OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Habitatge al carrer Barcelona, 49 (Mataró)

L'Habitatge al carrer Barcelona, 49 és una obra de Mataró (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casal de dos cossos de planta baixa i dues plantes pis. A la planta baix presenta les obertures de dos locals comercials i l'accés a les plantes superiors amb una porta amb tarja de ventall amb reixa. Al primer pis hi ha un balcó longitudinal amb enreixat de forja i rajola vidriada i una finestra amb frontó corbat amb brancals i llindes de pedra. Al segon pis dos balcons i dues finestres.
# Acibel·la de Gascunya

Acibel·la (Gascunya, segle ix) va ser una noble gascona.
Va ser filla del comte Garcia Sanxes de Gascunya i d'Amuna de Perigord, i germana del següent comte de Gascunya, Sanç Garcia.
La proximitat del ducat de Gascunya amb les terres de més enllà dels Pirineus, va fer que s'establissin relacions matrimonials, malgrat estar dintre de l'òrbita del regne franc. Per aquesta raó, Acibel·la va esdevenir comtessa consort d'Aragó pel seu casament amb Galí II Asnar (893-922), del qual va ser la primera esposa. Del matrimoni en van néixer una filla, Toda, casada amb el comte de Ribagorça, i dos fills, Redempt, que esdevingué bisbe, i Miró.
Es desconeix la data de mort, però el comte Galí la va sobreviure, perquè es va casar en segones núpcies amb Sança Garcés.

## Referències

* 1 2 Lacarra de Miguel, José María «Textos navarros del Códice de Roda». Estudios de Edad Media de la Corona de Aragón, núm. 1, 1945, pàg. 244. Arxivat de l'original el 2021-01-31 [Consulta: 30 novembre 2021].
* 1 2 Martín Duque, Ángel J. «Vasconia en la Alta Edad Media. Somera aproximación histórica». Príncipe de Viana, vol. 63, núm. 227, 2002, pàg. 904.
* ↑ «Galindo II Aznárez» (en castellà). Auñamendi Eusko Entziklopedia. Fondo Bernardo Estornés Lasa. [Consulta: 30 novembre 2021].
* ↑ Pavón Benito, Julia. «Galindo II Aznar» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 30 novembre 2021].
# (151) Abundància

Abundantia és l'asteroide núm. 151 de la sèrie. Fou descobert l'1 de novembre del 1875 a Pula (península d'Ístria), a Croàcia, per Johann Palisa (1848-1925). El seu nom es deu a la deessa de l'èxit i la fortuna, Abundantia, de la mitologia romana, nom amb què també se celebrà el gran nombre de descobriments d'asteroides en la dècada del 1870

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 27. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ «IAU Minor Planet Center». [Consulta: 10 gener 2021].
# Anguciana

Anguciana és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Alta.

## Història

En 1121, Tota López d'Haro i Álvarez, filla de Lope Íñiguez, senyora d'Anguciana, donà al Monestir de Santa María la Real de Nájera tota la seva herència a Cihuri i també post mortem nostram, casam nostram quae est in Angunciana sicut tenuimos et habuimus in vita nostra. Subscriu l'escriptura Diego López I d'Haro, germà de Tota. Es va fer aquesta escriptura "regnante rege Aldefonso in Castella, et in Alava, et in Pampilona, et in Aragone, et i Ribacurta". Es tracta del rei Alfons I d'Aragó, anomenat el Batallador.
Des del segle xiv va ser Senyoriu dels Salcedo, qui van habitar la Torre Forta situada prop del pont del riu Estirada i de la qual avui es conserva alguna espitlleraa i l'ingrés sud. El Senyoriu va ser atorgat per Enric III de Castella a Juan Alfonso de Salcedo per privilegi datat el 8 de març de 1394, en consideració i remuneració als molts i bons serveis fets al senyor Joan I de Castella (el seu pare) en la guarda del seu cos. Per altra mercè de 12 de febrer de 1397 li concedeix llicència per a fer en aquest lloc una casa tan forta i tan completa, com el mateix Rei la podria manar fer per a si mateix. Fins a la creació de la província de Logronyo en 1833 i la seva partició en nou partits judicials (1834), va pertànyer al partit de Santo Domingo de la Calzada, en la província de Burgos.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
* ↑ Llorente publica l'escriptura de donació en l'era 1159 (actualitzada, 1121): "Docum. núm. 96, de l'Ap. á les notic. histor. de les tres P. Vascong.", cita també l'arxiu de Santa María de Nájera
* ↑ Hist. del Col·legi Vell de San Bartolomé, 2ª part, núm. 202
# Károly Lajthay

