OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Església de São Pedro (Leiria)

L'església de Sâo Pedro o Capella de Sâo Pedro se situa prop del castell de Leiria, a la ciutat de Leiria, al districte del mateix nom, a Portugal.

## Història

L'església de Sâo Pedro comença a construir-se els darrers anys del segle xii, i s'esmenta per primera vegada en documents de 1200 relacionats amb una disputa entre el bisbe de Coïmbra i el Monestir de Santa Cruz sobre el domini eclesiàstic de la ciutat. Seria conclosa en les primeres dècades del s. XIII.
Leiria fou seu de bisbat el 1545, i per un curt període l'església de Sâo Pedro va servir com a catedral de la ciutat fins a la conclusió de l'actual Seu de Leiria, el 1574. El temple va servir d'església parroquial i patí algunes reformes als segles XVII i XVII. Al segle xix va arribar a ser utilitzat com a teatre, celler i fins i tot presó. El 1910 és designada Monument Nacional i el 1933 la restaura el DGEMN.

## Característiques

D'estil romànic, és l'única de les esglésies romàniques de Leiria que encara existeix. Tot i algunes alteracions i el desgast que va sofrir amb el temps, l'església encara té la façana i l'absis romàniques originàries. En general, Sâo Pedro de Leiria mostra influències de l'art romànic de Coïmbra i Lisboa, especialment del primer.
La façana principal té un portal dins un cos destacat (arrabà) típic de moltes esglésies portugueses medievals. La cornisa en la part superior del cos conté una sèrie de figures d'animals com en algunes esglésies de Coïmbra. El portal principal presenta arquivoltes d'arc de mig punt; la part més externa del portal és decorada amb un fris amb motius vegetals. Les arquivoltes contenen petites escultures molt erosionades, però molt ben executades. Aquests misteriosos personatges poden representar pecadors que busquen arribar a la part celestial del conjunt escultòric, en aquest cas el timpà, que malauradament es va perdre. Aquest tipus de decoració és poc comuna a Portugal però molt freqüent en l'art anglonormand, i revela la possible influència de comunitats de britànics establertes a la zona després de la conquesta de Lisboa, el 1147.
L'interior, que ha patit moltes reformes al llarg del temps, és simple i sobri. La capçalera conté una absis i dues absidioles, totes cobertes amb voltes. Tot i la capçalera tripartida, la nau és única, la qual cosa és molt inusual a Portugal.

## Galeria d'imatges

* Vista interior
* Vista interior
* Portal
* Capitells del portal
* Detall del portal amb figures romàniques
* Detall de l'exterior amb figures romàniques
* Detall de l'exterior amb figures romàniques

## Referències

* ↑ «Leiria - A Cidade - Portal regiaocentro.net». www.regiaocentro.net. Arxivat de l'original el 29 de janeiro de 2010. [Consulta: 27 maig 2010].
* 1 2 3 4 5 6 Igreja de São Pedro no sítio do IGESPAR.
* 1 2 3 4 5 6 7 Portugal/1 - Europa Románica, Gerhard N Graf, Ediciones Encuentro, Madrid, 1987.

## Bibliografia

* Gerhard N. Graf, Portugal/1 - Europa Románica, Madrid, Ediciones Encuentro, 1987.
# Estípit (arquitectura)

L'estípit és una pilastra troncopiramidal invertida que de vegades té funcions estructurals o de suport. Està composta per la superposició d'aquest element amb un altre de caràcter geomètric o figuratiu a la part superior.
El seu origen està en les columnes creto-micèniques d'èntasi invertit. Prové del llatí stipe (estaca) i aquest del grec stupas (tronc). Es va començar a utilitzar amb freqüència durant el Renaixement, en l'última etapa del classicisme-romanitzat (segle xvi). Al segle xvii amb l'entrada del barroc va tenir un gran auge, afegint formes capritxoses i va arribar a ser, juntament amb la columna salomònica, un dels elements arquitectònics més característics de l'art barroc.
El seu ús, en contraposició amb equilibri i ordre dels volums clàssics, produeix sensació de desequilibri, inestabilitat, lleugeresa i fragilitat en allò que sustenta, el que fa que s'incrementi la sensació d'incompletesa, inestabilitat o moviment, típic dels conjunts arquitectònics barrocs. Es pot considerar un element a mig camí entre l'arquitectura i l'escultura. Sovint s'usa emmarcant obertures de portes i finestres, amb variants on la base troncopiramidal es substituïda per ornaments de rocalla.

## Referències

* 1 2 de la Plaza Escudero, Lorenzo. Diccionario visual de términos arquitectónicos (en castellà). 2a edició. Madrid: Ediciones Cátedra, 2009, p. 225. ISBN 9788437625065.
* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.210. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].

