OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pont Rio-Niterói

El Pont President Costa i Silva, més conegut com a Pont Rio-Niterói, es troba localitzat en la badia de Guanabara, estat de Rio de Janeiro, Brasil.
L'enllaç carreter va ser finalitzat el 4 de març de 1974, amb una extensió completa de 13,29 km, dels quals 8,83 km són sobre l'aigua de la badia de Guanabara, i el seu punt més alt arriba als 72 metres d'altura i circulen sobre ell aproximadament 140.000 vehicles per dia en fluxos normals segons la concessionària del pont, Ponte SA. És considerat actualment com el major pont de formigó pretesat de l'Hemisferi Sud i el setè més gran pont del món.
# Joinville Esporte Clube

El Joinville Esporte Clube és un club de futbol brasiler de la ciutat de Joinville a l'estat de Santa Catarina.

## Història

El Joinville va ser fundat el 29 de gener de 1976, després de la fusió de l'América Futebol Clube i el Caxias Futebol Clube. L'América FC havia estat fundat el 1914 i s'havia anomenat CF Joinvilense. El Caxias FC havia nascut el 1920.
L'època daurada del club va ser als anys vuitanta, quan guanyà vuit campionats estatals consecutius.

## Palmarès

* 12 Campionat catarinense: 1976, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1987, 2000, 2001

## Enllaços externs

* Web oficial del club
# Spondias dulcis

L'ambarel·la (Spondias dulcis, abans Spondias cytherea), és el fruit tropical d'un arbre dit prunier o pommier o arbre de Cythère en francès.

## Noms a tot el món

Rep molts noms comuns com ara ambarella en castellà, italià i anglès; golden apple (Grenada, Barbados i Guyana), june plum (Jamaica i les Bermudes) o golden plum (Belize) en anglès; eriba, jobo Indio (Veneçuela), juplón (Costa Rica), mangotín (Panamà), manzana de oro (República Dominicana) o ciruela del Pacífico en castellà; cajá-manga i cajarana (Brasil i São Tomé i Príncipe) o cajá, taperebá-do-sertão, cajá-anão en portuguès; ponm sitè o prin sitè en els criolls de base lexical francesa (Haití, Dominica, Saint Lucia, Martinica, Guadalupe, Trinitat i Tobago); quả cóc al Vietnam, ម្កាក់ /məkaʔ/ a Cambodja, amra a Bangladesh, etc.

## Descripció

Arbre de creixement ràpid pot arribar a fer 18 m d'alt. El seu lloc d'origen és a Melanèsia i Polinèsia. És un arbre caducifoli amb fulles pinnades de 20 a 60 cm de llarg compostes amb folíols. Les flors són poc vistoses en panícules terminals. Els fruits són ovals de 6.25-9 cm de llarg. Pesen vora mig quilo.
Es cultiva a Jamaica del 1782 ençà, a Cuba, Haití, la República Dominicana i també de Puerto Rico a Veneçuela.

## Usos

El fruit es pot menjar cru o cuinat, fer-ne una salsa o fer-ne un suc.

## Referències

* ↑ http://eol.org/pages/596822/names/common_names
* Morton, J. Ambarella. 1987. Center for New Crops & Plant Products. Purdue University. http://www.hort.purdue.edu/newcrop/morton/ambarella_ars.html.
# Square Louvois

L'square Louvois és una plaça de París, situada al 2n districte. Deu el seu nom a l'antic hotel del marquès de Louvois.
La plaça ocupa l'emplaçament de la sala de la rue de Richelieu de l'òpera de París. El 1820, el duc de Berry fou assassinat a la sortida de l'Òpera. Nebot del rei Lluís XVIII i segon fill del comte d'Artois, futur Carles X, era l'única persona que encara podia donar un hereu a la família reial. Maria Carolina de Borbó-Sicília donà tanmateix a llum a Enric d'Artois set mesos més tard.
L'Òpera fou destruïda per construir-hi al seu lloc una capella, projecte abandonat després de la revolució de 1830.
El 1844, l'arquitecte francès Louis Visconti va realitzar, a petició de Lluís Felip I, la font Louvois. Està composta d'escultures femenines realitzades per Jean-Baptiste Klagmann que simbolitzen quatre grans rius francesos: el Sena, la Garona, el Loira, i la Saona.
El lloc ha estat reorganitzat en plaça per l'arquitecte Gabriel Davioud i l'enginyer Jean-Charles Alphand que va condicionar diversos espais verds sota Napoleó III. La plaça que s'estén sobre 1925 m² va ser inaugurada el 15 d'agost de 1859, en ocasió de la festa de Napoleó III, al mateix temps que el pont de Solférino (l'actual passerelle Léopold-Sédar-Senghor).

