OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rem als Jocs Olímpics d'estiu de 1904 - Scull individual

Rem als Jocs Olímpics d'Estiu de 1904 :
| Scull individual | homes |
| Doble scull | homes |
| Dos sense timoner | homes |
| Quatre sense timoner | homes |
| Vuit amb timoner | homes |
| < 1900 1908 > ||
La prova de l'scull individual fou una de les disputades en el programa de rem que es disputà als Jocs Olímpics de Saint Louis de 1904.
Aquesta fou la segona ocasió en què la prova formà part del programa Olímpic. La prova es disputà el dissabte 30 de juliol i hi van prendre part quatre remers, tots dels Estats Units.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Frank Greer (USA) | James Juvenal (USA) | Constance Titus (USA) |

## Resultat

| Posició | Nom | Temps |
| | Frank Greer (USA) | 10' 08.5" |
| | James Juvenal (USA) | |
| | Constance Titus (USA) | |
| 4. | David Duffield (USA) | |

## Referències

* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich», 1999. Arxivat de l'original el 2012-08-16. [Consulta: 26 agost 2012]. (polonès)
* «Olympic Medal Winners». International Olympic Committee. [Consulta: 26 agost 2012].
# Riu Abrud

L'Abrud (hongarès: Abrud-patak) és un petit riu de les muntanyes Apuseni, comtat d'Alba, a l'oest de Romania. És un afluent dret del riu Arieș. Travessa la ciutat d'Abrud, i s'uneix a l'Arieș a Vârși, prop de Câmpeni. És alimentat per diversos rierols més petits, com ara Valea Buciumanilor, Valea Cerbului, Corna, Cernița i Roșia Montană. La seva longitud és de 24 km i la seva mida de la conca és de 223 km².

## Referències

* ↑ Abrud (jud.
# Riu Argos

L'Argos o antigament Riu Caravaca és un riu de la Regió de Múrcia a Espanya, afluent del Segura pel marge dret. És un riu de règim pluvial, amb uns màxims en el període d'octubre a maig i un període de sequera relativa de juny a agost. Excepte el tram superior, no queda gaire del llit natural i és classificat com un riu de tipus «molt modificat».
L'Argos naix al terme municipal de Caravaca de la Cruz, continua pel terme de Cehegín, pasa per Valentín i desemboca al Segura al municipi de Calasparra. Prop de Valentín s'ha construït l'embassament de l'Argos, estrenat el 1974.
Aigües amunt l'Argos es forma es forma a partir de la confluència de diverses rambles i barrancs que aboquen de les Serres de Villafuerte, la Serra dels Àlbers, la Serra de la Puerta, la Serra de Mojantes, la Serra del Gavilán i la Corda de la Serreta, en els termes municipals de Moratalla, Caravaca de la Cruz i Calasparra.
A continuació passa per Archivel on es troba la Font de la Muralla, i prop de la ciutat de Caravaca, on està el paratge de les Fonts del Marquès. En aquest tram hi ha molts cultius d'arbres fruiters i de secà, i alguns cereals.
Voreja el nucli urbà de Cehegín i segueix per una rica plana fèrtil, on predominen els cultius d'hortalisses, verdures i fruiteres, i aigües avall, a prop del limit del terme municipal de Calasparra, aboca al embassament de l'Argos. Després continua cap a la part sud del nucli urbà de Calasparra, on desemboca al Segura abans del Canyó d'Almadenes.
Gairebé en tot el recorregut l'aigua és emmagatzemada i es fa servir per al reg mitjançant una xarxa de canals i séquies, en una horta molt fèrtil. A banda de l'embassament de l'Argos, es troben alguns embassaments menors, entre d'altres, els de Hoya del Nano, de la Hoya Redonda i de Talas del Alguacid.

## Referències

* ↑ Llauradó, Andrés. Tratado de aguas y riegos (en castellà). tom II: Hidrologia agrícola de España. 2a ed. corregida i augmentada. Madrid: Moreno y Rojas, 1884, p. 215.
* ↑ Martínez Salvador i Conesa García, 2018, p. 50.
* ↑ «Relación de masas superficiales» (pdf) (en castellà). Confederación Hidrográfica del Segura, O.A.. [Consulta: 23 març 2021].
* ↑ Martínez Salvador i Conesa García, 2018, p. 41.

