OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Índex espectral

En astronomia, l'índex espectral d'una font és una mesura de la dependència de la densitat del flux radiatiu sobre la freqüència. La freqüència donada $\nu$ i el flux radiatiu $S$, l'índex espectral $\alpha$ es dona implícitament per
    $S\propto \nu ^{\alpha }.$
Recordeu que si el flux no segueix una llei de potència en la freqüència, l'índex espectral en si mateix és una funció de la freqüència. Reordenant l'anterior, veiem que l'índex espectral està donat per
    $\alpha \!\left(\nu \right)={\frac {\partial \log S\!\left(\nu \right)}{\partial \log \nu }}.$
L'índex espectral també es defineix de vegades en termes de longitud d'ona $\lambda$. En aquest cas, l'índex espectral $\alpha$ es dona implícitament per
    $S\propto \lambda ^{\alpha },$
i a una freqüència donada, l'índex espectral es pot calcular prenent la derivada
    $\alpha \!\left(\lambda \right)={\frac {\partial \log S\!\left(\lambda \right)}{\partial \log \lambda }}.$
La convenció de signe oposat s'empra de vegades, en què l'índex espectral ve donada per
    $S\propto \nu ^{-\alpha }.$
L'índex espectral d'una font pot fer al·lusió a les seves propietats. Per exemple, utilitzant la convenció de signe positiu, un índex espectral de 0 a 2 en les freqüències de ràdio indica emissió tèrmica, mentre que un índex espectral negativa pronunciada indica típicament emissió de sincrotró.

## Índex espectral d'emissió tèrmica

A freqüències de ràdio (és a dir, a la baixa freqüència, límit de longitud d'ona llarga), on la Llei de Rayleigh-Jeans és una bona aproximació a l'espectre de la radiació tèrmica, la intensitat ve donada per
    $B_{\nu }(T)\simeq {\frac {2\nu ^{2}kT}{c^{2}}}.$
Prenent el logaritme de cada costat i prenent la derivada parcial respecte al rendiment $\log \,\nu$
    ${\frac {\partial \log B_{\nu }(T)}{\partial \log \nu }}\simeq 2.$
Utilitzant la convenció de signe positiu, l'índex espectral de la radiació tèrmica és, doncs, $\alpha \simeq 2$ en el règim de Rayleigh-Jeans. L'índex espectral s'aparta d'aquest valor a longituds d'ona més curtes, per a les quals la llei de Rayleigh-Jeans esdevé una aproximació cada vegada més inexacta, tendint cap a zero quan la intensitat arriba a un pic a una freqüència donada per la llei de desplaçament de Wien. A causa de la simple dependència de la temperatura del flux radiatiu en el règim de Rayleigh-Jeans, l'índex espectral de ràdio es defineix implícitament per
    $S\propto \nu ^{\alpha }T.$

## Referències

* ↑ Burke, B.F., Graham-Smith, F. (2009). An Introduction to Radio Astronomy, 3rd Ed., Cambridge University Press, Cambridge, UK, ISBN 978-0-521-87808-1, page 132.
* ↑ «Radio Spectral Index». Wolfram Research. [Consulta: 19 gener 2011].
# Ípsilon

L'ípsilon (en majúscules Υ, en minúscules υ) és la vintena lletra de l'alfabet grec. Té un valor numèric de 400. Deriva de la lletra fenicia vau. Quatre lletres de l'alfabet llatí derivaren de l'ípsilon: V, Y i, més tard, U i W.
La pronunciació era /u/ inicialment, però en grec clàssic va canviar a /y/ (el so de la u francesa o la ü alemanya). En grec modern es pronuncia /i/. En grec antic tenia versions llargues i curtes, però aquesta distinció s'ha perdut en el grec modern. En grec clàssic aquesta lletra anava acompanyada d'un so aspirat (equivalent a la hac h aspirada).
L'ípsilon participava com a segon element en els diftongs decreixents, que han evolucionat de diverses maneres; per exemple després d'alfa o èpsilon es pronuncia /f/ o /v/.
L'emperador romà Claudi proposà introduir una nova lletra a l'alfabet llatí amb un so aproximat al de l'ípsilon, però en comptes d'això la lletra Y fou adoptada finalment.
El nom de la lletra era simplement υ. Va canviar a "u psilon" (en grec, υ ψιλόν, "u senzilla") per a distingir-la de l'οι, que es pronunciava igual, /y/.
En grec modern aquesta lletra es pronuncia d'aquestes maneres:
* sola sona [i] (igual que iota o eta), exemple τυρί ([ti'ri], "formatge").
* el grup òmicron+ípsilon sona [u], exemple μου (['mu], "meu").
* rere alfa, èpsilon, o eta sona [v] (o [f] si segueix una consonant sorda), exemple αύριο (['avrjo], "demà").