Károly Lajthay (7 de desembre de 1883 – 30 d'agost de 1946) va ser un director de cinema, actor i guionista hongarès. Va dirigir 17 pel·lícules entre 1918 i 1944. També va aparèixer en 13 pel·lícules entre 1916 i 1920. Va néixer a Marosvásárhely, Àustria-Hongria (ara Târgu Mureş, Romania). Va dirigir la primera versió cinematogràfica de Dràcula titulada Drakula halála (1921). Lajthay va morir a Budapest, Hongria.,

## Filmografia selecta

* A Karthausi (1916) — Com a actor
* A Senki fia (1917) — Com a actor
* Harrison és Barrison (1917) — Com a actor
* Szent Péter esernyöje (1917) — Com a actor
* Nászdal (1917) — Com a actor
* Drakula halála (1921) — Com a director, pel·lícula perduda

## Referències

* ↑ «First marriage entry, Budapest 7th district, 417/1906». FamilySearch.
* ↑ «Death registry, Budapest 7th district, 1408/1946». FamilySearch.
* ↑ «Lajthay Károly». Hangosfilm Enciklopédia..
# Carl Adam Bader

Carl Adam Bader (Bamberg, 10 de gener de 1789 - Berlín, 14 d'abril de 1870), fou un cantant (tenor) alemany.
Cantà a Brunswixk per primera vegada el 1814, passant després a Múnic, Hamburg, Bremen, i per fi, al teatre Reial de Berlín, on per espai de vint-i-nou anys l'ídol del públic. Si bé la seva educació vocal no mancava de defectes, aquests restaven compensats per la seva intuïció artística, gust exquisit i domini de l'escena.
Les seves millors creacions foren: l'Alidor, de l'Euryanthe, de Weber; el Lucinius, de La Vestale de Spontini; el Masanielo de la La Muette de Portici de Auber, i el Blondel, de Richard Coeur-de-lion, de Grétry, que cantà al acomiadar-se del teatre a Berlín (18 de gener de 1849) en mig d'una ovació indescriptible. Retirat de l'escena va compondre algunes obres musicals, entre elles una Col·lecció de sis cançons (lieder) i un Veni Creator a quatre veus, amb acompanyament d'orquestra.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 7, pàg. 137-38 (ISBN 84-239-4507-3)
# Josep Cruanyes i Tor

Josep Cruanyes i Tor (nascut al Masnou, Maresme, 1952) és un advocat i historiador català. President de la Societat Catalana d'Estudis Jurídics (vinculada a l'IEC) fins al 2022, va ser secretari de la Comissió de Llengua Catalana del Consell de Col·legis d'Advocats de Catalunya de la que n'és membre, treballa des de fa temps en la defensa dels drets lingüístics dels catalanoparlants. Ha impartit cursos i conferències sobre història contemporània de Catalunya, la propietat intel·lectual i els drets lingüístics. Ha sigut un dels principals promotors del retorn de la documentació confiscada per la dictadura franquista a Catalunya, tant a través de la Comissió de la Dignitat com amb la publicació del llibre Els papers de Salamanca. L'espoliació del patrimoni documental de Catalunya (1938-1939) .
El 2006 va rebre el Premi Nacional Joan Coromines, juntament amb Toni Strubell, lliurat per la Coordinadora d'Associats per la Llengua Catalana.
El 2004 fou nomenat president del Consell Assessor de l'Agència Catalana de Protecció de Dades Personals. El 2006 li fou atorgat el Premi d'Actuació Cívica per la Fundació Lluís Carulla. Va ser vicepresident de l'Assemblea Nacional Catalana de 2018 a 2020. El 2018 va rebre la Creu de Sant Jordi "per la seva valuosa contribució a la defensa dels drets lingüístics del català com a president de la Societat Catalana d'Estudis Jurídics i secretari de la Comissió de Llengua Catalana del Consell dels Il·lustres Col·legis d'Advocats de Catalunya".

## Obres

* La Generalitat en la història de Catalunya (1982)
* Història de Catalunya (1987)
* Els drets lingüístics dels catalanoparlants (1990), juntament amb Francesc Ferrer i Gironès
* Els papers de Salamanca. L'expropiació del patrimoni documental de Catalunya 1938-1939 (2003)

## Referències

* ↑ Redacció, Consell de «Terminàlia parla amb Josep Cruanyes i Tor, president de la Societat Catalana d'Estudis Jurídics». Terminàlia, 5, 28-06-2012, pàg. 42–44. ISSN: 2013-6706.
* ↑ Quico Sallés. «Elisenda Paluzie, nova presidenta de l'ANC». El Món, 24-03-2018. Arxivat de l'original el 2018-03-25. [Consulta: 24 març 2018].
* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 30 persones i 24 entitats». Gencat, 17-07-2018. Arxivat de l'original el 2018-07-18. [Consulta: 18 juliol 2018].
# Habitatge al carrer Bonavista, 7 (Ripollet)

