OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# AMN

AMN té els següents significats:
* Aliança Moldàvia Nostra, partit polític de Moldàvia
* Ainsley Maitland-Niles, jugador de futbol de la Gran Bretanya
* Al-Masdar News, portal periodistic especialitzat en Orient Mitjà
* American Museum Novitates, revista científica del Museu Americà d'Història Natural
* Amn també és l'abreviatura d'airman, membre de tropa de les Forces Aèries dels Estats Units
* Amn també és l'abreviatura de l'armenita, mineral de la classe dels silicats
# Abadal (abat)

Abadal és la paraula que s'aplica a tot el relatiu a la jurisdicció dels abats o de les abadesses, tant quan tenien poder temporal com si no en tenien. També s'anomenaven terres abadals l'abadiat o sigui les que formaven el territori subjecte a l'autoritat d'un abat. No s'ha de confondre amb la dignitat d'abat (dignitat de l'abadiat) o l'administrador de les rendes d'una abadia (dignitat de l'abadiat) o el terme d'exercici del càrrec (exercici de l'abadiat) o tampoc amb el territori d'una abadia que era l'abadiat.

## Referències

* GEC, v. I, 49
Viccionari
# Abadessa

En el cristianisme, l'abadessa (en llatí, abbatissa) és la cap superior d'una comunitat de monges, que sovint viuen en una abadia.

## Història

El d'abadessa era un càrrec vitalici, tot i que no hi havia impediment perquè es renunciés al càrrec voluntàriament, per inhabilitació o malaltia. A partir de 1584 en què el Papa Gregori XIII dicta la butlla Exposcit debitum, l'elecció abacial s'ha de fer cada tres anys.
Les primeres abadesses van ser totes de famílies nobles, ja que molts dels monestirs van néixer com a iniciatives reials o comtals, això es deu al fet que els reis, i posteriorment també la noblesa, destinaven les seves filles i familiars més properes a les abadies amb l'esperança d'acostar-se al més enllà. Una excepció a aquest fet és el monestir de Vallbona que s'origina per la reunió d'un grup d'eremites, tot i que, en morir el seu fundador, se'n va fer càrrec l'aristocràcia.
El paper de les abadesses al llarg de la història ha anat variant. Originalment eren propietàries i desenvolupaven la mateixa tasca que els comtes feudals però, a mesura que passa el temps, van perdent el poder i la protecció reial, quedant relegada la seva actuació a l'administració i govern del monestir. Diversos esdeveniments van conduir a aquesta situació com, les diferents i nombroses butlles papals que retallaven l'actuació de la comunitat religiosa femenina, els acords entre els Reis Catòlics i el Concili de Trento per controlar i enclaustrar les monges, els esdeveniments polítics del segle xviii i XIX, etc.

## Funcions

Dins la seva comunitat, el paper de l'abadessa és el de governar el monestir, amb l'ajuda de tres cossos consultius.: el capítol, el consell d'ancianes i les monges que tenen càrrecs. Tot i tenir aquests òrgans de consulta, la decisió final li correspon a ella sola. Al capítol es troben les professes de vots solemnes com el d'obediència, el de pobresa i el de castedat (posteriorment s'afegiria el de clausura obligatòria). El capítol s'encarrega d'elegir abadessa mitjançant un escrutini secret que posteriorment ha de ser confirmat pel Papa.
Des del vessant espiritual, la tasca de l'abadessa, és la de mantenir l'ordre, vetllar per les monges al seu càrrec i administrar el monestir. En certes èpoques, va arribar a tenir autoritat legislativa i judicial mitjançant l'anomenat merum et mixtum imperium, el que li permetia promulgar lleis dels llocs que anava poblant, nomenar batlles i jurats, dictar i executar sentències, imposar i cobrar impostos, arrendar terres, etc.
Amb la regulació establerta al Concili de Trento s'han de complir una sèrie de condicions per a poder ser abadessa. S'ha de tenir quaranta anys i vuit de professió, en cas que no es pogués complir, és suficient amb trenta anys i cinc de professió. També s'ha de tenir un naixement legítim, no ser casades o haver estat condemnades per delicte públic.

