OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estació de ferrocarril de Tanggula

L'estació de ferrocarril de Tanggula (xinès tradicional: 唐古拉站, xinès simplificat: 唐古拉站, pinyin: táng gǔ lā zhàn) és una estació que es troba al comtat d'Amdo, a la Regió Autònoma del Tibet, Xina. Es tracta de l'estació situada a més altitud del món, concretament a 5.068 m sobre el nivell del mar.

## Introducció

Aquesta estació sense servei del ferrocarril de Qingzang es va estrenar el dia 1 de juliol de 2006. L'estació està situada a 5.068 m sobre el nivell del mar i supera les estacions de Ticlio (Perú), que està situada a 4.829 m; l'estació Còndor, situada a 4.786 m, de la línia Río Mulatos-Potosí (Bolívia), i l'Estació de La Galera, a 4.781 m del Perú, cosa que la fa l'estació de ferrocarril a més alçada del món. L'estació de Tanggula està situada a 1 quilòmetre escàs del tram més elevat del recorregut d'aquesta línia, que assoleix els 5.072 m.
L'andana té 1,25 km de llarg i ocupa 77 mil m². Hi ha tres vies a l'estació. La localització d'aquesta parada es va fer per les vistes que hi havia des de les andanes a l'exterior.
El 2008, Tanggula Railtours, una iniciativa sorgida de la unió de RailPartners i Qinghai Tibet Rail Corp., van obrir un servei de tren turístic entre Beijing i Lhasa per al qual s'usen trens de luxe especialment construïts per a aquesta línia.

## Horaris

Des de 2009 no hi ha servei de viatgers a l'estació. Els trens hi paren, però no s'obren les portes.

## Referències

* ↑ http://www.tangula.com.cn/ Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
* ↑ Railway Gazette International (30 d'agost de 2007). Launching luxury on line to Tibet Arxivat 2008-07-08 a Wayback Machine.. Corregida el 2 de setembre de 2007.

## Vegeu també

* Pas de Tanggula
* Ferrocarril de Qingzang
* Llista d'estacions del Ferrocarril de Qingzang
# IAM Cycling

L'IAM Cycling (codi UCI IAM) va ser un equip ciclista suís de categoria WorldTeam creat el 2013.
El projecte fou presentat l'abril de 2012 durant el Tour de Romandia per Michel Thétaz, fundador d'IAM, una empresa de gestió d'actius per a clients institucionals. La seu de l'equip es troba a Ginebra i Serge Beucherie, exdirector del Crédit Agricole, com a mànager esportiu, i el finlandès Kjell Carlström com a director esportiu.
El 2015 passà a la categoria UCI World Tour, la màxima del ciclisme professional.
L'equip va desaparèixer a la fi de la temporada de 2016.

## Principals resultats
### Clàssiques

* GP Ouest France-Plouay: 2014 (Sylvain Chavanel)

### Curses per etapes

* Tour del Mediterrani: 2013 (Thomas Lövkvist)

### Grans Voltes

* Tour de França :
** 3 participacions (2014, 2015, 2016)
** 1 victòria d'etapa:
*** 1 al 2016: Jarlinson Pantano
* Giro d'Itàlia
** 2 participació (2015, 2016)
** 1 victòria d'etapa:
*** 1 al 2016: Roger Kluge
* Volta a Espanya
** 3 participacions (2014, 2015, 2016)
** 2 victòries d'etapes:
*** 2 al 2016: Jonas Van Genechten i Mathias Frank

### Campionats nacionals

* Campionat d'Àustràlia en ruta: 2015 (Heinrich Haussler)
* Campionat d'Àustria en ruta: 2016 (Matthias Brändle)
* Campionat d'Àustria en contrarellotge: 2013, 2014, 2016 (Matthias Brändle)
* Campionat de França en contrarellotge: 2014 (Sylvain Chavanel), 2015 (Jérôme Coppel)
* Campionat de Letònia en ruta: 2013, 2015 (Aleksejs Saramotins)
* Campionat de Suècia en contrarellotge: 2013 (Gustav Larsson)
* Campionat de Suïssa en ruta: 2014 (Martin Elmiger), 2016 (Jonathan Fumeaux)

## Composició de l'equip

2015 :
2016 :

## Classificacions UCI

L'equip participa en proves dels circuits continentals, principalment en les curses del calendari de l'UCI Europa Tour. La taula presenta les classificacions de l'equip al circuit, així com el millor ciclista individual.