## Ús

* En física l'ípsilon majúscula $\Upsilon$ denota un mesó. Cal escriure-la exactament $\Upsilon$ per evitar confusió amb la lletra llatina Y, que denota la hipercàrrega.
* En minúscula, s'usa per representar l'aproximant labiodental sonora a l'AFI.
Viccionari
# Òpera de Lviv

L'Òpera de Lviv està situada a Lviv, a Ucraïna. Va ser construïda entre 1897 i 1900, i era, al principi, anomenada Gran Teatre. És rebatejada amb el nom de la soprano Solomia Kruixelnitska l'any 2000.

## Història

La necessitat de disposar d'un teatre ve de finals del segle xix. En aquesta època, Lviv formava part d'Àustria-Hongria, i es diu oficialment Lemberg. És la capital de la província austríaca del Regne de Galitzia i Lodomèria.
El 1895, el director de l'Escola Superior d'Arts i Indústria de Lviv Zygmunt Gorgolewski guanya un concurs amb un projecte atrevit: una òpera sobre el riu Poltva. En el centre de la ciutat que s'està reconstruint completament, unes voltes de formigó cobriran el riu.
Zygmunt Gorgolewski s'encarrega de totes les obres de construcció de terres i de construcció. Els fonaments es confien a l'empresa de l'enginyer Ivan Levinski. La construcció comença el juny de 1897 i té una durada de 3 anys.
El teatre és construït d'estil clàssic, però utilitzant elements arquitectònics d'estil renaixement i barroc, a aquest esperit vienès anomenat pseudo-renaixement. Els ornaments, a l'interior i a l'exterior, evidencien l'art dels escultors (Pëtr Wojtowycz, A. Popel, E. Petch, T. Baroncz) i dels pintors (T. Popel, G. Gerasimovicz, T. Ribkobcki, S. Rosvadovski, C.Dembitskij, Stanislas Reichan.
L'Òpera va obrir el 4 d'octubre de 1900 i és anomenada Gran Teatre. El dia de la inauguració són presents l'escriptor Henryk Sienkiewicz, el compositor Ignacy Jan Paderewski i el pintor Henryk Siemiradzki. L'espectacle d'obertura és l'òpera dramàtica Yanek, de Wladyslaw Żeleński, el tema del qual és la vida dels habitants dels Carpats.
L'any 1934, el teatre tanca a causa de la crisi econòmica. És reobert l'any 1939, i pren el nom de Teatre-òpera nacional de Lviv. L'any 1956, rep el nom d'Ivan Franko i, l'any 1966, el nom d'Acadèmia.
Al final dels anys 1970, es tanca per a reconstrucció, després novament obert l'any 1984.
L'any 1999, en aquest teatre-opera té lloc una trobada de presidents dels països de l'Europa central i occidental.

## Referències

* ↑ «Théâtre de l'opéra et le ballet de Lviv». discover-ukraine.info.
* ↑ «Lvov». ukraine-for-business.com. Arxivat de l'original el 2013-02-09. [Consulta: 24 octubre 2019].
# Òpera de Zúric