## Bibliografia

* Martínez Salvador, Alberto; Conesa García, Carmelo. Evaluación de la erosión hídrica en un medio mediterráneo semiárido: La cuenca del embalse del Argos (pdf) (en castellà). Múrcia: Universitat de Múrcia, 2018, p. 114. ISBN 978-84-697-9940-6.

## Enllaços externs

* «Confederación Hidrográfica del Segura, O.A.».
# Riu Iza

L'Iza és un afluent esquerre del riu Tisza al nord de Romania. La seva font o naixement es troba a les muntanyes de Rodna. Desemboca al Tisza prop de la ciutat Sighetu Marmației. Passa pels municipis Săcel, Săliștea de Sus, Dragomirești, Bogdan Vodă, Șieu, Rozavlea, Strâmtura, Bârsana, Oncești, Vadu Izei i Sighetu Marmației. La seva conca de desguàs ocupa una superfície de 1.293 km². La seva longitud és de 80 km.

## Afluents

Els rius següents són afluents del riu Iza: [2]
* Esquerra: Valea Carelor, Bistrița, Bâleasa, Baicu, Slatina, Ieud, Gârbova Mare, Botiza, Sâlța, Slătioara, Valea Morii, Văleni, Mara, Șugău
* Dreta: Valea Satului, Valea Muntelui, Valea Caselor, Valea Porcului, Rona

## Referències

* ↑ Iza (jud. Maramureș, ecalauza.ro
* ↑ Analysis of the Tisza River Basin 2007, IPCDR
* ↑ Analysis of 3-10 March 2001 flood in the basins of the Vișeu and Iza Rivers
# Riverside Stadium

El Riverside Stadium és un estadi de futbol de la ciutat de Middlesbrough, North Yorkshire, al nord-est d'Anglaterra. Actualment és l'estadi del Middlesbrough FC, des de la primera temporada a la Premier League anglesa (1995-96). Actualment té una capacitat per a 35.049 espectadors asseguts, però la seva capacitat serà ampliada per albergar 42.000 espectadors asseguts. És considerat per la UEFA com un estadi 4 estrelles, cosa que li permet acollir un partit de la final de la Copa de la UEFA.

## Història

Va ser el primer nou estadi construït a la Premier League des del Taylor Report. Construït el 1994, va reemplaçar el vell estadi de Middlesbrough, l'Ayresome Park. El nom va ser escollit pels aficionats, entre els següents noms:
* Erimus Stadium
* Riverside Stadium
* Teesside Stadium
El 2005 el club va fer ressorgir les "Portes del vell Ayresome Park", que es van tancar quan el club es va liquidar. Van ser posades al Riverside Stadium com a nova entrada de l'estadi.

### Rècords

Assistència: 34.386 v Norwich City, 28 de desembre de 2004

### Promitg d'Assistència

(Premier League):
* 2002-03: 31.025 esp.
* 2003-04: 30.398 esp.
* 2004-05: 32.012 esp.
* 2005-06: 28.463 esp.

## Referències

"Boro FC Club Information". gazettelive.co.uk. http://www.gazettelive.co.uk/borofc/clubinfo/. Consultat 2007-02-25. "The Riverside Stadium Info". MFC.co.uk. http://www.mfc.premiumtv.co.uk/page/Stadium/0,,1,00.html Arxivat 2006-12-11 a Wayback Machine.. Consultat 2008-06-03. Boro FC club info, The Riverside Stadium – Gazette Live Boro 2 Chelsea 0, August 26 1995 | Middlesbrough | History | Great Games |Great Games www.mfc.co.uk Boro remember fallen heroes "Boro wind turbine given go ahead". Evening Gazette. 2008-07-08. http://www.gazettelive.co.uk/news/teesside-news/2008/07/08/boro-wind-turbine-given-go-ahead-84229-21301885/. Consultat 2008-07-08. "Riverside to host Slovakia clash". BBC Sport. 2003-01-30. http://news.bbc.co.uk/sport1/hi/football/internationals/england/2709253.stm. Consultat 2008-05-18. "Clockwatch: Euro 2004 qualifiers". BBC Sport. 2008-06-11. http://news.bbc.co.uk/sport1/hi/football/internationals/2981828.stm. Consultat 2008-05-18