### UCI Àsia Tour

| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2013 | 35è | Johann Tschopp (114è) |
| 2014 | 60è | Martin Elmiger (249è) |

### UCI Europa Tour

| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2013 | 2n | Martin Elmiger (16è) |
| 2014 | 5è | Sylvain Chavanel (6è) |
El 2015 s'incorpora a l'UCI World Tour.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2015 | 17è | Mathias Frank (58è) |
| 2016 | 17è | Oliver Naesen (23è) |

## Referències

* 1 2 IAM Cycling, nuevo equipo profesional suizo en 2013 biciciclismo.com
* ↑ «Web oficial». Arxivat de l'original el 2012-12-16. [Consulta: 25 maig 2013].
* ↑ EFE «El IAM Cycling estrenará su condición de equipo World Tour en ronda andaluza». El Mundo Deportivo. EFE, 25-12-2014 [Consulta: 17 gener 2015].
* ↑ «El IAM desaparecerá este año». marca.com, 23-05-2016 [Consulta: 7 gener 2017].

## Enllaços externs

* IAM Cycling - Lloc web oficial
* Plantilla a cyclebase.nl
* Plantilla a procyclingstats.com Arxivat 2016-12-09 a Wayback Machine.
* Plantilla a firstcycling.com
# Illa Louise

L'illa Louise és una illa que forma part de l'arxipèlag Haida Gwaii, a la Colúmbia Britànica, Canadà. Té una superfície de 275 km² i un perímetres de 87 quilòmetres. Es troba davant de costa est de l'illa Moresby. Va rebre el nom de la princesa Louise, duquessa d'Argyll, quarta filla de la reina Victòria.

## Referències

* ↑ «Atlas of Canada - Sea Islands». Atlas.nrcan.gc.ca, 12-08-2009. Arxivat de l'original el 2013-01-22. [Consulta: 14 maig 2019].
* ↑ «BC Geographical Names». [Consulta: 13 abril 2024].
* ↑ Akrigg, G.P.V. & Akrigg, Helen B. (1986), British Columbia Place Names (3rd, 1997 ed.), Vancouver: UBC Press, ISBN 0-7748-0636-2, <https://archive.org/details/britishcolumbiap0000akri_w1q9>
* ↑ «Louise Island, British Columbia, Canada», 14-11-2002. Arxivat de l'original el 2002-11-14. [Consulta: 13 abril 2024].
# Penyal

Un penyal, promontori o tormo és una massa rocallosa, normalment aïllada, i d'una certa altura. Una zona plena de penyals es diu penyalar.

## Particularitats

Els penyals són accidents geogràfics que es troben a certes zones del planeta i que han servit de punt de referència des de temps molt antics. Algunes cultures han donat als penyals caràcter mític o religiós.

## Exemples

Entre els penyals més coneguts cal mencionar els següents:
* Iapigyum promontorium
* Penyal d'Alhucemas
* Penyal d'Alger
* Penyal de Gibraltar
* Penyal d'Ifac
* Penyal del Migdia
* Penyal de San Antonio
* Penyal de Vélez de la Gomera
* Promontori d'Hèrcules

## Vegeu també

* Penya-segat
* Cingle

## Referències

* ↑ «tormo» en el Diccionari normatiu valencià de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua
* Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya de la Comissió de Toponímia de Catalunya

## Enllaços externs

* Jordi Bertran i Duarte & Mercè Tarragó i Vidal, Les inestabilitats de vessants. Exemples del municipi de Mollet del Vallès
# Bandera de Canyelles