L'Òpera de Zúric (en alemany, Opernhaus Zürich) és un teatre d'òpera de Zúric, situat prop del Bellevue i inaugurat el 1891.
El teatre es va construir per substituir l'Aktientheater (Teatre Antic) que va sucumbir davant un incendi. El seu nom original era Stadttheater. Els arquitectes van ser els del despatx de renom vienés Fellner & Helmer. Inicialment concebut per a teatre parlat i cantat, després de la inauguració del Schauspielhaus Zürich, es va limitar a la representació d'òpera, operetes i ballet.
Després de la seva renovació i ampliació entre 1982 i 1984, va ser reinaugurat amb les òperes Die Meistersinger von Nürnberg (Richard Wagner) i Der Kirschgarten (Rudolf Kelterborn).
    Òperes estrenades a l'Òpera de Zuric Any Data Compositor Obra 1917 11 de maig Ferruccio Busoni Turandot i Arlecchino o les finestres. 1922 10 de maig Othmar Schoeck Venus. 1932 10 de desembre Robert Stolz Venus in Seide. 1933 30 de setembre Robert Stolz Zwei Herzen im Dreivierteltakt . 1933 14 d'octubre Alexander Zemlinsky Der Kreidekreis. 1935 30 de març Eduard Künneke Herz über Bord. 1935 5 d'octubre Oscar Straus Drei Walzer 1936 18 de gener Emmerich Kálmán Kaiserin Josephine. 1937 2 de juny Alban Berg Lulu. 1938 28 de maig Paul Hindemith Mathis der Maler. 1942 13 de juny Arthur Honegger Jeanne d'Arc au bûcher. 1943 Paul Burkhard Casanova in der Schweiz. 1946 22 de juliol Heinrich Sutermeister Niobe. 1947 29 de març Paul Burkhard Tic-Tac. 1957 6 de juny Arnold Schönberg Moses und Aron. 1961 2 de juny Bohuslav Martinu The Greek Passion. 1967 26 de maig Heinrich Sutermeister Madame Bovary. 1975 Giselher Klebe Ein wahrer Held. 1977 5 de juny Rudolf Kelterborn Ein Engel kommt nach Babylon. 1984 Rudolf Kelterborn Der Kirschgarten. 1998 17 d'octubre Heinz Holliger Schneewittchen. 2005 12 de juny HK Gruber Der Herr Nordwind. 2005 20 de novembre Edward Rushton Harley.

## Intendents

* 1883-1896: Paul Schroetter
* 1901-1921: Alfred Reucker
* 1932-1947: Karl Schid-Bloss
* 1964-1975: Hermann Juch
* 1975-1986: Claus Helmut Drese
* 1986-1989: Christoph Groszer
* des de 1991: Alexander Pereira

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Opernhaus Zürich*
* Imatges del teatre en postals antigues i modernes
# Òssam

L'Òssam (búlgar: Осъм) és un riu del nord de Bulgària de 314 km de llargària. Té una conca de 2.820 km². És un afluent del Danubi. La seva conca de drenatge es troba entre la del riu Vit a l'oest i el sistema Yantra a l'est.

## Referències

* ↑ «ДУНАВСКИ РАЙОН - Поречието на р. Осъм». Arxivat de l'original el 2009-09-02. Поречието на р. Осъм
# Òxid d'urani

L'òxid d'urani és una molècula formada per àtoms d'urani i d'oxigen amb enllaç covalent, de manera que formen un òxid de l'element químic urani. A la Segona Guerra Mundial al bàndol alemany tenia el codi preparació 38, segurament pels subíndexs de la fórmula química de l'octòxid d'urani.
Existeixen diversos òxids del metall urani diferents segons amb quina valència estigui enllaçat aquest últim:
* Diòxid d'urani, UO₂: Urani amb valència IV. Usat com a combustible, amb el nom de UOX, a algunes centrals nuclears. El diòxid d'urani fet amb urani empobrit s'usa per a un altre combustible nuclear anomenat MOX.
* Triòxid d'urani, UO₃: Urani amb valència VI
* Tetraòxid d'urani o peròxid d'uranil, UO₂O₂ (o també UO₄)
* Octaòxid de triurani U₃O₈: És l'òxid d'urani més estable, usat com a combustible de les centrals nuclears. Es forma quan el diòxid d'urani UO₂ s'oxida amb l'oxigen de l'aire a altes temperatures, d'entorn dels 700 °C. Per al seu ús als reactors nuclears de les centrals es presenta en forma de galeta groga, que conté majoritàriament aquest producte però també d'altres. És present de manera natural al mineral torbernita, també conegut com a uranita i que és radioactiu.

## Referències

* ↑ Heavy water and the wartime race for nuclear energy, pàg. 135, de Per Dahl. Editat pel Institute of Physics, Londres, 1999. (anglès)
# Òxid de manganès(IV)

L'òxid de manganès(IV) o diòxid de manganès (fórmula química: MnO₂), és un òxid covalent del manganès. Conegut com a pirolusita, és l'òxid més important del manganès, però no el més estable. S'utilitza en pintures i vernissos per pintar vidres i ceràmica. I en l'obtenció de clor, iode i com despolaritzador en piles seques.
Reacciona amb el peròxid d'hidrogen i el descompon:
2H $_2$ O $_2$ + MnO $_2$ --> 2H $_2$ O + MnO $_2$ + O $_2$
Aquí l'òxid de manganès (IV) actua com a catalitzador.