## Vegeu també

* Abat

## Referències

* 1 2 3 4 5 Julio Gimenez, Teresa. Catalanes del IX al xix. Vic: Eumo, 2010, p. 20,21. ISBN 9788497663830.
# Abellerol escarlata meridional

L'abellerol escarlata meridional (Merops nubicoides) és una espècie d'ocell de la família dels meròpids (Meropidae) i de l'ordre dels coraciformes (Coraciiformes), que habita la zona afrotròpica al sud de l'equador, des de Namíbia fins a Gabon, Zaire oriental i Kenya. És una espècie migratòria que cria entre agost i novembre a Zimbàbue; després, passa l'estiu austral a Sud-àfrica, i en març marxa cap a l'Àfrica equatorial.
Abans, es considerava que l'abellerol escarlata (Merops nubicus) era una espècie formada per dues subespècies: l'abellerol escarlata septentrional (M. nubicus nubicus) i l'abellerol escarlata meridional (M. nubicus nubicoides). Avui es considera que són espècies diferents.
Els dos abellerols carmesí són molt semblants. La diferència més notable és el color del plomatge a la gola, blau verdós en l'espècie septentrional i carmesí en la meridional.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Termcat
* ↑ Situació taxonòmica de l'abellerol carmesí, abans de la seva escició en dues espècies, AVIBASE Rev.4-04-2010
* ↑ C.Hilary, Enciclopedia Natura de los Animales, 1986, Ediciones Orbis, S.A. Tom IV, Pàgina 272, ISBN 84-7634-548-8
# Absorbància

En espectroscòpia, l'absorbància ($A\,$) és definida com:
    $A_{\lambda }=-\log _{10}\left({\frac {I}{I_{0}}}\right)$,
on $I\,$ és la intensitat de llum amb una longitud d'ona específica $\lambda \,$ després de passar per una mostra (intensitat de la llum transmesa) i $I_{0}\,$ és la intensitat de la llum abans que entri a la mostra (intensitat de la llum incident).
Les mesures d'absorbància són sovint utilitzades en química analítica, a causa del fet que l'absorbància és proporcional al gruix d'una mostra i la concentració de la substància en aquesta, en contrast a la transmitància I / I0, la qual canvia exponencialment amb el gruix i la concentració.

## Vegeu també

* Llei de Beer-Lambert
# Acadèmia Nacional de les Arts i de les Ciències

L'Acadèmia nacional de les arts i de les ciències o l'Acadèmia d'enregistrament, en anglès, National Academy of Recording Arts and Sciences o NARAS, és una acadèmia estatunidenca d'experts en música, productors, enginyers d'enregistrament i altres professionals de la música. Aquesta acadèmia és coneguda pels seus Premis Grammy, els quals reconeixen les excel·lències anuals de la indústria de la música.

## Referències

* ↑ «National Academy of Recording Arts & Sciences Inc» (en anglès). [Consulta: 27 juliol 2020].

## Vegeu també

* 62ns Premis Grammy
* Premis Grammy Llatins
# Aeròdrom d'Igualada-Òdena General Vives

L'Aeròdrom Igualada - Òdena General Vives o simplement aeròdrom Igualada-Òdena està situat en terreny del municipi d'Òdena (Anoia) a uns 60 km de Barcelona. Disposa d'una pista d'aterratge d'asfalt de 900 metres i a 330 metres sobre el nivell del mar (1083 peus). L'aeròdrom porta el nom del general Pere Vives Vich, igualadí pioner en el camp de l'aeronàutica.
Té molt de trànsit d'aviació esportiva, en què operen el Club de Vol a Vela Igualada-Òdena, l'empresa Airbet, diverses escoles i clubs d'ultralleugers, així com una escola de pilots. A l'aeròdrom hi ha la seu i fàbrica d'Ultramagic, una empresa catalana fabricant de globus aerostàtics, segona del món i l'única d'Espanya de globus aerostàtics.
L'aeròdrom és la seu de la fira d'aeronàutica esportiva Aerosport que se celebra anualment des de 1993, organitzada per Fira d'Igualada. La fira inclou Ultralleugers, Vol a motor, Vol a vela, Motovelers, Acrobàcia, Paramotors, Helicòpters, Construcció amateur, Complements i accessoris aeronàutics, Escoles de pilots, Aeroclubs i un Mercat d'ocasió.

