OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estela funerària (Granyanella)

L'Estela funerària és una obra romànica del poble de la Móra, al municipi de Granyanella (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Estela funerària procedent de l'antic fossar o cementiri de La Móra, situat originàriament a la plaça on actualment s'hi troba aquest element escultòric, que s'ha reaprofitat per la realització d'una font pública.
A la cara visible, s'hi observa una decoració vegetal en forma d'arbre, format per tres branques amb les corresponents fulles, totes elles de la mateixa dimensió, que originàriament podria significar l'arbre de la vida. El peduncle no presenta cap tipus de decoració.

## Història

L'arbre de la vida ha estat objecte de culte des de l'antiguitat. Vinculat al món cristià implica sovint el concepte d'immortalitat encarnat en l'arbre del Paradís plantat als orígens del món. També cal destacar que en època medieval aquest símbol s'entenia com una prefiguració de la civilització cristiana, així com el signe de Crist o del Paradís.

## Referències

* 1 2 3
# Associació Orfeó Sarrianenc

L'Associació Orfeó Sarrianenc és una entitat fundada el 1917 pel sacerdot i músic Àngel Obiols amb l'objectiu de crear vincles de l'aleshores vila de Sarrià amb el moviment de la Germandat d'Orfeons de Catalunya. Durant el segle XX l'Orfeó ha impulsat l'activitat cultural, social i esportiva del seu entorn des de diverses iniciatives. El cant coral, la formació musical, els concerts i els concursos de creació de música catalana en són les activitats principals, i ha treballat per preservar de les festes i tradicions arrelades a Sarrià.
El seu primer concert va ser ‘El cant de la senyera’. L'Orfeó va decidir fer una gran reforma el 1927 al primer treatre, del 1905. L'entitat tenia una forta inspiració cristiana i catalanista que promovia la música com a principal activitat artística. Durant la Guerra Civil s'ocupà l'entitat i es cremaren tots els documents. El 1943 va passar a mans del Centre Parroquial Sant Vicenç de Sarrià per poder seguir fent activitats amb normalitat i evitar els falangistes. El segle XXI l'entitat forma part de l'Associació Centre Cultural Sant Vicenç de Sarrià.
El 2018 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* 1 2 «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 30 persones i 24 entitats». Gencat, 17-07-2018. Arxivat de l'original el 2018-07-18. [Consulta: 18 juliol 2018].
* ↑ «L'Orfeó Sarrianenc: 100 anys de música i cultura catalanes | betevé». betevé, 04-11-2017.
# Est de Califòrnia

L'Est de Califòrnia o Califòrnia Oriental és una regió de Califòrnia (Estats Units). "Est de Califòrnia" es pot referir tant a la tira de territori a l'est de la cresta de la Sierra Nevada, o als comtats més orientals californians.
La regió tenia una població 5.129.384 habitants el 2010. La majoria de la població es concentra al sud de la regió a l'àrea metropolitana de Los Angeles amb 4.224.851 habitants (o el 82,4% de la població regional) residint als comtats de Riverside i San Bernardino. La regió conté ambdós el punt més alt —el Mont Whitney— i el punt més baix —la Conca Badwater— dels Estats Units contigus.

## Cultura i història

La majoria dels estereotips de Califòrnia no conformen amb l'Est de Califòrnia, ja que els estereotips de la regió més bé són relacionats amb la cultura del sud-est d'Oregon i nord-oest de Nevada. L'Est de Califòrnia és escassament poblat (excepte per l'àrea al voltant del Llac Tahoe), i acostuma a ser més conservador políticament que la resta de Califòrnia, similar a la resta de les parts rurals de l'Oest dels Estats Units. Però, els comtats de San Bernardino i Riverside formen part de l'àrea metropolitana de Los Angeles i els comtats d'El Dorado, Placer i Nevada formen part de l'àrea metropolitana de Sacramento i són influenciats culturalment per les seves respectives àrees metropolitanes.
Històricament, Califòrnia Oriental ha tingut grans connexions amb Nevada, amb la frontera exacta dels dos estats en algunes disputes. Els residents de porcions de la ciutat de Susanville (Califòrnia) van intentar separar-se de Califòrnia el 1856, primer declarant-se part del Territori de Nataqua, i després quan s'annexà a Nevada. Els dos estats van estar en disputa sobre de qui formava part Susanville el 1863. El poble d'Aurora (Nevada) temporalment va ser la seu del Comtat de Mono (Califòrnia) i del Comtat d'Esmeralda (Nevada). Finalment, els dos estats ho van tenir resolt després d'un estudi geològic el 1872.

