OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Embassament de Benaixeve

L'Embassament de Benaixeve se situa al municipi del mateix nom, a la comarca dels Serrans del País Valencià. Pertany a la Confederació Hidrogràfica del Xúquer.
Durant la Segona República fou batejat com «embalse de Blasco Ibáñez». Les obres foren inaugurades en 1933 per Niceto Alcalá-Zamora, Manuel Azaña Díaz i Indalecio Prieto Tuero, però es paralitzaren durant la guerra. En 1940, es varen reprendre els treballs mitjançant l'establiment del Destacament Penitenciari de Benaixeve, el qual donava l'oportunitat als presos republicans de redimir les seues sentències. La construcció acabà l'any 1955 amb el nom «embalse del Generalísimo». Es va construir en la llera del riu Túria sobre 722 ha, amb una capacitat màxima de 228 hm³. Té una presa de gravetat. La seua construcció comportà la desaparició de l'antic poblat, els habitants del qual varen traslladar les seues cases a nous nuclis com els de Sant Antoni de Benaixeve, Sant Isidre de Benaixeve (a Montcada) o un nou Benaixeve prop de l'antic.

## Vegeu també

* Riu Túria
* Benaixeve
* Sant Antoni de Benaixeve
* Sant Isidre de Benaixeve

## Referències

* ↑ «Los "políticos" del Destacamento Penitenciario de Benagéber (Valencia, 1941-1944)» (en español). [Consulta: 21 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Google maps
# Embassament de Kairakkum

L'embassament de Kairakkum (en tadjik: Обанбори Қайроққум; en rus: Кайраккумское водохранилище) també transcrit com Qayroqqum, Qayraqqum, Kayrakum o Kairakum, és un gran llac artificial en el districte de Ghafurov de la província de Sughd, en el nord-oest del Tadjikistan. En 2016, l'embassament va ser rebatejat com Mar del Tadjikistan (en tadjik: Баҳри Тоҷик) pel parlament del país. L'embassament es troba en la part occidental de la vall de Ferganà, en el riu Sirdarià. La capital provincial de Khujand es troba a uns 15 km a l'oest de la presa. També és un lloc Ramsar.

## Referències

* ↑ «Президент предложил переименовать ряд районов и городов». Азия-Плюс, 01-02-2016. Arxivat 11 October 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-10-11. [Consulta: 2 maig 2021].
* ↑ «Kayrakkum Reservoir». Important Bird Areas factsheet. BirdLife International, 2013.
# Embassament de Lo Grau

L'embassament de Lo Grau és un pantà que es troba als voltants del municipi aragonès de Lo Grau, aigües avall de l'embassament de Mediano a La Fova. La construcció de la presa es va finalitzar el 1969, després d'onze anys de construcció, emmagatzemant les aigües del riu Cinca i negant els nuclis de població de Mipanas i Pui de Cinca. La superfície de l'embassament s'estén també pels municipis de Naval, Secastella i Abizanda.
Amb una presa de gravetat de 130 m, el pantà ocupa una superfície de 1.273 hectàrees embassant una capacitat màxima de 400 Hm³ d'aigua. S'hi origina el Canal del Cinca, que forma part del sistema de regs de l'Alt Aragó, i les seves aigües s'aprofiten també per a la producció d'energia hidroelèctrica. Està gestionat per la Confederació Hidrogràfica de l'Ebre.
En aquest enclavament se celebren tradicionalment diverses proves de la modalitat d'orientació subaquàtica organitzades per la Federació Aragonesa d'Activitats Subaquàtiques (FARAS).

## Referències

* ↑ Lacasta, María José. «El embalse de El Grado, el segundo más grande de la provincia, cumple 50 años» (en castellà), 28-10-2019. [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ Pano, José Luis. «La presa que cambió la historia de El Grado» (en castellà). Heraldo de Aragón. [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ «Datos actualizados del embalse de El Grado.» (en spanish). [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ «Confederación Hidrográfica del Ebro», 05-08-2009. Arxivat de l'original el 2009-08-05. [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ «SEPREM - Sociedad Española de Presas y Embalses». [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ «Burbujas en la niebla: buceando en los embalses de El Grado y de Mediano» (en castellà), 08-02-2011. [Consulta: 2 gener 2024].
# Embassament de Novossibirsk