## Localització

La plaça està emmarcada per la rue de Louvois al nord, la rue de Richelieu a l'est, la rue Rameau al sud i la rue Lully a l'oest. Està situada davant la Biblioteca nacional de França. El segon districte, que és el districte de París que compta amb la superfície més petita d'espais verds, compta amb una altra plaça, l'square Jacques-Bidault.

## Notes i referències

* (francès) Insecula Arxivat 2011-09-04 a Wayback Machine.. Consultat el 2 de juliol de 2008.
* Hughes Marcouyau, Marie-Hélène Levadé, Les fontaines de Paris, Capítol Dotze, (ISBN 2915345058), pàg. 82

## Enllaços externs

* Le square Louvois a la web Paris.fr Arxivat 2009-09-01 a Wayback Machine.
# Stabæk Fotball

L'Stabæk Fotball és un club de futbol noruec de la ciutat de Bærum. És la secció de futbol del club Stabæk IF.

## Història

El club nasqué el 16 de març de 1912. El seu primer gran èxit fou la copa noruega de 1998, derrotant el Rosenborg BK 3-1 a la final. El seu segon títol fou la lliga de l'any 2008.

## Palmarès

* Lliga noruega de futbol:
** 2008
* Copa noruega de futbol:
** 1998
* Superfinalen:
** 2009

## Referències

* ↑ «Norway - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Seguidors (Stabæk Support)
# Steinau (Delvenau)

L'Steinau és un petit riu de Slesvig-Holstein d'uns 30 km de llargada que venç un desnivell de 60 metres. Neix al mig d'uns prats húmits al sud de Talkau i desemboca al canal Elba-Lübeck a Büchen. Fins a la construcció del canal Elba-Lübeck a la fi del segle xix, era un afluent del Delvenau, entre el canal i el Delvenau queda un petit tram del llit original del riu. Banya els municipis de Talkau, Havekost, Sahms, Klein i Gross Pampau, Nüssau i Büchen. Des del 2005 s'ha iniciat un llarge projecte de renaturalització, que a més contribuirà a una millor protecció contra les aigües altes.

## Afluents

* Ellernbek
* Klein Talkauer Au
* Hagedornbek
* Müssener Mühlenbek
* Pampau
* Bek (Schulendorfer Bek)
* Scheidebach
* Rülau

## Referències

* ↑ «Bearbeitungsgebiet Elbe-Lübeck-Kanal Süd (22)» (en alemany). Govern de Slesvig-Holstein. [Consulta: 6 abril 2018].
* ↑ «Steinau Vorbild für Hochwasserschutz im Kreis» (en alemany). Lübecker Nachrichten, 12-01-2018.
* ↑ «Umgestaltung der Pötrauer Mühle bei Büchen zur Herstellung der ökologischen Durchgängigkeit der Steinau» (pdf) (en alemany). Gewässerunterhaltungsverband Steinau/Büchen, 2008. Arxivat de l'original el 2016-07-30. [Consulta: 6 abril 2018].

## Enllaços externs

* Hebben, Andreas. «Àlbum de fotos del riu». Arxivat de l'original el 2018-04-06. [Consulta: 6 abril 2018].
# Straight edge

L'straight edge és un estil de vida i un moviment musical que es va iniciar dins de la subcultura del hardcore punk estatunidenc al final de la dècada del 1970, en què els seus seguidors fan un compromís d'abstenir-se de beure alcohol, fumar i consumir drogues. En alguns casos també es comprometen al veganisme i a practicar sexe exclusivament monògam. Va ser una reacció directa a l'autodestrucció i el nihilisme present al punk. El terme straight edge prové de la cançó «Minor Threat» de la banda de Washington DC Minor Threat.

