OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Craterocephalus gloveri

Craterocephalus gloveri és una espècie de peix pertanyent a la família dels aterínids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 5,2 cm de llargària màxima.

## Alimentació

És omnívor.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia: Dalhousie Springs (el nord d'Austràlia Meridional).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ McCulloch A. R., 1912. Notes on some Australian Atherinidae. Proc. R. Soc. Queensl. v. 24. 47-53.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Crowley, L. E. L. M. & Ivantsoff, W., 1990. A second hardyhead, Craterocephalus gloveri (Pisces: Atherinidae), from Dalhousie Springs, central Australia. Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 1 (núm. 2): 113-122.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002. Field guide to the freshwater fishes of Australia. Western Australian Museum, Perth, Austràlia Occidental. 394 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* UICN, 1994. 1994 IUCN red list of threatened animals. International Union for Conservation of Nature and Natural Resources, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Ocell ratolí cara-roig

L'ocell ratolí cara-roig (Urocolius indicus) és una espècie d'ocell de la família dels còlids (Coliidae). Habita zones semiàrides, amb arbres o arbusts, des de l'oest d'Angola, Zàmbia i sud de Tanzània, cap al sud fins al sud de Sud-àfrica.
# Eduard Grell

Eduard Grell (Berlín, 20 de novembre de 1800 - Steglitz, 10 d'agost de 1886) fou un organista i compositor alemany.
Rebé les primeres lliçons del seu pare, que també era organista, i després fou deixeble de Ritseh i Karl Friedrich Zelter; als disset anys fou nomenat organista de l'església de Sant Nicolau i el mateix any entrà en la Sing Akademie, de la que arribà a ser-ne segon director el 1832 i primer director el 1864. A més, fou, organista de la catedral i de la cort de Berlín, i al llarg de la seva llarga vida va rebre els més alts honors. Grell es distingí com hàbil contrapuntista, excel·lent professor i organista tingué entre els seus alumnes els compositors Carli Zoeller, Reinhold Succo, Otto Dienel, Emil Fromm i Adolphe Fischer i als director d'orquestra Siegfried Wilhelm Dehn, Martin Blumner i Ludwig Bussler, i fou un entusiasta apòstol de la música a cappella, ja que sostenia que en l'art religiós no hi havia d'entrar l'artifici dels instruments. Així, a excepció d'alguns fragments per a orgue, de caràcter més aviat pedagògic, no va escriure més que música vocal en l'estil de Palestrina.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 26, pàg. 1286 ISBN 84-239-4526-X
* ↑ https://doi.org/10.1093/gmo/9781561592630.article.31015
* ↑ Krebs, Carl, "Succo, Reinhold" a: Allgemeine Deutsche Biographie 54 (1908),
* ↑ Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 24, pàg. 1364 (ISBN 84-239-4524-3)
# Casa la Senyora Isern

La Casa la Senyora Isern és un edifici modernista de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Va ser construïda el 1905 per l'arquitecte Salvador Vinyals i Sabaté, per encàrrec de Josep Bassols, un dels fundadors de l'empresa tèxtil Bassols, Blanch i Espona.

## Descripció

Té una gran balconada situada a l'edifici núm. 5 del passeig del Comte Guifré. El balcó està compost per una barana forjada amb ornaments molt artístics de motius florals. A la balconada s'hi pot accedir mitjançant tres portes de grans dimensions i vidrieres, amb porticons i paravents de fusta.
Dues rengleres més de tres balcons cadascuna i de mides més petites en els dos pisos superiors acaben de configurar la façana principal d'aquest edifici. Aquests balcons també són de les mateixes característiques que la gran balconada.
A la façana de migdia la disposició de les obertures són idèntiques a les descrites anteriorment que estan situades a la façana de ponent.

## Història

L'edifici de Can Conill o de la senyora Isern fou edificat a principis del segle xx i la balconada va ser dissenyada per a la seva façana.
En un programa de la Festa Major de l'any 1927 surt una fotografia on es pot veure la façana amb la gran balconada al primer pis i els altres tres balcons al segon.
Durant la dècada dels 50 es va construir un altre pis on anteriorment hi havia el terrat, construint així els tres balcons de les mateixes característiques configurant la façana actual.