## Vegeu també

* Pirolusita
# Tara Babulfath

Tara Babulfath (Huddinge, 3 de gener de 2006) és una judoka sueca, que competeix en la categoria del pes extra lleuger (actualment -48kg). Ha participat en 1 Olimpíada, guanyant la medalla de bronze als Jocs Olímpics de París. A més ha guanyat una medalla de bronze als Campionats del Món.
Amb 15 anys, Babulfath va guanyar l'or al Campionat d'Europa Cadet a Poreč 2022. Un any més tard, va guanyar la medalla de bronze en el Campionat del Món Cadet celebrat a Zagreb.
El 2024, amb només 18 anys, va fer el salt al circuit senior i va guanyar l'or al Grand Slam Bakú i el bronze al Grand Slam Tashkent. Als Campionats del Món de 2024 a Abu Dhabi, va guanyar el bronze, classificant-la per als Jocs Olímpics d'estiu de 2024.
Al torneig de judo de París 2024, va guanyar el bronze en la categoria de pes femení de 48 kg. Amb aquesta fita, es va convertir en la primera judoka sueca en guanyar una medalla en tota la història dels Jocs Olímpics. Tot i això, posteriorment va ser suspesa durant 3 mesos per queixar-se a l'àrbitre en les semifinals.

## Família

Tara Babulfath és filla del lluitador suec d'origen iranià Mohammad Babulfath, que va competir als Jocs Olímpics de 2004, i de la lluitadora Ida Hellström, que va guanyar quatre medalles de campionat del món.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Prova |
| 2024 | París | 3 | -48 kg |
| Campionat del Món ||||
| 2023 | Doha | 1/16 final | -48 kg |
| 2024 | Abu Dhabi | 3 | -48 kg |
| Campionat d'Europa ||||
| 2023 | Montepeller | 7a posició | -48 kg |
| 2024 | Zagreb | 1/16 final | -48 kg |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 27 febrer 2025].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). Olympics.com. [Consulta: 27 febrer 2025].
* ↑ «Day 2: The -48kg and -52kg women challenge their CVs» (en anglès). Federació Internacional de Judo, 04-08-2023.
* ↑ «Tara Babulfath om klarade OS-gränsen: ”Vill ta guld”» (en suec). Sveriges Television, 20-05-2024. Arxivat de l'original el 6 June 2024. [Consulta: 6 juny 2024].
* ↑ Löfgren, Christer. «OS-biljett i sikte efter Grand slam-guld för Tara Babulfath» (en suec). Svenska Judoförbundet, 19-02-2024. [Consulta: 2 març 2024].
* ↑ Johansson, Kristin. «Ny Grand Slam-medalj för unga talangen Tara Babulfath» (en suec). Svenska Judoförbundet, 01-03-2024. Arxivat de l'original el 19 May 2024. [Consulta: 2 març 2024].
* ↑ «Sweden's First Olympic Medal in Paris» (en anglès). Federació Europea de Judo, 27-07-2024.
* ↑ «After the Olympic Games Protest - Babulfath Suspended» (en anglès). Sweden Herald, 07-10-2024.
* ↑ Starke, Sören. «BABULFATH INFLUENCED BY SPORTING FAMILY SUCCESS» (en anglès americà). European Judo Union, 18-08-2021. Arxivat de l'original el 20 May 2024. [Consulta: 27 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Tara Babulfath a la Federació Internacional de Judo (anglès)
# Escut de Salto

L'escut de Salto, departament de l'Uruguai, va ser aprovat el 27 de juny de 1927. Presenta un oval, el camp superior esquerre del qual és blanc, amb un sol naixent d'or, i enmig del mateix una enclusa, un martell i un feix de vares.
El seu quarter superior dret és atzur amb una imatge de Minerva que sosté en la seva mà dreta el Destí; l'inferior, d'argent, presenta una cascada. L'oval està envoltat per una branca d'olivera (a la dreta) i una de roure (a l'esquerra). Sobre l'oval hi ha una llegenda, "Salto".