L'embassament de Novossibirsk (rus: Новосиби́рское водохрани́лище), anomenat informalment Mar Ob (Обско́е мо́ре), és el llac artificial més gran de l'óblast de Novossibirsk i el krai de l'Altai, a la Federació Russa. Fou creat mitjançant una presa de formigó de 33 metres d'altura en el riu Obi, prop de Novossibirsk. La presa, construïda en 1959, proporciona un embassament d'aigua que genera energia hidroelèctrica gràcies a l'Estació Hidroelèctrica de Novossibirsk. L'embassament té una longitud de 200 km i una amplada de 17 km. La seva superfície és de 1.070 km² i el seu volum és de 8,8 km³. La seva profunditat mitjana és de 8,3 m. La potència hidroelèctrica de disseny és de 460 MW, i la producció d'energia mitjana és de 1.687 GWh per any. La sortida màxima a través dels generadors (0,1 %) és de 15 900 m³/s, la longitud de la paret sota pressió és de 5,33 km i la pressió màxima estàtica està situada a 19,6 m.
Durant l'estiu, el llac és un de les destinacions més populars per als residents de Novossibirsk, amb molts iots i barques a la superfície, i amb gran afluència de persones a les platges.
El pinar de Karakan està situat en la costa oriental de l'embassament, mentre que la majoria de les ciutats i els pobles estan situats en la costa occidental. Les ciutats més grans que envolten l'embassament són Novossibirsk (barri d'Akademgorodok), Kamen-na-Obi i Berdsk. Berdsk va patir un impacte seriós a causa de l'embassament, ja que el seu centre va quedar submergit per l'aigua. Diversos pobles més petits al voltant van conèixer el mateix destí.

## Història

Les idees inicials per construir una central hidroelèctrica a Novossibirsk van néixer a principis del segle xx, i es van descartar els primers plans per construir-la al llarg de rius menors. El 1950 es va fundar un grup de treball i el 1951 es va confirmar el projecte de construcció de la central hidroelèctrica a l'Ob. La construcció es va iniciar el 1953, tot i que a partir del 1956 l'Ob va quedar malmès. Des de 1957, els set generadors es van posar en funcionament al seu torn. El 1961, la construcció es va acabar oficialment. El 1972, l'eficiència dels generadors va augmentar de 400 a 455 MW.

## Galeria

* Riba de l'embassament, prop de Berdsk
* L'embassament a la primavera, amb banyistes a les platges
* L'embassament congelat a l'hivern
* Esclusa de l'embassament

## Referències

* ↑ Novosibirsk GES Arxivat 2014-02-25 a Wayback Machine. a la Great Soviet Encyclopedia
* ↑ Novosibirskoye vodokhranilishche Arxivat 2014-07-19 a Wayback Machine. a la Great Soviet Encyclopedia

## Enllaços externs

* Llistat a WaytoRussia.Net
* Fotografies Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine. ((rus))
* Mar d'Ob Arxivat 2010-11-18 a Wayback Machine.
* Mar d'Ob, 5 km cap a l'interior
# Embassament de Smallwood

L'embassamet de Smallwood (en anglès:Smallwood Reservoir) és actualment el segon (o el quart, segons les fonts) embassament més gran del món per superfície. Es troba a la part occidental de la península del Labrador a la província de Terranova i Labrador, al Canadà. Hi neix el riu Churchill. La cota de l'aigua és de 471 m diferència d'altres embassaments l'aigua no és retinguda per una única presa, sinó per una sèrie de 88 dics que sumen en total 64 km de longitud. Rep el seu nom en honor de Joseph Roberts Smallwood.
Ocupa una superfície de 6.527 km², té aprofitament hidroelèctric (Churchill Falls) i pel seu volum (32,64 km³) és el 39è del món.

## Referències

* ↑ Atlas of Canada. «Lakes of Canada». Arxivat de l'original el 2013-01-22. [Consulta: 1r maig 2007].

## Enllaços externs

* Canada Council on Geographical Education Arxivat 2009-09-29 a Wayback Machine.
# Embriologia humana

L'embriologia humana és la ciència que estudia l'estructura i el desenvolupament de l'embrió i el fetus humans. Parlem d'embrió durant els dos primers mesos de l'embaràs. En aquest període es dona la diferenciació de tots els elements que componen l'anatomia de l'ésser humà. A partir del primer dia del tercer mes, passarem a anomenar-lo fetus.

## Bibliografia

* T. W., Sadler (2012). Embriología médica de Langman (12 edición). Lippincott Williams & Wilkins. p. 37. ISBN 978-84-15419-83-9.
# Agència Anadolu

L'Agència Anadolu (abreujat AA) és una agència de notícies estatal amb seu a Ankara, Turquia.