## Referències

* ↑ «Casa la Senyora Isern» (en castellà). Barcelona Modernista i Singular.
* 1 2 3 4 5 6 «Casa la Senyora Isern». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Craterocephalus kailolae

Craterocephalus kailolae és una espècie de peix pertanyent a la família dels aterínids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 6 cm de llargària màxima.
* 5-8 espines i 6-8 radis tous a l'aleta dorsal i 1 espina i 8-10 radis tous a l'anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (22 °C-24 °C; 7°S-8°S), el qual habita rierols d'aigües netes, poc fondos i amb fons de grava.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'est de Papua Nova Guinea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ McCulloch A. R., 1912. Notes on some Australian Atherinidae. Proc. R. Soc. Queensl. v. 24. 47-53.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ivantsoff, W., Crowley, L. E. L. M. & Allen, G. R., 1987. Description of a new species of freshwater hardyhead Craterocephalus kailolae (Pisces: Atherinidae) from Safia, northeastern Papua New Guinea. Proceedings of the Linnean Society of New South Wales v. 109 (núm. 4) (1986): 331-337.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Craterocephalus kailolae» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Allen, G.R., 1991. Field guide to the freshwater fishes of New Guinea. Christensen Research Institute, Madang, Papua Nova Guinea.
* ↑ Kailola, P.J., 1991. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. III. Gobiidae to Molidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea. 153 p.

## Bibliografia

* Baensch, H.A. i R. Riehl, 1997: Aquarien Atlas, Band 5. Mergus Verlag, Melle, Alemanya. 1148 p.
* Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* UICN, 1994. 1994 IUCN red list of threatened animals. International Union for Conservation of Nature and Natural Resources, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Ocell ratolí dorsi-roig

L'ocell ratolí dorsi-roig (Colius castanotus) és una espècie d'ocell de la família dels còlids (Coliidae) que habita boscos poc densos de l'oest d'Angola.
# Campionat del Món de Trial indoor 2006

La temporada de 2006 del Campionat del Món de Trial indoor fou la 14a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 12 proves puntuables, celebrades entre el 7 de gener i el 19 de març. Dues de les proves programades es disputaren als Països Catalans: el Trial Indoor de Barcelona (5 de febrer) i el de Maó (18 de febrer).

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Adam Raga | Gas Gas | 105 |
| 2 | Albert Cabestany | Sherco | 85 |
| 3 | Toni Bou | Beta | 73 |
| 4 | Jeroni Fajardo | Gas Gas | 67 |
| 5 | Takahisa Fujinami | Montesa HRC | 49 |
| 6 | Dougie Lampkin | Montesa HRC | 49 |
| 7 | James Dabill | Beta | 8 |
| 8 | Tadeusz Blazusiak | Scorpa | 8 |
| 9 | Shaun Morris | Gas Gas | 8 |
| 10 | Daniele Maurino | Gas Gas | 4 |

## Referències

* «FIM Indoor World Championship 2006» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 14 setembre 2011].
* «Indoor Trial World Championship Classifications» (en anglès). fim-live.com. FIM, 2006. Arxivat de l'original el 9 de març 2012. [Consulta: 14 setembre 2011].
# Óblast de Kaluga

L'óblast de Kaluga (en rus Калу́жская о́бласть, tr. Kalújskaia óblast) és un subjecte federal, un óblast, de Rússia. Té una extensió de 29.900 km².
L'any 2000 tenia 1.081.000 habitants.

## Referències

* 1 2 3 «Óblast de Kaluga». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Cràter de Kaluga
* Balabànovo
* Bórovsk
# Creagrutus cochui

Creagrutus cochui és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

Els adults poden assolir 7,9 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca occidental del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Géry, J. 1964. Upper Amazonian characoid fishes collected by Mr. Jack Roberts. Tropical Fish Hobbyist v. 13 (núm. 4, Dec.): 21-32, 53-67.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
# Ocell sastre becllarg

L'ocell sastre becllarg (Artisornis moreaui) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Cisticolidae endèmica de les muntanyes de Tanzània i part de Moçambic.

## Distribució i hàbitat

Se la troba en un únic a les muntanyes Usambara orientals, a l'est de Tanzània.
L'hàbitat natural són els boscos montans tropicals. Està amenaçat per pèrdua d'hàbitat.

## Subespècies

Es reconeixen dues subespècies:
* A. m. moreaui (Sclater, WL 1931) - Nord-est de Tanzània (muntanyes Usambara)
* A. m. sousae (Benson, CW 1945) - Centre-oest de Moçambic (planura Njesi)

## Referències

* ↑ «Ocell sastre becllarg». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 4/02/2023(català)
* ↑ «Artisornis moreaui: BirdLife International» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species 2018, 01-10-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2018-2.rlts.t103771879a129556131.en..
* ↑ Clements, J. F.; Schulenberg, T. S.; Iliff, B.L. Sullivan i C. L. Wood, M. J. «The Clements checklist of birds of the world: Version 6.6» (XLS) (en anglès). Cornell University, 04-12-2011. Arxivat de l'original el 2011-12-04. [Consulta: 4 febrer 2023].