L'Habitatge al carrer Bonavista, 7 és una obra modernista de Ripollet (Vallés Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, de planta rectangular molt allargada amb la façana al costat estret. La coberta és de teula,a dues vessants i el carener paral·lel a la línia de la façana. L'únic pis mostra a l'exterior dues obertures, una finestra amb ampit i barana baixa i una porta. Ambdues són de tipologia rectangular, amb les llindes decorades amb motius vegetals i cartel·la central. La decoració apareix completada amb esgrafiats de línies rectes i ondulants que neixen als flancs de les obertures. A sota de la cornisa un altre esgrafiat amb motius florals recorre l'ample de la façana.

## Història

Edifici bastit a les darreries del segle xix o inicis del segle xx.

## Referències

* 1 2
# Acipenser colchicus

Acipenser colchicus és una espècie de peix pertanyent a la família dels acipensèrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 200 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Menja mol·luscs bentònics, crustacis i peixets.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, salabrosa i marina, bentopelàgic, anàdrom i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Euràsia: Geòrgia i Turquia. També és present al curs inferior del riu Danubi.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Marti, V. J., 1940. Systematics and biology of the Russian sturgeon of the Caucasian coast of the Black Sea. Zoologicheskii Zhurnal v. 19 (núm. 6): 865-872.
* ↑ Linnaeus, C., 1758. Systema naturæ per regna tria naturæ, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata. - pp. (1-4), 1-824. Holmiæ. (Salvius). «Göttinger Digitalisierungszentrum: Seitenansicht». [Consulta: 7 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 4 «Acipenser colchicus» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Bauchot, M.-L., 1987. Poissons osseux. p. 891-1421. A W. Fischer, M.L. Bauchot i M. Schneider (eds.) Fiches FAO d'identification pour les besoins de la pêche. (rev. 1). Méditerranée et mer Noire. Zone de pêche 37. Vol. II. Commission des Communautés Européennes and FAO, Roma, Itàlia.
* ↑ Fischer, W., M.-L. Bauchot i M. Schneider, (eds.). 1987. Fiches FAO d'identification des espèces pour les besoins de la pêche. (Révision 1). Méditerranée et mer Noire. Zone de Pêche 37. FAO, Roma. 1529 p.
* ↑ Salekhova, L.P., N.S. Kostenko, T.A. Bogachick i O.N. Minibaeva, 1988. Composition of ichthyofauna in the region of the Karadag State Reserve (Black Sea). J. Ichthyol. 28(2):16-23.
* ↑ Svetovidov, A.N., 1979. Acipenseridae. P. 82-84. A: J.C. Hureau i Th. Monod (eds.). Check-list of the fishes of the north-eastern Atlantic and of the Mediterranean (CLOFNAM). UNESCO, París. Vol. 1.

## Bibliografia

* Nikolsky, G.W., 1957. Spezielle Fischkunde. VEB Deutscher Verlag der Wissenschaften. Berlín. 632 p.
* Pauly, D., 1978. A preliminary compilation of fish length growth parameters. Ber. Inst. Meereskd. Christian-Albrechts-Univ. Kiel (55):1-200.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# (22) Cal·líope

(22) Cal·líope és l'asteroide núm. 22 de la sèrie, descobert a l'Observatori George Bishop de Londres el 16 de novembre del 1852, per en John Russell Hind (1823-95). Fou batejat en honor de Cal·líope, musa de l'eloqüència.
Té un satèl·lit amb la denominació S/2001 (22) 1. En W. J. Merline (Institut d'Investigació Southwest, el SRI) i en F. Menard (Observatori de Grenoble), descobriren aquest satèl·lit.lit amb imatges directes en banda H, tot emprant un sistema d'òptica adaptativa al telescopi de 3 metres del Canadà-França-Hawaii a Manu Kea el 2 de setembre del 2001.
Per altra banda en J. L. Margot i en Michael E. Brown (Institut de Tecnologia de Califòrnia), descobriren en el planeta menor de classe M, Cal·líope, un saèl·lit amb imatges obingudes emprant un sistema d'òptica adaptativa en el telescopi W. M. Kech II a Mauna Kea, el 29 d'agost del 2001. Aquest satèl·lit du el nom de Linus.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 13 octubre 2023].
* 1 2 3 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 15. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició. Springer, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* JPL Small-Body Database Browser
# Aniceto Llorente Arregui

Aniceto Llorente Arregui (nascut el 1854 - ?) fou un docent i polític espanyol, diputat a Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
El 1894 fou nomenat catedràtic d'agricultura de l'Institut d'Ensenyament Secundari de Burgos. Va militar en partits republicans, primer en el Partit Republicà Democràtic Federal i després en la Unió Republicana, amb la qual fou elegit diputat per Vitòria a les eleccions generals espanyoles de 1905 i 1907. També fou escollit regidor de l'ajuntament de Logronyo en 1904.
Fou novament elegit diputat pel districte de València dins la Conjunció Republicano-Socialista a les eleccions generals espanyoles de 1916.

