat humana per a produir obres d'art (objectes, coreografies, cançons, indumentària, etc.) "de la mateixa manera que la natura produeix fenomens".

## Referències

* ↑ La vie et l'art d'Albrecht Dürer, de Erwin Panofsky i Albrecht Dürer. Editorial Princeton, París, reedició de 2004 amb ISBN 2-85025-916-0 (francès)

## Vegeu també

* Obra mestra
* Antropologia teatral