## Geografia

Els comtats de Califòrnia Oriental són (de nord a sud):
| Comtat de Modoc Comtat de Lassen Comtat de Plumas Comtat de Sierra Comtat de Nevada Comtat de Placer Comtat d'El Dorado | Comtat d'Alpine Comtat de Mono Comtat d'Inyo Comtat de San Bernardino Comtat de Riverside Comtat d'Imperial |

## Referències

* ↑ (anglès) «American Factfinder» (edició del 2010). Oficina del Cens dels Estats Units. [Consulta: 17/01/2012.]
* ↑ (anglès) Metcalf, Bruce A.: «A Moving Monument». Comcast. [Consulta: 17/01/2012.]
* ↑ (anglès) «US 395, Part 16: Lassen County (Susanville to Modoc County Line)». Floodgap Roadgap. [Consulta: 17/01/2012.]

## Vegeu també

* Nord de Califòrnia
* Sud de Califòrnia
* Costa Oest dels Estats Units
* Death Valley
* Llac Tahoe
# Afan Lido Football Club

L'Afan Lido Football Club és un club de futbol gal·lès de la ciutat de Port Talbot.

## Història

El club va ser fundat l'any 1967. Fou membre fundador de la League of Wales el 1992, i guanyador de les dues primeres edicions de la copa de la Lliga gal·lesa de futbol els anys 1992-93 i 1993-94. Fou finalista de la copa nacional la temporada 2006-07 en la que fou derrotat pel Carmarthen Town per 3-2.

## Palmarès

* Copa de la Lliga gal·lesa de futbol:
** 1992-93, 1993-94, 2011-12

## Referències

* ↑ «Wales - List of League Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Wales - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Web no oficial
* afanlidodragons
# Hospital Universitari Dexeus

L'Hospital Universitari Dexeus és un hospital i escola universitària de medicina de la ciutat de Barcelona. El seu origen es remunta l'any 1935 amb la fundació de la clínica Mater, precursora de l'actual hospital. Després de la guerra civil espanyola la clínica va reobrir les seves portes com a Clínica Dexeus fins que, el 1998, va ser adquirida pel Grup USP Hospitales i va passar a anomenar-se USP Institut Universitat Dexeus. L'any 2012 es van fusionar els grups hospitalaris USP i Quirón per formar un grup amb 20 hospitals a Espanya i l'Hospital Universitari Dexeus està integrat actualment al Grup Quirónsalud.
La clínica va néixer com un centre ginecològic i obstètric, s'ha consolidat amb el pas del temps fins a esdevenir un centre integral de salut i polivalent que inclou totes les especialitats. El 1973 van introduir la tècnica peridural per a l'analgèsia del part, el 1978 van aconseguir el primer embaràs amb inseminació artificial i el 1984 el primer nen-proveta. Ha liderat alguns dels avenços mèdics més importants. Fou un dels primers hospitals generals privats docents de l'estat espanyol i compta amb 400 metges. El 1989 fou adscrit a la Universitat Autònoma de Barcelona i dona formació a nivell de pregrau amb els estudiants de la UAB, postgrau i màsters, així com formació sanitària especialitzada (FSE) de residents via MIR. El 2008 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* 1 2 «Institut Universitari Dexeus». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 22 gener 2021].
* ↑ Diari Ara, 28/04/2012, Els grups hospitalaris Quirón i USP es fusionen i creen el líder privat del sector
* 1 2 UAB, USP Institut Universitari Dexeus Arxivat 2015-06-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Web de l'Hospital
# Estelita

L'estelita és un aliatge que forma part d'una família molt resistent al desgastament i la corrosió, i que conté entre un 20 i un 65% de cobalt, Co, de l'11 al 32% de crom, Cr, entre el 2 i el 5% de tungstè, W, i petites proporcions d'altres metalls. Fou inventat per Elwood Haynes, un inventor nord-americà i metal·lúrgic, el 1906. Haynes descobrí l'alta resistència mecànica, a la corrosió i al desgast del sistema binari de cobalt-crom i l'efecte que l'enfortiment dels elements d'aliatge com el tungstè i el molibdè. El 1912 a Kokomo fundà la Haynes Stellite Company. S'empra en pròtesis dentals i per a eines de tall.

## Referències

* ↑ Daniel N. Lapedes. Diccionario de términos científicos y técnicos. 4. McGraw-Hill-Boixareu, 1981. ISBN 8426704212.
# Estenofil·lanina A

L'estenofil·lanina A és una el·lagitanina. Es pot trobar a Cowania mexicana, Coleogyne ramosissima i Quercus stenophylla.