## Enllaços externs

* Fotos del Riverside Stadium Arxivat 2006-10-13 a Wayback Machine.
# Rosa Obradors i Rovira

Rosa Obradors i Rovira (Prats de Rei, 3 de maig de 1900 - 1973) va ser una pedagoga catalana, directora de l'Acadèmia Obradors de Manresa. Des dels cinc anys va viure a Manresa.
Va escriure una Ortografia catalana. Llibre del mestre. Clau dels exercicis, editat el 1930 que incloïa un Vocabulari dels mots més usats i de difícil escriptura. El llibre s'edità per segona vegada com a Ortografia catalana, mètode pràctic el 1965 per l'editorial Cots. Va ser un llibre de referència, com demostra el fet Miquel Martí i Pol exposava que va aprendre català amb aquest llibre i un resum de gramàtica catalana de Pompeu Fabra.
La seva acadèmia estava agregada a l'Acadèmia Cots d'Antoni Cots i Trias; per tant, els seus alumnes podien aconseguir titulacions oficials de càlcul mercantil i tenedoria de llibres passant només un examen a Barcelona. L'Acadèmia Obradors de Manresa va ser creada a començament dels anys 20 del segle xx com a centre per a noies. A l'inici fou ubicada al passeig de Pere III, número 44; però més endavant fou traslladada al carrer Guimerà, 32.

## Referències

* ↑ Catalunya), Col·loqui Internacional La Lingüística de Pompeu Fabra (3r : 2008 : Tarragona; Catalans, Institut d'Estudis; Filològica, Secció. Fabra, encara :. Institut d'Estudis Catalans, 2012-11-27, p. 432. ISBN 978-84-9965-147-7.
* ↑ Vinyet, Josep Ruaix i. El català en fitxes. J. Ruaix, 1976, p. 8. ISBN 978-84-400-7459-1.
* ↑ Bibliotecas, Spain Dirección General de Archivos y. Boletín del depósito legal de obras impresas (en castellà). Ministerio de Educación Nacional, Dirección General de Archivos y Bibliotecas, 1967, p. 28.
* ↑ Nueva revista de filología hispánica (en castellà). Colegio de México., 1970, p. 478.
* ↑ Queraltó, Jordi Berenguer i. Els inicis poètics de Miquel Martí i Pol (1944-1951). L'Abadia de Montserrat, 2002, p. 63. ISBN 978-84-8415-419-8.
* ↑ Pol, Miquel Martí i. ¿Què és poesia?. Grupo Planeta Spain, 2010-02-01. ISBN 978-84-9787-626-1.
* ↑ Guía de Manresa (en castellà). Ediciones Vas, 19??, p. 55.

## Enllaços externs

* Més informació de Rosa Obradors al blog Manresanes que han fet història
# SDS-PAGE

L'SDS-PAGE és l'acrònim en anglès de Sodium Dodecyl Sulfate Polyacrylamide Gel Electrophoresis (electroforesi en gel de poliacrilamida amb dodecilsulfat sòdic). És una tècnica àmpliament utilitzada en bioquímica, genètica, biologia molecular i antropologia forense per separar les proteïnes d'acord amb la seva mobilitat electroforètica (és a dir, en funció de la longitud de la cadena polipeptídica, massa molecular, modificacions postraduccionals i altres factors). Gràcies al SDS la majoria de proteïnes adquireixen una relació càrrega/massa idèntica, per la qual cosa s'obté un fraccionament que obeeix únicament a la longitud de la cadena. És el mètode d'electroforesi emprat amb major profusió per analitzar proteïnes.

