OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Haworthia semiviva

Haworthia semiviva és una espècie del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.

## Descripció

Haworthia semiviva és una planta suculenta que forma una roseta solitària de fulles translúcides de color verd pàl·lid amb venes prominents. La roseta sense tija creix fins a 6 cm de diàmetre. Les fulles estan incurvades fins a 6 cm de llargada i fins a 1,5 d'amplada. Les flors són blanques amb venes verdes i apareixen en inflorescències de 30 cm d'alçada, generalment no ramificades que consten de 30 a 25 flors. A la natura, les puntes de les fulles s'assequen i es pleguen per protegir la planta durant el llarg estiu sec.

## Distribució i hàbitat

Haworthia semiviva és comú als districtes de Fraserburg, Sutherland i Williston de les províncies de sud-africanes del Cap Occidental i Cap Septentrional.
En el seu hàbitat creix incrustada en sòls poc profunds i en esquerdes de roques, en poblacions molt petites i aïllades al Karoo, regió desèrtica de Sud-àfrica.

## Taxonomia

Haworthia semiviva va ser descrita per (Poelln.) M.B.Bayer i publicada a Haworthia Handbook: 153 a l'any 1976.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
semiviva: epítet derivada de dues paraules llatines semi que vol dir "quasi" i vivus que vol dir "per a la vida" i es refereix a les fulles que apareixen mig mortes durant la temporada seca.

### Sinonímia

* Haworthia bolusii var. semiviva Poelln., Repert. Spec. Nov. Regni Veg. 44: 135 (1938). (Basiònim/Sinònim substituït)
* Haworthia arachnoidea var. semiviva (Poelln.) Halda, Acta Mus. Richnov., Sect. Nat. 4(2): 43 (1997).

## Referències

* 1 2 «Haworthia semiviva» (en anglès). World of Succulents. [Consulta: 10 febrer 2021].
* 1 2 «Haworthia semiviva» (en anglès). The Encyclopedia of Succulents. [Consulta: 10 febrer 2021].
* ↑ «Haworthia semiviva» (en anglès). World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Arxivat de l'original el 2018-05-21. [Consulta: 10 febrer 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ Eggli, Urs; Newton, Leonard E. Etymological Dictionary of Succulent Plant Names (en anglès). Berlin/Heidelberg: Springer, 2010, p. 218. ISBN 978-3-642-05597-3 [Consulta: 10 febrer 2021].
* ↑ «Haworthia semiviva» (en anglès). World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Arxivat de l'original el 2021-07-09. [Consulta: 9 juliol 2021].

## Bibliografia

* Bayer, Ernst Jacobus; van Jaarsveld, Ernst Jacobus. Urs Eggli. Haworthia vlokii Sukkulenten-Lexikon. Einkeimblättrige Pflanzen (Monocotyledonen) (en alemany). Stuttgart: Eugen Ulmer, 2001, p. 228. ISBN 3-8001-3662-7 [Consulta: 10 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Haworthia semiviva a Red List of South African Plants
# Sângeorz-Băi

Sângeorz-Băi (també s'escriu Sîngeorz-Băi, pronunciació en romanès: [sɨnˈd͡ʒe̯orz bəj]; en hongarès: Oláhszentgyörgy; alemany: Sankt Georgen) és un balneari i una ciutat de la regió muntanyenca del comtat de Bistrița-Năsăud a Transsilvània (Romania). La ciutat administra dos pobles, Cormaia (Kormája) i Valea Borcutului (Borpatak).
La ciutat està situada a les valls dels rius Someșul Mare i Cormaia.

