OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estatut d'Autonomia de Galícia

L'Estatut d'Autonomia de Galícia és la norma institucional bàsica de la comunitat autònoma de Galícia. En l'àmbit de la Constitució espanyola de 1978, l'Estatut de Galícia, reconeix aquesta comunitat autònoma la seva condició de nacionalitat històrica. Afirma que els poders de la comunitat autònoma es basen en l'Estatut, la Constitució i el poble gallec. Estableix un marc democràtic de solidaritat entre tots els integrants del poble gallec. A part de l'actual (avantprojecte de 1978, aprovat el 1981), durant la Segona República Espanyola es va aprovar un Projecte d'Estatut d'Autonomia, que no va arribar a entrar en vigor a causa de l'esclat de la Guerra Civil.

## Estatut de 1981

En l'avantprojecte d'estatut de 1978 es recollien entre altres coses:
* El reconeixement del gallec com a llengua pròpia de Galícia (i la cooficialitat amb el castellà).
* Los símbols propis de Galícia: bandera, escut…
* El reconeixement en la divisió i organització administrativa del territori de comarques i parròquies rurals.
* El reconeixement de les comunitats gallegues a l'estranger.
* Hisenda i patrimoni propis.
* Diverses competències d'acord amb la Constitució i amb les lleis de solidaritat entre les comunitats que conformen Espanya.
El 6 d'abril de 1981, l'estatut va ser firmat pel rei Joan Carles I, i pel president del govern Leopoldo Calvo-Sotelo, al Palau Reial de Madrid.

## Referències

* 1 2 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 537. ISBN 84-930048-0-4.

## Enllaços externs

* Text íntegre en castellà de l'Estatut d'autonomia de Galícia de 1981 a xunta.es
# Estatut de Baiona

L'Estatut de Baiona, Carta de Baiona o Constitució de Baiona es considera una carta atorgada, ja que no va ser elaborada pels representants de l'Estat, jurada pel germà de Napoleó Bonaparte, Josep I Bonaparte, a qui ell va confiar el territori espanyol ocupat, el 8 de juliol de 1808 a la ciutat de Baiona (França). Fou un text constitucional aprovat per Napoleó a la ciutat francesa de Baiona el 8 de juliol de 1808 i jurat pel germà de Napoleó, Josep I d'Espanya que era rei d'Espanya. En aquest s'estableix el canvi a Espanya de la monarquia absoluta per una monarquia constitucional, d'idees napoleòniques. No és coneguda com a "constitució" sinó com "Carta de Baiona", un document unilateral que entra en efecte en el moment que el seu destinatari la rep.
Organitzava Espanya com una monarquia hereditària que el monarca ocupava el centre del poder polític, però amb l'obligació de respectar els drets ciutadans proclamats en el seu text. Va néixer en un context complex, dictat fora de territori nacional i amb un marcat caràcter afrancesat, apadrinat pels liberals moderats. A causa del seu origen i procés no pot considerar-se una constitució, sinó una carta atorgada el projecte de la qual va ser presentat per Napoleó a 65 diputats espanyols als quals només se'ls va permetre deliberar sobre el seu contingut. No va existir voluntat prèvia d'elaborar un document constitucional, se'ls va imposar un text i es va acceptar per unes Corts reduïdes convocades en territori francès.

## Creació de la Carta de Baiona

Històricament la seva creació es va realitzar de la següent manera:
* Carles IV abdica en favor del seu fill Ferran VII.
* Ferran VII abdica en favor de Napoleó.
* Napoleó ordena al Duc de Berg que convoqui una assemblea a Baiona.
* Entre el 15 i el 30 de juny de 1808 s'elabora una "Constitució".
* El 07-07-1808 Napoleó abdica en favor del seu germà Josep.
* El 08-07-1808 es promulga. La mateixa té la següent estructura:
* Poder Legislatiu.- Iniciativa real, que promulga "escoltades les corts".
* Poder Executiu.- Correspon al Rei i els seus Ministres. El Rei ordena i els Ministres són responsables.
* Poder Judicial.- És independent, però el Rei nomena els jutges.

## Referències

* ↑ Fernández Segado, Francisco. La libertad de imprenta en las Cortes de Cádiz. Dykinson, 2014, p. 395. ISBN 8490319340.

