OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oceanside

Oceanside és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons una estimació de l'1 de gener del 2010 tenia 183.095 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oceanside tenia 161.029 habitants, 56.488 habitatges, i 39.259 famílies. La densitat de població era de 1.531,7 habitants/km².
Dels 56.488 habitatges en un 35% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,1% hi vivien parelles casades, en un 11% dones solteres, i en un 30,5% no eren unitats familiars. En el 22,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,83 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,33.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 31% entre 25 i 44, un 17,6% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.301 $ i la renda mediana per família de 52.232 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.772 $ mentre que les dones 27.962 $. La renda per capita de la població era de 20.329 $. Entorn del 8,2% de les famílies i l'11,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Fills il·lustres

* Harold Elliot Varmus (1939 -)immunòleg i microbiòleg, Premi Nobel de Medicina o Fisiologia de l'any 1989.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oceanside». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oceanside». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Khassaviürt

Khassaviürt (en kumyk: Хасавъ-юрт, Xasav-yurt; rus: Хасавю́рт) és una ciutat de la República del Daguestan, a Rússia. Al cens del 2010 tenia 131.187 habitants.

## Història

Va ser fundada l'any 1846 i va rebre l'estatus de ciutat el 1931. El dia 19 d'agost de 2012, dos atacs amb pistoles i bombes van matar sis agents de policia i van ferir vuit persones més. La ciutat té una gran presència de salafistes. El desembre del 2016, les autoritats russes van informar de l'existència d'un grup presumptament vinculat al Daeix.

## Estat administratiu i municipal

Dins del marc de divisions administratives, Khassaviürt és el centre administratiu del districte de Khassaviürt, encara que no en formi part. La Ciutat de Khassaviürt forma una unitat administrativa per si sola amb igual estatus que el dels districtes. Com a divisió municipal, la ciutat de Khassaviürt forma part de l'Òkrug urba de Khassaviürt.

## Demografia

Grups ètnics segons el cens del 2010:
* Àvars: 30,7%
* Txetxens: 28,5%
* Kumyks: 28,1%
* Dargins: 4,1%
* Laks: 3,3%
* Russos: 2,3%
* Lesguians: 1,6%

## Climatologia

Dades climàtiques a Khassaviürt :
| Mes | gen | febr | març | abr | maig | juny | jul | ag | set | oct | nov | des | anual |
| Màxima mitjana °C (°F) | 1.4 (34.5) | 2.7 (36.9) | 7.7 (45.9) | 16.0 (60.8) | 22.5 (72.5) | 27.0 (80.6) | 29.7 (85.5) | 28.9 (84) | 23.6 (74.5) | 16.5 (61.7) | 9.3 (48.7) | 4.0 (39.2) | 15.78 (60.4) |
| Mitjana diària °C (°F) | −1.8 (28.8) | −0.7 (30.7) | 3.8 (38.8) | 10.9 (51.6) | 17.3 (63.1) | 21.8 (71.2) | 24.6 (76.3) | 23.8 (74.8) | 18.6 (65.5) | 12.1 (53.8) | 5.9 (42.6) | 1.1 (34) | 11.45 (52.6) |
| Mínima mitjana °C (°F) | −5.0 (23) | −4.1 (24.6) | 0.0 (32) | 5.9 (42.6) | 12.2 (54) | 16.6 (61.9) | 19.5 (67.1) | 18.8 (65.8) | 13.7 (56.7) | 7.8 (46) | 2.6 (36.7) | −1.8 (28.8) | 7.18 (44.93) |
| Precipitació mitjana mm (polzades) | 20 (0.79) | 23 (0.91) | 22 (0.87) | 32 (1.26) | 51 (2.01) | 60 (2.36) | 43 (1.69) | 35 (1.38) | 40 (1.57) | 36 (1.42) | 30 (1.18) | 22 (0.87) | 414 (16.31) |
| Font: Climate-Data.org ||||||||||||||

## Economia

Les indústries locals principals són l'alimentària, la fabricació de maons i la tèxtil.

