OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fernand Isselé

Fernand Isselé (Bruges, 22 de febrer de 1915 - maig 1994) va ser un waterpolista belga que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va guanyar la medalla de bronze en la competició de waterpolo. El 1948, una vegada finalitzada la Segona Guerra Mundial, va disputar els Jocs de Londres, on fou quart en la competició de waterpolo.

## Referències

* ↑ «Fernand Isselé Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 15 gener 2019].
# Amphilius cryptobullatus

Amphilius cryptobullatus és una espècie de peix de la família dels amfílids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo a Zàmbia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313. ISBN 0-86622-131-X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Skelton, P. H. 1986. Two new Amphilius (Pisces, Siluroidei, Amphiliidae) from the Zaïre River system, Africa. Rev. Zool. Afr. v. 99 (núm. 3): 263-291.
* Skelton, P.H. i G.G. Teugels, 1986. Amphiliidae. p. 54-65. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Skelton, P.H., 1992. Amphiliidae. p. 450-467. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França. PDF (anglès)
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bahaba

Bahaba és un gènere de peixos de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Bahaba chaptis (Hamilton, 1822)
* Bahaba polykladiskos (Bleeker, 1852)
* Bahaba taipingensis (Herre, 1932)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Francis Buchanan-Hamilton. 1822. An account of the fishes found in the river Ganges and its branches. Edimburg i Londres: i-vii + 1-405, Pls. 1-39.
* ↑ Bleeker, P., 1852. Zesde bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van Borneo. Visschen van Pamangkat, Bandjermassing, Praboekarta en Sampit. Natuurkundig Tijdschrift voor Nederlandsch Indië v. 3: 407-442.
* ↑ Herre, A. W. C. T., 1932. Fishes from Kwangtung Province and Hainan Island, China. Lingnan Science Journal, Canton v. 11 (núm. 3): 423-443.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Estació de Cerceda-Meirama

L'estació de Cerceda-Meirama es troba a la localitat gallega de Meirama, al municipi de Cerceda, a la província de la Corunya. Té serveis de mitjana distància operats per Renfe.
Es troba a la línia que uneix Zamora amb la Corunya, al tram entre Santiago de Compostel·la i la Corunya, que forma part de l'eix atlàntic d'alta velocitat, en una variant del traçat original entre les estacions d'Uxes i Ordes.

## Trens
### Mitjana Distància

| Línia | Origen/destinació | Destinació/origen |
| 4 | A Coruña | Vigo-Urzáiz |
| 4 | A Coruña | Santiago de Compostela Vigo-Guixar |

## Referències

* ↑ Red ferroviaria española Arxivat 2013-10-18 a Wayback Machine. Ministerio de Fomento

## Enllaços externs

* Estació de Cerceda-Meirama a la web d'Adif
# Torila

Torila és un llogaret del municipi de Peipsiääre, en el comtat de Tartu, Estònia, amb una població censada a final de l'any 2020 de 52 habitants.
Està situat al nord-est del comtat, prop del riu Emajõgi, de la riba occidental del llac Peipus i de la frontera amb Rússia i el comtat de Jõgeva.
En aquest poble hi va néixer el compositor Eduard Tubin.

## Referències

* ↑ (estonià),(anglès) Oficina d'estadística d'Estonia, mapa interactiu.
* ↑ Citypopulation.de Estadísticas del municipio de Peipsiääre. Consultado el 17 de agosto de 2018.
# Amphilius laticaudatus

Amphilius laticaudatus és una espècie de peix de la família dels amfílids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,2 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Moçambic.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313. ISBN 0-86622-131-X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Skelton, P. H. 1984. A systematic revision of species of the catfish genus Amphilius (Siluroidei, Amphiliidae) from east and southern Africa. Ann. Cape Prov. Mus. Nat. Hist. v. 16 (núm. 3): 41-71.
* Skelton, P.H. i G.G. Teugels, 1986. Amphiliidae. p. 54-65. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Skelton, P.H., 1992. Amphiliidae. p. 450-467. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França. PDF (anglès)
* Skelton, P.H. 1993. A complete guide to the freshwater fishes of southern Africa. Southern Book Publishers. 388 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# IPhone 13