## Referències

* ↑ Anti-tumor promoting activity of polyphenols from Cowania mexicana and Coleogyne ramosissima. Hideyuki Ito, Masateru Miyake, Eisei Nishitani, Kazuko Mori, Tsutomu Hatano, Takuo Okuda, Takao Konoshima, Midori Takasaki, Mutsuo Kozuka, Teruo Mukainaka, Harukuni Tokuda, Hoyoku Nishino and Takashi Yoshida, Cancer Letters, Volume 143, Issue 1, 23 August 1999, Pages 5-13, doi:10.1016/S0304-3835(99)00160-3
* ↑ Tannins and related compounds part 26: isolation and structures of stenophyllanins A, B, and C, novel tannins from Quercus stenophylla, G. Nonaka, H. Nishimura, I. Nishioka, J. Chem. Soc. Perkin Trans. 1, 1985, pp. 163-172, doi:10.1039/P19850000163
# Estenosi mitral

L'estenosi mitral és una valvulopatia que afecta a la vàlvula mitral, reduint el seu orifici (estenosi).

## Etiologia

* Congènita
* Reumàtica: és la més freqüent.

## Clínica

La clínica sol ser lentament progressiva.
* Dispnea d'esforç
* Edema agut de pulmó
* Fibril·lació auricular
* Insuficiència cardíaca dreta
* Hemoptisi
* Embòlia: a conseqüència de la formació de trombes a l'aurícula per fibril·lació auricular.

## Auscultació cardíaca

* 1r soroll augmentat
* Presència d'un clic d'obertura mitral.
* Buf diastòlic d'ompliment ventricular
* Reforç presistòlic: se sent el pas de la sang de l'aurícula al ventricle durant la contracció auricular.

## Radiologia

Veurem una dilatació de l'aurícula esquerra.

## Tractament
### Mèdic

* Diürètics: si hi ha clínica d'insuficiència cardíaca.
* Anticoagulants.

### Quirúrgic

* Valvuloplàstia percutània: és la tècnica d'elecció.
* Comisurotomia quirúrgica
* Recanvi valvular
# Estern (artròpodes)

L'estèrnum (pl. "esterna") o estern és la porció ventral d'un segment de tòrax o abdomen d'un artròpode.
En els insectes, els esterna solen ser esclerites simples, de gran superfície i externes. No obstant això, de vegades es poden dividir en dos o més, en aquest cas les subunitats s'anomenen esternites, i també es poden modificar en els segments abdominals terminals per formar part de peces funcionals dels genitals, en el qual cas són freqüentment reduïts en mida i desenvolupament, i pot tornar-se interior o membranós.
Els kinorhynchs també tenen plaques tergals i esternals, encara que aparentment no són homòlogues amb les dels artròpodes.
Els ventrits són esternites visibles externament. Normalment, la primera esternita està emmascarada, de manera que el nombre de ventrites no es correspon amb el nombre d'estèrnids.
El terme també s'utilitza en altres grups d'artròpodes com els crustacis, els aràcnids i els miriàpodes. Les esternites del pleon (abdomen) d'un crustaci es poden anomenar pleonsternites. Aquests són els llocs d'unió dels pleòpodes (cames nadadores). En les aranyes, l'estèrnum és la part ventral del cefalotòrax.

## Referències

* ↑ W. Patrick McCafferty. «Identifying aquatic insects». A: Aquatic Entomology: the Fishermen's and Ecologists' Illustrated Guide to Insects and their Relatives. Jones & Bartlett Publishers, 1983, p. 17–27. ISBN 978-0-86720-017-1.
* ↑ Hood «THE TERMS TERGUM AND STERNUM, TERGITE AND STERNITE». Systematic Zoology, vol. 7, 3, 1958, pàg. 131–133. DOI: 10.2307/2411977. JSTOR: 2411977.
* ↑ Sørensen, M. V. et al. Phylogeny of Kinorhyncha based on morphology and two molecular loci. PLoS One 10, 1–33 (2015).
# Estil cognitiu

