OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bairdiella

Bairdiella és un gènere de peixos de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Cos allargat, oblong i comprimit.
* Musell curt i rom.
* Mentó sense barbons o porus.
* Boca de mida moderada i lleugerament obliqua.
* Dents còniques i petites.
* Preopercle serrat.
* Escates aspres.

## Distribució geogràfica

Es troba al Nou Món.

## Taxonomia

* Bairdiella armata (Gill, 1863)
* Bairdiella chrysoura (Lacépède, 1802)
* Bairdiella ensifera (Jordan & Gilbert, 1882)
* Bairdiella icistia (Jordan & Gilbert, 1882)
* Bairdiella ronchus (Cuvier, 1830)
* Bairdiella sanctaeluciae (Jordan, 1890)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Discover Life (anglès)
* ↑ Gill, T. N., 1863. Descriptive enumeration of a collection of fishes from the western coast of Central America, presented to the Smithsonian Institution by Captain John M. Dow. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 15: 162-174.
* ↑ Lacépède, B. G. E., 1802. Histoire naturelle des poissons. Historie naturelle des poissons. Tome Sixième. v. 4: i-xliv + 1-728, Pl. 1-16.
* ↑ Jordan, D. S. & C. H. Gilbert. 1882. Descriptions of nineteen new species of fishes from the Bay of Panama. Bulletin of the U. S. Fish Commission v. 1 (1881): 306-335.
* ↑ Jordan, D. S. & C. H. Gilbert. 1882. Descriptions of thirty-three new species of fishes from Mazatlan, Mexico. Proceedings of the United States National Museum v. 4 (núm. 237): 338-365.
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1830. Histoire naturelle des poissons. Tome cinquième. Livre cinquième. Des Sciénoïdes. Historie naturelle des poissons. Tome Sixième. v. 5: i-xxviii + 1-499 + 4 pp., Pls. 100-140.
* ↑ Jordan, D. S., 1890. Catalogue of fishes collected at Port Castries, St. Lucia, by the steamer Albatross, November, 1888. A: Scientific Results of explorations by the U. S. Fish Commission steamer Albatross. Proceedings of the United States National Museum v. 12 (núm. 789): 645-652.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
* Biodiversity Institute of Ontario (anglès)
# Diana López

Diana López (Houston, 7 de gener de 1984) és una esportista estatunidenca que competeix en taekwondo.
Va participar en dos Jocs Olímpics d'Estiu en els anys 2008 i 2012, obtenint una medalla de bronze en l'edició de Pequín 2008 en la categoria de –57 kg. Ha guanyat dues medalles al Campionat Mundial de Taekwondo en els anys 2005 i 2007.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2008 | Pequín ( R.P. de la Xina) | 3 | –57 kg |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2005 | Madrid ( Espanya) | 1 | –59 kg |
| 2007 | Pequín ( R.P. de la Xina) | 3 | –59 kg |

## Referències

* ↑ Diana López Arxivat 2009-09-15 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (en anglès).
* ↑ Diana López en Taekwondo Data (en anglès).
# Estació de Llíria

L'Estació de Llíria és una de les estacions del metro de València. És el terminal nord de la línia 2. L'Estació és arran de terra, a la mateixa entrada a la vila de Llíria des de la CV-50, al carrer de Juan Izquierdo.
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Llíria | fi de trajecte | | Benaguasil | Torrent Avinguda |

## Referències

* ↑ Plànol de línies i estacions de Metrovalencia
* ↑ Fitxa de l'estació
# Billy Gilman

William Wendell "Billy" Gilman III (Westerly, 24 de maig de 1988) és un artista de música country estatunidenc. És conegut pel seu senzill debut "One Voice", un èxit al Top 40 de la llista Billboard Hot 100 i al Top 20 a la llista Hot Country Songs el 2000. Ha publicat cinc àlbums, incloent-hi tres per Epic Nashville. El seu àlbum debut, One Voice, va ser certificat doble platí als Estats Units. El seu àlbum nadalenc Classic Christmas i el segon àlbum d'estudi Dare to Dream rebien el certificat d'or. El 2016 Gilman va presentar-se a l'onzena temporada de l'edició nord-americana de The Voice i hi va competir com a part de l'equip Adam Levine.