## Aeroport Corporatiu Empresarial

L'any 2009 el conseller d'Obres Públiques i Política Territorial, Joaquim Nadal, va anunciar la transformació de l'aeròdrom en l'Aeroport Corporatiu Empresarial, un aeroport d'aviació privada, amb avions amb capacitat per operar amb vols de curta, mitjana i llarga distància, majoritàriament a Europa i Espanya. Aquest projecte fou liderat per la Generalitat de Catalunya que buscava un emplaçament idoni per construir un aeroport empresarial que no estigués a més de 60 km de Barcelona. A més de l'aeroport el projecte preveu 210 hectàrees de sòl industrial.
El projecte d'aeroport corporatiu no ha progressat des del seu anunci fins al 2017. No obstant això el maig de 2017, en el marc de la 25a edició de la fira Aerosport, el govern de la Generalitat de Catalunya ha anunciat una inversió de 250.000 € per realitzar millores a l'aeròdrom d'Igualada-Òdena. Aquestes permetran complir la legislació vigent sobre aeròdroms d'ús restringit, suposant entre d'altres actuacions tornar a asfaltar i pintar la pista.

## Dades tècniques

41.584225 / 1.652800
1080 ft. / 330 m. ASL
FREQ: 123.175 MHz
RWY: 16/34 – 860×17 m.

## Referències

* 1 2 «Aeròdrom d'Igualada-Òdena General Vives». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Avui, La globalització fa indispensable l'avió d'empresa Arxivat 2010-06-20 a Wayback Machine.
* ↑ Fira Aerosport
* 1 2 3cat24.cat, 19/06/2009, Òdena acollirà el futur aeroport corporatiu i empresarial de Catalunya.
* ↑ ACN «El Govern invertirà prop de 250.000 euros per “endreçar i legalitzar” l'Aeròdrom Igualada-Òdena». Vilaweb [Consulta: 7 maig 2017]. Arxivat 6 de maig 2017 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-05-06. [Consulta: 7 maig 2017].

## Enllaços externs

* Explicació del projecte
# Agència Europea de Medicaments

L'Agència Europea de Medicaments (EMA per les seves sigles en anglès European Medicines Agency) és una agència de la Unió Europea (UE) l'objectiu de la qual és contribuir a la protecció de la salut pública i animal assegurant que els medicaments per a ús humà i veterinari siguin segurs, eficaços i d'alta qualitat.
L'any 1995 es creà pel Consell de la Unió Europea després de més de set anys de negociacions entre els governs de la Unió Europea en substitució l'Agència Europea per a l'Avaluació dels Medicaments (EMEA, per les seves sigles en anglès European Medicines Evaluation Agency) en substitució del Comitè d'Especialitats Farmacèutiques creat el 1977 i el Comitè de Medicaments Veterinaris. A partir de l'any 2004 adoptà el nom actual. Des del 4 de març de 2019 la seva seu és la ciutat d'Amsterdam i el seu director actual és Guido Rasi. Funciona com una xarxa que aglutina els recursos científics dels estats membres de la Unió i de més de quaranta autoritats nacionals competents, coordinant l'avaluació i supervisió dels medicaments a tota la Unió.
Se l'ha de distingir de la Direcció Europea per a la Qualitat dels Medicaments i dels Serveis Sanitaris, una iniciativa del Consell d'Europa amb objectius semblants, que alia a més de la Unió Europea tota una sèrie d'estats europeus que no són pas membres de la UE però que comparteixen les mateixes normes.