## Bibliografia

* Adoració Morales Gómez. Diccionari visual de termes arquitectònics. Grans Temes. Càtedra, 2008. ISBN 978-84-376-2506-5
* Fatás, Guillermo i BORRÁS, Gonzalo M. Diccionari de termes d'art i arqueologia. Guara Editorial. Saragossa, 1980. ISBN 84-85303-29-6

## Vegeu també

* Herma
* Atlant
* Cariàtide
* Terme (arquitectura)
* Fal·lus
* Lingam
* Sheela na gig
# Antic ajuntament (Vilanova de Bellpuig)

L'Antic ajuntament és una obra renaixentista de Vilanova de Bellpuig (Pla d'Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de carreus de pedra i tres plantes: planta baixa amb porta principal d'arc de mig punt dovellat, una petita porta i una finestra, planta noble separada de la baixa per una motllura que sobresurt i tres grans finestrals iguals; planta superior amb tres portes sortides de balcó. Els balcons coincideixen amb els finestrals de la planta noble. Remata la façana una cornisa que sobresurt. La façana lateral té finestres a les plantes i està blanquejada.

## Història

Aquesta casa va estar dedicada a Ajuntament durant molts anys. Fa uns dotze anys que l'Ajuntament va ser traslladat a un antic convent de monges que hi havia a la localitat. Actualment és el local de la "Unió de Pagesos".

## Referències

* 1 2 «Antic ajuntament». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Esquadrilla

L'esquadrilla és una unitat aèria que equival a una companyia militar. Està sota el comandament d'un capità i pot comprendre entre 12 i 24 avions, depenent del tipus d'unitat aèria i de l'exèrcit al qual pertanguin. També poden rebre aquest nom algunes unitats militars en servei de terra. També es pot referir a un conjunt de vaixells petits.
# Esquelet axial

L'esquelet axial és la part de l'esquelet que consta dels ossos del cap i del tronc d'un vertebrat. En l'esquelet humà, consta de 80 ossos i està compost per sis parts; els ossos del crani, els ossicles de l'orella mitjana, l'os hioide, la caixa toràcica, l'estèrnum i la columna vertebral. L'esquelet axial juntament amb l'esquelet apendicular formen l'esquelet complet. Una altra definició de l'esquelet axial és els ossos que inclouen les vèrtebres, el sacre, el còccix, les costelles i l'estèrnum.

## Referències

* ↑ Folkens, Tim D. White, Michael T. Black, Pieter A.; Pierter, Folkens; Michael, Black. Human osteology. 3rd. Amsterdam: Elsevier/Academic Press, 2012, p. 11. ISBN 978-0-12-374134-9.
# Esquerra (lateralitat)

L'esquerra és la banda d'una persona que, quan mira cap al sud correspon a l'est. És, per tant, una direcció relativa, ja que depèn del punt de vista de l'observador (una mateixa direcció serà dreta o esquerra en funció d'on se situï la referència). S'oposa a la dreta. Les persones esquerranes són les que tenen la seva lateralitat a l'esquerra.
La lateralitat és la preferència que mostren la majoria dels éssers humans d'una banda del seu propi cos. Un exemple en seria el fet de ser dretà o esquerrà. També pot ser aplicat als animals i a les plantes.
Aproximadament el 13% de la població mundial és esquerrana. La majoria dels éssers humans són destres. També la majoria mostren un predomini del costat dret. És a dir, que si es veuen obligats a triar prefereixen emprar l'ull, o el peu o l'orella dreta. Les causes de la lateralitat no es comprenen del tot, però es pensa que cada hemisferi cerebral controla el costat contrari del cos, i l'hemisferi esquerre resulta ser el predominant.
Al llarg de la història, ser esquerrà ha estat considerat quelcom negatiu - la paraula llatina sinister volia dir esquerra- i per això s'intentava corregir la lateralitat dels nens que mostraven un major ús de la mà esquerra. No obstant això, hi ha hagut molts esquerrans importants, i s'ha descobert que, en algunes circumstàncies, l'hemisferi cerebral dret (associat a la part esquerra del cos) més actiu en els esquerrans, està associat a la genialitat.

## Referències

* 1 2 «esquerrà | enciclopèdia.cat». [Consulta: 10 febrer 2021].
Viccionari
# Esquirol-antílop de Nelson

L'esquirol-antílop de Nelson (Ammospermophilus nelsoni) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic de Califòrnia (Estats Units). S'alimenta de vegetació verda, insectes i llavors d'herbes i fòrbies. El seu hàbitat natural són les zones de sòl herbós o amb pocs arbustos. Està amenaçat pel desenvolupament agrícola, l'expansió urbana i la prospecció de petroli i gas.
Aquest tàxon fou anomenat en honor del naturalista i etnòleg estatunidenc Edward William Nelson.

