OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alàlia

Alàlia (grec ἀλαλία, "mut") és la "pèrdua de veu causada per una condició local dels òrgans vocals i, especialment, per lesions del nervi central o perifèric". L'alàlia és un trastorn classificat dins dels trastorns de la parla. Per tant, està determinada per la incapacitat parcial o completa d'expressar-se a través de la paraula. No obstant això, la persona afectada conserva l'oïda normal i l'Intel·lecte i en alguns casos pot expressar les seves idees per escrit perfectament.
Per tant, l'alàlia no és un simple retard en l'avaluació verbal en el nen ja que és una relació que té lloc anormalment. Per tant, presenten dificultats específiques en cada etapa de desenvolupament en què la Logopèdia infantil és de gran ajuda.
Un individu amb aquesta patologia presenta una imatge similar al retard mental, fins i tot es pot diagnosticar com a tal. No obstant això, aquests pacients estan ben orientats, fàcilment relacionats, entenen mimetisme i gestos

## Símptomes

Els primers signes d'alerta de retard de la parla es classifiquen en fites relacionades amb l'edat. Per tant, comença a l'edat de 12 mesos i continua fins a l'adolescència primerenca. L'aliat als 12 mesos no és motiu de preocupació si el nen no fa gestos dient adéu i apuntant a objectes i persones. També si la persona no practica l'ús de diverses consonants diferents. A més, no seria preocupant si no sol vocalitzar o comunicar algunes de les necessitats bàsiques.
Entre les edats de 15 i 18 mesos, els nens tenen un major risc de retard de la parla, si no poden dir mare o pare. També, quan no interactuen quan diuen que no, Hola i adéu. A més, quan no tinguis un vocabulari d'entre 2 i 5 paraules a 12 mesos i un màxim de 15 paraules a 18 mesos. Quan utilitzen més gestos durant la parla també tenen un major risc de retard en la parla.

## Causes

El retard i el deteriorament del llenguatge són causats per una ruptura física a la boca. En conseqüència, si el moviment s'interromp el nen pot ser lent per donar forma a la seva boca i la llengua per a la formació de paraules. A més, altres preocupacions més greus són les que poden ser causades per problemes motrius orals.
Encara que el discurs pot ser l'única preocupació aquest trastorn pot destacar amb problemes de menjar també. Moltes altres causes de retard de la parla inclouen trastorns de l'espectre autista, trastorns del processament auditiu, el nen prematur, i la pèrdua d'audició pot causar alàlia.
Els nens amb aquests trastorns sovint mostren signes primerencs i de vegades s'identifiquen com a arriscat quan el retard de la parla és diagnosticat.

## Vegeu també

* Afàsia
* Apràxia
* Disglosia
* Dislàlia
* trastorns del llenguatge
* Papissot

## Referències

* ↑ Monés i Pujol-Busquets, Jordi: Diccionari abreujat d'educació. Col·lecció Guix, núm. 10. Graó Editorial, Barcelona. ISBN 84-85729-43-9, plana 29.

## Bibliografia

* Darley FL, Aronson AE, Brown JR. Alteraciones motrices del habla. Buenos Aires: Panamericana; 1978.
* Massana Molera, M. Tractament i prevenció de la dislàlia. 1a ed. Barcelona: Escola de Patologia del llenguatge, abril 2003, 280 p. (Quaderns de l'EPL,3). ISBN 84-923705-2-1
# Octave

Octave o GNU Octave és un programa lliure per a realitzar càlculs numèrics. Com indica el seu nom és part de Projecte GNU. MATLAB és considerat el seu equivalent comercial. Entre diverses característiques que comparteixen es pot destacar que ambdós ofereixen un intèrpret que permet executar ordres en mode interactiu. Noteu que Octave no és un sistema d'àlgebra computacional com podria ser Maxima, sinó que usa un llenguatge que està orientat a l'anàlisi numèrica.
El projecte va ser creat al voltant de l'any 1988 però amb una finalitat diferent: ser usat en un curs de disseny de reactors químics. Posteriorment, l'any 1992, es decideix ampliar-lo i comença el seu desenvolupament a càrrec de John W. Eaton. La primera versió alpha va ser llançada el 4 de gener de 1993. Un any més tard, el 17 febrer 1994 apareix la versió 1.0.
El nom sorgeix del nom d'un professor de l'autor principal, Octave Levenspiel, conegut per les seves bones aproximacions per mitjà de càlculs mentals a problemes numèrics.