## Trasllat de la seu

Després de la decisió de Regne Unit el 2016 de votar a favor del Brexit, les diferents agències amb seu a Londres van haver de ser redistribuïdes, entre les quals l'Agència Europea del Medicament. Va ser llavors quan la Unió Europea va demanar que es presentessin diferents candidats:
Ciutats candidates a la seu principal de l'Agència Europea del Medicament :
| Ciutat | País |
| Amsterdam | Països Baixos |
| Atenes | Grècia |
| Barcelona | Espanya |
| Bonn | Alemanya |
| Bratislava | Eslovàquia |
| Bussel·les | Bèlgica |
| Bucarest | Romania |
| Copenhaguen | Dinamarca |
| Dublín | Irlanda |
| Hèlsinki | Finlàndia |
| Lilla | França |
| | Malta |
| Milà | Itàlia |
| Porto | Portugal |
| Sofia | Bulgària |
| Estocolm | Suècia |
| Viena | Àustria |
| Varsòvia | Polònia |
| Zagreb | Croàcia |
La guanyadora finalment va ser Amsterdam després de la votació que va fer el Consell de la Unió Europea el 20 de novembre de 2017. Tot i que Barcelona era la millor candidata per característiques tècniques va ser descartada en primera votació segons sembla per culpa del procés independentista català.
Les tres candidates en la ronda final van ser Amsterdam, Copenhaguen i Milà. Com que van empatar Àmsterdam i Milà per decidir la guanyadora es va fer un sorteig.

## Referències

* ↑ «Offers to host the European Medicines Agency (EMA)» (en anglès).
# Aigua corrent

En la majoria dels països desenvolupats l'aigua arriba a les llars mitjançant un sistema de canonada. Aquest servei requereix una infraestructura massiva de captació o extracció, posterior emmagatzematge, purificació i per finalment bombat i distribució a través de canonades fins als punts de consum. El cost de l'aigua entubada és una petita fracció de l'aigua embotellada, de vegades fins i tot d'una mil·lèsima.
El mateix subministrament utilitzat per beure és també utilitzat per rentar, fer córrer el vàter, màquines rentadores de roba i de plats. En alguns llocs s'han fet intents experimentals per introduir aigües grises no potable o aigua de pluja per a aquests usos secundaris.
Les autoritats de salut en diverses regions han utilitzat el subministrament d'aigua pública com a medicina massiva utilitzant la fluoració. Aquest és un tema controvertit en termes de salut, llibertats i drets de l'individu.
La disponibilitat d'aigua entubada neta porta molts beneficis de salut pública. Normalment, la mateixa administració que proveeix l'aigua entubada també és responsable del seu rebuig i tractament abans de la descàrrega d'aigües residuals.

## Ús de l'aigua als Estats Units

D'acord amb un estudi de 1999 de part de la American Water Works Association Research Foundation, els nord-americans beuen més de 100.000 milions de gots d'aigua entubada per dia. El consum per capita diari d'una família típica és de 0.262 m³. La distribució d'ús és la següent:
* Inodors (banys) - 26,7%
* Rentadores de roba - 21,7%
* Dutxa (regadora) - 16,8%
* Aixetes - 15,7%
* Fuites - 13,7%
* Altres usos domèstics - 2,2%
* Banyera - 1,7%
* Rentaplats - 1,4%

## Vegeu també

* Aigua potable
* Aigua
# Agògica

L'agògica (neologisme provinent de l'alemany agogik, proposat el 1884 per Hugo Riemann) designa les lleugeres modificacions de ritme o de tempo en la interpretació d'un fragment musical de manera transitòria, en oposició a una execució exacta i mecànica (metronòmica).
L'agògica pot ser una acceleració, un alentiment, una cesura rítmica o qualsevol altre tipus de fluctuació del moviment al si d'un fragment. És per tant una part important de la interpretació que s'utilitza per a obtenir una major expressivitat. En aquest sentit, té un significat similar a rubato.
Fou Hugo Riemann qui va utilitzar per primer cop aquest mot en la seva obra titulada Musikalische Dynamik und Agogik (Hamburg/St. Petersburg/Leipzig, 1884). Etimològicament deriva del llatí agogē i aquest del grec ἀγωγή, "moviment musical". En aquesta obra diferencia entre l'accent dinàmic (relatiu a la força) i l'accent agògic (relatiu al moviment).
El compositor pot assenyalar a la partitura les modificacions de velocitat o de tempo més grans utilitzant expressions com ara:
* accel. (accelerando) - accelerant
* string. (stringendo) - estrenyent
* ritard. (ritardando) - retardant
* rall. (rallentando) - ralentint
* rit. (ritenuto) - retingut
* smorz. (smorzando) - esmorteint
* mosso - mogut
Per extensió, el terme s'aplica a tot el que fa referència a la teoria del moviment en l'execució musical.