## Enllaços externs

* Explicacions sobre les diverses Constitucions espanyoles en català (pàgina web allotjada a Buxaweb.com)
# Estatut de Cura

L'Estatut d'autonomia per Mallorca, Menorca, Eivissa i Formentera, més conegut com a estatut de Cura, fou l'avantprojecte que el març de 1977 presentà l'Assemblea Popular al santuari de Cura (Mallorca). Aquesta era formada pel Partit Socialista de les Illes, el Moviment Comunista de les Illes Balears, el Partit del Treball d'Espanya i Partit Socialista d'Alliberament Nacional. La iniciativa també tingué el suport de l'Obra Cultural Balear, Unió de Pagesos, el Congrés de Cultura Catalana i un bon grapat d'intel·lectuals nacionalistes i progressistes.
L'Assemblea Popular fou impulsada pel PSI com a alternativa a l'Assemblea Democràtica de Mallorca que consideraven estancada pel que feia al procés autonòmic. La presentació fou al cim del Puig de Randa. Arreplegà la majoria del món nacionalista, per bé que la presència de representants del PCE en el darrer moment provocà alguns enfrontaments.
Els principals punts eren:
* L'autonomia absoluta per cada illa
* Un òrgan suprainsular coordinador
* Dret a l'autodeterminació
* Oficialitat de la llengua catalana
* Possibilitat de federació entre els Països Catalans
* Aprovació de l'estatut prèvia a la constitució
Tot i que el projecte acceptava modificacions fou rebutjat tant per la majoria de representants de Mallorca i Menorca. La majoria de formacions mallorquines consideraven maximalistes les propostes i criticaven la unilateralitat del document. Els representants de Menorca qüestionaren que fos fet sense comptar amb les altres illes. Només rebé el suport parcial del diari Última Hora a través d'una editorial on ho considerava una primera passa des d'on treballar.
El fracàs de la iniciativa portà a que el seu principal impulsor, el PSI, transités cap a posicions més moderades.

## Enllaços externs

* Viquitexts conté el text de l'Estatut de Cura
# Escut de la Bisbal del Penedès

L'escut oficial de la Bisbal del Penedès té el següent blasonament:
Escut caironat partit: 1r d'atzur, una mitra d'argent franjada d'or; 2n de gules, una àguila d'argent amb el vol estès i abaixat membrada i becada d'or i embellida de gules. Per timbre una corona de baró.

## Història

Va ser aprovat el 22 de setembre de 1989.
La mitra simbolitza el fet que el poble fou concedit, durant el segle xi, al monestir de Sant Cugat del Vallès. Més tard fou la seu d'una baronia, cosa que es veu reflectida en la corona del capdamunt de l'escut i en les armes dels Salbà (una àguila d'argent embellida de gules sobre camper de gules), barons de la Bisbal.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Baix Penedès

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de l'escut heràldic del municipi de la Bisbal del Penedès.» (pdf). DOGC num 1204, 22-09-1989. [Consulta: 25 juny 2010].
# Agència Catalana de l'Aire

L'Agència Catalana de l'Aire (ACAIR) és un organisme de la Generalitat de Catalunya previst pel Servei Meteorològic de Catalunya que integra tots els aspectes relacionats amb el medi receptor atmosfèric, abastant els riscos, la mesura, el control i la reducció de la contaminació atmosfèrica.

## Objectius

* Identificar i construir la Xarxa Climàtica d'Estacions Meteorològiques.
* Crear la base de dades meteorològica de Catalunya.
* Racionalitzar la informació meteorològica que s‘ofereix en els mitjans de comunicació.
* Ampliar la informació meteorològica a altres aspectes d'interès ambiental per educar i sensibilitzar ambientalment la població.

## Referències

* Pla de govern 2004-2007
# Al·leghanyita

L'al·leghanyita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la manganhumita. Va ser anomenat l'any 1932 per Clarence S. Ross i Paul F. Kerr per la seva localitat tipus, que es troba al Comtat d'Alleghany, a Carolina del Nord, EUA. L'al·leghanyita és isoestructural amb diversos minerals, entre els quals: la chegemita, la chondrodita, l'edgrewita, la humita, l'hidroxilchondrodita, l'hidroxilclinohumita, la jerrygibbsita, la kumtyubeita, la leucophoenicita, la manganhumita, la norbergita, la reinhardbraunsita, la ribbeite i la sonolita.