## Enllaços externs

* Billy Gilman - Lloc web oficial
# Cases Bertrand noves

Les Cases Bertrand noves són un conjunt arquitectònic situat al passeig de Bertrand, 1-11 de Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat), catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Història

Van ser construïdes entre el 1908 i el 1912 per als treballadors de la fàbrica Bertrand.

## Descripció

Són un conjunt de cases modernistes de planta baixa i un pis, adossades en filera. Les portes són dobles: l'exterior que dona al carrer és de fusta amb decoracions florals, La interior és de fusta i vitralls de colors. Al primer pis, la façana només té balcó i decoració esgrafiada amb motius florals. L'acabament de la façana és ondulat d'aire gaudinià amb ceràmica fragmentada de colors blau, verd i blanc. Les finestres també estan decorades amb ceràmica.

## Referències

* 1 2 3 «Cases Bertrand noves». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Vegeu també

* Cases Bertrand (Sant Feliu de Llobregat)
* Pisos Bertrand
* Cases Bertrand (Barcelona)

## Enllaços externs

* «Cases del passeig Bertrand». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Association Sportive Niamey

L'Association Sportive Niamey, o AS Niamey, és un club de Níger de futbol de la ciutat de Niamey. Fou tres cops campió nacional a la dècada dels vuitanta.

## Palmarès

* Lliga nigerina de futbol:
       1980, 1981, 1982
* Copa nigerina de futbol:
       1979, 1980, 1981

## Referències

* ↑ Perfil a wildstat.com
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2008-10-24. [Consulta: 21 octubre 2008].
* ↑ «Niger - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ «Niger - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 agost 2019].
# Estació de Machado

L'Estació de Machado és una de les estacions de la línia 3 del metro de València.
És una estació passant a la línia fèrria Rafelbunyol - València d'ample mètric. Aquesta estació es va construir l'any 1994 com a part del tram subterrani de la llavors nova línia Rafelbunyol - Albereda, inaugurada el maig de 1995, després del tancament del tram en superfície entre València-Pont de Fusta i Alboraia.
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Aeroport | Benimaclet | | Alboraia Palmaret | Rafelbunyol |
| Riba-roja | Benimaclet | ... | Alboraia Palmaret | Alboraia Peris Aragó |

## Situació

L'estació es troba al barri de Benimaclet de València, al bell mig del carrer Emili Baró al costat de la ronda nord. L'estació està situada al carrer Emilio Baró, sota terra. Allà s'aixequen les andanes a banda i banda de les vies. Dona servei a l'Estadi Ciutat de València.

## Accessos

* C/Emili Baró-C/Ismael Merlo
* C/Emili Baró-C/Sarcet
* C/Humanista F. Furió
* C/Emili Baró-C/Masquefa
* C/Emilio Baró-C/Ismael Merlo

## Referències

* ↑ «Metrovalencia refuerza el servicio este domingo para el encuentro de Liga entre Levante y Real Madrid» (en castellà). El Periòdic, 21 agost 2021. [Consulta: 28 novembre 2021].
# Baixada de Sant Miquel

La Baixada de Sant Miquel és un carrer de Barcelona, el qual, com totes les baixades, correspon a una sortida de la ciutat a través d'un esvoranc fet a la muralla romana.

## Etimologia

El nom li ve donat per una imatge de l'arcàngel Miquel que hi havia damunt del portal d'entrada a la baixada, al xamfrà amb el carrer d'Avinyó.

## Número 8, Palau dels Comtes de Centelles

És un palau construït amb carreus de pedra de Montjuïc per Lluís de Centelles entre la fi del segle XV i els inicis del xvi, sobre una construcció del segle xiii.
La façana presenta una porta de dovelles i finestres emmotllurades, algunes reconvertides en balcons. Com tots els edificis gòtics, l'element central és el pati amb escala oberta formant una galeria; el primer tram d'arcades és un afegitó del segle xix, que condueix a la porta renaixentista que dona accés al pis principal. Al vestíbul, hi podem veure l'escut dels Centelles.
El palau va ésser la residència de la família Centelles, emparentada a mitjan segle xix amb els ducs de Solferino, nom amb què, de vegades, es designa també el palau. Actualment, és la seu del Consell Consultiu de la Generalitat de Catalunya.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Dalmases, Pere, 2012. Barcelona pas a pas. 8 itineraris per Ciutat Vella. Col·lecció Base Històrica, núm. 89. Barcelona. ISBN 9788415267669. Pàg. 232