## Procediment

La dissolució de proteïnes que es van a analitzar es barregen en primer lloc amb SDS, un detergent aniònic que desnaturalitza les proteïnes, eliminant les seves estructures secundàries i terciàries (però sense alterar els enllaços disulfurs i conferint a més una càrrega negativa a cada proteïna en proporció a la seva massa). Abans de l'addició de SDS, les diferents proteïnes que tenen masses moleculars similars migren de forma diferent a causa de diferències en la proporció càrrega/massa, ja que cada proteïna té un punt isoelèctric diferent. Si l'electroforesi es realitza així, sense afegir SDS, es parla de PAGE nativa. El problema es resol afegint SDS, ja que en unir-se i desplegar la proteïna, se li proporciona una càrrega negativa gairebé uniforme al llarg de la longitud de la cadena polipeptídica.
L'SDS s'uneix en una proporció d'aproximadament d'1,4 g SDS per 1,0 g de proteïna (encara que les proporcions d'unió poden variar entre 1,1 i 2,2), proporcionant una relació càrrega/massa aproximadament uniforme per a la major part de les proteïnes, de manera que es pot assumir que la distància de migració en el gel està directament vinculada només a la de la proteïna desplegada (longitud de la seva cadena, nombre d'aminoàcids o massa molecular). Es pot afegir un colorant traçador a la dissolució de proteïnes per permetre a l'investigador seguir el curs de l'electroforesi.

## Vegeu també

* Electroforesi capil·lar
* Electroforesi en gel
* Electroforesi proteica

## Referències

* ↑ Shapiro, A.L.; Viñuela, E.; Maizel, J.V. Jr. «Molecular weight estimation of polypeptide chains by electrophoresis in SDS-polyacrylamide gels.». Biochem Biophys Res Commun., 28, 5, September 1967, pàg. 815-820. PMID: 4861258.(anglès)
* ↑ Weber K, Osborn M «The reliability of molecular weight determinations by dodecyl sulfate-polyacrylamide gel electrophoresis.». J Biol Chem., 244, 16, August 1969, pàg. 4406-4412. PMID: 5806584.(anglès)
* ↑ Laemmli UK «Cleavage of structural proteins during the assembly of the head of bacteriophage T4». Nature, 227, 5259, August 1970, pàg. 680–685. PMID: 5432063.(anglès)
# SPECTRE

SPECTRE (Servei Per l'Espionatge, el Contra-espionatge, el Terrorisme, les Revenges i l'Extorsió) és una organització criminal fictícia secreta i internacional fundada per Ernst Stavro Blofeld a les novel·les i pel·lícules de James Bond. Va ser inspirada pel SMERSH, organització secreta soviètica dissolta l'endemà de la Segona Guerra Mundial, que l'autor cita a les seves primeres novel·les però que va abandonar per quedar-se en la ficció.
El seu domicili social se situa al 136 del Passeig Haussmann a París, sota la coberta d'una organització de suport a les víctimes de la Segona Guerra Mundial.
Els seus objectius són essencialment la recerca de beneficis privats i tots els mitjans són bons per aconseguir aquest resultat. No anuncia cap ideologia política ni filosòfica i lloga els seus serveis sense cap discriminació: «En el mercat de la mort, SPECTRE és totalment imparcial» afirma Blofeld.
Els seus àmbits d'acció són molt diversos i la seva sigla només en defineix alguns; la venda d'armes i les intervencions com a consellers criminals o terroristes constitueixen també una part important dels seus ingressos.
A les novel·les de James Bond d'Ian Fleming, SPECTRE apareix al llibre Operació Tro. Es troba el seu cap als dos llibres següents, Al servei secret de Sa Majestat i No es van veure més que dues vegades. És igualment mencionat a Motel 007.
John Gardner farà ressorgir l'organització a Missió particular , on SPECTRE és dirigit per Nena Blofeld, la filla del seu fundador. Li torna a donar vida al grup terrorista a les seves novel·les Una qüestió d'honor i Nobody Lives Forever amb Tamil Rahani com a nou cap.
Al cinema, SPECTRE mou els fils a Agent 007 contra el Dr. No i Des de Rússia amb amor. L'organització és el principal enemic de James Bond a Operació Tro , Només es viu dues vegades , 007 al servei secret de Sa Majestat , Diamants per a l'eternitat i Mai diguis mai més .
Amb l'excepció d'Auric Goldfinger i dels seus homes, tots els enemics de Bond de la primera època (Sean Connery i el parèntesi de George Lazenby) són membres d'aquesta organització.
Blofeld, encara que no és explícitament nomenat, fa una última aparició a una butaca rodant en els pre crèdits de Només per als teus ulls , on intenta matar James Bond amb l'ajuda d'un helicòpter telecomandat, abans de ser finalment mort per aquest.