La bandera oficial de Canyelles té la descripció següent:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, groga, amb la canya arrencada, fullada i florada verd fosc de l'escut, d'alçària 4/5 de la del drap i amplària 1/6 de la llargària del mateix drap, al centre.
Està basada en l'escut heràldic de la localitat.
Va ser aprovada en el Ple de l'ajuntament del 28 d'abril de 2020 i la direcció general d'Administració Local va publicar-ne la resolució en el DOGC el 30 de setembre del 2020 (número 8.237).

## Vegeu també

* Escut de Canyelles
* Escuts i banderes del Garraf

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ PRE/2330/2020, de 22 de setembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Canyelles.» (pdf). DOGC núm. 8.237. Generalitat de Catalunya, 30-09-2020. [Consulta: 2 octubre 2020].
# Arthedain

En el marc del llegendari de J.R.R. Tolkien, Arthedain és un del tres regnes de la Terra Mitjana que van sorgir de la divisió d'Àrnor durant la Tercera Edat.
Durant el regnat d'Eärèndur els seus tres fills ja mostraven disputes públiques, que es van convertir en una guerra civil a la mort del seu pare l'any 861 de la Tercera Edat. Àmlaith, l'hereu legítim al tron d'Àrnor, va rebre l'oposició dels seus dos germans. Incapaç de resoldre la situació, va veure reduï el seu regne a la regió d'Arthedain, que aproximadament comprenia les terres a l'oest del Branduín i al nord de la gran carretera de l'est. Els seus germans van fundar els regnes de Cardolan i Rhudaur al sud i a l'est.
La capital del regne era a Fórnost, i Bree era un dels pobles més importants. L'antiga ciutat d'Annúminas també estava compresa dins les fronteres, però en aquell temps ja estava abandonada i en ruïnes.
L'any 1300 de la Tercera Edat va aparèixer el regne d'Àngmar a la frontera septendrional d'Arthedain. El seu rei era el Senyor dels Nazgûl, tot i que això no era conegut pels dúnedain. Davant d'aquesta nova amenaça Cardolan es va posar sota la protecció d'Arthedain, i els monarques van tornar a fer-se anomenar reis d'Àrnor.
Amb el temps, Cardolan i Rhudaur van ser conquerits per Àngmar. Arthedain va resistir durant més de 500 anys, però l'any 1974 Fórnost va caure. L'últim rei d'Arthedain, Àrvedui, va morir ofegat quan la nau amb què fugia va naufragar.
Un cop arribada l'ajuda del regne de Góndor al sud, els dúnedain van derrocar el Àngmar. Però les guerres havien dalmat molt la zona i el fill d'Àrvedui, Àranarth, no va reconstruir el regne i es va convertir en el primer capità del dúnedain.

## Reis d'Arthedain

L'any 1349 de la Tercera Edat, els tres fills del desè rei d'Àrnor van disputar una guerra civil i es va dividir el reialme en Arthedain, Rhudaur i Cardolan. El fill va regnar a Arthedain i la seva línia va ser l'única que no es va interrompre:
* Àmlaith (861-946). Fill gran d'Eärèndur, desè rei d'Àrnor.
* Béleg (946-1029)
* Màllor (1029-1110)
* Cèlepharn (1110-1191)
* Celebríndor (1191-1272)
* Màlvegil (1272-1349)
* Àrgeleb I (1349-1356). A partir d'ell, tots els seus descendents porten el sufic Ar- (alt, reial), reclamant la sobirania sobre tot Àrnor.
* Àrveleg I (1356-1409)
* Àraphor (1409-1589)
* Àrgeleb II (1589-1670)
* Àrvegil (1670-1743)
* Àrveleg II (1743-1813)
* Àraval (1813-1891)
* Àraphant (1891-1964)
* Àrvedui (1964-1975). Últim rei del Regne del Nord.
Al voltant de l'any 1300, quan Cardolan es va posar sota la seva protecció, el rei d'Arthedain Argeleb es va fer anomenar reis d'Àrnor i va recuperar la vella numeració. Així, Àrgeleb, 7è Rei d'Arthedain era conegut el 17è Rei d'Àrnor.
# (85) Io