## Demografia

Segons el cens del 2002, el 97,8% dels habitants eren romanesos, l'1,5% gitanos i el 0,5% hongaresos. El 73,1% eren ortodoxos romanesos, el 19,7% pentecostals i el 5,9% grec-catòlic.
# Teler mecànic

Un teler mecànic és un sistema mecanitzat de teler accionat per un eix de transmissió. El teler mecànic, va ser el resultat de l'evolució del teler manual, utilitzant una unitat mecànica per a connectar i sincronitzar tots els mecanismes. En els primers telers mecànics hi havia un subministrament de força col·lectiu, primer a partir de l'energia hidràulica, més tard basat en una màquina de vapor. Amb l'arribada de l'electricitat, cada teler mecànic va ser equipat amb una unitat individual amb motor elèctric.

## Història

El primer teler mecànic va ser dissenyat l'any 1784 per Edmund Cartwright i va ser construït el 1785, després de ser perfeccionat per William Horrocks. Això va permetre fer tèxtils molt més ràpid que un ésser humà. El 1850, els dissenys de Cartwright van ser utilitzats en més de 250.000 màquines a Anglaterra.
El 1890 l'enginyer nord-americà James H. Northrop va construir un teler automàtic molt més eficient, va inventar el teler de "reposició de trama" automàtica que va revolucionar la indústria tèxtil. Al voltant de 700.000 telers automàtics "Northrop" van ser venuts a tot el món. L'evolució posterior del teler mecànic era millorar l'estructura i els mecanismes per millorar l'eficiència de teler.

## Descripció

Originalment, els telers mecànics utilitzaven una llançadora volant per llançar la trama a través de l'ordit, però a la primera part del segle xx va entrar en servei un teler més ràpid i més eficient sense llançadora. Avui en dia, els avenços tecnològics han produït una varietat de telers dissenyats per maximitzar la producció de determinats tipus de material. Els més coneguts d'aquests invents són els telers de raig d'aire o els telers de raig d'aigua. Els telers de llançadora fan molt soroll, sovint de més de 100 dB. Telers automàtics estan sent substituïts per altres més eficients i que produeixen molt menys soroll al teixir. Hi ha telers controlats per ordinador que estan disponibles, a nivell personal, per a teixidors que vulguin treballar a casa.

## Vegeu també

* Tricot
* Jersei
* Amigurumi
* Punt (tèxtil)
* Teixit de punt circular
* Punta al coixí

## Referències

* ↑ «Edmund Cartwright (1743–1823)». History. BBC. [Consulta: 18 octubre 2016].
* ↑ «Edmund Cartwright». Lemelson-MIT. MIT. [Consulta: 18 octubre 2016].
* ↑ Marsden 1895, pàg. 70,71
* ↑ Collier 1970, p. 111
* ↑ Mass 1990

## Bibliografia

* Collier, Ann M. A Handbook of Textiles. Pergamon Press, 1970, p. 258. ISBN 0-08-018057-4.
* Hills, Richard Leslie. Power from Steam: A History of the Stationary Steam Engine. Cambridge University Press,, 1993, p. 244. ISBN 9780521458344.
* Jenkins, Geraint. Geraint Jenkins. The wool textile industry in Great Britain. London & Boston: Routledge Keegan Paul, 1972. ISBN 0-7100-69790.
* Marsden, Richard. Cotton Weaving: Its Development, Principles, and Practice. George Bell & Sons, 1895, p. 584.
* Mass, William «The Decline of a Technology Leader:Capability, strategy and shuttleless Weaving». Business and Economic History, 1990. ISSN: 0894-6825.
* Miller, I; Wild, C. Rachel Newman. A & G Murray and the Cotton Mills of Ancoats. Lancaster: Oxford Archeology North, 2007. ISBN 978-0-904220-46-9.
# Cercoler

Un cercoler és un menestral que tenia l'ofici de fer i vendre cèrcols, per a les bótes o tones.

## Referències

* ↑ Bolòs, Jordi: Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 284. Barcelona, abril 2000. ISBN 84-297-4706-0, plana 74.
# Campionat d'Espanya de motociclisme de velocitat 1980

La temporada de 1980 del CEV, denominat oficialment Campionat d'Espanya de velocitat, fou la 31a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola. El calendari oficial constava de 7 proves puntuables. Diverses de les proves programades es disputaren als Països Catalans: Cullera i Esplugues de Llobregat (la darrera, el 19 d'octubre) entre d'altres.