## Referències

* ↑ SPecial Executive for Counterintelligence, Terrorism, Revenge and Extortion.
# STS-119

L'STS-119 va ser una missió de la NASA amb el transbordador espacial Discovery que tenia com a objectiu donar continuïtat a la construcció de l'Estació Espacial Internacional instal·lant nous plafons solars. Va ser la 28a missió amb destinació a l'EEI i el 125è vol d'un transbordador espacial.

## Tripulació

* Lee Archambault Comandant
* Dominic Antonelli Pilot
* John Lynch Phillips Especialista de missió
* Steven Swanson Especialista de missió
* Joseph Acaba Especialista de missió
* Richard Arnold Especialista de missió

### Portat a la EEI Expedició 18

* Koichi Wakata Enginyer de vol

### Tret de la EEI Expedició 18

* Sandra Magnus Enginyer de vol
# STS-4

L'STS-4 fou una missió del transbordador espacial de la NASA utilitzant el transbordador espacial Columbia.m que fou llançat el 27 de juny del 1982. Fou la quarta missió del transbordador espacial, i també la quarta pel transbordador espacial Columbia.
# Sanafir

L'illa de Sanafir (àrab: جزيرة صنافير, jazīrat Ṣanāfīr) és una illa al golf d'Àqaba, a la mar Roja. Pertany, conjuntament amb l'illa de Tiran, a la província occidental de Tabuk, al Regne de l'Àrabia Saudita, tot i que va ser arrendada a Egipte. Actualment és deshabitada.
L'illa va estar sota control egipci en el passat, tot i que des del 8 d'abril de 2016 es troba sota plena sobirania saudita, després d'haver-se completat el retorn. El 17 de juny de 2017, el president egipci Abdel Fattah el-Sisi va ratificar l'acord de demarcació marítima entre els dos estats. Va ser adoptat en els mapes i en els documents oficials des del 17 d'agost de 2017 i ratificat per la Cambra de Representants d'Egipte el 14 de juny de 2017, que aprovà la subordinació de l'illa a la veïna Aràbia Saudita. Les Nacions Unides van notificar la transferència de sobirania i les fronteres marítimes.

## Etimologia

El nom prové del copte ⲥⲉⲛⲛⲟⲩϥⲣⲓ, sennufri, que al mateix temps deriva també del mot egipci antic s.t-n-nfr.t, ‘lloc de bon benefici’.

## Geografia

L'illa forma part dels Estrets de Tiran. Avui dia, els seus 33 km² de superfície insular, així com Tiran, formen part del Parc Nacional Ras Muhammad. Es troba a uns nou kilòmetres de distància del territori continental d'Aràbia Saudita i a uns 23 km. de la península del Sinaí (Egipte). La veïna illa de Tiran es troba a 2,8 km a l'oest, separada d'ella per l'estret d'Al Halq Qarush. Prop de les illes hi ha dos esculls de corall.
A l'est de l'illa es troben molts turons de pedra calcària accidentada, arribant als 49 metros d'altura en un punt anomenat Ra's Sinafir, que es troba prop de l'extrem sud-oest de l'illa.

## Història

Israel va ocupar militarment l'illa durant la Crisi de Suez i des de 1967 fins 1982 després de la Guerra dels Sis Dies.

## Referències

* ↑ «independence.de». Arxivat de l'original el 2014-02-24. [Consulta: 5 setembre 2010].
* ↑ «Middle East :: Saudi Arabia — The World Factbook - Central Intelligence Agency». Arxivat de l'original el 2019-04-12. [Consulta: 14 agost 2020].
* ↑ العربية. «مصر تفرج عن وثائق تثبت تبعية "تيران" و"صنافير" للسعودية» (en àrab), 11-04-2016. [Consulta: 14 agost 2020].
* ↑ «SAUDI ARABIA». [Consulta: 14 agost 2020].
* ↑ «Koliszczyzna. By <italic>Władysław A. Serczyk</italic>. [Zeszyty Naukowe Uniwersytetu Jagiellońskiego, Number 193. Prace Historyczne, Number 24. (Cracow: Nakładem Uniwersytetu Jagiellońskiego. 1968. Pp. 173. Zł. 28.)]». The American Historical Review, 10-1969. DOI: 10.1086/ahr/75.1.163-a. ISSN: 1937-5239.
* ↑ «Alfabet el-Loġa l-Maṣri». [Consulta: 14 agost 2020].
# Sant Adrià Nord