## Característiques

L'al·leghanyita és un silicat de fórmula química Mn2+ 5(SiO₄)₂(OH)₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5. L'al·leghanyita se sol trobar en hàbit granular, tot formant cristalls anèdrics a subèdrics en matriu; també es troba en hàbit massiu o lamel·lar. A vegades s'observa l'exfoliació. Presenta una coloració marronosa amb tonalitats vermelles o roses. La seva ratlla és de color rosa clar.

## Formació i jaciments

Se sol trobar en fractures formant masses de gra fi de color rosa, vermell o marró. Sovint en vetes associades a pegmatites, tot tallant franklinita. La seva localitat es troba a Carolina del Nord, en un dipòsit estratiforme metamorfitzat de Zn-Mn.

## Referències

* ↑ «Alleghanyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Alleghanyite» (en anglès). Webmineral. [Consulta: 15 novembre 2015].

## Bibliografia

* Ross, Clarence S. and Kerr, Paul F. (1932) American Mineralogist: 17: 1-15.
* Zeitschrift für Kristallographie: 132: 1-18.
# Estació de Son Fuster

L'estació de Son Fuster és un baixador de tren de Serveis Ferroviaris de Mallorca. Fou inaugurada el maig de 2003. Ambdós accessos tenen un accés per a cada una de les andanes, laterals, interconnectades amb escales i un pont. Entre 2013 i 2022 va formar part de l'extinta línia M2 del Metro de Palma, encara que durant els dissabtes, diumenges i festius les línies T2 i T3 de Serveis Ferroviaris de Mallorca hi paraven en no haver servei de metro, i va tornar a formar part únicament del servei de rodalies en tancar la línia.
Línies que passen per aquesta estació :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Serveis Ferroviaris de Mallorca |||||
| Estació Intermodal - Plaça d'Espanya | Son Costa - Son Fortesa | Palma - sa Pobla | Verge de Lluc | sa Pobla |
| Estació Intermodal - Plaça d'Espanya | Son Costa - Son Fortesa | Palma-Inca | Verge de Lluc | Inca |

## Referències

* 1 2 També la línia Palma-Manacor els dissabtes, diumenges i festius.
* ↑ Frau, J. «El metro Palma-Marratxí se pondrá en marcha la segunda semana de marzo» (en castellà). Diario de Mallorca. [Consulta: 13 gener 2024].
# Armadura (electricitat)

En enginyeria elèctrica, l'armadura d'una màquina elèctrica és el nom que s'ha donat històricament al fil conductor on s'indueix el corrent altern i es produeix una transferència de potència entre sistemes elèctrics i mecànics. També és conegut com a induït. Els conductors de l'armadura produeixen corrent altern fins i tot en màquines de corrent continu, gràcies a l'acció del commutador (que inverteix periòdicament el sentit del corrent) o a causa de la commutació electrònica, com en els motors continus sense escombretes.
L'armadura pot ser tant el rotor (part giratòria) com l'estator (part estacionària), segons el tipus de màquina elèctrica.
En els primers motors i generadors, l'armadura estava en el rotor i estava formada per bobines enrotllades sobre l'anell que feia de base, provocant que l'espai de l'entreferro fos gran, la qual cosa provocava que el camp magnètic fos més dèbil. Posteriorment es substituïren per fils conductors o espires, inserits en ranures per reduir la distància de l'entreferro al mínim. En aquest cas per tal d'aïllar elèctricament el debanat de la ranura, es fa servir un material separador –en general, un paper aïllant–, amb el qual es recobreix la bobina de l'induït.

## Referències

* ↑ Hughes, Austin; Drury, Bill. Electric motors and drives (en anglès). 4ta edició. Oxford: Elsevier, 2013, pàgina 5. ISBN 978-0-08-098332-5.
* ↑ «Generadors i motors de corrent continu» (pdf). Electrotècnia. Institut Obert de Catalunya, setembre 2010. Arxivat de l'original el 2019-03-02. [Consulta: 2 maig 2020].
# Arrel anterior del nervi espinal

En l'anatomia i la neurologia, l'arrel anterior (o arrel ventral) és l'arrel de motriu eferent d'un nervi espinal.
L'arrel anterior en el seu extrem distal s'uneix a l'arrel posterior per formar un nervi espinal mixt.