## Referències

* ↑ Euronews. «Ramadan in Russia marred by killings». Arxivat de l'original el 2013-01-23. [Consulta: 5 febrer 2018].
* ↑ Russia’s crackdown on Salafis may be breeding extremism
* ↑ Jamestown Foundation «The ‘Khasavyurt Group’: A New Watershed of Islamic State Activity in Dagestan - Jamestown». Terrorism Monitor Volume: 15 Issue: 3. Jamestown Foundation, 13-02-2017 [Consulta: 21 febrer 2017].
* ↑ http://dagstat.gks.ru/wps/wcm/connect/rosstat_ts/dagstat/resources/cafa4e00421f0cb8805fcc2d59c15b71/%D0%92%D0%9F%D0%9D+%D1%82%D0%BE%D0%BC3.rar Arxivat 2017-10-11 a Wayback Machine.
* ↑ «Climate: Khasavyurt». [Consulta: 27 febrer 2016].
# Bryconamericus pyahu

Bryconamericus pyahu és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Argentina.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., McAtee W. L. & i D. P. Ward 1907. On further collections of fishes from Paraguay. Ann. Carnegie Mus. v. 4 (núm. 2). 110-157.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* López, H.L., A.M. Miquelarena i J. Ponte Gómez 2005. Biodiversidad y distribución de la ictiofauna Mesopotámica. Miscelánea 14:311-354.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sant Miquel Arcàngel (la Pobla Tornesa)

L'Església Parroquial de Sant Miquel Arcàngel, situada en el carrer d'Enmig, de La Pobla Tornesa, a la comarca de la Plana Alta, és un edifici catalogat, de manera genèrica, com Bé de Rellevància Local, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), amb codi: 12.05.094-001.
Aquesta església, que es troba en el Camí de Sant Jaume, en la ramificació de Castelló a Santiago de Compostel·la, pertany al Bisbat de Sogorb-Castelló.
El temple es va començar a construir l'any 1734. Es tracta d'un edifici d'una sola nau i capelles laterals que es dissimulen entre els contraforts. La coberta interna és en forma de volta de canó, que presenta, com a forma d'il·luminar l'interior, llunetes en els laterals. Del seu interior cal destacar el retaule de l'altar Major, obra del pintor Amat Bellés Roig, autor també de la taula del Baptisteri i de la taula de San Miguel. Externament és un edifici senzill de fàbrica de carreu, amb una façana en la qual destaca la presència d'una torre campanar en el lateral esquerre, amb tres cossos; el primer forma part de la mateixa façana de l'església, el segon és utilitzat per col·locar un rellotge i el tercer és el cos de les campanes. L'accés al temple es realitza a través d'una portada en forma d'arc de mig punt, elevada per unes poques graderies, amb atri rematat en un senzill ràfec, en l'eix del qual de simetria s'obre una fornícula amb la imatge del Sant a qui està dedicat el temple. Com a únic adorn més de la façana es pot observar una finestra rectangular sobre la fornícula i una rematada en un ample hastial.

## Referències

* ↑ Fitxa BRL. Generalitat Valenciana. Conselleria de Educació, Investigació, Cultura i Esport. 3029
* ↑ Nuevos nombramientos (en castellà) Consulta 2 de setembre del 2016
* 1 2 CAMINO DE SANTIAGO. Primera etapa, de Castellón a Puebla-Tornesa(en castellà) Consulta 6 de setembre del 2016
* ↑ La Pobla Tornesa Iglesia parroquial San Miguel Arcángel Mundicamino. Camino de Castellón Arxivat 2016-09-24 a Wayback Machine. Consulta 6 de setembre del 2016
* ↑ Poblaciones y Monumentos del Camino de Santiago De Castellón a Aguaviva. MARICARMEN PÉREZ RODRÍGUEZ PEPITA PÉREZ JIMÉNEZ NICOLÁS SÁEZ RODRÍGUEZ. (en castellà) Consulta 6 de setembre del 2016
# Estrat

«Estrat» té aquests significats:
Viccionari
* Estrat (geologia), capa de roca o sòl amb unes característiques pròpies que la distingeixen
* Estrat (botànica), nivell d'estratificació vertical d'una població vegetal, cadascun caracteritzat per un microclima i una fauna específics
* Estrat o estratus, tipus de núvols baixos que formen un mantell nuvolós estès i força uniforme
* estrat social, grup d'individus d'una societat diferenciat de la resta en base a criteris socioeconòmics com ara la riquesa, el gènere, la raça, el nivell educatiu o l'edat, vegeu estratificació social
* Estrat basal o estrat germinatiu, capa més profunda de les cinc capes de l'epidermis, la coberta externa de la pell dels mamífers
# Schlinz