L'iPhone 13 i l'iPhone 13 Mini (estilitzat i comercialitzat com a iPhone 13 mini) són uns telèfons intel·ligents dissenyats, desenvolupats i comercialitzats per l'empresa Apple Inc. Són els iPhones de quinzena generació i de menor preu, que succeeixen a l'iPhone 12. Es van donar a conèixer en un esdeveniment especial d'Apple a l'Apple Park a Cupertino, Califòrnia el 14 de setembre de 2021, juntament amb la gamma superior, l'iPhone 13 Pro i l'iPhone 13 Pro Max. Les comandes anticipades per a l'iPhone 13 i l'iPhone 13 Mini van començar el 17 de setembre de 2021 i estaran disponibles el 24 de setembre de 2021.

## Disseny

L'iPhone 13 té un disseny gairebé idèntic a l'iPhone 12, amb un xassís pla similar al dels productes recents d'Apple, amb algunes diferències, com ara càmeres posteriors més grans en configuració diagonal i la carcassa del sensor TrueDepth Face ID on ara és del 20% en comparació amb els seus predecessors. Aquests dos estàn disponibles en cinc colors diferents: mitjanit, Starlight, Product Red, blau i rosa.

## Especificacions
### Maquinari

L'iPhone 13 i l'iPhone 13 Mini utilitzen un sistema en un xip dissenyat per Apple anomenat A15 Bionic. A l'iPhone 13 i 13 mini inclouen una CPU de 6 nuclis, 4 nuclis de GPU i un motor neuronal de 16 nuclis, mentre que l'iPhone 13 Pro i 13 Pro Max compten amb una GPU de 5 nuclis.

#### Pantalla

L'iPhone 13 té una pantalla de 6,1 polzades amb tecnologia Super Retina XDR OLED a una resolució de 2532×1170 píxels i una densitat de píxels d'aproximadament 460 PPI amb una freqüència d'actualització de 60Hz, mentre que l'iPhone 13 Mini té una pantalla 5,4 polzades amb la mateixa tecnologia a una resolució de 2340×1080 píxels i una densitat de píxels d'aproximadament 476 PPI.

#### Càmera

L'iPhone 13 i l'iPhone 13 Mini comparteixen els mateixos mòduls de càmera. Inclouen una configuració de doble càmera de 12MP a la part posterior. La càmera principal és un objectiu de 12MP d'amplada amb obertura ƒ/1,6 al costat d'un objectiu Ultra Wide de 12MP amb obertura de ƒ/2.4 i un camp de visió de 120°. Aquests mòduls de càmera tenen estabilització òptica d'imatge (OIS) de canvi de sensor.

### Programari

L'iPhone 13 i l'iPhone 13 Mini s'enviaran amb iOS 15 al llançament.

## Cronologia dels models d'iPhone

Fonts: Biblioteca comunicat de premsa d'Apple

## Referències

* ↑ Sacristán, Laura. «iPhone 13 y iPhone 13 mini: la potencia del A15 Bionic llega con algunos retoques de diseño y mejoras en la cámara» (en castellà), 14-09-2021. [Consulta: 18 setembre 2021].
* 1 2 3 4 «Apple launched the new iPhone 13 and iPhone 13 Mini | Programming Nation» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2021-09-15. [Consulta: 18 setembre 2021].
* ↑ «iPhone 13 and iPhone 13 mini» (en anglès americà). [Consulta: 18 setembre 2021].
* ↑ «iPhone 13 and iPhone 13 mini - Technical Specifications» (en anglès americà). [Consulta: 18 setembre 2021].
* ↑ Espósito, Filipe. «iPhone 13 Pro's A15 Bionic chip has more powerful GPU than regular iPhone 13» (en anglès americà), 15-09-2021. [Consulta: 18 setembre 2021].
* ↑ Apple Inc. (2004-2016). Press Release Library. Retrieved April 6, 2016.
# Estació de Charles de Gaulle - Étoile