Sant Adrià Nord és un barri de Sant Adrià de Besòs situat al marge esquerre del riu Besòs, com indica el seu nom, està situat al nord del terme municipal. El que avui dia es coneix com a Sant Adrià Nord, el formen dos sectors ben diferenciats: el nucli antic de sant Adrià (delimitat per l'antiga carretera de Mataró, i el riu), l'origen del qual es remunta el segle x i l'eixample de Sant Adrià, delimitat pel nucli antic i el barri de Sant Joan Baptista, d'origen recent, en els anys 20 i 30 del segle xx.

## El nucli antic de Sant Adrià

El nucli antic de Sant Adrià és el centre i nucli primogeni del municipi. Ja el segle x es té constància de l'església de Sant Adrià, situada damunt un petit turó de 14 m. i va ser al voltant de l'església, que es va constituir el nucli inicial de Sant Adrià. Fins a finals del segle xix, el nucli vell de Sant Adrià era l'única zona poblada del terme, a part de les poques masies que existien al marge dret del riu Besòs. El creixement fins aquell segle va ser lent i limitat, degut a la pobresa dels terrenys i les limitacions per cultivar les terres, que en aquell moment eren cobertes d'aiguamolls, que a més, incrementaven la incidència de malalties infeccioses com el paludisme. Es té constància que entre els segles XIV i principis del xviii la població es va mantenir estable en uns 50 habitants, i durant els segles XVIII i XIX s'arribà als 133 i 239 habitants respectivament. Alguns dels edificis històrics d'interès local que es poden trobar al mucli antic són l'Ateneu Adrianenc, la casa de la dona (antiga seu de l'ajuntament) i can Rigalt (masia del segle xviii).

## Eixample

Durant els anys 20 i 30 del segle XX es produí una gran onada migratòria cap al Pla de Barcelona, motivada per les obres del metro, de l'Exposició Universal del 1929 i del desenvolupament industrial del pla de Barcelona. Fou en aquests anys quan s'urbanitzà el que avui dia coneixem com a barri de Sant Joan Baptista i l'Eixample del Nucli Antic, situat entre Sant Joan Baptista i el mateix nucli antic. L'any 1928, s'hi va construir a l'eixample el mercat municipal, esdevenint el centre de la barriada. Actualment, l'ajuntament de Sant Adrià té la seu a la plaça de la vila, situada al mig de l'eixample.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya: Sant Adrià de Besòs». ICGC. Arxivat de l'original el 2018-10-21. [Consulta: 21 octubre 2018].
* ↑ «Sant Adrià de Besòs. Aproximació a la història i actualitat. Un poble pobre». S.E. Sant Adrià de Besòs. [Consulta: 4 novembre 2018].
* ↑ «Sant Adrià de Besòs». Gran Encicloèdia Catalana. [Consulta: 4 novembre 2018].
* ↑ «Sant Adrià de Besòs. Aproximació de la història i actualitat. La gran empenta: 1900-1936». S.E. Sant Adrià de Besòs. [Consulta: 4 novembre 2018].
# Sant Antoni de Maó

L'església de Sant Antoni de Maó és un edifici neoclàssic, documentat al segle XVI, que al segle XXI és una sala de cultura de "Sa Nostra".

## Història

Va ser una ermita medieval que es trobava extramurs de la ciutat, documentada el 1588. Va quedar integrada en el teixit urbà amb l'expansió del segle xvii. Va ser reformada l'any 1790, amb un estil neoclàssic.
N'era tradicional la processó el dia de sant Antoni, que acabava amb una celebració de moros i cristians llançant taronges i cols.
Actualment, també hi ha una església dedicada a Sant Antoni al carrer Vives Llull, relativament moderna, on si s'hi celebren actes religiosos, en substitució de l'antiga, dedicada a concerts i exposicions.

## Referències

* 1 2 3 Tudury, Pedro Riudavets y. Historia de la isla de Menorca (en castellà). Fábregues, 1888, p. 2070-2071.