## Bibliografia

* Serra i Ràfols, J. de C., 1967. Balanç i estat actual de l'estudi de la muralla romana de Barcelona. Cuadernos de Arqueología e Historia de la Ciudad. Núm. X, pàgs. 129-148.

## Enllaços externs

* Memòria del Seguiment Arqueològic al carrer Baixada de Sant Miquel. Ciutat Vella - Barcelona / Generalitat de Catalunya (català)
* Palau Centelles - Pobles de Catalunya (català)
# La guerra de los locos

La guerra de los locos és una pel·lícula espanyola de 1986 de gènere dramàtic ambientada en la guerra civil espanyola. Va ser dirigida per Manolo Matji.

## Sinopsi

En els començaments de la guerra civil espanyola, diversos interns d'un hospital psiquiàtric aprofitant la confusió provocada per l'arribada de les tropes nacionals, s'escapoleixen del centre que prèviament ja controlaven aprofitant la fugida del director, que havia delegat les seves responsabilitats en les religioses. En la fugida, els pacients es troben amb un grup d'anarquistes amb qui comparteixen cruents episodis bèl·lics.

## Repartiment

* José Manuel Cervino - Angelito Delicado
* Francisco Algora - Domi
* Álvaro de Luna - Rubio
* Pedro Díez del Corral - Rufino

## Palmarès cinematogràfic

II Premis Goya
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actor | José Manuel Cervino | Candidat |
| Millor guió original | Manolo Matji | Candidat |

## Referències

* ↑ La guerra de los locos a Fotogramas
* ↑ La guerra de los locos al web dels Premis Goya
# HEW Cyclassics 2004

La HEW Cyclassics 2004 fou la 9a edició de la cursa ciclista HEW Cyclassics. Es va disputar l'1 d'agost de 2004 sobre una distància de 250,3 quilòmetres, sent la sisena prova de la Copa del Món de ciclisme de 2004. El vencedor fou l'australià Stuart O'Grady (Cofidis), que s'imposà a l'esprint a Paolo Bettini i Igor Astarloa.

## Resultats

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Stuart O'Grady (AUS) | Cofidis | 5h 51' 59" |
| 2 | Paolo Bettini (ITA) | Quick Step-Davitamon | m. t. |
| 3 | Igor Astarloa (ESP) | Lampre | m. t. |
| 4 | Óscar Freire (ESP) | Rabobank | m. t. |
| 5 | Gerben Löwik (PBA) | Chocolade Jacques Wincor-Nixdorf | m. t. |
| 6 | Davide Rebellin (ITA) | Team Gerolsteiner | m. t. |
| 7 | Erik Zabel (GER) | T-Mobile | m. t. |
| 8 | Fabrizio Guidi (ITA) | Team CSC | m. t. |
| 9 | Andrej Hauptman (SLO) | Lampre | m. t. |
| 10 | Paolo Bossoni (ITA) | Lampre | m. t. |

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa Arxivat 2011-04-23 a Wayback Machine.
* Resultats de la HEW Cyclassics 2004
# Pisos Bertrand

Els Pisos Bertrand són un conjunt arquitectònic a Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat), catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Història