## Referències

* ↑ (castellà) Pàgina web de la Intendència Municipal de Salto (IMS) Arxivat 2014-10-07 a Wayback Machine.
# FC Gagra

El FC Gagra (en georgià: გაგრა) és un club de futbol de Geòrgia, que competeix actualment a la Erovnuli Liga.
El club té els seus orígens a Gagra, Abkhàzia. Va ser fundat a Tbilisi per l'exjugador i entrenador Goderdzi Chikhradze i el seu cosí el 2004 amb la idea de traslladar el club a Gagra però a causa del conflicte abkhazo-georgià, l'equip juga els seus partits a casa a Tbilisi. El FC Gagra és l'únic equip georgià ha guanyat dues vegades la Copa nacional des de la segona divisió.

## Història

El nou club es va formar com a FC Gagra l'any 2004 a la Regionuli Liga, on va assolir ràpidament l'ascens a la Pirveli Liga a la seva primera temporada..
Després de dos play-off d'ascens perduts, el tercer any jugant a la segona divisió georgiana va a conseguir l'ascens a primera. Després de dues temporades a primera va tornar a baixar per pujar l'any següent aconseguint, a més, el títol de Copa de Geòrgia. Després d'un altre descens, el FC Gagra va ser candidat habitual a l'ascens a la Erovnuli Liga tot i que acostumava a quedar-se a les portes. En canvi, també des de segona va tornar a guanyar una Copa de Geòrgia l'any 2020, guanyant-se el dret a participar a competicions europees.

## Participacions a competicions de la UEFA

| Competició | PJ | PG | PE | PP | GF | GC |
| UEFA Lliga Europa | 2 | 1 | 0 | 1 | 2 | 3 |
| UEFA Lliga Europa Conferència | 2 | 0 | 1 | 1 | 1 | 2 |
| Total | 4 | 1 | 1 | 2 | 3 | 5 |
| Temporada | Competició | Ronda | Club | Casa | Fora | Global |
| 2011–12 | UEFA Lliga Europa | Segona Ronda | Anorthosis Famagusta | 2–0 | 0–3 | 2–3 |
| 2021–22 | UEFA Lliga Europa Conferència | Primera Ronda | Sutjeska Nikšić | 1–1 | 0–1 | 1–2 |

## Palmarès

* 2 Copes georgianes de futbol:
** 2010-11, 2020
* Erovnuli Liga 2:
** 2 campionats: 2007–08, 2010–11
** 2 subcampionats: 2016, 2021
** 5 terceres places: 2005–06, 2006–07, 2014–15, 2018, 2020

## Jugadors destacats

* Tornike Okriashvili
* Giorgi Gabedava

## Referències

* ↑ Displaced Georgians keep memories alive with soccer in exile - Eurasianet
* ↑ «David Kipiani Cup 2011». RSSSF. [Consulta: 29 juliol 2024].
* ↑ «David Kipiani Cup 2020». RSSSF. [Consulta: 29 juliol 2024].
* ↑ «Georgia - List of Cup Winners». RSSSF. [Consulta: 29 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Final Copa David Kipiani 2011
* Final Copa David Kipiani 2020
* Web oficial de FC Gagra
# Psíquids

Els psíquids, arnes d'estoiɡ o moixells errants (Psychidae) són una família de lepidòpters ditrisis de la superfamília dels tineoïdeus (Tineoidea). Les erugues es protegeixen amb un estoig de seda al què s'hi adhereixen materials del seu entorn com ara sorra, líquens o materials vegetals.

## Característiques

Les espècies més menudes no ultrapassen 1 cm de llargada, però hi ha algunes espècies tropicals que poden arribar fins a 15 cm. La forma i els components de l'estoig varien segons l'espècie i els materials que hi hagi a la zona on es troba.

## Història natural

El nom d'arnes d'estoig el reben perquè les erugues es protegeixen amb una càpsula de seda adhesiva per fora i a la que ben aviat s'enganxen partícules vegetals, com trossets de palla o líquens, terra i pols. Així semblen un moixell de detrits o brutícia que va caminant, excepte durant l'estat de crisàlide. Els mascles emergeixen com a papallones menudes, però les femelles d'algunes espècies no tenen ales. Aquestes romanen al moixell tota la vida, ponen els ous a dintre i moren.
La majoria de les espècies de psíquids són inofensives. Les erugues de la majoria de les espècies mengen fulles, però hi ha espècies que poden menjar artròpodes, com la cotxinilla o pastereta Pseudaonidia duplex. Tot i això hi ha algunes que poden causar prejudicis als conreus de cítrics i a certs arbres, com l'acàcia.