## Història

L'Agència Anadolu va ser fundada el 1920 durant la Guerra d'Independència de Turquia per ordre de Mustafa Kemal Pasha. Com que la capital de l'Imperi, Constantinoble, estava sota el control dels sultans otomans, tots els diaris també estaven sota el domini del sultà juntament amb els ocupants britànics, i va ser necessari que el govern revolucionari establís una xarxa de comunicació i notícies per a Anatòlia i Rumèlia. El periodista Yunus Nadi Abalıoğlu i l'escriptor Halide Edip, fugint de la capital ocupada, es van reunir a Geyve i van concloure que calia una nova agència de notícies turca. L'agència es va posar en marxa oficialment el 6 d'abril de 1920, 17 dies abans que la Gran Assemblea Nacional de Turquia es convoqués per primera vegada. Va anunciar la primera legislació aprovada per l'Assemblea, que va establir la República de Turquia.
Després que el Partit de la Justícia i el Desenvolupament (AKP) prengués el poder, AA i la Corporació de Ràdio i Televisió de Turquia (TRT) es van reestructurar per reflectir més de prop la línia del govern. Segons un article acadèmic de 2016, "aquests productors de notícies públiques, especialment durant l'últim mandat del govern de l'AKP, han estat controlats per funcionaris d'una petita xarxa propera a la direcció del partit".
L'Agència Anadolu és membre actiu de l'Aliança Europea d'Agències de Notícies (EANA) .

## Referències

* ↑ «UN journalists visit Anadolu Agency headquarters». AA, 05-05-2017.
* ↑ Mustafa Aksakal. «The Ottoman Empire». A: Marysa Demoor. The Edinburgh Companion to First World War Periodicals. Edinburgh: Edinburgh University Press, 2023, p. 478. DOI 10.1515/9781474494724-033. ISBN 9781474494724.
* ↑ «History». Anadolu Agency. Arxivat de l'original el 3 July 2014. [Consulta: 21 juliol 2014].
* ↑ Irak, Dağhan Turkish Studies, 17, 2, 2016, pàg. 336–360. DOI: 10.1080/14683849.2016.1138287.
* ↑ «EANA Member Agencies». www.newsalliance.org. [Consulta: 18 abril 2023].
# Illa Campbell

L'Illa Campbell és una illa subantàrtica que pertany a Nova Zelanda.

## Descripció

És l'illa principal del grup de les illes Campbell. L'illa es troba a les coordenades: 52° 32.4′ S, 169° 8.7′ E﻿ / ﻿52.5400°S,169.1450°E﻿ / -52.5400; 169.1450. Té una superfície de 113 km².

## Història

Va ser descoberta el 1810 pel capità Frederick Hasselburgh navegant a bord del vaixell caçador de foques Perseverance, el qual pertanyia a la companyia Campbell & Co.
Fins a 1995, hi havia una estació meteorològica i els encarregats de la base hi vivien permanentment però actualment només és visitada periòdicament.
El 2003, l'illa va ser declarada com desratitzada i això ha permès la recuperació de la població de les aus.

## Referències

* ↑ McDowall, R. M.. New Zealand Freshwater Fishes: an Historical and Ecological Biogeography (en anglès). Springer Science & Business Media, 2010-07-27, p. 369. ISBN 978-90-481-9271-7.
* ↑ Davis, Stephen D. Plants in Danger: What Do We Know? (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources, 1986, p. 57. ISBN 978-2-88032-707-1.
* ↑ Zealand, The Royal Society of New. Journal of the Royal Society of New Zealand (en anglès). The Royal Society of New Zealand, p. 105.
# Estació de Guitiriz

L'estació de Guitiriz es troba a la localitat gallega de Guitiriz, a la província de Lugo. Té serveis de mitjana i llarga distància operats per Renfe.
Pertany a la línia que uneix Lleó amb la Corunya i es troba entre aquesta última ciutat i Lugo. La línia és d'ample ibèric, en via única i sense electrificar.