## Enllaços externs

* Plate 6.114 Spinal Root Nerve Fibers a Anatomy Atlases
# Este (Elba)

L'Este (en baix alemany Eest) és un riu d'Alemanya que neix a Schneverdingen a l'estat de Baixa Saxònia i que desemboca a l'Elba entre els barris de Cranz i Neuenfeldede l'estat d'Hamburg. Només els darreres dos quilòmetres es troben al districte d'Harburg d'Hamburg. A la seva desembocadura s'ha construït una resclosa antimarejada.
Des de la font a la landa de la Lüneburger Heide les localitats principals que rega són Schneverdingen, Welle, Tostedt, Hollenstedt, Moisburg, Buxtehude i Jork. De l'Elba fins al port hanseàtic de Buxtehude és navegable a marea alta tot i que la navegació comercial va desaparèixer vers la fi dels anys 1960. A les ribes del riu s'hi trobaven moltes bòbiles i drassanes. Totes van tancar, tret de la drassana Sietas a Neuenfelde.
* Pont mòbil a la desembocadura amb l'Elba
* El Moorender Wettern (dreta) es barreja amb l'Este
* El riu a Eestbrügg (Jork)
* Prop de Kakenstorf

## Afluents

* Liedenkummer Schleusenfleet
** Liedenkummer Wettern
* Nincoper Schleusenfleth
** Nincoper Wettern
* Hover Wettern
* Moorender Hauptwettern
*** Moorende Finkenreicher Wettern
**** Lange Weg Wettern
**** Esteburg Wettern
**** Rüpker Querwegwettern
** Alte Hover Wettern
* Vogelsanger Wettern
** Neulander Wettern
* Landwettern
** Randkanal Buxtehude-Rübke
*** Landscheidegraben
*** Ketzenbeek/Ovelgönner Moorbek
*** Ketzendorfer Moorbek
*** Elstorfer Moorbek
* Weidbek
* Ostviver
** Neuer Graben
* Goldbek
** Viehgraben
* Staersbek
* Appelbeke
** Moorgraben
* Riethe (Moisburger Bach)
* Aarbach
* Rollbach
* Perlbach
* Seggembek
* Töste
* Drestedter Bach
* Kakenstorfer Bach
* Sprötzer Bach
* Todtglüsinger Bach
* Schmokbach
* Langeloher Bach
* Fulaubach
** Kampener Bach

## Llocs d'interès

* La ciutat de Buxtehude
* El sender per a vianants i ciclistes a ambdues ribes
* La Lüneburger Heide
* La barrera mòbil a la desembocadura de l'Elba
* L'antiga barrera mòbil amb el seu pont lliscant a Cranz

## Referències

* ↑ AA.VV., Gesamtliste der Fließgewässer im Elbeeinzugsgebiet Arxivat 2012-01-31 a Wayback Machine., Magdeburg, Flussgebietsgemeinschaft Elbe Geschäftsstelle, 2011
# Escut de la Font Vella

L'Escut de la Font Vella és una obra de Moià declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Escut de la vila de Moià adossat a la part superior de la font vella. Té forma ovalada i està quarterat en creu: en el primer i el quart hi ha una creu i en el segon i tercer hi ha quatre pals. Al voltant de l'escut hi ha formes mixtilínies decoratives.
# Cajvana

Cajvana (en alemany: Keschwana) és una ciutat del comtat de Suceava, al nord-est de Romania. Es troba a la regió històrica de Bucovina. Cajvana és el dotzè assentament urbà més gran del comtat, amb una població de 6.812 habitants, segons el cens del 2011. Va ser declarada ciutat el 2004, juntament amb altres set localitats del comtat de Suceava. El poble Codru és administrat per la ciutat.
Cajvana es troba a una distància de quilòmetresres de Suceava, la capital del comtat.
La ciutat és coneguda pel seu llegendari roure, que data de l'època del governant moldau Esteve el Gran (1457-1504).
Tot i ser una ciutat, Cajvana té un aspecte rural i la principal ocupació dels habitants és l'agricultura. La localitat es va veure greument afectada per les inundacions europees el 2005.