## Taxonomia

Hi ha set subfamílies amb 1350 espècies. Hi ha hagut canvis sistemàtics recents i Scoriodytinae s'inclou ací, però no forma part del grup de manera natural.
Subfamília Epichnopteriginae
* Epichnopterix
Subfamília Naryciinae (de vegades a Taleporiinae)
* Dahlica Enderlein, 1912
* Diplodoma (de vegades a Narycia)
* Eosolenobia Filipjev, 1924
* Narycia
* Postsolenobia Meier, 1958
* Siederia
Subfamília Oiketicinae
* Apterona
* Canephora
* Cryptothelea (= Platoeceticus)
* Eumasia
* Eumeta
* Megalophanes
* Oiketicus
* Pachythelia
* Phalacropterix
* Ptilocephala
* Sterrhopterix
* Thyridopteryx
Subfamília Placodominae
* Placodoma
Subfamília Psychinae
* Luffia
* Psyche
Subfamília Taleporiinae
* Bankesia Tutt, 1899
* Brevantennia Sieder, 1953
* Eotaleporia Sauter, 1986
* Praesolenobia Sieder, 1954
* Pseudobankesia Meier, 1963
* Sciopetris Meyrick, 1891
* Taleporia
Subfamília Typhoniinae
* Typhonia
Incertae sedis
* Astala
* Basicladus
* Cebysa
* Coloneura
* Deborrea
* Eurukuttarus
* Hyalarcta
* Hyaloscotes
* Iphierga
* Kotochalia
* Metura
* Prochalia
* Scoriodyta
* Stichobasis
* Zamopsyche

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 27 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Bagworm, Fall Webworm or Eastern Tent Caterpillar? Arxivat 2010-09-17 a Wayback Machine., August 18, 2001. Sandra Mason, University of Illinois Extension. Accessed May 31, 2010.
* Bagworm Control, Photos and Video from University of Nebraska-Lincoln Extension Arxivat 2019-12-02 a Wayback Machine.
* Bagworm fact sheet from Penn State
* Psychids Arxivat 2011-07-09 a Wayback Machine. Accessed 2002-06-26
* Bagworm Silk cases
# Răzvan Raț

Răzvan Dinca Rat (Piatra-Olt, el 26 de maig de 1981) és un exjugador professional de futbol romanès que jugava com a lateral esquerre.

## Referències

* ↑ «Hammers seal Rat Signing». www.whufc.com. Arxivat de l'original el 2013-06-05. [Consulta: 31 maig 2013].
* ↑ «Razvan Rat - Players page». Romanian Soccer.ro.

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre Răzvan Raț a soccerbase.com
* Răzvan Raț - Lloc web oficial
# Mercè Izquierdo i Aymerich

Mercè Izquierdo i Aymerich (Barcelona, 1941) és una científica i professora catalana.
Es va llicenciar en Ciències a la UAB el 1963 i va ser professora de química a secundària. El 1970 va ser professora a la UAB i el 1982 esdevingué doctora en ciències. Des del 1987 va ser professora de Didàctica de les ciències i d'Història de la Química a la UAB. El 2021 n'és professora emèrita. S'ha dedicat principalment a la formació de professors de ciències, especialment de química, tant a primària com a secundària. Ha investigat sobre el llenguatge i la història de la química.
És la presidenta de Cristianisme al Segle XXI, on va agafar el relleu de Jaume Botey i Vallès.
El 2021 va rebre la creu de Sant Jordi "en reconeixement del seu llarg recorregut professional com a científica i de la seva trajectòria docent en els àmbits de l'ensenyament secundari, la universitat, la formació del professorat i la recerca pedagògica".

## Referències

* 1 2 «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 20 persones i 10 entitats» (en anglès). [Consulta: 1r desembre 2021].
* ↑ Mercè Izquierdo Aymerich, professora emèrita de la Universitat Autònoma de Barcelona i especialista en didàctica de les ciències Terminàlia, num 14, pàg. 31-35
* 1 2 Roureda, Mireia: "És molt raonable ser creient en la racionalitat del segle XXI" El Punt Avui, 28 agost 2021