## Classificació final
### 50cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Ricardo Tormo | Bultaco | 75 |
| 2 | Daniel Mateos | Bultaco | 66 |
| 3 | Jaume Alguersuari | Bultaco? | 57 |
| 4 | Jorge Navarrete | Kreidler | 40 |
| 5 | Joaquim Galí | Bultaco | 38 |
| 6 | Pedro Cegarra | Bultaco | 36 |
| 7 | Vicent Ferrer | Derbi? | 31 |
| 8 | Ramon Galí | Bultaco | 24 |
| 9 | Antonio García G. | Derbi | 22 |
| 10 | Pere Olivé | Frantom | 11 |

### 125cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Ricardo Tormo | Bultaco | 100 |
| 2 | Fernando González | Morbidelli | 58 |
| 3 | Miguel Angel Cortés | Morbidelli | 58 |
| 4 | Ángel Nieto | Derbi | 43 |
| 5 | Benjamí Grau | Derbi | 36 |
| 6 | Marcelino García | Morbidelli? | 30 |
| 7 | José A. Inglés | Morbidelli | 29 |
| 8 | Francisco Román | Morbidelli | 26 |
| 9 | Constantino Martínez | Morbidelli | 19 |
| 10 | J. Antonio Montero | Morbidelli? | 19 |

### 250cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Ángel Nieto | Derbi | 76 |
| 2 | Carlos Morante | Siroko | 63 |
| 3 | Quique De Juan | Yamaha | 51 |
| 4 | Luis Miguel Reyes | Yamaha? | 50 |
| 5 | Benjamí Grau | Derbi | 40 |
| 6 | Josep Maria Mallol | Yamaha | 34 |
| 7 | Marcelino García | Yamaha? | 26 |
| 8 | Carles Cardús | Siroko | 24 |
| 9 | Joan Graells | Yamaha | 20 |
| 10 | Pere Xammar | Siroko | 16 |

### 500cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Carlos Morante | Suzuki | 45 |
| 2 | Jaume Alguersuari | Yamaha | 38 |
| 3 | Jordi Marín | Yamaha | 25 |
| 4 | Carlos de San Antonio | Suzuki? | 25 |
| 5 | Benjamí Grau | Yamaha? | 24 |
| 6 | Lluís Ricart | Yamaha? | 20 |
| 7 | Domingo Parés | Yamaha | 19 |
| 8 | Juan J. Aranda | Yamaha | 13 |
| 9 | Nicolás Huete | Yamaha | 12 |
| 10 | Maurici Aschl | ? | 10 |

## Categories inferiors
### Trofeu Sènior 250cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Luis Manuel Jorge | Yamaha | ? |
| 2 | ? | ? | ? |
| 3 | ? | ? | ? |

### Trofeu Sènior 125cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Andrés Sánchez? | Morbidelli | ? |
| 2 | ? | ? | ? |
| 3 | ? | ? | ? |

## Referències

* Porcar, Joan «Clasificación Campeonato de España» (en castellà). SOLO MOTO. Solo Moto [Barcelona], núm. 257, 09-10-1980, p. 21.
* Roig, Santi «Clasificación final del Campeonato de España» (en castellà). SOLO MOTO. Solo Moto [Barcelona], núm. 259, 23-10-1980, p. 35.
# Omloop van Vlaanderen 1946

L'Omloop van Vlaanderen 1946 va ser la segona edició de l'Omloop van Vlaanderen. La cursa es va disputar el 17 de març de 1946 amb inici i final a Gant. El vencedor fou André Pieters.