Van ser projectats el 1922 per l'arquitecte Gabriel Borrell i Cardona, i l'obra fou enllestida el 1925, tal com figura en una de les façanes. Va ser una iniciativa de l'industrial tèxtil Joan Bertrand i Salsas, destinada principalment als treballadors de la seva fàbrica.
El 1939, el seu fill Lluís Bertrand i Coma, gerent de Bertrand SA, va encarregar a l'arquitecte Josep Maria Jujol la reforma de l'entrada del conjunt. Jujol projectà el gran arc i arrodoní el xamfrà de l'accés a un dels blocs, permetent així el gir dels vehicles alhora que feia de lligam entre ells.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt d'onze blocs de pisos, dels quals sis donen al carrer de Laureà Miró i els altres cinc al pati interior, anomenat passatge de Sant Joan, que era el camí d'accés a la fàbrica. Tenen quatre pisos, els tres superiors amb balcó, i són units entre ells mitjançant una estructura de celoberts entre bloc i bloc, on es situen les escales. Les obertures del darrer pis són d'arc de mig punt. Fets en formigó armat, en tot el conjunt no hi ha cap element decoratiu sobreafegit. Tan sols els balustres dels balcons, que fan joc amb les de les escales, i la motllura ondulant, una mica pronunciada, del coronament.
Projectats amb criteris higienistes, els habitatges tenen ventilació creuada i n'hi ha de dos tipus: uns amb tres dormitoris (100 m²) i els altres de dos (80 m²), tots amb bany complet, lavabo, cuina i menjador.
* Els espais entre blocs allotgen les escales, que són descobertes, i permeten la ventilació de les habitacions que no donen a les façanes.
* Accés a un dels blocs des del passatge de Sant Joan.
* Vistos des del recinte fabril, els pisos formen la transició entre el poble i la fàbrica.
* Els balustres rectilinis de balcons i escales són un dels elements decoratius característics del conjunt, altrament força auster.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Pisos Bertrand». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 3 4 5 6 «Pisos de Can Bertrand, 1922-1925». Ruta del Modernisme. Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat.

## Vegeu també

* Antiga Fàbrica de Sedes Bertrand
* Cases Bertrand (Sant Feliu de Llobregat)
* Cases Bertrand noves
* Cases Bertrand (Barcelona)

## Enllaços externs

* «Els pisos Bertrand». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Ice Bucket Challenge

L'Ice Bucket Challenge (en anglès "Repte del Cub de Gel"), també conegut com a ALS Ice Bucket Challenge és una campanya publicitària solidària que intenta conscienciar sobre l'esclerosi lateral amiotròfica (ELA, o ALS per les seves sigles en anglès) i promoure donacions per la recerca, una malaltia degenerativa progressiva que ataca les neurones motores.
El repte desafia els participants a ser filmats mentre s'aboca una galleda d'aigua glaçada sobre els seus caps, i després convidar a un màxim de tres coneguts a fer el mateix. Aquestes persones tindran 24 hores per a complir el repte. A canvi de participar en el joc, la persona ha de fer una donació a una associació caritativa. En una altra versió, si la persona desafiada completa el repte ha de donar 10 dòlars a l'obra caritativa, si no, n'ha de pagar 100.

## Origen

Els orígens de la idea d'abocar aigua freda sobre el cap per a recaptar diners per a la caritat no són clars i s'han atribuït a diverses fonts. Des de mitjans de 2013 fins a principis de 2014, un desafiament d'origen desconegut, anomenat sovint "Cold Water Challenge", es tornà popular en els mitjans de comunicació social en zones del nord dels Estats Units. La tasca implicava l'opció de donar diners per a la investigació del càncer o la d'haver de saltar a l'aigua freda.

## Èxit del repte

El Repte del Cub de Gel va ser una campanya reeixida. Amb una combinació de la competitivitat, el narcisisme dels mitjans de comunicació social i la facilitat d'accés al repte van donar lloc als més de 2,4 milions de vídeos amb l'etiqueta que circulen pel Facebook. Tot i que el 40-50% dels nous donants són propensos a fer una sola donació, el Desafiament va instigar un gran nombre de persones, de vídeos i de donacions. El desafiament també es va beneficiar d'un equilibri únic d'interès de masses i d'identificació individual. D'altra banda, els vídeos són sovint entretinguts. Malgrat l'èxit de màrqueting, els crítics suggereixen que la facilitat de repetir el desafiament no augmenten la consciència del que realment fa que la malaltia i de per què és tan perjudicial.

## Crítica

Un nombre de crítiques ha sortit relacionada a la campanya, acusant-la de ser autocomplaent, i de focalitzar-la més en la diversió que no pas en la donació de diners a la caritat.