## Referències

* ↑ John W. Eaton. Contributors to Octave Arxivat 2007-08-13 a Wayback Machine. FSF, Inc.
* ↑ Administrator. «Lanzamiento de GNU Octave 8.1, la alternativa a MATLAB en software libre». Somos Libres, 03-04-2023. [Consulta: 3 abril 2023].

## Vegeu també

* MATLAB
* GNU Maxima
* Scilab
* Python

## Enllaços externs

* Octave - Lloc web oficial
* Octave - wiki oficial (anglès)
# Astyanax nasutus

Astyanax nasutus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja principalment diatomees, llavors i altres matèries vegetals.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical entre 24 °C-28 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: llac de Managua.

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Meek, S. E. 1907. Synopsis of the fishes of the great lakes of Nicaragua. Field Columbian Mus. Zool. Ser. v. 7 (núm. 4): 97-132.
* ↑ «Astyanax nasutus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Bussing, W.A. 1998. Peces de las aguas continentales de Costa Rica. 2a edició. San José, Costa Rica: Editorial de la Universidad de Costa Rica. 468 p.
* 1 2 Bussing, W.A. 1998.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bistrița

Bistrița és la capital de la província de Bistrița-Năsăud, a la regió històrica de Transsilvània (Romania). La ciutat es troba vora el riu Bistrița i té uns 80.000 habitants.

## Història

Les restes més antigues d'assentaments a l'àrea de Bistrița daten del neolític. Els saxons transsilvans s'establiren a la regió el 1206 i la van anomenar Nösnerland. Un document de 1241 descriu com els mongols, en el seu avenç cap a l'Europa central, destruïren Markt Nosa (el Mercat de Nösen). Situada a la cruïlla de diverses rutes mercantils, la Bistrița medieval va créixer com a centre comercial.
Bistrița va esdevenir una ciutat realment lliure el 1330, i el 1353 obtingué el dret d'organitzar una fira anual de quinze dies, així com el de crear un escut d'armes de la ciutat, que contenia un estruç amb una ferradura al bec. Cap al 1465, el sistema de fortificació de la ciutat comptava amb 18 torres i bastions defensats pels gremis locals. La ciutat albergava també una Kirchenburg, o església fortificada.

## Turisme

L'església luterana dels saxons, situada a la plaça central de la ciutat, constitueix la major atracció turística de Bistriţa. Construïda originàriament en estil gòtic al segle xiv, durant la remodelació de 1559-63, Petrus Italus li afegí detalls renaixentistes. L'última renovació important fou el 1998. El Museu Provincial de Bistriţa-Năsăud, que ocupa una antiga caserna militar, compta amb objectes d'origen traci, celta i saxó. Diversos incendis ocorreguts durant el segle xix destruïren gran part de la ciutadella medieval.
A la famosa novel·la Dràcula, de Bram Stoker, el personatge principal Jonathan Harker visita Bistriţa i s'allotja a l'hotel Golden Krone. Encara que aquest hotel no existia quan la novel·la fou escrita, la popularitat d'aquesta última conduí a construir-ne un amb aquest nom.

## Transports i mobilitat

Les principals ciutats directament unides per ferrocarril són la capital nacional, Bucarest, que manté un servei de tren nocturn, i la veïna Cluj-Napoca, que compta amb diversos serveis de tren.
Bistriţa també serveix de punt de trànsit per al servei de transports nacionals C&I, que la uneix a les ciutats de Suceava, Satu Mare, Cluj-Napoca, Sibiu, Sighișoara, Târgu Mureş i Brașov.
# Hostal de Dalt (la Vall d'en Bas)

L'Hostal de Dalt és una obra de la Vall d'en Bas (Garrotxa) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici civil de notables dimensions orientat al sud i cobert amb teulada a deus vessants. La façana principal guarda certa harmonia en el que un portal, treballat en pedra, té una llinda datada el 1759. A la planta baixa encara hi ha el sostre en forma de volta creuada i que anteriorment conformava els estables. A la banda esquerra de la casa hi ha una pallissa. Com a element anecdòtic trobem unes lletres a la façana principal que diuen "PROPIEDAD DE ISIDRO ANTIC".

## Història

Com les altres cases de Joanetes aquesta construcció data del segle xviii. Anteriorment fou una masia isolada del nucli principal i es convertí en un hostal en temps en què els traginers i els intercanvis entre la Garrotxa i la Plana de Vic foren més nombrosos.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7
# Esquirol volador de peus peluts

L'esquirol volador de peus peluts (Belomys pearsonii) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Bhutan, la Xina, l'Índia, Laos, Myanmar, el Nepal, Taiwan, Tailàndia i el Vietnam. Es tracta d'un animal nocturn i arborícola. El seu hàbitat natural són els boscos caducifolis secs, tant temperats com tropicals. Està amenaçat per la caça i la destrucció del seu entorn per l'acció humana.
Aquest tàxon fou anomenat en honor del naturalista John Thomas Pearson.