## Referències

* ↑ Whitaker Jr., J. O.; NatureServe (Hammerson, G.; Williams, D. F.). Ammospermophilus nelsoni. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 20 octubre 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 290. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol-antílop texà

L'esquirol-antílop texà (Ammospermophilus interpres) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Mèxic i els Estats Units. Ocupa diversos hàbitats rocallosos situats a serralades desèrtiques o al seu voltant, on se'l troba en zones àrides, herbassars i boscos. Als Estats Units, està amenaçat per l'ús de verí i trampes parades pels humans per caçar altres espècies.

## Referències

* ↑ Timm, R.; Álvarez-Castañeda, S. T.; Castro-Arellano, I.; Lacher, T. Ammospermophilus interpres. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 20 octubre 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol d'orelles peludes de Borneo

L'esquirol d'orelles peludes de Borneo (Rheithrosciurus macrotis) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Es tracta de l'única espècie coneguda del gènere Rheithrosciurus i és endèmic de l'illa de Borneo (Brunei, Indonèsia i Malàisia). El seu hàbitat natural són els boscos primaris situats a turons. Està amenaçat per la caça i la destrucció del seu entorn. El seu nom específic, macrotis, significa ‘orella grossa’ en llatí.

## Referències

* ↑ Duckworth, J. W.; Meijaard, E. Rheithrosciurus macrotis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 20 setembre 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol de Deppe

L'esquirol de Deppe (Sciurus deppei) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Belize, Costa Rica, El Salvador, Guatemala, Hondures, Mèxic i Nicaragua. Es tracta d'un animal diürn i solitari que s'alimenta de llavors, fruita, fongs, brots i fulles. El seu hàbitat natural són els boscos perennifolis o semicaducifolis. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
Aquest tàxon fou anomenat en honor de l'horticultor i artista alemany Ferdinand Deppe.

## Referències

* ↑ Koprowski, J.; Roth, L.; Woodman, N.; Matson, J.; Emmons, L.; Reid, F. Sciurus deppei. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 13 octubre 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 106. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol de Prévost

L'esquirol de Prévost (Callosciurus prevostii) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Indonèsia, Malàisia i Tailàndia. S'alimenta de fruits, nous, llavors, brots, flor, insectes i ous d'ocell. Aquest esquirol s'enduu els fruits lluny de l'arbre i deixa les llavors quan han acabat de menjar. Les llavors, lluny de l'arbre pare i amb una probabilitat menor de ser menjades per altres animals, poden produir una nova generació de plantes.

## Referències

Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol de gola roja

L'esquirol de gola roja (Dremomys gularis) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a la vall del Riu Roig (Xina i el Vietnam). Se sap molt poca cosa sobre el seu hàbitat i la seva història natural. L'holotip fou trobat a una altitud d'entre 2.500 i 3.000 msnm. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Lunde, D. Dremomys gularis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 21 agost 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol de les illes Calamian

L'esquirol de les illes Calamian (Sundasciurus moellendorffi) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic d'un grapat d'illes diminutes de les Filipines. Els seus hàbitats naturals són els boscos primaris i secundaris de plana i els palmerars de cocos. Està amenaçat per la transformació del seu entorn per a usos agrícoles.
Fou anomenat en honor del malacòleg alemany Otto Franz von Möllendorff.

## Referències

* ↑ Ong, P.; Tabaranza, B.; Rosell-Ambal, G.; Balete, D. Sundasciurus moellendorffi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 2 setembre 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 280. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol dels matolls de Huet

L'esquirol dels matolls de Huet (Paraxerus ochraceus) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Kenya i Tanzània. Els seus hàbitats naturals són els thornvelds i les bardisses de clima sec, així com les àrees riberenques poblades d'arbres en territori àrid. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del zoòleg francès Joseph Huet.

## Referències

* ↑ Grubb, P. Paraxerus ochraceus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 6 novembre 2015.
* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). The Johns Hopkins University Press, 2009, p. 199. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol dels matolls de Vincent

L'esquirol dels matolls de Vincent (Paraxerus vincenti) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic del Mont Nambuli (Moçambic). El seu hàbitat natural són els boscos humits tropicals de montà. Està amenaçat per la caça i la destrucció del seu entorn a causa dels incendis, l'expansió de l'agricultura i la tala d'arbres.
Aquest tàxon fou anomenat en honor de l'ornitòleg britànic Jack Vincent.