## Referències

* ↑ Centre National de Ressources Textuelles et Lexicales.

## Vegeu també

* Tempo
* Llista de termes musicals en italià

## Bibliografia

* SCHOLES, Percy A.. Diccionario Oxford de la Música. Barcelona: Edhasa, 1984. ISBN 84-350-9018-3
* ZAMACOIS, Joaquin. Teoria de la música. Libro I. Barcelona: Editorial Labor, 1981. ISBN 84-335-7837-5
# Era Vella (Abella de la Conca)

L'Era Vella és un indret del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situat al nord-est de la vila d'Abella de la Conca, a la carena que separava els termes de la vila i de l'antic poble de la Torre d'Eroles. És també al nord-oest d'aquesta darrera població, actualment abandonada. Es tracta d'un collet d'aquesta carena.

## Etimologia

Com ja ha quedat dit, es tracta d'un collet de muntanya que antigament havia servit d'era per a batre les collites dels camps de l'entorn: les feixes de la Costa de la Font, Puigvent, Can Rafael, etcètera. Es tracta, doncs, d'un topònim romànic modern de caràcter descriptiu.

## Enllaços externs

* L'Era Vella en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Edifici d'habitatges al carrer Raval, 18

L'Edifici d'habitatges al carrer Raval, 18 és una obra de la Canonja (Tarragonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici d'habitatges entre mitgeres amb un llenguatge historicista. Es tracta d'una obra del segle xix. Consta de planta baixa i tres pisos. Ocupa un solar molt regular que permet obrir fins a tres obertures.
En la manera de situar l'ornamentació de la façana, així com en la mida que es dona als balcons es busca establir una ordenació jeràrquica. El pis principal té tres obertures i balconada continua. Als altres pisos, en canvi, la col·locació dels balcons és molt semblant, però descansen sobre mènsules. També hi ha un interès per ordenar la façana horitzontal amb la col·locació dels balcons (s'ha perdut la zona superior). Destaca la construcció amb carreus a la zona dels baixos. A la part superior trobem una cornisa coronada amb ampit format per balustres.

## Referències

* 1 2
# Escola l'Estel

L'Escola l'Estel és una escola. L'edifici és una obra eclèctica de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici civil. Escola de Sant Miquel dels Sants. Edifici de planta rectangular coberta a quatre vessants. La façana es troba orientada a migdia. A la part esquerra i dins del recinte del jardí que envolta l'escola es fa visible una nova construcció que segueix força les característiques de la part antiga, la part baixa de la qual presenta un fris de pedra picada. Al damunt s'hi obren unes finestres d'arc de mig punt amb estuc i a la part superior són rectangulars. A la part central on hi ha un portal al qual s'accedeix mitjançant uns graons i el sostre de l'edifici forma un espai obert de forma pentagonal que protegeix el portal d'entrada el qual és d'arc de forma pentagonal que protegeix el portal d'entrada, el qual és d'arc de mig punt amb un escut al damunt de pedra. Aquest espai és decorat amb estuc en el qual s'hi dibuixen formes geomètriques. L'estat de conservació és bo.

## Història

Fou construït vers la dècada dels anys trenta per l'arquitecte local Josep Maria Pericas, moment en què l'artista estava influenciat o, si més no, coneixia les primeres obres de l'arquitecte Walter Gropius.
És una escola nacional coneguda també per Sant Miquel Vell per comparança amb l'escola privada que es troba al mateix carrer i que es coneix també per Sant Miquel dels Sants.