## Trens
### Mitjana Distància

| Línia | Origen/destinació | Destinació/origen |
| 4 | A Coruña | Lugo Monforte de Lemos Ourense-Empalme |

### Llarga Distància

| Tren | Origen/destinació | Parades Intermèdies | Destinació/origen | Observacions |
| Trenhotel Atlántico | Ferrol | Pontedeume · Betanzos-Cidade · Betanzos-Infesta · Curtis · Guitiriz · Lugo · Sarria · Monforte de Lemos · San Clodio-Quiroga · A Rúa-Petín · O Barco de Valdeorras · Ponferrada · Bembibre · Astorga · Veguellina · Lleó · Sahagún · Palència · Venta de Baños · Valladolid-Campo Grande · Medina del Campo · Àvila | Madrid-Chamartín | 6 trens setmanals per sentit |
| Trenhotel Galicia | A Coruña | Betanzos-Infesta · Curtis · Lugo · Sarria · Monforte de Lemos · San Clodio-Quiroga · A Rúa-Petín · O Barco de Valdeorras · Ponferrada · Astorga · Lleó · Palència · Burgos-Rosa de Lima · Logronyo · Castejón de Ebro · Tudela de Navarra · Saragossa-Delicias · Lleida Pirineus · Camp de Tarragona | Barcelona-Sants | 1 tren diari per sentit |

## Referències

* ↑ Red ferroviaria española Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Ministerio de Fomento

## Enllaços externs

* Estació de Guitiriz a la web d'Adif
# Association de la Jeunesse Sportive de Mutsamudu

L'Association de la Jeunesse Sportive de Mutsamudu (AJSM) és un club de futbol de la ciutat de Mutsamudu, Comores. El seu color és el blau.

## Palmarès

* Lliga de Comores de futbol:
       2006
* Copa de Comores de futbol:
       2008-09

## Referències

* ↑ «World Stadiums - Stadiums in the Comoros». www.worldstadiums.com. Arxivat de l'original el 21 de juny 2018. [Consulta: 30 desembre 2018].
* ↑ «Team profil·le». Soccerway. [Consulta: 5 abril 2020].
* ↑ Fotografia de l'equip
* ↑ Classement 3e journée championnat de D2 Anjouan Poule B
* ↑ Amical entre AJSM et Gombessa de Mutsamudu
* ↑ «Comoros - List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Comoros - List of Cup Winners». RSSSF.
# Estret de Mollet

L'Estret de Mollet és un pas estret i profund del riu Segre entre les muntanyes a l'Alt Urgell. Aquest estret resulta ser el límit natural entre dues comarques naturals, l'Urgellet i el Baridà. La primera tota ella a l'Alt Urgell, i la segona dividida entre l'Alt Urgell i la Cerdanya.
Aquest estret obre pas a la ribera d'Arsèguel, que inicia l'enfilall de riberes urgellenques i que ha constituït el segon gran "passadís" de Catalunya aprofitant el pas el Segre.

## Referències

* ↑ GGCC, l'Alt Urgell: El relleu.
* ↑ «Estret de Mollet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Estret de Rae

L'estret de Rae és un petit braç de mar de l'oceà Àrtic, un canal d'aigua entre l'illa del Rei Guillem i la península de Boothia, al territori de Nunavut.
Porta el nom en honor de l'explorador polar escocès John Rae, que el 1854 fou el primer en explorar aquestes terres.

## Referències

* ↑ Arctic Islands, Peninsulas, Bays and Straits of Nunavut Province, Canada Arxivat 2020-03-21 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ 1947-, McGoogan, Kenneth. Fatal passage : the story of John Rae, the Arctic hero time forgot. 1st Carroll & Graf. Nova York: Carroll & Graf Publishers, 2002. ISBN 0786709936. OCLC 49226113.
# Estret de Shelikof

L'estret de Shelikof (en rus: Пролив Шелихова) és un estret que es troba a la costa sud-oest de l'estat d'Alaska, Estats Units, entre el continent, a l'oest, i les illes Kodiak i Afognak, a l'est.
L'estret de Shelikof separa la franja costanera continental del Kodiak Island Borough de la seva part de l'illa Kodiak i té uns 240 quilòmetres de llargada per 40 a 48 quilòmetres d'amplada. La badia de Cook es troba a l'extrem nord. L'estret és conegut per les seves grans marees, de fins a 12 metres.
L'estret rep el nom de Grigori Xélikhov (1747–1795), també escrit "Shelikof", un comerciant de pells rus que va fundar el primer assentament rus a l'actual Alaska, a la badia Three Saints de l'illa Kodiak el 1784.
Els hidroavions de la Marina dels Estats Units de la sèrie USS Shelikof, en funcionament de 1944 a 1947 i de 1952 a 1954, van rebre el nom de l'estret de Shelikof.