L'Schlinz o Schlenze en baix alemany Sleenz, és un priel d'Alemanya a la riba dreta de l'Elba, al nucli d'Altengamme de l'estat d'Hamburg, als prats d'Altengamme a la reserva natural del Borghorster Elblandschaft.
És un dels darrers priels fluvials a l'Elba, encara realment sotmès al moviment de la marea. Va enllotar-se i caldria millorar l'efecte de la marea per a restaurar els biòtops perduts per les obres d'endegament de l'Elba després de les inundacions del 1962. Pèrits preconitzen d'eixamplar i de renaturalitzar-lo. Això implicaria també de desplaçar-lo més al mig de la reserva: al seu curs actual, paral·lel al dic principal, no hi ha prou espai.
* L'Schlenze quasi desaparegut sota la vegetació. Al segon pla: l'Elba.
* Camp de Canyís a la riba

## Enllaços I referències

* ↑ Ökologische Neuorientierung der Bundeswasserstraßen- bewirtschaftung Arxivat 2011-03-04 a Wayback Machine., Bundesamt für Mensch und Umwelt, 2007, 339 pàgines, ISSN 1862-4804
* ↑ Altengammer Wiesen, Natura 2000 Unterelbe
* ↑ Kai Schmille, Borghorster Elblandschaft, Die hamburgischen Naturschutzgebiete: Grüne Juwelen in der Großstadt, Bremen, Editorial Temmen, 2011, pàgina 90 ISBN 978-3-8378-2015-7 (traducció: Els parcs naturals d'Hamburg: joiells vers a la metròpolis.)
# Konoe

L'emperador Konoe (近卫 天皇, Konoe Tennō) (16 de juny del 1139 - 22 d'agost del 1155) va ser el 76è Emperador del Japó, segons l'ordre tradicional de successió. Va regnar des del 5 de gener del 1142 fins a la seva mort el 22 d'agost del 1155, a l'edat de 16 anys. El seu nom personal va ser Narihito (体 仁).
Va ser el novè fill d'Emperador Toba, el seu pare governava com a emperador enclaustrat durant el seu regnat.

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó
# Channallabes sanghaensis

Channallabes sanghaensis és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 22,1 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 86-89.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Mbessy (conca del riu Congo, República del Congo).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther A., 1873. New fishes from Angola. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 4) v. 12 (núm. 68). 142-144.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Devaere, S., Adriaens, D. & Verraes, W., 2007. Channallabes sanghaensis sp. n., a new anguilliform catfish from the Congo River basin, with some comments on other anguilliform clariids (Teleostei, Siluriformes). Belgian Journal of Zoology, 137: 17–26.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Agnèse, J.-F. i G. G. Teugels 2005: Insights into the phylogeny of African Clariidae (Teleostei: Siluriformes): implications for their body shape evolution, biogeography, and taxonomy. Molecular Phylogenetics and Evolution v. 36: 546-553.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Clay, D., 1977. Biology of the tropical catfish (Family Clariidae) with special emphasis on its suitability for culture (including a bibliography of Clariidae and related topics). Fisheries and Marine Service Commission. Manuscript Report Núm. 1458. 68 p. Ministry of Supply and Services, Canadà.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Teugels, G.G., 1986. Clariidae. p. 66-101. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* Teugels, G.G., 1992: Clariidae. P. 468-495. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Baicalasellus korotnevi

Baicalasellus korotnevi és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a les zones habitades per porífers del llac Baikal entre 10-20 m de fondària.

## Referències

* ↑ Stammer, Hans-Jürgen, 1932. Zur Kenntnis der Verbreitung und Systematik der Gattung Asellus, insbesondere der mitteleuropäischen Arten (Isopoda). Zoologischer Anzeiger, vol. 99, núm. 5/6. 113-131. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 23 juny 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Semenkevich, J.N., 1924. Über die Wasserasseln des Baikalsees. Russische Hydrobiologie Zeitschrift 3: 8–13.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Did European waterlice (Asellidae) originate from Lake Baikal? Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Henry, Jean-Paul i Guy Magniez, 1970. Contribution a la systématique des asellides (Crustacea, Isopoda). Annales de Spéléologie, vol. 25, núm. 2. 335-367.
* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.
* Stammer, Hans-Jürgen, 1932. Zur Kenntnis der Verbreitung und Systematik der Gattung Asellus, insbesondere der mitteleuropäischen Arten (Isopoda). Zoologischer Anzeiger, vol. 99, núm. 5/6. 113-131.
# Bryconamericus sylvicola