L'estació de Charles de Gaulle — Étoile és una estació del metro de París i de la xarxa de ferrocarril urbà de l'RER. Es troba al límit dels arrondissements 8è i 17è. Originalment es deia simplement Étoile, i deu el seu nom a Charles de Gaulle i la Place de l'Étoile.
Les andanes es troben a sota de la Place de l'Étoile, actualment Place Charles de Gaulle, que se situa a l'extrem de l'avinguda dels Camps Elisis. Les línies 1 i 2 tenen andanes pels dos costats, mentre que el tèrminus de la línia 6 és una via única amb dues plataformes disposades en bucle; els passatgers baixen per l'andana esquerra i pugen per l'andana dreta. Els trens surten immediatament d'aquesta estació i fan una parada més llarga a Kléber.
L'estació de metro va ser inaugurada el 1900, mentre que l'estació de l'RER, a 30 metres més de profunditat, va ser oberta el 1970.
Plantilla:Línia 2 del metro de París Plantilla:Línia 6 del metro de París
# It Chapter Two

It Chapter Two és una pel·lícula estatunidenca de terror sobrenatural de 2019 i la seqüela de la pel·lícula de 2017 It, totes dues basades en la novel·la de 1986 de Stephen King. El film està dirigit per Andy Muschietti i escrit per Gary Dauberman. La història té lloc al 2016, 27 anys després del primer film, i és protagonitzada per Jessica Chastain, James McAvoy, Bill Hader, Isaiah Mustafa, Jay Ryan, James Ransone, i Andy Bean com les versions adultes del Losers' Club. Jaeden Martell, Sophia Lillis, Finn Wolfhard, Chosen Jacobs, Jeremy Ray Taylor, Jack Dylan Grazer, i Wyatt Oleff reprenen els seus papers dels jóvens Losers, mentre que Bill Skarsgård torna com a Pennywise el Pallasso que Balla. S'ha subtitulat al català.
Les converses per a començar una seqüela d'It van començar el febrer de 2016. El setembre de 2017 New Line Cinema va anunciar que seria estrenada el setembre de 2019, amb Dauberman escrivint el guió i Muschietti dirigint-la. El rodatge va començar el juny de 2018, a Pinewood Toronto Studios i en localitzacions de Port Hope, Oshawa, i Toronto (Ontario), i va acabar el 31 d'octubre de 2018. La pel·lícula va ser produïda per New Line Cinema i Vertigo Entertainment.
It Chapter Two es va preestrenar al Regency Village Theater de Los Angeles el 26 d'agost de 2019, i es va estrenar als cinemes dels Estats units de la mà de Warner Bros. Pictures el 6 de setembre de 2019. It Chapter Two va rebre crítiques de tot tipus dels crítics, amb elogis per a les seues actuacions (particularment de Hader i Skarsgård) i per a la temàtica, tot i que les crítiques tenien com a objectiu la durada del metratge i el tindre escenes d'esglais més fluixes que les de la preqüela. La seua fidelitat a la novel·la també va atreure tant elogis com crítiques.

## Referències

* ↑ «It Chapter Two». Goita què fan, ara!. [Consulta: 16 maig 2024].
* ↑ Schaffstall. «'It: Chapter Two': What the Critics Are Saying». The Hollywood Reporter, 03-09-2019. [Consulta: 5 setembre 2019].

## Enllaços externs

* It Chapter Two a The Numbers (anglès)
# Amphilius pulcher

Amphilius pulcher és una espècie de peix de la família dels amfílids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Gabon.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* 1 2 BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313. ISBN 0-86622-131-X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Pellegrin, J. 1929. Siluridé et Cyprinodontidé nouveaux du Gabon recueillis par M. A. Bandon. Bull. Soc. Zool. Fr. v. 54: 640-643.
* Skelton, P.H. i G.G. Teugels, 1986. Amphiliidae. p. 54-65. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Skelton, P.H., 1992. Amphiliidae. p. 450-467. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França. PDF (anglès)
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Baicalasellus baicalensis

Baicalasellus baicalensis és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un endemisme del llac Baikal, el qual viu a 3-20 m de fondària sobre substrats pedregosos.