## El símbol de la «X»

La «X» es porta normalment com una marca al dors de les dues mans. Segons una sèrie d'entrevistes fetes per Michael Azerrad, la X de l'straight edge apareix en la gira del grup Teen Idles per la costa oest dels Estats Units l'any 1980. Teen Idles estaven programats per tocar al Mabuhay Gardens de San Francisco, però quan el grup va arribar, el gerent del club va descobrir que tots els membres eren menors de 21 anys, edat mínima per beure alcohol legalment. Així que per no anul·lar el concert la gerència va marcar a cada component del grup amb una X negra per advertir al personal del club que no es servís alcohol als músics. Al tornar a Washington DC, el grup va suggerir a diversos clubs i locals fer el mateix, així els joves menors d'edat podien assistir als seus concerts sense problemes legals. Poc després la marca va ser associada amb l'estil de filosofia straight edge.
La X s'utilitza també per abreviar straight edge (sXe), atès que la X sona semblant a edge en anglès. La X també s'utilitza en l'abreviació de la paraula hardcore (hXc).
Una variant va ser la triple X, creada pel bateria Jeff Nelson, de Minor Threat. Interpretada després d'una X per cada doctrina. (No Alcohol, No Drogues, No Sexe) o (No Alcohol, No Tabac, No Drogues).

## Vegeu també

* Abstèmia
* Cultura de l'alcohol

## Referències

* ↑ «Cinco anarquistas detenidos por ataques a bancos y nexos terroristas». El País, 05-11-2015 [Consulta: 18 maig 2018].
* ↑ Krist, Josh «White Punks on Hope». Phoenix New Times, 22-08-1996 [Consulta: 18 maig 2018].
* ↑ Cogan, Brian. The Encyclopedia of Punk. Nova York: Sterling, 2008, p. 317. ISBN 978-1-4027-5960-4.
* ↑ «'Straight edge', la vida en línea recta». El País [Madrid], 20-04-2017. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «45 segundos bastan para hacer una promesa de por vida». PlayGround, 06-02-2018. Arxivat de l'original el 2019-02-12. [Consulta: 11 febrer 2019].
# Strasbourg IG

L'Strasbourg IG és un club de bàsquet francès de la ciutat d'Estrasburg fundat el 1928. En la temporada 2013-2014 va disputar la Lliga francesa de bàsquet i l'Eurolliga de bàsquet.

## Història

El 1928 Robert Heckmann funda l'Sportive d'Illkirch-Graffenstaden. L'èxit més gran del club es va assolir el 2005 amb el Campionat de França.

## Pavellons

L'Strasbourg IG disputa els seus partits com a local al pavelló Rhenus Sport, que té una capacitat per més de 6.000 espectadors.

## Plantilla temporada 2013-2014

* Plantilla temporada 2013/2014
* Axel Toupane (6)
* Jérémy Leloup (9)
* Paul Lacombe (10)
* Louis Campbell (13)
* Romain Duport (15)
* Tim Abromaitis (21)
* Kevin Murphy (55)
* Pierre Tavano, entraîneur adjoint
* Nebojsa Bogavac, entraîneur adjoint

## Referències

* ↑ Directoire(francès)
* ↑ Staff Tecnique(francès)
* ↑ Histoire Arxivat 2013-08-14 a Wayback Machine.(francès)
* ↑ Rhenus Arxivat 2013-07-21 a Wayback Machine.(francès)

## Enllaços externs

* Strasbourg IG - Lloc web oficial
# Església de Nostra Senyora de l'Assumpció de Vilafranca de Lauraguès

L'església de Nostra Senyora de l'Assumpció és un temple gòtic situat a Vilafranca de Lauraguès, al departament francès de l'Alta Garona. Va ser fundada al segle xiii per Alfons de Poitiers i Joana de Tolosa.
La torre de l'església va ser catalogada com a monument històric l'any 1927.