## Classificació general

| Posició | Ciclista | Temps |
| 1 | André Pieters (BEL) | 6h 17' 00" |
| 2 | Marcel Rijckaert (BEL) | + 7" |
| 3 | Emmanuel Thoma (BEL) | + 20" |
| 4 | Maurice Desimpelaere (BEL) | + 20" |
| 5 | Karel Debaere (BEL) | + 20" |
| 6 | Valère Ollivier (BEL) | + 20" |
| 7 | Emile Faignaert (BEL) | + 20" |
| 8 | Louis Nackaerts (BEL) | + 20" |
| 9 | Triphon Verstraeten (BEL) | + 20" |
| 10 | Omer De Keyser (BEL) | + 20" |

## Referències

* ↑ «Omloop Het Nieuwsblad (HC)». BikeRaceInfo. [Consulta: 12 febrer 2018].
* ↑ «1946 Omloop Het Volk (HC)». BikeRaceInfo. [Consulta: 10 febrer 2018].
* 1 2 «2ème Het Volk 1946». Memoire du cyclisme. Arxivat de l'original el 2004-12-08. [Consulta: 7 març 2018].
* ↑ «1946 Omloop Het Nieuwsblad». First Cycling. [Consulta: 10 febrer 2018].
# Haworthia transiens

Haworthia transiens és una espècie del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.

## Descripció

Haworthia transiens és una suculenta sense tija amb rosetes solitàries i prospera lentament de fins a 5 cm de diàmetre. Les fulles són carnoses i de color verd clar, tornant-se de color marró vermellós a ple sol. Les fulles són rodones de fins a 2,5 cm de llargada, cadascuna amb 8 a 10 ratlles longitudinals, marges finament dentats i una zona translúcida punxeguda a prop de la punta. Les flors són de color blanca rosa pàl·lid amb venes de color verd marronós i apareixen des de finals de primavera fins a principis d'estiu en una inflorescència de fins a 20 cm d'alçada.

## Distribució

Haworthia transiens creix a la província sud-africana del Cap Oriental, entre Baviaanskloof i Langkloof.

## Taxonomia

Haworthia transiens va ser descrita per (Poelln.) M.Hayashi i publicat a Haworthia Study 3: 13, a l'any 2000.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
transiens: epítet llatí que vol dir "passar o passar per sobre".

### Sinonímia

* Haworthia planifolia var. transiens Poelln. (Basiònim|Sinònim reemplaçat)
* Haworthia cymbiformis var. transiens (Poelln.) M.B.Bayer

## Referències

* 1 2 «Haworthia transiens» (en anglès). World of Succulents. [Consulta: 13 febrer 2021].
* 1 2 «Haworthia cymbiformis var. transiens }» (en anglès). The Encyclopedia of Succulents. [Consulta: 13 febrer 2021].
* ↑ «Haworthia transiens». World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Arxivat de l'original el 2021-09-06. [Consulta: 13 febrer 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Sinòmims de Haworthia transiens». World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Arxivat de l'original el 2021-09-06. [Consulta: 13 febrer 2021].
# Amanda Nell Eu

Amanda Nell Eu (nascuda el 26 de novembre de 1985) és una directora, escriptora i guionista de Malàisia. És coneguda per la seva pel·lícula Tiger Stripes. La pel·lícula es va projectar al 76è Festival Internacional de Cinema de Canes el 17 de maig de 2023 on va guanyar el Gran Premi de la Setmana de la Crítica. Va ser seleccionat com a entrada de Malàisia per a la Millor Pel·lícula Internacional als Premis Oscar de 2023.

## Primers anys i educació

Eu va néixer a Kuala Lumpur el 25 de novembre de 1985. Quan tenia 11 anys, es va traslladar a Gran Bretanya, on va néixer la seva àvia. Va anar a un internat a High Wycombe. Després va estudiar disseny gràfic a Central Saint Martins abans d'assistir a la London Film School.
Eu també va estudiar a l'Acadèmia de Cineastes de Locarno en el curs dirigit per Stefano Knuchel.