## Referències

* ↑ Stammer, Hans-Jürgen, 1932. Zur Kenntnis der Verbreitung und Systematik der Gattung Asellus, insbesondere der mitteleuropäischen Arten (Isopoda). Zoologischer Anzeiger, vol. 99, núm. 5/6. 113-131. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 24 juny 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Did European waterlice (Asellidae) originate from Lake Baikal? Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Birstein, Y. A., 1951. Freshwater asellid isopods (Asellota) Fauna SSSR Rakoobraznye. Moscou-Leningrad, AN SSSR Publ. T.7. Núm.5. 142 pp. (En rus).
* ↑ Sherbakov, D. Yu, 1999. Molecular phylogenetic studies on the origin of biodiversity in Lake Baikal. Tree, vol. 14. Núm. 3, pàgs. 92-95.
* ↑ Vekhoff, N. V., 1994. Waterlice from the extra-tundra areas of Siberia and the Far East of Russia, with notes on systematics and zoogeography. (Crustacea, Isopoda, Aselidae). Arthropoda selecta 3 (3-4): 21-31.
* ↑ Weinberg I., Glyzina O., Weinberg E., Kravtsova L., Rozhkova N., Sheveleva N., Natyaganova A., Bonse D., Janussen D., 2004. Types of interactions in consortia of Baikalian sponges. A: Pansini M., Pronzato R., Bavestrello G., Manconi R. (eds). Sponge science in the new millennium. Boll Mus Ist Biol Univ Genova 68: 655-663. «PDF».
* ↑ ФАУНА ВОДЯНЫХ ОСЛИКОВ (CRUSTACEA, ISOPODA, ASELLIDAE) ПРЕСНЫХ ВОД ДАЛЬНЕГО ВОСТОКА И СОПРЕДЕЛЬНЫХ ТЕРРИТОРИЙ (Fauna d'aigua dolça (Crustacea, Isopoda, Asellidae) de l'Extrem Orient i terres adjacents) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (rus)

## Bibliografia

* Dynesius, M. i Jansson, R., 2000. Evolutionary consequences of changes in species' geographical distributions driven by Milankovitch climate oscillations. PNAS, vol. 97, núm. 16, pàgs. 9115-9120.
* Henry, Jean-Paul i Guy Magniez, 1970. Contribution a la systématique des asellides (Crustacea, Isopoda). Annales de Spéléologie, vol. 25, núm. 2. 335-367.
* Martens, K., 1997. Speciation in ancient lakes. Tree, vol. 12. Núm. 5, pàgs. 177-182.
* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.
# Gwendal

Gwendal és un grup de música cèltica d'origen bretó.