## Enllaços externs

* BirdLife Species Factsheet. Arxivat el 3 de gener de 2009 a Wayback Machine.
# Óblast de Kurgan

L'óblast de Kurgan (en rus Курга́нская о́бласть, transliterat Kurgànskaia óblast) és un subjecte federal de Rússia. La població el 2006 va ser de 979.908 habitants, en una superfície de 71.000 km².
Orde de Lenin (1959).

## Referències

* ↑ «Kurgan | oblast, Russia» (en anglés). [Consulta: 4 octubre 2019].
# Eduard Marxsen

Eduard Marxsen (Nienstädten, 23 de juliol de 1806 - Altona, 18 de novembre de 1887) fou un pianista i compositor alemany.
Fill d'un organista, rebé les primeres lliçons del seu pare i després fou deixeble de Clasing, Carl Maria von Bocklet i Seyfried. El 1834 va donar un concert a Hamburg, en el que donà conèixer 18 composicions seves, establint-se després en aquella capital com a professor de música, i en la que tingué entre d'altres alumnes a Brahms i Thieriot.
Deixà gran nombre de composicions per a piano i diverses també per a orquestra.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 33, pàg. 623 (ISBN 84-239-4533-2)
# Cascades Epupa

Les cascades Epupa (també conegudes a Angola com a cascades Monte Negro) són unes cascades del riu Kunene que es troben a la frontera d'Angola i Namíbia, a l'àrea de Kaokoland, a la regió de Kunene.
El riu té 500 m d'ample i cau en una sèrie de cascades al llarg de més d'1,5 km. La cascada individual més alta té 37 m. d'altura El nom «epupa» és una paraula de la llengua herero que significa «escuma», en referència a l'escuma creada per l'aigua que cau.

## Ecologia

Degut a la naturalesa especialitzada d'aquest abrupte hàbitat riberenc, les cascades d'Epupa són l'hàbitat d'una sèrie de peixos endèmics i altres espècies aquàtiques.
Aquest territori de l'ètnia Himba, que anomenen a les cascades «l'aigua que fuma», ha estat amenaçat diverses vegades per la construcció d'una presa que hauria submergit 300 km² de terres de pastoreig. La lluita dels pastors ha salvat un ecosistema i una fauna preservada, inclosos els cocodrils.

## Turisme

Tot i ser difícil d'arribar (es recomana anar amb un vehicle 4x4 per arribar a elles des d'Opuwo), les cascades són una de les principals atraccions per als visitants de Namíbia, a causa de l'entorn gairebé intacte, amb figueres, baobabs, palmeres makalani i parets rocoses de colors que emmarquen les cascades.
El districte electoral d'Epupa s'anomena així per les cascades.
Les cascades Ruacana, al nord de Namíbia, es troben a 135 km riu amunt.

### Pobles

Les cascades Epupa són conegudes pels pobles nòmades, com els Ovahimba, els Ovatjimba, els Ovazemba i els Ovatwe. La migració cap a les cascades d'Epupa augmenta constantment a causa de l'elevat creixement del turisme, que es veu encara més a les tribus com els Herero i els Oshiwambo, que diu la gent que emigren a la zona.

### Allotjament

Hi ha quatre allotjaments (Kapika Waterfall Lodge, Omarunga Camp Lodge, Epupa Camp Lodge i Epupa Falls Campsite Lodge), i un càmping local (Motjikutu). Tots aquests allotjaments disposen de càmpings excepte Kapika Waterfall Lodge.

### Activitats

Les activitats van des de visites guiades fins a les poblacions de Falls i Himba que estan al voltant de les cascades d'Epupa, observació d'aus, excursions per veure cocodrils i una varietat de vegetació amb arbres com el baobab i el mopane, espècies dominants de la zona.
També s'ofereix als turistes un ràfting a pel riu des d'Epupa Camp.

## Referències

* ↑ Epupa Falls at World Waterfall Database
* ↑ C.Michael Hogan. 2012
* ↑ GEO núm. 403 de septembre del 2012, pàg. 29

## Bibliografia

* C.Michael Hogan. 2012. Kunene River. eds. P.Saundry & C.Cleveland. Encyclopedia of Earth. National Council for Science and the Environment. Washington DC.
* B.Kaurerua Kavari. 2015. Epupa Falls resident

## Vegeu també

* Llista de cascades
# Bryn Terfel

Sir Bryn Terfel Jones, CBE, (pronunciació gal·lesa: [ˈbrɨn ˈtɛrvɛl]), conegut profesionalment com a Bryn Terfel (Pant Glas, 9 de novembre de 1965), és un baix-baríton gal·lès. Terfel es va associar inicialment amb els papers de Mozart, particularment Figaro, Leporello i Don Giovanni, però posteriorment ha desplaçat la seva atenció cap a papers més pesats, especialment els de Puccini i Wagner.