## Història

Aquesta església va ser creada l'any 1262 després de la croada contra els albigesos, que eren considerats heretges per l'Església catòlica. Aquest monument va ser construït davant del "camí reial", que es va acabar convertint en el "carrer principal" després de la Revolució.
L'any 1285 durant la Croada contra la Corona d'Aragó, el rei Felip III, la reina Maria de Brabant, homes d'armes i agents del rei van fer una parada a Vilafranca, i el rei i la seva dona van visitar l'església i van pregar per la seva tia Joana de Tolosa, fundadora de l'església.
A l'Edat Mitjana, l'assemblea comunitària s'allotjava a l'església de Nostra Senyora de l'Assumpció. Al segle XVI es van fer diverses visites pastorals que van permetre conèixer el traçat de l'església en diferents moments.
Una Santíssima Trinitat de pedra sorrenca, antigament al costat dret de la façana de l'església, ara es troba a l'interior.
A la paret del campanar hi ha niuades tres campanes (com a la majoria de parets d'espadanya). Una campana d'aquest campanar és del 1548, una altra del 1584 i la tercera no consta (les campanes poden haver estat modificades des d'aleshores).

## Descripció
### Exterior

La façana té un campanar d'espadanya fortificat de tipus tolosà, travessat per dos pisos amb finestrals. El campanat d'espadanya està emmarcat per dues torres octogonals. En l'eix del campanar hi ha la porta d'entrada de forma ogival. L'arquivolta està formada per tres arcs decorats amb petits capitells. Aquests capitells estan formats per dos nivells de fullatge. La separació entre el nivell de la volta i el primer pis del campanar està marcada per una banda dentada. Els dos pisos estan perforats cadascun per tres vans amb arcades en forma de mitra.

### Interior

L'església és de nau única amb voltes gòtiques baixes i una ampla cúpula també anomenada nau. A l'absis hi ha un retaule del segle XV.
Està feta de maons que es van coure a la fàbrica senyorial de rajoles de Vilafranca. La particular argila del Lauraguès adquireix un color rosat. Aquesta particularitat de color s'anomena en francès "Chafrénad".
Una estàtua policromada representa el pas de la Visitació del Nou Testament; aquesta estàtua és molt probablement de principis del segle XVI.

## Referències

* 1 2 «Église Notre-Dame-de-l'Assomption de Villefranche-de-Lauragais en Haute-Garonne» (en francès). Musée du Patrimoine. [Consulta: 3 gener 2023].
* ↑ «Eglise» (en francès). Ministeri de Cultura de França. [Consulta: 3 gener 2023].
* ↑ «Église Notre-Dame-de-l'Assomption» (en francès). http://campaners.com/.+[Consulta: 3 gener 2023].
* 1 2 «Eglise à Villefranche-de-Lauragais» (en francès). Monumentum. [Consulta: 3 gener 2023].

## Vegeu també

* Gòtic llenguadocià
# Església de Nostra Senyora dels Miracles d'Avinhonet

L'església de Nostra Senyora dels Miracles és una temple d'estil gòtic situada Avinhonet de Lauraguès, al departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Història

L'església va ser construïda al segle xiv i va ser inscrita com a monument històric el 18 de novembre de 1926. Està construïda al mateix lloc on hi havia l'antiga església romànica, destruïda el 1355 pel Prínceo Negre.
A l'interior s'hi pot veure un quadre de 1631, col·locat al fons de l'església, que evoca la matança d'Avinhonet perpetrada el 28 de maig de 1242 contra els membres de la cort de la inquisició que es trobaven allotjats al castell d'Avignonet, avui desaparegut.

## Arquitectura
### Esterior

L'església té un campanar de més de 40 metres d'alçada. És octogonal a partir del tercer pis, ja que està bastit sobre un pla quadrat. Està flanquejat per una elegant torreta d'escales a l'angle sud-oest. El corona una agulla ornamentada amb crochets de 10 metres d'estil gòtic.
Una campana de bronze del campanar que data del segle XVI està catalogada com a monument històric des del 1946.

### Interior

El temple és d'una sola nau amb volta de creueria. Es classifiquen com a monuments històrics els següents elements interiors:
* El quadre dels màrtirs d'Avinhonet rebuts al cel (segle XVII o XVIII).
* Manuscrit de la Butlla Papal de Pau III de 1538.
* L'altar major, (estil regència) el tabernacle, el retaule i el baldaquí (segle xviii).
* El sagrari i retaule de la Mare de Déu del Rosari (segle XVII o XVIII).