## Referències

* ↑ Карта Ледовитого моря и Восточного океана (1844)
* ↑ Merriam Webster's Geographical Dictionary, Third Edition, p. 1097.
* ↑ US Department of Commerce, National Oceanic and Atmospheric Administration. «Where is the highest tide?» (en anglès americà). [Consulta: 23 març 2024].
* ↑ «Geographic Names Information System». [Consulta: 23 març 2024].
* ↑ «Shelikof» (en anglès americà). Dictionary of American Naval Fighting Ships. [Consulta: 23 març 2024].
# Estret de les Aigües

L'Estret de les Aigües és un congost al curs del riu Albaida que ha excavat el seu pas transversalment a la serra Grossa, al País Valencià. Amb una longitud d'un quilòmetre escàs, l'estret de les Aigües és l'únic pas natural entre les comarques de la Costera (al nord) i la Vall d'Albaida (al sud). L'estret és entre les poblacions de Xàtiva i Bellús.

## Enllaços externs

* «Estret de les Aigües». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Las Provincias
# Estret del Fury i el Hecla

L'estret del Fury i el Hecla (en anglès Fury and Hecla Strait) és un estret cos d'aigua d'entre 2 i 20 quilòmetres d'amplada i uns 130 de llargada, que es troba a la regió de Qikiqtaaluk al territori de Nunavut, Canadà. Està situat entre l'illa de Baffin, al nord, i la península de Melville, al sud, i connecta la conca de Foxe, a l'est, amb el golf de Boothia, a l'oest.
L'estret va ser descobert per l'explorador William Edward Parry el 1822, arran de la seva segona expedició a la recerca del pas del Nord-oest. Aquest fou l'indret més allunyat de l'expedició i en trobar-lo barrat pel gel que cobreix les seves aigües la major part de l'any van haver de fer mitja volta. L'estret va rebre el nom dels dos vaixells amb què navegaven: el Fury i el Hecla.

## Referències

* ↑ «NMM, vessel ID 368380». Warship Histories, vol i. National Maritime Museum. Arxivat de l'original el 2 d’agost 2011. [Consulta: 10 gener 2011].

## Bibliografia

* Chandler, F. W. Geology of the Late Precambrian Fury and Hecla Group, Northwest Baffin Island, District of Franklin. Ottawa, Canada: Energy, Mines and Resources Canada, 1988. ISBN 0-660-12652-4
* Ciesielski, A. The Basement to the Fury & Hecla Group Lithologic, Structural and Geochemical Data, Northwest Baffin Island. Ottawa, Ont: Geological Survey of Canada, 1992.
* Hall, Charles Francis, and J. E. Nourse. Narrative of the Second Arctic Expedition Made by Charles F. Hall His Voyage to Repulse Bay, Sledge Journeys to the Straits of Fury and Hecla and to King William's Land, and Residence Among the Eskimos, During the Years 1864-'69. Washington: G.P.O., 1879.
* Lee, Geoffrey. Note on Arctic Palaeozioc Fossils from the "Hecla" and "Fury" Collections. 1912.
# Estrilda alagroga

L'estrilda alagroga (Pytilia hypogrammica) és un ocell estríldid d'Àfrica. S'ha estimat que l'àrea del seu hàbitat és de més de 250.000 km². Es troba comunament a Benín, Burkina Faso, Camerun, República Centreafricana, el Txad, República Democràtica del Congo, Côte d'Ivoire, Ghana, Guinea, Libèria, Nigèria, Sierra Leone i Togo.

## Referències

* ↑ «Estrilda alagroga». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
* ↑ Arnaiz-Villena, A; Ruiz-del-Valle V; Gomez-Prieto P; Reguera R; Parga-Lozano C «Estrildinae Finches (Aves, Passeriformes) from Africa, South Asia and Australia: a Molecular Phylogeographic Study». The Open Ornithology Journal, 2, 2009, pàg. 29–36. Arxivat de l'original el 2012-03-21. DOI: 10.2174/1874453200902010029 [Consulta: 17 setembre 2023].
# Estrilda pigallada

L'estrilda pigallada (Clytospiza monteiri) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae) i única espècie del gènere Clytospiza Shelley, 1896.