## Referències

* ↑ Duckworth, J. W.; Molur, S. Belomys pearsonii. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 9 setembre 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 312. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Astyanax orthodus

Astyanax orthodus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja llavors i insectes aquàtics i terrestres.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical entre 24 °C-28 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Atrato.

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. & F. Ogle. 1907. An annotated list of characin fishes in the United States National Museum and the Museum of Indiana University, with descriptions of new species. Proceedings of the United States National Museum v. 33 (núm. 1556): 1-36.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Bussing, W.A. 1998. Peces de las aguas continentales de Costa Rica. 2a edició. San José, Costa Rica: Editorial de la Universidad de Costa Rica. 468 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Năsăud

Năsăud (pronunciat en romanès: [nəsəˈud]; en alemany: Nassod, Nußdorf; en hongarès: Naszód) és una ciutat del comtat de Bistrița-Năsăud a Romania situada a la regió històrica de Transsilvània. La ciutat administra dos pobles, Liviu Rebreanu (fins al 1958 Prislop; Priszlop) i Lușca (Szamospart).
Segons el cens del 2011, el 93,6% dels habitants eren romanesos, el 5,5% gitanos i el 0,6% hongaresos. Segons estimació 2012 comptava amb una població d'11.323 habitants.

## Història

El nom de Năsăud deriva possiblement de l'eslau nas voda, que significa "prop de l'aigua". Una altra etimologia prové de Nußdorf (Nussdorf, "poble de les nogueres"), el nom saxó transsilvani de la ciutat durant l'edat mitjana. Tanmateix, va derivar d'un nom de persona, documentat el 1269 com a Naswod (actual Nesvady).
Antiga ciutat fronterera dels Habsburg coneguda pels seus regiments fronterers amb escarna i bones escoles, Năsăud va veure l'expansió industrial durant l'era comunista i el col·lapse industrial després del 1989. L'activitat econòmica local gira al voltant de l'economia de les remeses generada per la migració massiva a Espanya i Itàlia durant els primers anys de la dècada de 2000, tot i que els membres més importants de la indústria tèxtil i química han estat rejovenits per l'adhesió a la UE.
A Năsăud encara queden alguns edificis de finals del segle xviii i principis del XIX. El més destacable en aquest sentit és l'església greco-catòlica local romanesa i l'antiga seu militar del regiment militar de l'era dels Habsburg, ara museu. Tot i que l'ajuntament es troba al bell mig, el centre del segle xix de la ciutat ha quedat en decadència. Des del 2012 el municipi ha començat a restaurar els edificis del nucli antic de la ciutat. L'ajuntament va veure una restauració i ampliació completa el 2013.
El repunt econòmic de mitjans de la dècada de 2000 s'ha traduït en una millor vida de la ciutat i millores en la infraestructura. En aquest sentit, cal destacar la reforma de l'antiga seu militar (ara museu), millora de les carreteres i més opcions de bar / restaurant. Dos restaurants nous (Geea i La Borsanu) són populars a la ciutat.

## Fills il·lustres

* Joel Brand (1906-1964), membre del Comitè d'Ajuda i Rescat de Budapest durant l'Holocaust
* Tudor Bompa (nascut el 1932), científic esportiu, professor de la Universitat de York
* Nicolae Bretan (1887–1968), compositor d'òpera, baríton, director i crític musical
* Vasile Dîncu (nascut el 1961), polític
* Tudor Drăganu (1912–2010), jurista
* Veronica Micle (1850–1889), poeta, més coneguda per la seva relació amorosa amb Mihai Eminescu
* Constantin C. Moisil (1876–1958), arxiver, historiador, numismàtic i mestre d'escola
* Iuliu Moisil (1859-1947), mestre d'escola i escriptor de no-ficció

## Galeria de fotos

* Entrada per l'oest
* Vista des de l'est
* Estació de tren
* Torres de l'església greco-catòlica romanesa
* Monument al parc
* Església ortodoxa romanesa