## Referències

* 1 2 «Église Notre-Dame des Miracles» (en francès). Ministeri de Cultura de França. [Consulta: 24 març 2022].
* 1 2 3 «Patrimoine. Avignonet-Lauragais : l'église Notre Dame des Miracles et le massacre des inquisiteurs» (en francès). Vox du Midi, 19-01-2020. [Consulta: 24 març 2022].
* ↑ «Cloche» (en francès). Ministeri de Cultura de França. [Consulta: 24 març 2022].
* ↑ «tableau : martyrs d'Avignonet reçus au ciel (les)» (en francès). Ministeri de Cultura de França. [Consulta: 24 març 2022].
* ↑ «Manuscrit» (en francès). Ministeri de Cultura de França. [Consulta: 24 març 2022].
* ↑ «Autel, tabernacle, retable, baldaquin (maître-autel, style Régence)» (en francès). Ministeri de Cultura de França. [Consulta: 24 març 2022].
* ↑ «Tabernacle, retable : Vierge au rosaire avec saint Dominique et sainte Rosa» (en francès). Ministeri de Cultura de França. [Consulta: 24 març 2022].

## Vegeu també

* Gòtic llenguadocià
# Església de Nuestra señora del Remedio

L'Església de Nuestra señora del Remedio és un temple catòlic del municipi de Toril y Masegoso construït a principis del segle xviii.

## Descripció

És una construcció que presenta carreus de pedra en les cantonades i maçoneria en la resta del mur. L'edifici presenta tres naus de dos trams i creuer. La nau central està coberta amb volta de canó decorada amb llunetes, i les laterals amb voltes d'aresta. El creuer de l'edifici és coronat per una cúpula sobre 4 petxines que es troben decorades amb relleus. Aquests representen a Sant Joan Baptista i a Santa Quiteria i conserven restes de policromia. Presenta a més, un pòrtic amb ingrés a través d'un arc de mig punt. L'edifici també disposa d'una torre campanar al costat de l'atri de planta quadrada i dos cossos. En el segon cos s'obren quatre obertures de mig punt per situar-hi les campanes, però en l'actualitat només en disposa d'una. La campana actual, que prové de la fundició Roses de Silla (València), data de 1956 i està dedicada a la Nativitat. També disposa d'una matraca de fusta.

## Història

Les primeres referències de l'edifici religiós daten del 26 de novembre de 1684, quan Juan Gómez González i la seva dona Quiteria Domingo, residents en aquesta localitat, van fundar una capellania. L'església de Masegoso encara no era parròquia a finals del segle xvii, però surt registrada com a tal a principis del segle xviii. Va patir un important espoli i destrucció durant la guerra civil motiu pel qual només es conserven els relleus de les petxines.

## Referències

* ↑ TOMÁS LAGUÍA, César. Las iglesias de la Diócesis de Albarracín. (en castellà), 1964, p. 5-173 nº32.
* ↑ Alepuz Chelet, Joan. Campanarios, campanas y usos tradicionales de las campanas en la Sierra de Albarracín. (en castellà). CECAL, 2020, p. 259 -260. ISBN 978-84-09-21753-3.
# Església de Sant Feliu del Racó

L'Església de Sant Feliu del Racó és una església del poble de Sant Feliu del Racó, al municipi de Castellar del Vallès (Vallès Occidental). És una obra protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una església parroquial amb testimoni preromànic consistent en un pòrtic o atri simètric al campanar actual, sota el qual hi quedava una gran portalada d'arcs de ferradura, difícil de comprovar donat l'estat en què es va trobar. A cada costat de la porta hi havia dos arcs de pedra tosca i corresponien a les obertures d'un atri que era extern al temple.
De la primitiva església romànica queda solament el campanar, situat a la façana de ponent. És d'estil romànic llombard amb planta quadrada i dos nivells de finestres geminades. La decoració presenta arcuacions. A l'intradós de les finestres de la paret nord del campanar i sota el ràfec de la teulada que el cobreix, s'hi troben unes pintures, probablement coetànies, que simulen carreus irregulars. Aquest campanar romànic es troba en desús. L'església fou reformada el segle xviii, canviant-li l'orientació. L'església actual és del segle xix (1819) d'estil romà d'Orient, amb una sola nau, campanar esvelt i octogonal.
L'ara d'altar és paleocristiana, realitzada en marbre i amb nombroses grafies incises i escampades per tota la superfície i la motllura. Les seves mides són: 94,5 x 54,5 x 6 cm. Les seves mides la relacionen amb altres lapidaris romans trobats. Les grafies s'han erosionat molt degut a l'emplaçament anterior de l'ara, en un safareig o bassa. La troballa d'aquesta ara fa suposar un origen més remot al segle x de l'església.