## Referències

* ↑ «Charities benefit from viral ice challenge». TVNZ. [Consulta: 1r setembre 2014].
* ↑ Arco, Matt. «Chris Christie gets in on 'Ice Bucket Challenge,' dares Cory Booker». NJ.com. [Consulta: 1r setembre 2014].
* ↑ «Health: Local ALS Researchers Take Ice Bucket Challenge». CBS Phildelphia. [Consulta: 1r setembre 2014].
* ↑ Perez, Iris. «DNR: Don't rise to 'Cold Water Challenge'». MyFox Twin Cities. [Consulta: 1r setembre 2014].
* ↑ Hogan, Michael. «Celebrity ice-bucket challenge: why it leaves me cold». The Telegraph. [Consulta: 1r setembre 2014].
* ↑ «Dumping a Bucket of Ice on Your Head Does Not Make You a Philanthropist». VICE. [Consulta: 1r setembre 2014].
# Estació de Maelbeek/Maalbeek

L'estació de Maalbeek/Maelbeek és una estació del sistema del metro de Brussel·les localitzada a la ciutat de Brussel·les. El nom de l'estació procedeix d'un rierol anomenat Maelbeek.
Va ser inaugurada el 17 de desembre de 1969 com una estació per premetro, sent part de la primera ruta de transport públic subterrani de Bèlgica, llavors cobrint el trajecte entre De Brouckère i Schuman. El 1976, aquest premetro va ser convertit en una línia de metro real que posteriorment se separaria en dues línies diferents el 1982, anomenades 1A i 1B, ambdues passant per l'estació de Maelbeek/Maalbeek. El 2001 l'estació va ser modernitzada i des d'aleshores està decorada amb retrats sobre rajoles portugueses realitzats per l'artista gràfic Benoît van Innis. Simbolitzen vuit viatgers anònims del metro. El dia 4 d'abril de 2009 les línies van ser reorganitzades i reanomenades com 1 i 5.
L'estació se situa sota el carrer «Rue de la Loi/Wetstraat» i una de les seves sortides es dirigeix a aquest carrer ben conegut, amb una entrada lateral des del carrer «Rue Joseph II/Jozef II Straat». L'altra sortida porta a «Chaussée d'Etterbeek/Etterbeekse steenweg». Es localitza sota el pont del carrer Rue de la Loi/Wetstraat.
El 22 de març de 2016, l'Estat Islàmic es va fer responsable d'un atemptat terrorista a l'estació. L'organització de ràdio i televisió flamenca VRT va publicar que 20 persones havien perdut la vida en l'atac, a més de produir-se 106 ferits. Una altra obra de Van Innis a l'entrada va ser danyada per l'explosió. El mateix artista la va reemplaçar per una mural de 2,75 metres per 6,50 amb la traducció en neerlandès i francès d'un poema de Federico García Lorca, en commemoració de les víctimes.

## Emplaçaments propers

* Parlament Europeu
* Barri europeu

## Referències

* ↑ Vandenbulcke, Pierre. «Métro Maelbeek: une nouvelle œuvre de Benoit Van Innis inaugurée lundi prochain» (en francès). RTBF Newletter. RTBF, 14-07-2016. [Consulta: 13 desembre 2020].
* 1 2 Binst, Jean-Marie. «Benoît eert Maalbeekslachtoffers met nieuwe tegelmuur» (en neerlandès). Bruzz, BRUSSEL 13/7/2016. [Consulta: 13 desembre 2020].
* ↑ «Brussels attacks 'leave 13 dead'».
* ↑ «Ook aanslag op metronetwerk Brussel». telegraaf.nl.
# Baldassare Donato

Baldassare Donato (1525-1530- juny de 1603) fou un compositor italià del Renaixement.
Ingressà com a chantre en la Basílica de Sant Marc de Venècia i el 1562 fou nomenat mestre de capella fundada el mateix any per a substituir aquella durant els últims anys de Adrian Willaert, mestre de la gran capella.
En morir aquest l'any el 1562, se li donà per successor a en Cipriano Rose i el 1564 a Gioseffo Zarlino, el qual demanà i aconseguí la supressió de la petita capella, passant per tant Donato a ocupar la seva primitiva situació de chantre.
Per a fi, el 1590, es feu justícia al seu talent i als seus serveis i se l'anomenà mestre de la gran capella.