Io (eye'-oh) és l'asteroide núm. 85 de la sèrie. Va ésser descobert a Clinton (Nova York, EUA) el 19 de setembre del 1865 per en Christian Heinrich Friedrich Peters (1813-90).
Aquest asteroide gran i fosc, de classe C, forma família amb (15) Eunòmia i (141) Lumen al cinturó principal. El seu diàmetre és de 178 quilòmetres, i fou mesurat a partir de l'ocultació d'una estrella el 10 de desembre del 1995.
El seu nom es deu a Ió (mitologia), una amant de Zeus a la mitologia grega (també s'anomena així el satèl·lit natural volcànic de Júpiter, però).

## Curiositat

Amb dos dígits de numeració i dues lletres al nom, (85) Io és la designació més curta de tots els planetes menors.

## Enllaços externs

* Model de forma deduït a partir de la corba lluminosa, lightcurve

## Referències

* J. Torppa et al Shapes and rotational properties of thirty asteroids from photometric data, Icarus, Vol. 164, p. 346 (2003).
* PDS lightcurve data Arxivat 2006-06-14 a Wayback Machine.
* Supplemental IRAS Minor Planet Survey Arxivat 2006-06-23 a Wayback Machine.
* A. Erikson Photometric observations and modelling of the asteroid 85 Io in conjunction with data from an occultation event during the 1995-96 apparition, Planetary and Space Science, Vol. 47, p. 327 (1999).
* G. A. Krasinsky et al Hidden Mass in the Asteroid Belt, Icarus, Vol. 158, p. 98 (2002).
Viccionari
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 3 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 21. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
# NRJ12

NRJ12 va ser un canal de televisió juvenil francès i privat del grup NRJ. Creat l'any 2005 per ampliar l'oferta de canals de televisió de la TDT francesa, el canal també es podia veure per cable i satèl·lit i tenia una vocació purament juvenil. El grup NRJ, responsable de diverses emissores de ràdio d'èxit a França, va concebre NRJ12 com una imitació d’MTV i, per tant, el canal emetia nombrosos programes de telerealitat, sèries juvenils, programes del cor, entre d'altres.
Inicialment, però, s'anomenava NRJTV. El projecte fou al principi un fracàs. Se'n va obrir una el 1986 però les baixes audiències fan fer que es desestimés el projecte. A l'època, NRJTV havia de ser un canal de televisió purament musical. Diferents grups buscaven crear-ne un i finalment fou TV6, avui M6, qui n'obtingué el vistiplau. TV6 no va prosperar i va haver de reinventar-se com a M6. L'apagada de TV6 va tenir lloc durant el govern de Jacques Chirac el 28 de febrer del 1987. Fou amb l'arribada de la televisió digital terrestre que el grup NRJ es replantejà novament l'obertura d'un TV6 renovat. L'any 2005 és el vistiplau i inicialment el canal divulga sobretot contingut musical, fins que es reorienta el canal cap a un MTV a la francesa. Paral·lelament, es crea el canal NRJ HITS, dedicat exclusivament a contingut musical amb videoclips virant a tota hora. L'aposta per un canal més divers i girat cap al públic adolescent i juvenil ha portat al grup NRJ a comprar diversos programes de telerealitat i sèries estrangeres com Física o Química.
L'any 2024, l'Arcom no va renovar l'autorització per emetre a la TDT. La fi de la seva difusió a la TDT es va produir el 28 de febrer de 2025, tot i que el canal va intentar continuar les emissions a través de plataformes d'internet o IPTV.