## Història

En els segles x i xi Sant Feliu del Racó era conegut com a Sant Feliu de Valrà. L'any 920 l'església de Sant Feliu constava com a propietat del Monestir de Sant Cugat. A inicis de l'any 936, un precepte del rei Lutari confirma els béns de Sant Cugat del Vallès on hi figura l'església de Sant Feliu. Anys més tard, en el desembre de 1002, en la butlla de Silvestre II i en la de Joan XVIII, de novembre de l'any 1007, es torna a confirmar Sant Feliu del Racó com a béns de Sant Cugat. A partir del 1052 ja no es troba, en el cartulari de Sant Cugat, el nom de Valrà, sinó el de Sant Feliu de Castellar, figurant en una venda de l'any 1064, en que l'abat Andreu fa tractes amb Ramon Sans i la seva esposa, venent l'església de Sant Feliu de Castellar, amb les seves cases, terres, etc. a priori, pagant cada any una moneda d'or al monestir.
La parròquia actual és del segle xviii (1712) i celebra dues grans festes, la del patró Sant Feliu Africà, el quart diumenge d'agost i la de la copatrona Santa Quiteria, el 23 de maig quan s'hi celebra una benedicció de pans.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6
# Església de Sant Gregori Taumaturg

L'Església de Sant Gregori Taumaturg és un temple de culte catòlic situat al centre de la plaça homònima del barri de Sant Gervasi-Galvany de Barcelona.

## Història

El 1945, el bisbe Gregorio Modrego va crear la parròquia de Sant Gregori Taumaturg, instal·lada inicialment als baixos d'un edifici particular.
El 1954 es va col·locar la primera pedra del temple, les obres del qual, dirigides per l'arquitecte Bartomeu Llongueras, es van dur amb molta lentitud, i van estar paralitzades entre 1973 i 1993, quan foren represes per Jordi Bonet. Aquest va simplificar el projecte inicial, més alt i amb quatre campanars i una cúpula, i es va inaugurar el 1995.

## Descripció

Tot i que coneguda popularment com l'«església rodona», realment és de planta el·líptica. La façana principal recorda el Panteó de Roma, amb quatre grans columnes jòniques (entre les quals hi ha tres portes i tres grans òculs) que sostenen un entaulament amb la inscripció en llatí TEMPLUM SANCTI GREGORII THAUMATURGI, sobre el qual hi ha un frontó.
A l'interior cal destacar els vitralls abstractes dissenyats per Joan Vila i Grau, els figuratius de Pere Cànoves i la pintura de Joan Torras i Viver.

## Referències

* ↑ «Parcel·la cadastral 8031801DF2883A». Punt d'Informació Urbanística de Barcelona. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Parròquia de Sant Gregori Taumaturg». Guia BCN. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 3 4 «Església de Sant Gregori Taumaturg». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Enllaços externs

* «Església de Sant Gregori Taumaturg». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* «Parròquia de Sant Gregori Taumaturg (vídeo)». YouTube.
# Església de Sant Joan Baptista (l'Arbocet)

L'Església de Sant Joan Baptista és una església barroca de Vilanova d'Escornalbou (Baix Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església d'una sola nau amb volta de canó amb llunetes. Creuer amb cúpula. Porta barroca de finals del segle xviii, poc decorada. Dos ulls a la façana, un d'ells circular, que es troba al frontó superior. L'altre, de forma quasi oval, es troba damunt d'un arc de rajoles de descàrrega. Esvelt campanar als peus, amb torre de planta quadrada. Edifici d'obra de paredat amb reforços de carreu als angles i façana arrebossada.

## Història

Hi ha notícies documentals de l'església de l'Arbocet en 1751 com a sufragània de la parròquia de Riudecanyes. El 1787 depenia de la de Vilanova d'Escornalbou. El 1936 es va destruir tot el que contenia de valor, tret d'un calze.

## Referències

* 1 2

## Enllaços externs

* «Església de Sant Joan Baptista». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.