## Hàbitat i distribució

Habita herba fresca i alta i arbusts prop del bosc de l'est de Nigèria, Camerun, extrem sud de Txad, República Centreafricana i nord i nord-est de la República Democràtica del Congo fins al sud del Sudan, Uganda i l'extrem oest de Kenya i a Gabon, Congo, oest i nord-oest d'Angola i sud i centre de la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ «Estrilda pigallada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Estrofa de Burns

L'estrofa de Burns o estrofa Habbie (també coneguda com a estrofa escocesa o pentagrama de sis línies) és una composició mètrica popularitzada fonamentalment pel poeta escocès Robert Burns, encara que existia ja amb anterioritat sota el nom de Habbie standard, en honor del poeta Habbie Simpson.
El primer poema important redactat emprant aquesta estrofa és precisament el Lament per Habbie Simpson, del poeta Robert Sempill of Beltrees. Posteriorment, fou àmpliament utilitzada per poetes dels segles xviii i xix, com Robert Fergusson o Robert Burns, així com per multitud de poetes posteriors.
L'estrofa està composta per sis versos, l'esquema dels quals pel que fa a la rima és aaabab, i els versos de rima "a" són octosíl·labs, i els de rima "b" pentasíl·labs. Encara que, des del Lament per Habbie Simpson, l'estrofa era purament lírica, els usos posteriors han tendit a transformar-la en humorística o satírica.
Heus aquí un exemple del poeta Robert Burns:
    O THOU! whatever title suit thee—
    Auld Hornie, Satan, Nick, or Clootie,
    Wha in yon cavern grim an' sootie,
       Clos'd under hatches,
    Spairges about the brunstane cootie,
       To scaud poor wretches!
    Hear me, auld Hangie, for a wee,
    An' let poor damned bodies be;
    I’m sure sma’ pleasure it can gie,
       Ev’n to a deil,
    To skelp an' scaud poor dogs like me,
       An' hear us squeel!
    --"Address to the Deil"
Una variant moderna d'aquesta estrofa inclou una variació, amb rimes aabcccb, en la qual novament els versos amb rima "b" són més breus. Aquesta forma és emprada per exemple per W. H. Auden en el seu poema Brother, who when the sirens roar, també conegut com A Communist to Others:
   Brothers, who when the sirens roar
   From office, shop and factory pour
       'Neath evening sky;
   By cops directed to the fug Of talkie-houses for a drug, Or down canals to find a hug
       Until you die: (lines 1-7)

## Referències

* ↑ Burns stanza.

## Vegeu també

* Robert Burns.
* Literatura escocesa.
# Estronciofluorita

L'estronciofluorita (també strontiofluorita) és un mineral de la classe dels halurs, que pertany al grup de la fluorita. S'anomena així per la seva composició química.

## Característiques

La strontiofluorita és un halur de fórmula química SrF₂. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4. Segons la classificació de Nickel-Strunz es troba classificada al grup 3.AB. (Halurs simples sense aigua). Comparteix grup amb els següents minerals: Fluorocronita, tolbachita, Sel·laïta, Cloromagnesita, coccinita, lawrencita, Fluorita, Frankdicksonita, scacchita, Tveitita-(Y), Gagarinita-(Y), Gagarinita-(Ce) i Polezhaevaïta-(Ce).

## Formació i jaciments

S'ha descrit només a la seva localitat tipus, la Península de Kola, a Rússia.

## Referències

* ↑ «Strontiofluorite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].

## Bibliografia

* Yakovenchuk, V.N., G.Y. Ivanyuk, Y.A.Pakhomovsky, E.A.Selivanova, J.A.Korchak, and A.P.Nikolaev (2010): Strontiofluorite, SrF2, a new mineral from the Khibiny Massif, Kola Peninsula, Russia. Canadian Mineralogist 48, 1487-1492.
# Estructura

L'estructura és el conjunt d'elements que caracteritzen un determinat àmbit de la realitat o sistema. Els elements estructurals són permanents i bàsics, no són subjectes a consideracions circumstancials ni conjunturals, sinó que són l'essència i la raó de ser del mateix sistema. Els elements que configuren una estructura són definits per uns trets bàsics o característics, i es diferencien o s'individualitzen els uns respecte als altres pel que anomenem trets distintius. Hi haurà trets distintius que ens permetran aïllar col·lectius, grups entre els col·lectius i individus entre els grups. Aquest concepte és aplicable a totes les ciències, i entre elles a les socials, on permeten fer anàlisi dels grups que les integren i de la dinàmica que poden generar.

## Vegeu també

* Estructura social
* Estructura (construcció)
* Estructura d'un guió

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.210. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].
Viccionari