Bryconamericus sylvicola és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paranà.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., McAtee W. L. & i D. P. Ward 1907. On further collections of fishes from Paraguay. Ann. Carnegie Mus. v. 4 (núm. 2). 110-157.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Braga, L. 1998. Una nueva especie de Bryconamericus (Ostariophysi, Characidae) del Río Uruguay, Argentina. Revista del Museo Argentino de Ciencias Naturales "Bernardino Rivadavia" ..... Hidrobiologia v. 8 (núm. 3): 21-29.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* López, H.L., A.M. Miquelarena i R.C. Menni 2003. Lista comentada de los peces continentales de la Argentina. ProBiota Serie Técnica y Didáctica Núm. 5, 87p.
* López, H.L., A.M. Miquelarena i J. Ponte Gómez 2005. Biodiversidad y distribución de la ictiofauna Mesopotámica. Miscelánea 14:311-354.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bathycongrus macrurus

Bathycongrus macrurus és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 25 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 265 i 590 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: des del golf de Califòrnia fins a Panamà.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Ogilby J. D., 1898. New genera and species of fishes. Proc. Linn. Soc. N. S. W. v. 23 (pt 3). 280-299.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gilbert, C. H., 1891. Descriptions of apodal fishes from the tropical Pacific. A: Scientific results of explorations by the U. S. Fish Commission steamer Albatross. Proceedings of the United States National Museum v. 14 (núm. 856): 347-352.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Smith, D.G., 1995. Congridae. Congrios. P. 1026-1035. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). Guia FAO para la Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* ↑ Beltrán-León, B.S. i R.R. Herrera, 2000. Estadios tempranos de peces del Pacífico Colombiano. República de Colombia, Ministerio de Agricultura y Desarrollo Rural, Instituto Nacional de Pesca y Acuicultura (INPA). Buenaventura-Colombia, vol. 1.
* ↑ Charter, S.R., 1996. Congridae: conger eels. P. 100-117. A: H.G. Moser (ed.). The early stages of fishes in the California Current region. California Cooperative Oceanic Fisheries Investigations (CalCOFI) Atlas Núm. 33. 1505 p.
* ↑ Escobar-Fernández, R. i M. Siri, 1997. Nombres vernáculos y científicos de los peces del Pacífico mexicano. Universidad Autónoma de Baja California, Sociedad Ictiológica Mexicana, A.C. Mexico.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cuanza

El Cuanza, també escrit Coanza, Quanza o Kwanza és un riu d'Angola. Amb una longitud de 965 km, neix a l'altiplà de Bié i flueix en direcció nord i després vira cap a l'oest; desemboca a l'oceà Atlàntic, a una cinquantena de quilòmetres de Luanda, la capital estatal. La FAO li va atribuir el 1990 un cabal anual de 26 hm³.
Dona nom a dues províncies d'Angola situades a banda i banda del seu curs: Cuanza Norte i Cuanza Sul.
És una important font d'energia hidroelèctrica per a Angola, arran de la construcció de la presa de Capanda a la província de Malanje, al curs superior del riu, planificat als anys 90 i inaugurat finalment el 2004. L'aigua de l'embassament també s'utilitza per regar les plantacions de canya de sucre i d'altres productes agrícoles de la vall del Cuanza.
A causa del gran nombre de ràpids que esquitxen el seu curs, el Cuanza no és navegable fins a partir de Dondo, a 193 km de la desembocadura. Situat en una extensa plana, l'estuari està precedit de meandres afectats per les marees oceàniques.
El riu fou la porta d'entrada de la penetració portuguesa al nord d'Angola.

## Referències

* 1 2 EB, 1878.
* ↑ Angola. [Éd.] 2015. París: Nouvelles éditions de l'Université, DL 2014, p. 180. ISBN 978-2-7469-6476-1.
* 1 2 3 «Cuanza». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ GEO, núm. 403, setembre 2012 p.115
* ↑ "Stratégie militaire et organisation territoriale dans la colonie d'Angola (XVI e – XVII e siècles)" par Mathieu Demaret, dans " Défense et colonies dans le monde atlantique, XVe-XXe siècle", 2014 .

### Bibliografia

* Baynes, Thomas Spencer, ed. (1878), "Coanza", 'Encyclopædia Britannica, 9th ed., Vol. VI', Nova York: Charles Scribner's Sons, p. 81.