## Vegeu també

* Televisió a Europa

## Enllaços externs

* http://www.nrj12.fr
# IBA Serralada Central d'Illa de São Nicolau

L'IBA Serralada Central d'Illa de São Nicolau es troba a l'illa de São Nicolau a l'arxipèlag de Cap Verd enfront de les costes del nord-oest d'Àfrica a l'oceà Atlàntic. Com a complement de l'Àrea Important per a les Aus terrestre (IBA) hi ha uan IBA marina associada que proporciona aliment de l'hàbitat per a les aus marines.

## Descripció

El lloc comprèn 1.750 hectàrees de terreny muntanyós a la part occidental de l'illa, situades entre les viles de Praia Branca i Fajã de Baixo. Inclou els cims de Monte Gordo (a 1.312 m, el punt més alt de l'illa) i Tope de Moca (1.057 m). Algunes de les parts més altes del lloc són boscoses, especialment al voltant de Monte Gordo, on les precipitacions són relativament altes i les condicions de boira freqüents fan que els arbres que estiguin densament coberts amb líquens. Les vessants més baixes s'utilitzen en gran manera pel conreu de blat de moro i fesols.
L'IBA marina limita amb la línia de la costa i cobreix 2.089 km² d'aigües marines, amb una profunditat màxima de 3.024 m. Té una velocitat mitjana anual del vent de 1,78 m/s, una temperatura superficial del mar anual entre 23.9 °C i 24.4 °C, i una mitjana de concentracions de Clorofil·la a entre 0.24 i 0.41 mg/m³.

## Flora i fauna

Els vessants de les muntanyes són el principal centre de distribució a les illes de Cap Verd dels endèmics de la Macaronèsia drago. Hi són comuns els llangardaixos endèmics Tarentola caboverdiana i Mabuya fogoensis. El lloc ha estat identificat com a IBA per BirdLife International perquè acull 30 parelles reproductores de petrell gon-gon, falcó pelegrí, falciot de Cap Verd i boscarla de Cap Verd. L'IBA marina proporciona aliment d'hàbitat durant la temporada de reproducció per a 90 petrells i 75–120 cuajonc bec-roigs.

## Referències

* 1 2 «Central mountain range of Ilha de São Nicolau». Important Bird Areas factsheet. BirdLife International, 2013. [Consulta: 8 agost 2013].
* 1 2 «Central mountain range of Ilha de São Nicolau - Marine». Important Bird Areas factsheet. BirdLife International, 2013. [Consulta: 8 agost 2013].
# Anna Rebeca Mezquita Almer

Anna Rebeca Mezquita Almer (Onda, 26 d'octubre de 1890 - San Cristóbal de la Laguna, Tenerife, 6 d'octubre de 1970) va ser una poetessa valenciana.
Filla de pare farmacèutic, tot i nàixer a Onda, se'n va anar a viure ben jove a Nules, lloc on va conèixer el qui seria el seu futur marit, Manuel Valentín, advocat, de família republicana i valencianista. Després de casada, va fixar la seua residència inicialment a València i després a San Cristóbal de la Laguna, Tenerife, per motius laborals del seu marit. La seua producció poètica es va iniciar en la maduresa, una vegada instal·lada a les Illes Canàries, i arran de les lectures dels poetes de la Renaixença valenciana, sobretot de Jacint Verdaguer. L'any 1952 va ser guardonada als Jocs Florals de València, celebrats a Lo Rat Penat, però quan Carles Salvador i Enric Soler i Godes es van adonar que el «guanyador» era una dona, li van retirar el guardó. Per mitjà del seu germà va conèixer Bernat Artola, que influí perquè es publicara el seu primer llibre: Vidres (1953).
L'any 1954, Joan Fuster, en una carta escrita a Gaietà Huguet i Segarra, es mostra sorprès: «M'han dit que a Castelló ha aparegut una nova poeta: Anna Rebeca Mesquida o Mesquita. Fa goig aquesta revifalla de les nostres lletres. Si poguéssem consolidar-la!».
La seua poesia presenta dos vessants: per una banda l'estil jocfloralesc amb especial predilecció pels temes de la natura i el paisatge, i d'altra banda l'atenció a la temàtica intimista.