## Carrera

Després de graduar-se amb un màster a la London Film School, va fer dos curtmetratges, Pasak (2012) i Seesaw (2015). Va tornar per establir-se a Malàisia. Es va interessar per la tradició popular del país i va fer dos curtmetratges basats en personatges d'aquesta tradició. El primer fet l'any 2017 va ser It's Easier to Raise Cattle, una història que involucra un pontianak, que es va estrenar a competició al Festival Internacional de Cinema de Venècia i va rebre una menció especial al Festival del Curtmetratge de Clermont-Ferrand. També va realitzar el curtmetratge Vinegar Baths (involucrant un penanggalan) el 2018.
Eu va dirigir el seu primer llargmetratge Tiger Stripes estrenat el 2023. La pel·lícula va guanyar el Gran Premi de la Setmana de la Crítica al Festival de Canes.

## Referències

* ↑ Peter Tan, John. «Tiger Stripes Chosen To Represent Malaysia At Next Year's Oscars» (en anglès). The Rakyat Post, 06-10-2023. [Consulta: 20 octubre 2023].
* ↑ Bradshaw, Peter. «Tiger Stripes review – coming-of-age body horror releases the monster inside» (en anglès). The Guardian, 06-10-2023. [Consulta: 20 octubre 2023].
* 1 2 «Amanda Nell Eu». Semaine de la Critique.
* ↑ Wong, Silvia. «'Tiger Stripes' director Amanda Nell Eu tracks the wild journey of the award-winning Malaysian film». Screen Daily, 01-07-2023.
* ↑ Ratcliffe, Rebecca «Tiger Stripes: Malaysia's censors have 'removed the essence' of my film, says director». The Guardian, 25-11-2023.
* ↑ «Amanda Nell Eu, Winner of Cannes' Semaine de la Critique: A Rising Talent from Locarno». Locarno Film Festival, 26-05-2023. [Consulta: 26 abril 2024].
* ↑ Lupher, Sonia. «Amanda Nell Eu: Interview by Sonia Lupher». Cut-throat Woman, 15-05-2021.
* ↑ «Tea time with Lagi Senang Jaga Sekandang Lembu [It's Easier to Raise Cattle]». Clermont Ferrand International Short Film Festival, 01-02-2018.
* ↑ Liu, Emily. «The Appetite of "Vinegar Baths"». Subtitle magazine, 12-10-2020.
* ↑ Frater, Patrick. «'Tiger Stripes' Director Amanda Nell Eu Denounces Malaysian Censored Release of Oscar-Hopeful Film». Variety, 19-10-2023.
* ↑ Frater, Patrick. «'Tiger Stripes' Is Highly Developed Product of Indie Film Support System». Variety, 18-05-2023.
# Òptica dels raigs X

L'òptica dels raigs X és la branca de l'òptica que manipula els raigs X. L’òptica de la llum visible es basa en la refracció (prismes, lents i similars) i en la reflexió (miralls). L’ índex de refracció dels materials emprats en òptica de la llum visible són sensiblement superiors a la unitat. En el cas dels raigs X els materials tenen un índex de refracció lleugerament inferior a la unitat.

## Mètodes

Els mètodes principals de l’òptica dels raigs X es basen en la reflexió, la difracció i la interferència.

## Aplicacions principals

* Telescopi de raigs X
* Microscopi de raigs X

## Referències

* ↑ A.I. Erko; Vitaly V. Aristov; Vidal Diffraction X-ray Optics,. Taylor & Francis, 1 gener 1996. ISBN 978-0-7503-0359-0.
* ↑ Yuri Shvyd'ko. X-Ray Optics: High-Energy-Resolution Applications. Springer, 11 novembre 2013, p. 8–. ISBN 978-3-540-40890-1.