## Fills il·lustres

* Maria Băsescu

## Referències

* ↑ «Rezultate | Recensamant 2011» (en romanès). [Consulta: 8 octubre 2021].
* ↑ Mapa de Cajvana

## Enllaços externs

* (en romanès) Pàgina web de l'ajuntament de Cajvana
* (en romanès) Institut de Cajvana
* (en romanès) Web del comtat de Suceava
# Taller

Un taller és l'espai on es realitza un treball manual o artesà, com el taller d'un pintor de brotxa fina o un terrissaire, un taller de costura o d'elaboració d'aliments, etc., Tot i que també pot designar altres conceptes derivats d'aquest:
* Taller és el lloc d'una fàbrica en què es realitzen certes operacions, com el taller de soldadura
* Taller mecànic, és aquell en què es reparen màquines avariades, com vehicles, electrodomèstics, etc. En aquest cas, el taller pot ser oficial d'una marca comercial, és a dir, un concessionari (està vinculat a una marca de vehicles o d'electrodomèstics, i es dedica a la reparació i manteniment, dins o fora del període de garantia, de les unitats venudes d'aquesta marca), o un taller lliure o multimarca (no està vinculat a cap marca, treballa amb unitats de qualsevol marca).
En les arts gràfiques, denominada tradicionalment el lloc o establiment on es realitzen les tasques de preimpressió i acabats. La paraula francesa atelier s'empra de vegades per referir-se a un taller artístic on els que es reuneixen són coneixedors d'un tema i comparteixen tot el que saben sobre això. En l'organització econòmica i laboral pròpia de l'edat mitjana i l'Antic Règim a Europa occidental, era la unitat productiva de l'artesania, que s'organitzava a gremi. Cada taller era propietat d'un mestre i comptava amb oficial és i aprenents.

## Referències

* ↑ «Taller - Definicion.de» (en castellà). [Consulta: 30 agost 2024].
* ↑ «Definición de taller - Qué es, Significado y Concepto». [Consulta: 14 setembre 2024].
* ↑ «Workshop Definition & Meaning | Britannica Dictionary» (en anglès americà). [Consulta: 18 setembre 2024].
* ↑ «atelier | Etymology of atelier by etymonline» (en anglès). [Consulta: 13 febrer 2025].
* 1 2 Heginbotham, Claire. «What is an Art Atelier?» (en anglès americà), 27-04-2018. [Consulta: 13 febrer 2025].
* ↑ Theis, Mandy. «What Is An Atelier?» (en anglès americà), 22-02-2021. [Consulta: 13 febrer 2025].

## Bibliografia

* Benjamin Coriat (1982) El taller y el cronómetro. Ensayo sobre el taylorismo, el fordismo y la producción en masa, Madrid: Siglo XXI ISBN 968-23-1571-9

## Vegeu també

* Hacklab
* Laboratori
* Taller de treball esclau

## Enllaços externs

* DIYinfo.org's - In The Workshop Wiki Arxivat 2011-10-01 a Wayback Machine.
Viccionari
# Al·letrín

L'al·letrín és un compost sintètic utilitzat en insecticides. Són piretroides sintètics d'una substància química natural trobada a la flor de Tanacetum cinerariifolium. Va ser sintetitzat l'any 1949 per Milton S. Schechter. L'al·letrín va ser el primer piretroide.
Aquests compostos tenen una toxicitat baixa per aus i humans, i s'utilitzen en insecticides domèstics i esquers per mosquits, musques domèstiques i escarabats de cuina. Són altament tòxics per peixos i abelles. Els insectes sota la seva exposició es paralitzen abans de morir. Per el control dels mosquits a l'aire s'utilitza per aspersió, en concentracions reduïdes.

## Referències

* ↑ «Al·letrín». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ d-Allethrin (pdf) (en anglès). Geneva: Organització Mundial de la Salut, 2002, p. 24.

## Enllaços externs

* Pyrethrins and Pyrethroids Fact Sheet - National Pesticide Information Center
* Allethrin Pesticide Information Profile - Extension Toxicology Network
# Estació de Son Fuster Vell

L'estació de Son Fuster Vell és una estació del metro de Palma. Fou posada en servei el 25 d'abril de 2007.
És una estació soterrada amb andanes laterals.
Línies que passen per aquesta estació :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Metro de Palma |||||
| Estació Intermodal - Plaça d'Espanya | Son Costa - Son Fortesa | 1 | Son Castelló | Universitat |
# Arwen

N'Arwen Undómiel, també coneguda com l'Estel Vespral (que és Undómiel en quenya) és un personatge fictici de l'univers de J.R.R. Tolkien, la Terra Mitjana. És la filla de n'Élrond el Mig Elf, neta d'en Cèleborn i na Galàdriel, i esposa de n'Àragorn (el Rei Elèssar Telcontar).
Tot i que les seves aparicions són molt limitades a El Senyor dels Anells, en els apèndixs s'hi inclou el Relat de n'Àragorn i n'Arwen, que explica llur enamorament.