En psicologia, l'estil cognitiu fa referència al mode habitual de processar la informació i d'utilitzar els recursos cognitius(com la percepció, la memòria, el processament). Sternberg defineix l'estil cognitiu com el conjunt de preferències que un individu té d'utilitzar les seves aptituds.
L'estil cognitiu d'una persona determina com pensa i com tracta la informació, per tant defineix diferents estils d'aprenentatge i de raonament. Així doncs, observarem que diverses persones poden tenir una formació i unes aptituds similars i, en canvi, diferenciar-se clarament pels estils, per la manera de fer front a noves situacions, per la forma de resoldre problemes. Aquests estils integren elements cognitius, emocionals, estratègics, etc. que condicionaran l'eficàcia de l'actuació.
D'acord amb l'estil cognitiu es donarà, també, una manera particular d'aprendre (estils d'aprenentatge). Tot i així, malgrat unes tendències més accentuades, cada individu pot variar d'estil d'acord amb les circumstàncies que es donin.
L'estil cognitiu està lligat al concepte d'intel·ligències múltiples de Howard Gardner, en el sentit que cada persona té més desenvolupades unes facultats, siguin innates o promocionades, que són les que aplica preferentment per copsar i analitzar dades de l'entorn.
Un alumne amb un estil cognitiu d'acord amb la manera d'explicar del professor aprendrà més de pressa a les classes. Per això és important que el docent variï la manera de presentar els conceptes i les activitats proposades, per atendre correctament la diversitat dels estudiants. Igualment, en el món laboral són més eficients els equips amb estils cognitius similars. A més a més, poder desenvolupar tasques adequades al propi estil cognitiu augmenta la motivació
Tradicionalment es distingeix entre persones visuals, auditives i cinestèsiques. Les visuals aprenen millor a partir de gràfics, esquemes i memoritzen la posició de les dades en el paper. Les auditives tenen el llenguatge més desenvolupat i recorden millor les explicacions de l'aula, així com els resums. Les cinestèsiques aprenen millor allò que practiquen, per inducció i repetició. La majoria de teories psicològiques amplien aquestes tres subcategories a d'altres, per atendre millor la varietat d'estils cognitius, però no hi ha acord entre elles a part d'aquesta tríada bàsica.

## Referències

* ↑ Robert J. Sternberg. Estilos de Pensamiento: Claves Para Identificar Nuestro Modo de Pensar Y Enriquecer Nuestra Capacidad de Reflexion. Editorial Paidós, 1999. ISBN 978-84-493-0644-0 [Consulta: 18 juliol 2012].
* ↑ Riart, J. (2006). Els estils d'aprenentatge. A Riart (coord). El departament d'Orientació: perspectives de futur, pp.109-126, Barcelona: U. Abat Oliba CEU.(V Jornades sobre el rol, el perfil i les funcions del professor de psicologia i pedagogia a l'ensenyament secundari).
* ↑ Dörnyei, Zoltán & Schmidt, Richard (eds.) (2001), Motivation and Second Language Acquisition, University of Hawaii
Viccionari
# Estil indirecte

L'estil indirecte és la reproducció d'un diàleg o discurs dit per una persona de manera que aparegui integrat dins el text i no independent i separat per signes de puntuació (el guió en el cas català). Apareixen els anomenats verbs dicendi o altres marques per indicar a qui s'atribueix el discurs, per exemple una frase en estil directe com "Vull que vinguis a casa meva" es pot transformar en "En Pau va dir-li que volia que vingués a casa seva". En l'estil indirecte abunden les oracions substantives i la identificació dels referents amb noms i pronoms.
L'estil indirecte s'utilitza per citar les paraules d'altri o les pròpies en un moment diferent del de la seva enunciació i, en la variant d'estil indirecte lliure, pot usar-se també per plasmar els pensaments d'un personatge en literatura. La gramàtica generativa considera que és sempre una frase derivada, és a dir, una transformació de l'estructura profunda de la frase original, que seria la directa i, per tant, la més abundant en la llengua (essent la pròpia de la parla). Per aquest motiu poden aparèixer marcadors gramaticals que indiquin justament aquest desplaçament o transformació, com és el cas de les esmentades oracions subordinades en català, que forcen un canvi de temps verbal.
# Estimació numèrica

L'estimació numèrica comprèn una sèrie de tècniques d'anàlisi numèrica per aproximar el valor numèric d'una expressió matemàtica.