## Vegeu també

* Mirall de Kirkpatrick-Baez
# Elionor de Portugal (emperadriu)

Elionor de Portugal (Torres Vedras, Portugal 18 de setembre, 1434 - Wiener Neustadt, Àustria, 3 de setembre, 1467), fou emperadriu d'Alemanya.
Era filla d'Eduard I de Portugal i de Elionor d'Aragó, casà per poders a Lisboa amb l'emperador d'Alemanya Frederic III nascut el 1415, celebrant-se amb aquest motiu esplèndides festes. Va partir la nova sobirana a reunir-se amb el seu espòs escortada per una esquadra de 10 navilis que va arribar a Liorna al febrer de l'any següent, després de rebutjar un atac dels pirates. L'emperador esperava a la seva jove desposada a Siena amb el seu germà Albert, el seu nebot Ladislau, rei d'Hongria, i els homes més notables de la cort imperial, entre ells l'erudit, Enees Silvio Piccolomini, més tard Papa amb el nom de Pius II.
Ambdós esposos van ser coronats a Roma pel papa Nicolau V, la cerimònia del qual descriu Lope d'Almeida, comte d'Abrantes, que formava part del seguici de l'emperadriu, a les Provas de la Historia Genealógica. Elionor no va ser feliç en el seu matrimoni, morint a l'edat de trenta-tres anys. Fou sepultada al monestir cistercenc de la ciutat de Wenstadt. Va deixar quatre fills: Maximilià I, emperador d'Alemanya i avi de Carles I; Juan, Elena i Conegunda, casada amb Albert IV de Wittelsbach

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 30, pàg. 36. (ISBN 84-239-4530-8)
# Campionat d'Espanya de motocròs 1975

La temporada de 1975 del Campionat d'Espanya de motocròs fou la 17a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola. El calendari oficial constava de 9 proves puntuables, celebrades entre el 23 de març i el 5 d'octubre. Tres de les proves programades es disputaren als Països Catalans: Motocròs d'Esplugues (23 de març), Motocròs de Figueres (25 de maig) i Motocròs de Castelló de la Plana (28 de setembre).

## Classificació final
### 250cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jorge Capapey | Bultaco | 144 (184) |
| 2 | José Angel Mendívil | Bultaco | 126 (156) |
| 3 | Toni Elías | Bultaco | 101 (114) |
| 4 | Ignasi Bultó | Bultaco | 88 |
| 5 | José María Sáinz | Bultaco | 81 (85) |
| 6 | Joan Cros | Bultaco | 73 |
| 7 | Fernando Muñoz | OSSA/Montesa | 66 |
| 8 | Domingo Gris | OSSA/Montesa | 63 |
| 9 | Luis Sánchez | OSSA | 57 (59) |
| 10 | Albert Ribó | Montesa | 57 |

## Categories inferiors
### Trofeu Júnior 125cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Joan Mitjans | Montesa | ? |
| 2 | ? | ? | ? |
| 3 | ? | ? | ? |

### Trofeu Júnior 75cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | José Luis Mendoza | Derbi | 91 (97) |
| 2 | Joan Mitjans | Montesa | 89 (125) |
| 3 | Ricardo López | Puch | 79 |

## Referències

* ↑ Alguersuari, Jaume (Director) «Solo Moto Stars. 29 - Juan Mitjans Horta» (en castellà). SOLO MOTO. Garbo Editorial, S.A. [Barcelona], núm. 62, 05-11-1976, p. 2.

### Bibliografia

* Artajo de No, Jorge «Final Campeonato de España de Motocross» (en castellà). Solo Moto. Garbo Editorial, S.A. [Barcelona], núm. 16, 10-10-1975, p. 46-47.
* Pi, Pere. «62. Els rivals del motocròs». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 103-105. ISBN 9788461590353.
* «1975. Ossa: una ràpida ruptura.». randymotorclubpalleja.com. Randy Motor Club Pallejà, 2015. [Consulta: 25 agost 2015].
* «Motocròs amb Montesa (1975-1979)». randymotorclubpalleja.com. Randy Motor Club Pallejà, 2015. [Consulta: 25 agost 2015].
# Omnivorisme