## Referències

* 1 2 3
# Escola nacional d'administració (França)

L'Escola nacional d'administració (ENA) és una gran escola francesa creada l'any 1945 per democratitzar l'accés a l'alta funció pública de l'Estat francès. Fins avui, s'ha encarregat d'assegurar la selecció i la formació inicial i contínua dels alts càrrecs de l'Administració francesa.
L'ENA acull cada any a Estrasburg 80 a 100 estudiants en formació inicials, als quals cal afegir un terç d'alumnes estragners, una seixantena d'estudiants màster i un altre centenar d'estragents dins del marc de cicles internacioanls. A aquestes promocions, cal afegir les sessions curtes de formació contínua a París.
En el transcurs de la Cinquena República, els estudiants de l'ENA han tingut un paper central a la vida política francesa (quatre Presidents de la República Francesa, set Primer Ministres, nombrosos ministres i la gran majoria dels principals ambaixadors.
# Escola neoplatònica d'Alexandria

L'Escola d'Alexandria o Escola neoplatònica d'Alexandria va ser un corrent de filosofia que es va desenvolupar a l'Egipte hel·lenístic i romà entre els segles iii i VII dC, caracteritzada per la tendència a l'erudició i al sincretisme entre idees filosòfiques (preses del neoplatonisme i la filosofia d'Aristòtil) i religioses (procedents del gnosticisme i el cristianisme). La seva activitat va concloure amb la conquesta musulmana d'Egipte l'any 640.
Els noms més coneguts d'aquesta escola són Hipàcia, Sinesi de Cirene i Olimpiòdor. Altres membres de la mateixa són Hièrocles d'Alexandria, Hermeia d'Alexandria, Amoni de Hermia, Joan Filopò, Asclepi el Jove, Alexandre de Licòpolis, Esteve d'Alexandria, Asclepiodot d'Alexandria, Nemesi i Joan Lidos.
Aquesta escola filosòfica no ha de confondre's amb: 1) l'escola filològica d'Alexandria, a la qual pertany per exemple Aristarc de Samotràcia, cinquè bibliotecari del Museu d'Alexandria (217-143 aC); 2) el platonisme mitjà o platonisme eclèctic defensat per Eudor d'Alexandria (any 40 dC); 3) l'escola catequística d'Alexandria, escola d'exègesi cristiana a la qual pertanyen, entre d'altres, Clement d'Alexandria i Orígens, i alternament Filó d'Alexandria ; 4) l'escola neoplatònica d'Atenes, fundada per Plutarc d'Atenes cap a l'any 400, que va aconseguir el seu apogeu amb Proclo i va arribar a la seva fi amb Damasci i Simplici l'any 529.

## Bibliografia

* Ferrater i Mora, Josep. Diccionario de filosofía. Madrid: Alianza Editorial, 1979 (5ª edición 1984). ISBN 84-206-5299-7.

## Referències

* ↑ Diccionario de Filosofía (en castellà). Barcelona: SPES Editorial (edició especial per a RBA Editoriales), 2003, p. 4 (Biblioteca de Consulta Larousse). ISBN 84-8332-398-2.
* ↑ Ferrater Mora 1984, s.v.
# Escola pública de Menàrguens

L'Escola Pública és una obra de Menàrguens (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de caràcter civil i de propietat municipal, centre escolar de Menarguens.
Edificació de dues plantes, en obra de pedra i totxo. Accés per tres portes allindades sense decoració. Al xamfrà dues columnes estriades sostenen un senzill entaulament on hi ha 'escut del poble de Menarguens.

## Història

Aquesta casa, en ser construïda ja va ser pensada com a lloc destinat a acollir tots els serveis escolars. Sempre ha estat utilitzat com a lloc d'ensenyament.
L'obra fou promoguda per Joan Ros Porta, en aquells moments batlle de Menarguens. Els càrrecs de la construcció van ser a càrrec de la corporació municipal.

## Referències

* 1 2 3 4
# Escola universitària de restauració i arts culinàries d'Umeå

L'Escola universitària de restauració i arts culinàries d'Umeå (Umeå University School of Restaurant and Culinary Arts en anglés i Restauranghögskolan vid Umeå universitet en suec) és un centre que forma part de la Universitat d'Umeå, a la ciutat d'Umeå (Suècia).
A la Universitat d'Umeå els estudis de cuina van començar en 1996. En 2002 es va inaugurar l'escola. Es cursen estudis per a obtindre un grau en cuina creativa i restauració.

## Referències

* ↑ «Gastronomiprogrammet, 180 hp» (en suec). Umeå universitet. Arxivat de l'original el 5 de maig 2014. [Consulta: 6 maig 2014].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2014-05-12 a Wayback Machine.