## Obres

* Il primo libro di canzonette villanescha alla Napoletana, a quatro voci: Venècia, 1555
* Madrigali a cinque, a sei, a sette e otto voci: Venècia, 1559
* Madrigali a cinque voci: Venecia, 1568
* Il primo libro de Motetti, a 5, 6, 7 e 8 voci: Venècia, 1595.
La majoria d'aquestes obres es distingeixen per la seva originalitat.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Tom. núm. 18, pàg. 1962 (ISBN 84-239-4581-2)
# Billy Porter

Billy Porter (Pittsburgh, 21 de setembre de 1969) és un actor, cantant i icona d'estil estatunidenc. Es va graduar a la Carnegie Mellon University School of Drama i va aconseguir la fama actuant a Broadway abans de començar una carrera en solitari com a cantant i actor.
Porter va guanyar el premi Tony 2013 al millor actor en un musical pel seu paper de Lola a Kinky Boots. Pel mateix paper, Porter també va guanyar el premi Drama Desk al millor actor en un musical i l'Outer Critics Circle a actor destacat en un musical. El 2014 Porter va guanyar el premi Grammy al millor àlbum de teatre musical per Kinky Boots. Des del 2018, protagonitza la sèrie de televisió Pose, per la qual va ser nominat al Globus d’Or i va guanyar el Primetime Emmy Award 2019 com a actor principal destacat en una sèrie dramàtica, convertint-se en el primer home negre obertament gai a ser nominat i guanyar en qualsevol categoria d’actor principal als Primetime Emmys.
L'any 2020, Porter fou inclòs a la llista de les 100 persones més influents de la revista Time.

## Vida personal

Porter és obertament gai. Es va casar amb el seu marit, Adam Smith, el 14 de gener de 2017, després de conèixer-lo el 2009.
Porter tenia moltes ganes de casar-se "mentre Obama encara fos president i abans del 20 de gener de 2017", de manera que Smith i Porter es van comprometre el 29 de desembre i es van casar 2 setmanes després, el 14 de gener de 2017.
Porter va compartir les seves opinions sobre el racisme en una entrevista del 2020 amb Vanity Fair, dient: "La raó per la qual el nostre país està en el desgavell en què estem és simplement per la blancor. La supremacia blanca. Blancs ofegant el poder i xuclant la vida de la humanitat".

## Referències

* ↑ Burgum, Becky. «Billy Porter's Most Memorable Outfits - From Met Gala To Oscars». ELLE, 21-09-2020. [Consulta: 24 març 2021].
* ↑ , 10-06-2013 [Consulta: 4 desembre 2013].
* ↑ «'Like A Boss' star Billy Porter on the influence of strong women in his life». Good Morning America. [Consulta: 9 gener 2020].
* ↑ CNN, Whitney Friedlander. «Billy Porter makes history with Emmy win». [Consulta: 9 maig 2021].
* ↑ «Billy Porter: The 100 Most Influential People of 2020». Time. [Consulta: 23 setembre 2020].
* ↑ Fierberg, Ruthie. The two have been a sight for the naked eye. Their love filled with happiness."Billy Porter Is a Married Man!" Playbill, January 17, 2017
* ↑ Fierberg, Ruthie. «Billy Porter Is a Married Man!» (en anglès). Playbill, 17-01-2017. [Consulta: 29 abril 2021].
* ↑ Woodson, Jacqueline. «22 Activists and Visionaries. 22 Reasons for Hope.» (en anglès americà). [Consulta: 9 maig 2021].
# (140) Siwa

Siwa és l'asteroide núm. 140 de la sèrie. Fou descobert el 13 d'octubre del 1874 a Pula per Johann Palisa (1848-1925). És un asteroide gran i fosc del cinturó principal de la classe P (encara que se segueix sospesant la possibilitat que sigui del tipus C). El seu nom es deu a la deessa eslava Živa (o Šiwa) de la fertilitat i l'amor.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 3 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 26. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ «IAU Minor Planet Center». [Consulta: 10 gener 2021].