L'omnivorisme és el tipus de dieta dels animals que mengen tant plantes com altres animals com a font primària d'aliment. Són menjadors oportunístics i generals, dels quals el tracte digestiu no està específicament adaptat per menjar i digerir exclusivament material vegetal o carn. Els porcs i els homes, excepte els vegetarians, són típics omnívors. Els corbs són un altre exemple d'un omnívor comú.
Tot i que hi ha casos d'herbívors que de vegades també mengen carn, i casos de carnívors que mengen esporàdicament plantes, aquesta distinció es refereix a les adaptacions i font primària d'aliment de l'espècie en general, de manera que aquestes excepcions no fan que l'exemplar en concret o l'espècie en general siguin omnívors.

## Referències

* ↑ «omnívor». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ McArdle, John. «Humans are Omnivores». Vegetarian Resource Group. [Consulta: 29 desembre 2007].
* ↑ Brent Huffman. «Family Suidae (Pigs)». UltimateUngulate.com. [Consulta: 29 desembre 2007].
* ↑ Seattle Audubon Society. «Family Corvidae (Crows/Ravens)». BirdWeb.org. [Consulta: 31 desembre 2007].
# Haworthia turgida var. suberecta

Haworthia turgida var. suberecta és una varietat de Haworthia turgida del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.

## Descripció

Haworthia turgida var. suberecta és una suculenta que forma colònies compactes compostes per rosetes gairebé sense tija de fins a 7,5 cm de diàmetre. Es distingeix de Haworthia turgida per les seves puntes de fulla truncades a arrodonides. Les fulles són carnoses, gairebé verticals, amb de 3 a 7 línies longitudinals verdes, densament tacades amb taques semitranslúcides, de fins a 3 cm de llarg i fins a 1,3 cm d'amplada. Normalment són de color verd, però poden adoptar una coloració rosa quan són moderadament estressades per la calor i la sequera. Les flors són de color blanc marronós amb venes més fosques.

## Distribució i hàbitat

Aquesta varietat creix a la província sud-africana del Cap Occidental, concretament, des d'Albertinia a l'oest fins a Brandwacht a l'est.
A la natura solen formar grups més grans i creixen en forts pendents sobre l'aigua.

## Taxonomia

Haworthia turgida var. suberecta va ser descrita per Poelln. i publicat a Repert. Spec. Nov. Regni Veg. 44: 134, a l'any 1938.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
turgida: epítet llatí que significa "inflat".
var. suberecta: epítet llatí que significa "fulles quasi erectes".

### Sinonímia

* Haworthia turgida f. suberecta (Poelln.) Pilbeam, Haworthia & Astroloba: 133 (1983).
* Haworthia suberecta (Poelln.) Breuer, Gen. Haworthia 1: 8 (2010).
* Haworthia retusa var. suberecta (Poelln.) M.B.Bayer, Haworthia Update 7(4): 36 (2012).

## Referències

* ↑ Jilemicky, Jakub. «Haworthia turgida var. suberecta» (en anglès). World of Succulents. [Consulta: 7 juliol 2021].
* 1 2 3 Jilemicky, Jakub. «Haworthia turgida var. suberecta» (en anglès). www.haworthia-gasteria.com. [Consulta: 7 juliol 2021].
* ↑ «Haworthia turgida var. suberecta» (en anglès). World Checklist of Selected Plant Families (WCSP) Royal Botanic Gardens, Kew. Arxivat de l'original el 2021-07-09. [Consulta: 7 juliol 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ Jilemicky, Jakub. «Haworthia turgida» (en anglès). www.haworthia-gasteria.com. [Consulta: 7 juliol 2021].
* ↑ «Sinònims de Haworthia turgida var. suberecta» (en anglès). World Checklist of Selected Plant Families (WCSP) Royal Botanic Gardens, Kew. Arxivat de l'original el 2021-07-09. [Consulta: 7 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Imatge de Haworthia turgida var. suberecta