## Biografia

Bryn Terfel Jones va néixer a Pant Glas, Caernarfonshire, Gal·les, fill d'un granger. La seva primera llengua és el gal·lès. Per evitar confusions amb un altre baríton gal·lès de nom semblant, Delme Bryn-Jones, va triar Bryn Terfel com a nom professional. Des de molt jove va tenir interès i talent per la música. Un amic de la família li va ensenyar a cantar, començant per cançons tradicionals gal·leses.
Després de guanyar nombrosos concursos de cant, es va traslladar a Londres el 1984 i va ingressar a la Guildhall School of Music and Drama on va estudiar amb Rudolf Piernay, i d'on es va graduar el 1989 amb una medalla d'or. Va obtenir el segon lloc darrere de Dmitri Hvorostovski a la BBC Cardiff Singer of the World competition el mateix any, però va guanyar el Premi Lieder.

## Honors

* 1989: Medalla d'or de la Guildhall School of Music and Drama
* 1993: Premi Internacional de Música Clàssica, „Newcomer of the Year“
* 1997: Premi Grammy, „Best Classical Vocal Performance“
* 2003: Orde de l'Imperi Britànic, CBE
* 2004: 5 Classical Brit Awards, „Artist of the Year“
* 2005: 6 Classical Brit Awards, „Artist of the Year“
* 2006: Premi Shakespeare de la Fundació Toepfer d'Hamburg
* 2006: Echo Klassik, "Cantant de l'any"
* 2006: Her Majesty’s Medal for Music
* 2013: Premi Grammy, "Millor enregistrament d'òpera"
* 2013: International Opera Award, nominació al millor cantant
* 2017: Knight Bachelor
* 2022: Atorgament del títol professional de kammersänger austríac

## Referències

* ↑ «Bryn Terfel» (en anglès). Decca Records. Arxivat de l'original el 16 d'agost 2011. [Consulta: 18 febrer 2012].
* ↑ The NPR Interviews (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1996, p. 219. ISBN 9780395783238.
* ↑ «Bryn Terfel» (en anglès). classicfm.co.uk. [Consulta: 12 febrer 2012].
* ↑ (anglès) Central Chancery of the Orders of Knighthood: Knights Bachelor. The London Gazette (Suplement), núm. 61803, 31 de desembre de 2016, pàgina N2, consultat el 22 de novembre de 2017 PDF
* ↑ «Wiener Staatsoper ehrt Young, Kaufmann und Terfel».
* ↑ «Wiener Staatsoper: Ehrungen auf offener Bühne im Anschluss an »Peter Grimes« am 2. Februar 2022».
# Creagrutus maracaiboensis

Creagrutus maracaiboensis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,2 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del llac Maracaibo.

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Schultz, L. P. 1944. The fishes of the family Characinidae from Venezuela, with descriptions of seventeen new forms. Proceedings of the United States National Museum v. 95 (núm. 3181): 235-367.
* ↑ «Creagrutus maracaiboensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 [ FishBase] (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Harold, A.S. i R.P. Vari 1994 Systematics of the Trans-Andean species of Creagrutus (Ostariophysi: Characiformes: Characidae). Smith. Contrib. Zool. (551):31 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Ocell sastre de dors olivaci

L'ocell sastre de dors olivaci (Orthotomus sepium) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Cisticolidae endèmica de Java, Bali, Lombok i illes menors limítrofes, a Indonèsia.

## Subespècies

Es reconeixen dues subespècies:
* O. s. sundaicus (Hoogerwerf, A 1962) - Illa Panaitan (a l'oest de Java)
* O. s. sepium (Horsfield, T 1821) - Terres baixes de Java, Bali, Madura i Lombok.

## Referències

* ↑ «Ocell sastre de dors olivaci». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 4/02/2023(català)
* ↑ Clements, J. F.; Schulenberg, T. S.; Iliff, B.L. Sullivan i C. L. Wood, M. J. «The Clements checklist of birds of the world: Version 6.6» (XLS) (en anglès). Cornell University, 04-12-2011. Arxivat de l'original el 2011-12-04. [Consulta: 4 febrer 2023].
# Óblast de Tambov

L'óblast de Tambov (en rus Тамбо́вская о́бласть, Tambóvskaia óblast) és un subjecte federal de Rússia.

## Vegeu també

* Uvàrovo (Tambov)