## Referències

* ↑ World gazetteer.
# Huracà de Fort Lauderdale de 1947

L'Huracà de Fort Lauderdale (o huracà Pompano Beach) va ser un intens huracà de categoria 5 que va afectar les Bahames, Florida, Louisiana i Mississipi el setembre durant la temporada d'huracans de l'Atlàntic de 1947. Va ser el quart cicló tropical, el tercer huracà, i el primer gran huracà de la temporada. Es va desenvolupar a 370 km a l'est de Praia, Cap Verd. Ràpidament s'intensificà, convertint-se en un huracà el 4 de setembre. Més endavant, virà en direcció sud-oest el 7 de setembre, i el 10 de setembre, avançava fermament en direcció nord-oest. Com un gran i poderós huracà va assolir la seva màxima intensitat amb vents de 260 km/h sobre les illes Abaco, i va fer recalada prop de Pompano Beach, Florida. Al sobrepassar el sud de Florida, i finalment colpejava el sud-est de Louisiana com un huracà de categoriay 3 debilitat. El cicló va provocar un total de 51 víctimes mortals i causa untotal de $110 milions (1947 USD) en danys. El cicló tropical va ser un dels únics cinc huracans que colpejaren els Estats Units amb vents sostinguts màxims d'almenys 250 km/h.

## Referències

* ↑ Rappaport, Edward N.; Fernandez-Partagas, Jose. «The Deadliest Atlantic Tropical Cyclones, 1492-1996». National Hurricane Center. US Dept of Commerce. National Oceanic and Atmospheric Administration, 28-05-1995. [Consulta: 28 desembre 2015].
# Hostal de la Costa

L'Hostal de la Costa és un antic hostal del terme municipal de Cabanelles, a l'Alt Empordà, en territori del poble de Queixàs.
Està situat al peu de l'actual carretera A-26 (antiga N-260, en el punt quilomètric 52,7, a llevant de Queixàs. És a la carena entre el Rec de Can Gommar (nord-est) i el Rec de Can Torbany, queda al sud-est de la masia de la Costa, al sud-oest de Can Gommar, al nord-oest de Can Flor, al nord de la Casa Nova del Mas Riera i a ponent dels Boscos de Can Vilar.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu: es tracta d'un antic hostal de carretera situat al capdamunt de la costa -pujada- que fa la carretera a llevant de Queixàs.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Esquirol volador fletxa

L'esquirol volador fletxa (Petinomys sagitta) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És conegut a partir d'un únic exemplar trobat a Java (Indonèsia) a mitjans del segle xviii. Es tracta d'un animal nocturn i arborícola. El seu hàbitat natural són els boscos primaris i secundaris de plana. Està amenaçat per la destrucció del seu entorn per la tala d'arbres i l'expansió de l'agricultura.
La prova científica filogenètica indica que l'esquirol volador de galtes grises (H. lepidus), que es va descriure l'any 1822, és coespecífica amb aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Francis, C.; Duckworth, J. W. Petinomys sagitta. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 30 setembre 2015.
* ↑ Jackson, Stephen M. Gliding Mammals: Taxonomia de les espècies vives i extintes. Smithsonian Contributions to Zoology, 2019-09-11. DOI 10.5479/si.00810282.638.1.
* ↑ Plantilla:Cite mdd
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Astyanax paris

Astyanax paris és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes que viu a àrees de clima subtropical a la conca del riu Uruguai a la Província de Misiones (Argentina). Els mascles poden assolir 8,6 cm de llargària total.

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Azpelicueta, M., A. E. Almirón & J. R. Casciotta. 2002. Astyanax paris: A new species from the Río Uruguay basin of Argentina (Characiformes, Characidae). Copeia 2002 (núm. 4): 1052-1056.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Azpelicueta, M. de las M., A. Almirón i J.R. Casciotta 2002. Astyanax paris: a new species from the río Uruguay basin of Argentina (Characiformes, Characidae). Copeia (4):1052-1056.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, William N., ed. 1998. Catalog of Fishes. Special Publication of the Center for Biodiversity Research and Information, núm. 1, vol. 1-3. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. 2905. ISBN 0-940228-47-5.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts, Estats Units, 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* López, H.L., A.M. Miquelarena i R.C. Menni 2003. Lista comentada de los peces continentales de la Argentina. ProBiota Serie Técnica y Didáctica Núm. 5, 87p.
* López, H.L., A.M. Miquelarena i J. Ponte Gómez, Biodiversidad y distribución de la ictiofauna Mesopotámica. 2005. Miscelánea 14:311-354.
* Morelli, S., L.A. Bertollo, F. Foresti, O. Moreira-Filho i S.A. de Almeida-Toledo 1983. Cytogenetic considerations on the genus Astyanax (Pisces, Characidae). I. Karyotypic variability. Caryologia. 36(3):235-244.
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000. ISBN 0-13-011282-8.
* Nelson, J.S. Fishes of the world. Quarta edició. 2006: John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0-471-25031-7.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. . ISBN 0-356-10715-9.