## Història

La banda es forma en 1972 per iniciativa de Youenn le Berre i Jean-Marie Renard. El primer àlbum no es va fer esperar, i va sortir a la venda el 1974 amb el nom d'"Irish Jig". Des del primer moment es pot apreciar que aquest grup compta amb una gran multiplicitat d'influències, des de la música tradicional irlandesa fins al rock passant pel jazz i la música clàssica. L'èxit va ser rotund quant a crítica de mitjans especialitzats i quant a vendes, cosa que duu al grup a publicar el seu segon LP tan sols un any més tard amb el títol de "Joe can't reel". En aquesta obra es produïx la primera aparició del violí elèctric de Robert Le Gall, i compta amb les il·lustracions de Claire Bretécher.
A la fi d'aquest any Gwendal incorpora la bateria a les seves composicions, amb el músic Arnaud Rogers. El tercer LP, "Rainy day", comptava amb il·lustracions de Bilal. El quart treball, "4", surt a la venda en 1979 i és el més proper al rock progressiu i al jazz. A començaments dels anys 80 Gwendal publica el seu primer disc en directe, gravat en un concert fet a Madrid. L'evolució del grup és tremenda, i en aquest període hi ha alguns canvis. Jean-Marie Renard deixa de costat l'apartat musical i es converteix en el mànager del grup, sent reemplaçat per François Ovide. A més, Paul Fort entra en el combo per a fer-se càrrec dels sintetitzadors, mentre que Pascal Sarton pren les regnes del baix. També el bateria és substituït, per David Rusaouen.
Després de tots aquests canvis el sisè disc de Gwendal, "Locomo" (1983), té uns aires una mica diferents. "Danse la Musique" segueix amb aquesta dinàmica, i més encara després del canvi de Robert le Gall, que deixa el violí en favor del baix. En 1989 publiquen "Glen River", que oferix unes influències molt setanteres i que obté el premi de l'Acadèmia Charles Cros. El pròxim disc trigaria sis anys a arribar, i "Pan Ha Diskan" (1995) dona un gir radical amb la inclusió d'instruments i ritmes africans i indis. A partir d'aquí Gwendal entra en un període de repòs en el qual els seus membres donaran regna a projectes més personals i treballaran per separat. No obstant això, el 2003 torna a l'activitat amb la inclusió de Ludovic Mesnil i Donen Ar Braz, que es materialitza en 2005 amb "War Raog".

## Discografia
### Discs

* Irish Jig (1974)
* Joe can't reel (1976)
* Rainy day (À vos désirs) (1977)
* 4 (Les mouettes se battent) (1977)
* En concert (1981)
* Locomo (1983)
* Danse la musique (1985)
* Glen river (1989)
* Pan Ha Discan (1995)
* War Raog (2005)
* Live in Getxo (2016)

### Recopilatoris

* Les Plus Belles Chansons de Gwendal (1994)
* Aventures Celtiques (1998)

## Enllaços externs

* Web oficial del grup Arxivat 2011-08-30 a Wayback Machine.
# Amortització

L'amortització és un terme econòmic i comptable, referit al procés de distribució en el temps d'un valor durador. Addicionalment s'utilitza com a sinònim de depreciació en qualsevol dels seus mètodes.
S'empra referit a dos àmbits diferents gairebé oposats: l'amortització d'un actiu o l'amortització d'un passiu. En ambdós casos es tracta d'un valor, habitualment gran, amb una durada que s'estén a diversos períodes o exercicis, per a cada un dels quals es calcula una amortització, de manera que es reparteix aquest valor entre tots els períodes en els que roman.
La fórmula de l'amortització és:
    $P\,=\,A\left[{\frac {1-\left({\frac {1}{1+{\frac {r}{n}}}}\right)^{nt}}{\frac {r}{n}}}\right]$, que és equivalent a
    $P\,=\,A\left[{\frac {1-\left(1+{\frac {r}{n}}\right)^{-nt}}{\frac {r}{n}}}\right]$
on: P és la quantitat principal prestada, A és la quantitat periòdica a pagar, r és el tipus d'interès anual nominal, n són els períodes de meritació d'interessos, és a dir, el nombre total de pagaments anuals, i t són els anys.

## Món aglosaxó: Amortization, Depretiation i Depletion

En el món comptable anglosaxó, l'amortització comptable es refereix a la sistemàtica reducció de valor al llarg de la seva vida útil dels únicament béns intangibles (sovint la propietat intel·lectual com les patents, les marques i els copyrights) mentre que el concepte depreciació es reserva únicament als béns tangibles que perden valor pel seu ús diari i l'obsolescència. Així mateix aquests dos, Amortization i Depretiation es diferencien de Depletion, referit aquest a la sistemàtica reducció de valor al llarg de la seva vida útil d'un bé natural taxable.

## Enllaços externs

* Explicació senzilla i bàsica de l'amortització
* Biblioteca Virtual d'Economia (castellà)
* Calculadora per l'Amortització de Préstecs bancaris (per mes) (castellà)
* Calculadora per l'Amortització de Préstecs bancaris (per any) (castellà)
* Pla d'amortització (castellà)