## Referències

* ↑ «Llista en la qual apareix la data de nomenament». Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 5 desembre 2015].
* ↑ Algunos de nuestros políticos locales
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Revista Vegeta, núm. 4, 1999 Los federales y Lerroux (1906-1914)
# Rosa Colomer Artigas

Rosa Colomer Artigas (Barcelona, 5 de juny de 1966 - 22 d'octubre de 2013) era llicenciada en filologia catalana (1989) i màster en lingüística aplicada per la Universitat de Barcelona (1991). Va desenvolupar la seva activitat professional al TERMCAT. També va formar part de la comissió gestora de l'ACATERM. Del 2002 al desembre de 2012 fou directora del TERMCAT, on promogué noves metodologies de treball, de planificació estratègica i de gestió de la qualitat, i la col·laboració amb els especialistes dels diversos àmbits de coneixement, conscient de les necessitats terminològiques d'una societat dinàmica i canviant.

## Referències

* ↑ «Mor la directora del Termcat, Rosa Colomer». El Punt Avui, 23-10-2013 [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ «Rosa Colomer Artigas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ Redacció, Terminàlia Consell de «TERMINÀLIA parla amb Josep Riera Font, director d'El 9 Esportiu de Catalunya». Terminàlia, 1, 22-09-2010, pàg. 43–46. ISSN: 2013-6706.
* ↑ «TERMCAT. Centre de terminologia». [Consulta: 3 octubre 2014].
# Carl Arnold (fill)

Carl Anton Heinrich Arnold, (Berlín, (Alemanya), 8 de juny, 1824 - Christiania, 9 d'agost, 1867), va ser un músic de cambra suec, fill de Carl Arnold (1794-1873).
Arnold, va ser violoncel·lista a la Court Chapel 1851-1866 i professor a l'Acadèmia Musical 1857-1867. Va ser elegit com a vocal núm. 356 de la Reial Acadèmia de Música el 30 de novembre de 1857.

## Biografia

Carl Arnold era fill del pianista i compositor Carl Arnold. Arnold va ser alumne de Max Bohrer. Va ser emprat l'1 de juliol de 1851 com a violoncel·lista a la capella de la Cort Reial d'Estocolm. Arnold no va participar en els anys 1857–1858. El 1857, va començar a treballar com a professor a l'Acadèmia de Música.
Va morir el 9 d'agost de 1867 a Christiania (avui Oslo), i està enterrat al costat del seu pare al cementiri del Nostre Salvador.

## Referències

* ↑ artikkel i Riemann's Music Dictionary
* ↑ Förteckning öfver svenska skådespel uppförda på Stockholms theatrar 1737-1863 och Kongl. theatrarnes personal 1773-1863 med flera anteckningar i Projekt Runeberg
* ↑ www.begravdeioslo.no, besøkt 1. mai 2019
# Batasio affinis

Batasio affinis és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Myanmar.

## Referències

* ↑ Blyth E. 1860. Report on some fishes received chiefly from the Sitang River and its tributary streams, Tenasserim Provinces. J. Asiatic Soc. Bengal v. 29 (núm. 2). 138-174.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Batasio affinis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Ng, H.H. i M. Kottelat 2001. A review of the genus Batasio (Teleostei: Bagridae) in Indochina, with the description of Batasio tigrinus sp. n. from Thailand. Rev. Suisse Zool. 108(3):495-511.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Habitatge al carrer Coll del Castell, 11 (Rupit)

L'Habitatge al carrer Coll del Castell, 11 és una casa de Rupit i Pruit (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa mitgera de dos trams orientada vers llevant amb portal rectangular allindat a nivell de planta baixa amb la inscripció "16 IHS 59". A la part dreta un portal d'arc rebaixat de grans dimensions. Al primer pis s'hi obren dues finestres de forma rectangular amb espieres tapiades i els ampits motllurats. Al segon pis s'obren finestres de mateixes característiques tot i que són més petites. És construïda en lleves de pedra unides amb morter i arrebossades al damunt, però l'arrebossat es troba molt deteriorat. Les obertures són de pedra picada i els portals de fusta.