## Comparació asimptòtica de funcions

La comparació asimptòtica de funcions apareix en la teoria de complexitat computacional i en informàtica concretament en disseny d'algorismes més eficients. Serveix per agrupar diferents funcions en classes de creixement asimptòtic a mesura que creix el valor d'una certa variable i formalitzar expressions del tipus " f creix molt més ràpid que g " (sent f i g funcions). En molts problemes el comportament d'una funció sobre els nombres enters f ( n ) el comportament per a petits valors de n és intranscendent però resulta important conèixer el seu comportament per a valors grans i poder comparar amb altres funcions del mateix tipus. Siguin f i g dues funcions definides reals i amb valors reals, en aquestes condicions es defineix:
   $f\preceq g\leftrightarrow \left\{\exists x_{0}\forall x>x_{0}:[f(x)\leq g(x)]\right\}$
La relació anterior es pot veure com una desigualtat "suau" entre les funcions considerades. De fet és la relació $\preceq$ és una relació menys restrictiva que l'ordre estricte $\leq$, i per això, resulta més senzill obtenir estimacions de creixement asimptòtic mitjançant la desigualtat "suau "que la desigualtat estricta.

## Notació O

La notació O és una notació una mica menys restritictiva i es pot expressar en termes de la relació $\preceq$. Més concretament:
   $f(x)=O(g(x))[o\ f\in O(g)]\Leftrightarrow \ \exists C:f\preceq C\cdot g$

## Vegeu també

* Símbol d'estimació
# Estimat de Toà

L'Estimat de Toà és un territori del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situat a la part mitjana-alta del Clot de les Moreres, al vessant sud-oriental del Gallinova. Són les terres situades immediatament a ponent de Casa Toà.
Es tracta d'un pendís boscós, pertanyent a Casa Toà.

## Etimologia

En diferents indrets de Catalunya, entre ells els Pallars, el terme estimat serveix per a designar un tros de territori, habitualment poc productiu, que pertany a un propietari concret, que dona lloc a la segona part del topònim. En aquest cas es tracta de territori de Casa Toà.

## Referències

* ↑ A partir del verb estimar, en el sentit de determinar el preu o el valor d'alguna cosa.

## Enllaços externs

* L'Estimat de Toà en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Estofada

L'estofada o ofegada és un mètode de cocció amb vapor a foc lent, en un recipient tancat, com una cassola, utilitzant solament l'aigua d'un plat per a cuinar-lo sota pressió.
L'estofada a foc lent evita que els aliments es daurin i, per tant, conserva més el gust propi del plat.
# Estornell ala-roig

L'estornell ala-roig (Onychognathus morio) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae). Habita zones rocoses a les sabanes de l'Àfrica oriental, des de Etiòpia fins al sud de Sud-àfrica. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell ala-roig». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 674. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Red-winged Starling. Onychognathus morio» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Estornell ametista

L'estornell ametista (Cinnyricinclus leucogaster) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae), l'única del gènere Cinnyricinclus. Es troba estès per moltes zones de l'Àfrica subsahariana. Habita sabanes, matollars i boscos tropicals i subtropicals de frondoses secs, matollars d'altitud, cursos d'aigua i jardins rurals. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell ametista». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 4 novembre 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 676. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Violet-backed Starling. Cinnyricinclus leucogaster» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 4 novembre 2022].
# Estornell blanc-i-negre de Bengala

L'estornell blanc-i-negre de Bengala, anteriorment, estornell blanc-i-negre (Gracupica contra) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae). Habita zones obertes i terres de conreu del nord-est del Pakistan, centre i est de l'Índia, Bangladesh, el Nepal, sud-oest de la Xina, Myanmar, Tailàndia, nord-oest de Laos, Sumatra, Java i Bali. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

El tàxon original de l'estornell blanc-i-negre (Gracupica contra) es considerava que tenia 3 subespècies que abastaven bona part del continent asiàtic. Tanmateix, el Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 11.2, 2021) les segmentà en 3 espècies diferents:
* Gracupica contra (stricto sensu) - estornell blanc-i-negre de Bengala
* Gracupica floweri
* Gracupica jalla - estornell blanc-i-negre de Java

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell blanc-i-negre de Bengala». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 673. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Asian Pied Starling. Gracupica contra» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2017. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Taxonomic Updates IOC» (en anglès). Congrés Ornitològic Internacional, 10-07-2021. [Consulta: 5 agost 2022].
# Estornell cantaire

L'estornell cantaire (Aplonis cantoroides) és un ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae). El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Hàbitat i distribució

Habita la selva i bosc de les terres baixes, a les illes Aru i Raja Ampat occidentals, Nova Guinea, Illa Normanby a l'Arxipèlag D'Entrecasteaux, arxipèlags Louisiade i Bismarck i les illes Salomó.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell cantaire». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 678. ISBN 978-84-16728-37-4.
* 1 2 BirdLife International. «Singing Starling. Aplonis cantoroides» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 7 novembre 2022].