## Biografia

N'Arwen va néixer l'any 241 de la Tercera Edat, filla de n'Élrond i na Celebrían. Per part de pare era neta de n'Eàrendil el Mariner i de n'Èlwing de Gondolin, i a través d'ells descendents del llinatge dels mig d'elfs, d'en Beren (hereu la casa de Bëor), d'en Lúthien (de Dòriath), de n'Ídril (de Gondolin i la casa d'en Fingolfin), i d'en Tuor (de la casa de n'Hàdor). Per part de mare era neta d'en Cèleborn i na Galàdriel, emparentant-la també amb la casa d'en Finarfin. També era germana dels bessons Èl·ladan i Èlrohir.
Es deia que tenia un aspecte molt semblant a la de la seva re-rebesàvia Lúthien. Amb ella també acabaria compartint el destí, ja que totes dues es van enamorar d'un home i van compartir la seva mortalitat.
La seva unió amb n'Àragorn té una gran significança en el context del llegendari de Tolkien. De fet, n'Arwen i el seu marit eren parents molt distants, ja que el pare d'ella i el seixantatresè ascendent en línia directa de n'Àragorn eren germans bessons (vegeu arbre geneològic). Amb la unió es tornaven a reunir en una sola línia les nissagues dels tres antics reis suprems de les tres cases dels elfs (Ingwë, Finwë, i els germans Olwë i Elwë) i les primeres cases dels homes.

## Adaptacions

En la versió cinematogràfica de Peter Jackson d'El Senyor dels Anells, l'actriu Liv Tyler interpreta n'Arwen a les tres pel·lícules de la trilogia. La versió de n'Arwen en les pel·lícules és substancialment diferent de la novel·la, i el seu paper es veu ampliat. Aquestes variacions respecte de l'original van generar polèmica entre alguns aficionats.

## Referències

* Tolkien, J.R.R.. El senyor dels anells. Vicens Vives, 2001. ISBN 8431623330.
# Escut de la Galera

L'escut oficial de la Galera (Montsià) té el següent blasonament:
Escut caironat: de gules, una galera contornada de 4 cavalls amb el conductor al pescant d'argent, acompanyada en cap d'una torre d'or oberta. Per timbre una corona mural de vila.

## Història

Va ser aprovat el 18 d'octubre de 1983.
La galera és un element parlant relatiu al nom de la població. La torre del damunt recorda que la vila va pertànyer al municipi de Tortosa, ja que la torre d'argent sobre camper de gules són les armes parlants de la capital del Baix Ebre.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Montsià

## Referències

* ↑ «DECRET de 18 d'octubre de 1983, pel qual es dona conformitat a l'adopció de l'escut municipal de la Galera.» (pdf). DOGC num. 383, 18-10-1983. [Consulta: 23 juny 2010].
# Al·losa

L'al·losa és un monosacàrid del tipus aldohexosa s'ha aïllat de les fulles de l'arbust africà Protea rubropilosa. És soluble en l'aigua i pràcticament insoluble en metanol. L'al·losa és un epímer C3 de la glucosa.

## Referències

* ↑ Vigo, Enrique A. Del; Stortz, Carlos A.; Marino, Carla «D-Allose, a rare sugar. Synthesis of D-allopyranosyl acceptors from glucose, and their regioselectivity in glycosidation reactions» (en anglès). Organic & Biomolecular Chemistry, 20, 22, 08-06-2022, pàg. 4589–4598. DOI: 10.1039/D2OB00590E. ISSN: 1477-0539.
* ↑ Budavari, Susan. The Merck index: an encyclopedia of chemicals, drugs, and biologicals (en anglès). Rahway, N.J., U.S.A.: Merck, 1989. ISBN 978-0-911910-28-5.

## Enllaços externs

* Rare Sugar Research Center Arxivat 2021-01-30 a Wayback Machine.