## Història

La plaça del coll del Castell es troba a la part alta de la vila de Rupit, sota el mur de llevant del Castell. Les cases estan assentades damunt el cingle i la gran majoria pertanyen als segles XVII-XVIII. Com totes les de Rupit han estat restaurades respectant la tipologia primitiva. L'establiment de Cavallers al Castell de Rupit donà un caire aristocràtic a la vila. Al segle xiv la demografia baixa considerablement, al fogatge del segle xvi s'experimentà un cert creixement i al segle xvii comença a ésser un nucli important de població, ja que durant la guerra dels Segadors (1654) s'hi establiren molt francesos.

## Referències

* 1 2
# (32) Pomona

(32) Pomona és l'asteroide núm. 32 de la sèrie, descobert a París el 26 d'octubre del 1854 per en Hermann Mayer Salomon Goldschmidt. El seu nom és en honor de Pomona, deessa romana dels arbres fruiters.

## Observacions

L'astrònom aficionat australià Jonathan Bradshaw registrà una ocultació inusual de Pomona el 16 d'agost de 2008. La durada màxima prevista de l'ocultació era de 7,1 segons, però la gravació de vídeo mostra dos ocultacions per separat de la mateixa profunditat amb una durada d'1,2 segons, separats per 0,8 segons. Aquella durada converteix acords llargs en l'asteroide de 15 km, 10 km i 15 km - amb una longitud total de 40 km. El diàmetre mesurat per IRAS de Pomona és de 86,3 quilòmetres. L'explicació més probable per a aquesta observació és que l'asteroide és o binari (inclòs un binari de contacte), o és un asteroide unitari amb una regió còncava significativa en la seva superfície.

## Enllaços externs

* JPL Small-Body Database Browser

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 16. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 29 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ «Grazing occultation by asteroid 32 Pomona on 16 August 2008». Youtube. [Consulta: 22 octubre 2011].
Viccionari
# Carl Dorius Johannes Fuchs

Carl Dorius Johannes Fuchs (Potsdam, 22 d'octubre del 1838 - Danzig, 27 d'agost del 1922) fou un pianista i musicòleg alemany. Era germà del també músic i compositor Julius Fuchs.
Ensems als cursos de la Facultat de Teologia de Berlín, va estudiar música amb Hans von Bülow, que durant cinc anys li va donar lliçons gratuïtes. Posteriorment va ser deixeble de Carl Friedrich Weitzman, Friedrich Kiel i més endavant va publicar un interessant estudi, Betrachtungen mit und gegen Arthur Schopenhauer (Consideracions amb i contra Arthur Schopenhauer). El 1868 entrà com a mestre de l'Acadèmia de Kullak i l'any següent fou organista de l'església de Sant Nicolau de Stralsund.
El 1871 es va establir a Berlín com a concertista de piano, el 1875 va fundar una societat de música a Hirschberg i el 1879 es va traslladar a Danzig, on va dirigir el Danziger Gesangverein, i esdevenir mestre de música del seminari Victòria i organista de l'església de Sant Pere. El 1887 vasucceir a Markull com a crític musical de la Danziger Zeitung, que va adquirir extraordinària importància mercès a la seva col·laboració. Fuchs es distingí com a pianista per una intensitat d'expressió poc comuna i pel seu fraseig extremadament clar.
A banda de gran nombre d'articles de conferències analítiques, etc. va escriure:
* Ungleiche Verwandte unterden Neudeutschen (1868);
* Hellas, fragments per a piano sobre temes grecs moderns (1868);
* Virtuós und Dilettant, idees sobre l'ensenyança del piano, obra de poca extensió, però que donà lloc a grans polèmiques (1869);
* Präliminarien zu einer Kritik der Tonkunst (1870);
* Die Zukunft des musik, Vortrags (1884);
* Die Freiheit des musikalischen Vortrags (1885);
* Praktische Anleitung zum Pharasieren, en col·laboració amb Hugo Riemann (1886);
* 50 Thesen zur Verständigung (1892);
* Künstler und Kritiker (1898;
* Takt und Rhytmus im Choral (1912).

## Bibliografia

* Schwarz, Werner. «Fuchs, Carl Dorius Johannes». A: Neue Deutsche Biographie (en alemany). 5, 1961, p. 680 ss..

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa (en castellà). Volum 24, p. 1440. ISBN 84-239-4524-3.
* ↑ Enciclopèdia Espasa (en castello). Apèndix núm. 7, p. 160 isbn = 84-239-4577-4.