## Referències

* ↑ Kerbis Peterhans, J. Paraxerus vincenti. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 6 novembre 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 431. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol gris

L'esquirol gris (Sciurus carolinensis) és una espècie de rosegador esciüromorf de la família dels esciúrids. Figura a la llista de les 100 espècies invasores més nocives d'Europa.
No ha de confondre's amb les següents espècies: esquirol gris de Califòrnia, esquirol gris mexicà, esquirol de Bryant, esquirol gegant de Sri Lanka, esquirol de Collie i esquirol gris d'Arizona.
S'aparien dues vegades a l'any. El període de gestació és d'uns 45 dies i les cries, tres o quatre, neixen durant els mesos de febrer a març i agost a setembre.

## Distribució

És un esquirol arbori originari de l'est i mig oest dels Estats Units i d'algunes zones meridionals de l'est del Canadà. El seu nom específic prové de la denominació dels estats de Carolina del Sud i Carolina del Nord on foren primerament localitzats i, encara avui, són molt comuns.

## Subespècies

Es coneixen cinc subespècies de S. carolinensis.
* Sciurus carolinensis carolinensis
* Sciurus carolinensis extimus
* Sciurus carolinensis fuliginosus
* Sciurus carolinensis hypophaeus
* Sciurus carolinensis pennsylvanicus

## Referències

* ↑ «100 of The Worst» (en anglès). Daisie, 2012.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol llistat de Barbe

L'esquirol llistat de Barbe (Tamiops barbei) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a altituds d'entre 0 i 2.130 msnm a Malàisia, Myanmar, Tailàndia, el nord-oest del Vietnam i el sud de la Xina. Es tracta d'una espècie de mida mitjana del gènere Tamiops, amb una llargada de cap a gropa de 107-114 mm i un pes de 47 g. Es nodreix de les flors i el nèctar dels cirerers, així com de Mudhuca floribunda, Ficus hirta, Musa acuminata i Castanopsis acuminatissima. Durant molt de temps fou considerat una subespècie de l'esquirol llistat de l'Himàlaia (T. macclellandii). Fou anomenat en honor del reverend J. Barbe.

## Referències

* 1 2 Hinckley et al., 2024, p. 700.
* ↑ Hinckley et al., 2024, p. 698.
* ↑ Hinckley et al., 2024, resum.

## Bibliografia

* Hinckley, A.; Maldonado, J. E.; Tamura, N.; Leonard, J. A.; Hawkins, M. T. R. «Lost in synonymy: Integrative species delimitation reveals two unrecognized species of Southern Asian tree squirrels (Rodentia: Sciuridae: Callosciurinae)» (en anglès). Vertebrate Zoology, 74, 2024, pàg. 683-707. DOI: 10.3897/vz.74.e133467.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol llistat de Califòrnia

L'esquirol llistat de Califòrnia (Neotamias obscurus) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Mèxic (Baixa Califòrnia) i els Estats Units (Califòrnia). S'alimenta de pinyons, núcules, fruita i flors. Els seus hàbitats naturals són les zones àrides i semiàrides amb plantes de les espècies Pinus monophylla, Juniperus californicus, Quercus chrysolepsis, Yucca brevifolia, Opuntia, Chrysothamnus viscidiflorus i Artemesia tridentata. Està amenaçat per la caça i per la fragmentació del seu entorn.

## Referències

* ↑ Linzey, A. V.; Timm, R.; Álvarez-Castañeda, S. T.; Castro-Arellano, I.; Lacher, T. Neotamias obscurus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 9 novembre 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol llistat de De Winton

L'esquirol llistat de De Winton (Funisciurus substriatus) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Benín, Burkina Faso, Ghana, el Níger i Togo. No se sap gaire cosa sobre el seu comportament i la seva història natural. Els seus hàbitats naturals són les sabanes i els boscos secs, incloent-hi els boscos de galeria. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Grubb, P.; Ekué, M. R. M. Funisciurus substriatus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 octubre 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol llistat de Layard

L'esquirol llistat de Layard (Funambulus layardi) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic de Sri Lanka. Es tracta d'un animal diürn i arborícola. Els seus hàbitats naturals són els boscos perennifolis i pluvials montans, així com les zones humides i selves de plana. Està amenaçat per la degradació del seu entorn a causa de la tala d'arbres i els incendis forestals.
Aquest tàxon fou anomenat en honor del diplomàtic i naturalista britànic Edgar Leopold Layard.

## Referències

* ↑ De A. Goonatilake; W.I.L.D.P.T.S., Nameer, P. O.; Molur, S. Funambulus layardi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 agost 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 237. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol llistat de Peters

L'esquirol dels matolls de Peters (Paraxerus flavovittis) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Kenya, Malawi, Moçambic i Tanzània. Els seus hàbitats naturals són les sabanes, els boscos i les bardisses, tot i que també ocupa camps de conreu, particularment on hi ha plantes del gènere Uapaca. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Grubb, P. Paraxerus flavovittis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 6 novembre 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :