OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anestèsia general

L'anestèsia general és un coma induït i la pèrdua dels reflexos protectors resultants, a causa de l'administració d'un o més agents anestèsics generals. Es poden administrar una varietat de medicaments, amb l'objectiu general de garantir el somni, l'amnèsia, l'analgèsia, la relaxació dels músculs esquelètics i la pèrdua de control dels reflexos del sistema nerviós autònom. La combinació òptima d'aquests agents per a qualsevol pacient i procediment donat, normalment és seleccionat per un anestesiòleg o un altre proveïdor com un assistent anestesiòleg o infermera anestesista, en consulta amb el pacient i el metge o dental que realitza el procediment quirúrgic.

## Mecanisme d'acció bioquímic

El mecanisme bioquímic d'acció dels anestèsics generals encara no s'entén massa bé. Per induir la inconsciència, els anestèsics tenen una multitud de llocs d'acció i afecten el sistema nerviós central en múltiples nivells. En les àrees comunes del sistema nerviós central, les funcions són interrompudes o canviades durant l'anestèsia general, incloent-hi l'escorça cerebral, el tàlem, el sistema d'activació reticular, i la medul·la espinal.

## Riscs

Els factors de risc són condicions de poden incrementar el risc de complicacions durant la intervenció:
* Condicions mèdiques, com la diabetis, problemes cardíacs, etc.
* Tabaquisme.
* Consum d'alcohol.
* Al·lèrgies a aliments o medicaments.
* La ingestió d'aliments en poques hores abans de la intervenció.

## Propòsits

L'anestèsia general vol aconseguir un seguit de propòsits:
* Analgèsia: pèrdua de resposta al dolor.
* Amnèsia: pèrdua de la memòria.
* Immobilitat: pèrdua de la mobilitat.
* Pèrdua del coneixement: la pèrdua de la consciència.
* La relaxació del múscul esquelètic.

## Referències

* ↑ Anesthesiology August 2007 - Volume 107 - Issue 2 - pp 195-198 10.1097/01.anes.0000271869.27956.d1
* ↑ http://www.med.nyu.edu/content?ChunkIID=121249
# Animac

L'Animac - Mostra Internacional de Cinema d'Animació de Catalunya és un festival no competitiu de cinema d'animació que se celebra des de 1996 a la ciutat de Lleida a finals d'hivern.
Va ser creat inicialment amb el nom de Cinemàgic, sota la direcció de Jordi Artigas i la coordinació d'Eladi Martos, i l'any següent va passar a anomenar-se Animac, ja com a mostra i amb un altre equip tècnic. Va rebre el Premi Nacional d'Audiovisual el 2009. El 2010 el festival va deixar el Teatre Principal i es va traslladar a La Llotja a fi de permetre incrementar el nombre d'assistents.
És organitzat la Paeria i compta amb el suport de l'Institut Català de les Empreses Culturals i de la Diputació de Lleida. Des del 1997 i durant vint-i-cinc anys, la imatge gràfica de les diferents edicions del festival va ser realitzada per Carles Porta, treball pel qual el 1999 va guanyar el Premi Jules Geret del Festival de Cinema d'Animació d'Annecy.

## Referències

* ↑ Brustenga, Júlia. «Animació i imaginació». Núvol, 02-03-2022. [Consulta: 22 febrer 2023].
* ↑ «Animac per aprendre». Segre, 21-02-2023.
* ↑ Marin, David. «L'Animac madura a Lleida». El Punt Avui, 01-03-2010. [Consulta: 9 febrer 2020].
* ↑ «L'il·lustrador Carles Porta, la imatge de l'Animac, en una exposició al Museu Morera». TV3, 03-03-2021. [Consulta: 22 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Notícies sobre l'Animac a Núvol

## Vegeu també

* Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya
* Som Cinema
# Animació (esport)

L'animació esportiva o cheerleading és l'activitat que busca motivar i entretenir el públic durant els esdeveniments esportius, amb l'objectiu de fomentar l'ambient festiu i el suport als equips o esportistes. Aquesta pràctica inclou una àmplia varietat de recursos, com coreografies, càntics, música, jocs de llums i actuacions, sovint protagonitzades per grups d'animació, com les animadores o les mascotes oficials. A més de millorar l'experiència del públic, l'animació esportiva contribueix a reforçar l'esperit de comunitat i el vincle emocional amb els esdeveniments i les organitzacions esportives. És una pràctica que va començar el segle XIX als Estats Units, on té una gran tradició com a complement dels partits de bàsquet i futbol americà i on, a més, es considera com un esport més, amb els seus propis clubs, federacions i competicions oficials. De vegades, les coreografies poden incloure fins i tot algunes torres humanes.

## Referències

* ↑ Hanson, Mary Ellen. Go! Fight! Win!: Cheerleading in American Culture (en anglès). Popular Press, 1995, p. 9. ISBN 978-0-87972-680-5.
# Anoa de plana

L'anoa de plana (Bubalus depressicornis) és una espècie de bòvid endèmic de Sulawesi (Indonèsia). Té un aspecte similar al dels cérvols i pesa entre 150 i 300 kg. Viu a les profunditats de la selva pluvial.

## Referències

* ↑ Van der Geer, A.; Lyras, G.; De Vos, J.; Dermitzakis, M. Evolution of Island Mammals: Adaptation and Extinction of Placental Mammals on Islands (en anglès). John Wiley & Sons, 2011, p. 334. ISBN 9781444391282.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Anorac

L'anorac (de l’inuit anorak) és una peça d'abrigar superior externa, de teixit impermeable, oberta davant (amb tancament de cremallera), rematades la cintura o poc més avall, i amb caputxa incorporada; els punys i la cintura solen ser elàstics, i la caputxa sol ser ocultable i ajustar-se amb cordons; a voltes duu folre. Resguarda molt bé del fred i del vent; per això s'usa sobretot als països freds i, als països temperats, entre excursionistes i esquiadors. Als Països Catalans, on es considera una jaqueta esport, fou la primera peça d'abrigar feta de material plàstic que arribà a popularitzar-se. El mot català «anorac» prové de l'inuit anorak. En llengua inuit «anorak» significa, literalment, 'vent'.
L'anorac fou inventat pels èsquims de l'Àrtida, i originalment estava fet de pells de ren o de foca.

## L'anorac i la parca

No s'ha de confondre l'anorac amb la parca, peça similar però llarga fins als genolls, sempre amb folre gruixut, no necessàriament dotada de caputxa, i de tot ús. A partir dels anys vuitanta l'anorac ha anat adoptant cada cop més característiques de la parca, fins al punt que avui dia la llargada és la diferència principal entre ambdues peces.
Com a indumentària de carrer, a partir dels anys vuitanta l'anorac ha anat essent desplaçat per la parca més o menys arreu; és per això que avui dia l'anorac tendeix a reservar-se per a activitats esportives com l'esquí i el muntanyisme. Com a peça de carrer és opcional en condicions de fred moderat; per a fred intens l'opció és la parca.

## Cultura popular

Existeix una novel·la en català que es titula Anorak, escrita a la fi del segle XX per Joan de Déu Prats Pijoan.

## Referències

* 1 2 «Anorac». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «anorac». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Anorak Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. (català)
* ↑ Anorak, de Joan de Déu Prats Pijoan. La Magrana, 1997, (català) ISBN 9788474109412
# Anse Réunion FC

L'Anse Réunion Football Club és un club de futbol de la ciutat de La Digue, Seychelles. Vesteix de groc amb detalls blaus.

## Palmarès

* Lliga seychellesa de futbol:
       2006
* Copa seychellesa de futbol:
       2002, 2012
* Copa de la Lliga seychellesa de futbol:
       2007

## Referències

* ↑ «MU MAFOTO 50: Bizimana Djihad yatsinze 'Hat-trick' ubwo APR FC yanyagiraga Anse Reunion FC». inyarwanda.com.
* ↑ «Seychelles- List of Champions». RSSSF.
* 1 2 «Seychelles- List of Cup Winners». RSSSF.
# Antic Can Batista Font

L'antic Can Batista Font és un edifici del municipi de Tossa de Mar (Selva) que formava part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es tracta d'un edifici originari del segle xviii i reformat durant els segles XIX i XX. En aquest cas, la casa va ser enderrocada en la tardor del 83 del segle passat i posteriorment es va construir l'actual bloc de pisos.

## Descripció

Es tracta d'un immoble que consta de quatre plantes i que està arrebossat i pintat de blanc. L'edifici està ubicat al costat esquerre del carrer Sant Telm i juntament amb les façanes que donen al carrer Nou Sardanes i Sant Pere, acaba conformant un bloc de pisos. Així en la planta baixa hi trobem les dependències corresponents a la galeria d'art "Joan Planellas". La resta de l'espai físic de la façana equivalent al primer, segon i tercer pis hi ha balcons estrets i no emergents. Es tracta en definitiva d'un bloc de pisos d'estil funcional i sense cap decoració especial, creat al centre de Tossa.
Fins a la tardor del 83 del segle passat -moment fatídic en què l'edifici primigeni va ser enderrocat-, era una casa de dues plantes. La planta baixa estava arrebossada i no oferia cap interès en especial. Mentre que en el primer pis era on es concentrava tota la riquesa decorativa, com ara: l'emmarcament de les finestres per pilastres amb capitells sense decoració, passant per la barana de ferro forjat correguda en tota l'amplitud del pis, amb els cantons rodons i decoració de tall vegetal i fins a arribar al rematat superior, amb el fris amb arcs de mig punt molt rebaixats culminat per la cornisa ornada amb una àmplia motllura en ziga-zaga.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Antic Can Batista Font». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 novembre 2015].
# Antic Casal de Santes Creus

L'Antic Casal de Santes Creus és una obra de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de tres pisos d'alçada i planta baixa en què es veuen dues portes amb arc de mig punt de pedra i l'arrencada d'una altra amb les mateixes característiques.
Damunt la porta central hi ha un escut de forma rectangular amb dos àngels que sostenen la divisa del Cister.

## Referències

* 1 2 «Antic Casal de Santes Creus». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 24 agost 2021].
# Antic Centre (Sanaüja)

L'Antic Centre és un edifici del municipi de Sanaüja (Segarra) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un habitatge situat al final del carrer Baixada del Centre en la confluència amb el carrer de l'Aigua. Se'ns presenta estructurat a partir de planta baixa i primer pis, amb coberta a doble vessant. La façana d'ingrés s'obre al carrer Baixada de Centre, i presenta una porta principal d'arc mixtilini, realitzada amb carreus motllurats. Per damunt d'aquesta porta, es disposa l'estructura d'un balcó amb llosana motllurada, sustentat per quatre mènsules.
Destaquem la presència d'un escut situat al capdamunt d'aquesta façana. Es tracta d'un escut ametllat, que presenta un treball amb relleu que dibuixa una doble sanefa en forma de dent de serra. Tanmateix, la façana lateral oberta al carrer de l'Aigua, presenta quatre grans finestrals allargassats, disposats tant a la planta baixa com al primer pis de l'edifici. També disposa, d'una petita porta lateral d'accés situada a un extrem d'aquesta façana i oberta al c/ de l'Aigua. L'obra presenta un parament de carreus de mida mitjana, disposats en tilades horitzontals, situats a la façana d'ingrés; així com un parament arrebossat emporlanat, a la façana lateral. La teulada està realitzada amb teula àrab.

## Història

Al llarg de la 2a meitat del segle xx, aquest edifici es va fer servir com a cinema del poble i a principis del segle XXI era conegut amb el nom del "Centro".

## Referències

* 1 2 3 4 «Antic Centre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].
# Antic Col·legi dels Pares Escolapis (Castellar del Vallès)

L'Antic Col·legi dels Pares Escolapis és un edifici del municipi de Castellar del Vallès (Vallès Occidental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'antic edifici dels pares Escolapis a Castellar és actualment, i des de l'any 1944, utilitzat com a caserna de la Guàrdia Civil. L'edifici és cantoner i es compon de planta baixa i pis, amb un gran pati central a l'interior. El disseny de la façana presenta la sobrietat pròpia dels mestres d'obres, l'ornamentació és austera i en destaca l'emmarcament de les obertures de la planta amb unes senzilles motllures. La façana sembla haver estat remodelada, i semblen més greus les modificacions internes. El treball del ferro forjat és senzill; s'utilitzen motius geomètrics en l'ornamentació.

## Història

A finals del segle XIX, principis del XX es construïren a expenses de la marquesa de Castellar, Emilia Carles, vídua de Tolrà, els col·legis dels Pares Escolapis que comptaven també amb una capella adjunta, dedicada a la Mare de Déu de Montserrat. L'any 1936, arran de la Guerra Civil espanyola, els pares foren expulsats de l'edifici, que es convertí amb magatzem i oficines del Sindicat de Pagesos al llarg de tota la guerra. Durant algun temps l'antic edifici dels Escolapis, després d'alguna reforma interna, existí el Col·legi Verdaguer, on s'impartia el primer ensenyament i classes nocturnes per a obrers. L'any 1944 s'instal·là la caserna de la Guàrdia Civil, que pertany a la 412 comandància de Manresa. L'edifici que mantingué aquest ús fins avui dia, patí remodelacions internes per tal d'allotjar les dependències de la caserna i les residències dels guàrdies.

## Referències

* 1 2 «Antic Col·legi dels Pares Escolapis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 desembre 2015].
# Antic Hospital d'Arenys de Mar

L'Antic Hospital d'Arenys de Mar és una obra d'Arenys de Mar (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici gran de tres pisos. A la planta baixa hi ha la porta d'entrada, d'arc de mig punt, i quatre finestres, una altra porta més gran que fa de garatge. Al primer pis hi ha un balcó sobre la porta d'entrada que agafa quatre obertures i a cada costat té dues finestres. Al segon pis hi ha grups de dos finestres i una de tres a la part central, d'arc de mig punt. Després d'una petita cornisa hi ha unes obertures petites que donen a les golfes. La teulada és de teula a dues vessants. Totes les obertures estan emmarcades amb maó vermell. Aquest edifici es troba al final d'un carrer sense sortida. Té una altra sortida a la part posterior, que dona als Jardins d'en Xifré. El porten un grup de monges. També fa la funció de residència geriàtrica.

## Referències

* 1 2 3 «Antic Hospital d'Arenys de Mar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 juliol 2015].
# Antic Hostal Pessets

L'Antic Hostal Pessets és una obra modenrnista de Sort (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'Hostal Pessets fou el primer establiment hoteler amb un cert caire "modern" de tot el Pallars Sobirà. Fundat vers els anys vint per "lo Pepe de Pessets", actualment el regenta la mateixa família, però han traslladat l'establiment a un edifici a l'eixample de Sort, més espaiós i proveït amb els elements moderns per donar confort als visitants.
Té dues façanes, l'occidental, amb vistes al carrer Major, i l'oriental, més assolellada, a la carretera de Pobla de Segur a Esterri i la Vall d'Aran.
L'edifici antic té una planta baixa i tres pisos. La major part de la planta baixa era una gran sala destinada a cafè, il·luminada per dues àmplies vidrieres pel costat de llevant. En els tres pisos de la façana est s'obren dos parells de balcons proveïts de baranes de guix que tracen intricades formes geomètriques o d'inspiració vegetal.

## Història

Es poden observar certes diferències entre l'ala meridional i la septentrional que componen l'edifici, degut al fet que la primera, més acurada a la seva ornamentació, fou construïda uns quants anys abans que la segona.
Així, mentre les balconades de l'ala meridional tenen forma arrodonida, les vidrieres de la planta baixa mostren arcs en cortina.
També, en general, els elements decoratius són més elaborats a l'ala meridional i les dimensions de les obertures són lleugerament diferents.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Antic Hostal Pessets». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Antic Hostal del Carme

L'Antic Hostal del Carme és un edifici situat a la plaça del Pedró, 8 del Raval de Barcelona, catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Història

Segons Joan Amades, fou un dels hostals més importants del Raval, però a finals del segle xix hi havia una vaqueria.

## Descripció

És un edifici de planta baixa i dos pisos. Presenta un esgrafiat que imita la utilització d'un aparell de carreus mitjans ben escairats. L'obertura de la planta baixa és amb arc de llinda format per carreus de pedra calcària ben polida que recorda el marbre. Al primer pis hi ha un balcó de ferro forjat. El marc és amb carreus blancs, en posició alternant a la part superior. A la llinda hi ha gravada la data 1703, flanquejada per petits busts esculpits, que procedirien d'un edifici anterior, del segle xvi. També hi apareix esculpida una ferradura enmig d'un motiu foliaci complex. El segons pis compta únicament amb un balcó sense desenvolupament extern. L'edifici està coronat per una cornisa molt poc sobresortint.

## Referències

* 1 2 3 «Antic Hostal del Carme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ Anuario-Riera, 1896, p. 77, 339.
* ↑ «Antic Hostal del Carme». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Enllaços externs

* «Antic Hostal del Carme». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Antic Hotel de la Font Picant

L'Antic Hotel de la Font Picant és una obra desapareguda d'Amer (Selva) que estava inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici desaparegut situat a les proximitats de la cèlebre Font Picant d'Amer, vora un baixador de l'antic tren d'Olot i darrere l'embotelladora Fonter-Fontvella.
Segons la fitxa feta per Lluís Gómez i B.-Alentorn abans del seu enderroc, l'edifici tenia dues plantes i coberta de doble vessant. La seva planta tenia forma d'u, ja que els laterals emergien més que l'entrada de l'hotel. Sobresortia una porxada, sostinguda amb diverses columnes, que aixoplugava l'entrada principal. Les obertures de la planta baixa tenien forma d'arc de mig punt i les del primer pis eren rectangulars. La façana estava ornamentada amb esgrafiats, pintada de color groc, i ja es preveia el seu enderroc a causa del seu mal estat.

## Història

Edifici de principi del segle xx, enderrocat el 1987. Des de principi del segle xx, cal destacar l'aprofitament comercial de la font picant (1903, amb el nom d'Amer Palatín), una font d'aigua mineral carbònica fruit d'un subsòl volcànic ric en minerals. S'hi organitzaren, al voltant, xalets i torres d'estiueig, gràcies a la proximitat del baixador del Tren d'Olot i hi existí, davant del mateix baixador, i fins als anys seixanta, el famós Hotel de la Font Picant. Aquest hotel va tenir molta anomenada a tota la comarca fins que va tancar a principi dels anys seixanta (1963). Fou enderrocat el 1987 i convertit en un dipòsit.
Actualment hi ha una plataforma de formigó que funcionava com a sostre d'un dipòsit d'aigua relacionat amb l'embotelladora. Al voltant encara resten parts de bancs, jardineres i la balustrada i l'escala del baixador de l'antic tren d'Olot que portava just davant de l'Hotel.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Antic Hotel de la Font Picant». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
* ↑ Domènech i Domènech, Antoni. Font Picant: Amer Palatín. [S.l.: s.n.],, D.L. 1987, p. 21.
# Antic ajuntament de Vilablareix

L'Antic ajuntament de Vilablareix o Escoles de Vilablareix és un edifici noucentista de Vilablareix (Gironès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una edificació de caràcter noucentista del gran arquitecte gironí Rafael Masó i Valentí. L'obra consistia en la transformació d'un edifici antic transformat en habitatge per la mestra i aula d'escola pels nens del municipi. Hi havia, a la façana principal, les dues portes d'accés diferenciades, que actualment s'han desvirtuat. És interessant la volumetria de l'edifici, la seva ornamentació noucentista, el panell ceràmic amb el nom del municipi i la data en xifres romanes, així com la riquesa compositiva, amb diferents materials i textures.
Durant els anys 1980 es reformà l'interior per donar-hi cabuda a una nova aula d'escola i un petit dispensari mèdic, el que ha suposat la pèrdua total de la riquesa compositiva de l'interior de l'edifici. La façana, lleugerament retocada pel dispensari, resta en un estat regular. Convindria una neteja de materials i l'eliminació dels elements estranys, com la línia de telèfon, el fanal, etc, que amaguen l'obra.
Tot i que no s'ha trobat cap document gràfic del projecte de Masó, Tarrús i Comadira sostenen que l'Ajuntament sorgeix d'una mala interpretació del projecte original comportant, així, que s'edifiqués una planta sobre el cos esquerra i la modificació de la planta baixa respecte al suposat projecte original. No obstant, als anys 1980 es va enderrocar la planta superior i retornar a l'edifici l'aspecte original. Les diverses ampliacions que s'han fet per completar l'espai escolar han deixat l'edifici de Masó com l'emblema del nou conjunt més gran.

## Referències

* 1 2 3 «Antic ajuntament de Vilablareix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 novembre 2016].
* ↑ Tarrús, Joan i COMADIRA, Narcís. Rafael Masó arquitecte noucentista. Barcelona: Lunwerg Editores, 1996.

## Enllaços externs

* Escoles de Vilablareix a la Fundació Rafael Masó
# Antic eslau

L'antic eslau, també conegut com a antic eslau eclesiàstic, antic búlgar o eslavònic, va ser la primera llengua eslava literària, basada en el dialecte eslau de la regió de Tessalònica, i emprada al segle ix pels germans romans d'Orient Ciril i Metodi, que el van utilitzar per a la traducció de la Bíblia i altres textos antics eclesiàstics grecs, i per a alguns dels seus propis escrits. Va exercir un gran paper en la història de les llengües eslaves i va servir de base i model per a l'eslau eclesiàstic, llengua litúrgica d'algunes esglésies ortodoxes o d'altres esglésies cristianes de ritu bizantí. El text més extens que es conserva en aquesta llengua es troba en el Codex Suprasliensis.

## Referències

* ↑ «Antic eslau». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.