## Referències

* ↑ Grau, Manuel Garcia. Poètiques i voluntats per a una societat perifèrica: (nord del país Valencià, 1933-1966). L'Abadia de Montserrat, 1994. ISBN 978-84-7826-529-9.
* ↑ Navarro i Borràs, Pilar. «Biografia Anna Rebeca Mezquita i Almer». memoriavalencianista.cat i Fundació Josep Irla. [Consulta: 8 maig 2020].
* ↑ Lacueva i Lorenz, Maria «"Jo vinc d'un temps perdut": escriptores en català al País Valencià durant el franquisme. Breu aproximació». Líquids, núm. 1, juliol-desembre 2007, p. 134.
* ↑ Cucó, Alfons; Cortés, Santi. Llengua i política, cultura i nació. València: Eliseu Climent, 1997, p. 134. ISBN 9788475025117.
* ↑ Garcia Grau, Manuel; pròleg de Vicent Pitarch i Amela. Poètiques i voluntats per a una societat perifèrica (nord del País Valencià, 1933-1966). Abadia de Montserrat, 1994, p. 129-172. ISBN 8478265295.

## Bibliografia

* Gimeno Betí, Lluís. Panorama sumari de les lletres valencianes. Escriptors castellonencs dels segles XIX al XX. Castelló de la Plana: Societat Castellonenca de Cultura, 2006. ISBN 8486113350.
* Lacueva i Lorenz, Maria. «Elles prenen la paraula. Recuperació crítica i transmissió a les aules de les escriptores valencianes de postguerra: una perspectiva des de l'educació literària» (Tesi doctoral). Roderic. Universitat de València, 2013.

## Enllaços externs

* Àpunt Mèdia Valentes
* Biografia a l'Associació Cultural Cardona i Vives (castellà).
# Illa Mali Xantar

L'illa Mali Xantar (en rus: Остров Малый Шантар; Ostrov Maly Shantar) és una petita illa de les illes Xantar, al mar d'Okhotsk. Administrativament pertany al Krai de Khabàrovsk, al Districte Federal de l'Extrem Orient de Rússia.

## Geografia

Mali Xantar o Petita illa Xantar fa uns 19 km de llargada amb una amplada màxima de 6 km. Està separada de Bolshoy Shantar, al nord, per l'estret Severo-Vostotxni, de l'illa Belichiy a l'est per l'estret d'Opasni, i del continent, al sud, per l'estret de Lindholm. Al seu oest es troba el mar de Xantar.

## Història

Entre 1852 i 1889 els vaixells baleners estatunidencs van fondejar a Mali Xantar per obtenir refugi de les tempestes o enviar baleneres a caçar balenes de Groenlàndia a badies i estrets propers. De l'illa n'aprofitaven la fusta.
Forma part del Pac Nacional de les illes Xantar.

## Referències

* ↑ Ostrov Malyy Shantar: Russia
* ↑ Fortune, of New Bedford, July 26–27, 1853, Nicholson Whaling Collection (NWC); Covington, of Warren, Oct. 3, 1854, NWC; Pacific, of Fairhaven, Sep. 30, 1856, NWC; Frances Henrietta, of New Bedford, July 10–13, 1857, NWC; Mary Frazier, of New Bedford, July 9–10, 1859, NWC; Cicero, of New Bedford, July 30, 1862, Kendall Whaling Museum (KWM); Josephine, of New Bedford, Aug. 5, 12, 1865, KWM; Arnolda, of New Bedford, Sep. 11-14, 1874, Old Dartmouth Historical Society (ODHS); E. F. Herriman, of San Francisco, September 22-24, September 30-October 4, 1889, GBWL #761.
* ↑ Sea Breeze, of New Bedford, Sep. 4-6, 1866, ODHS.
* ↑ «Шантарские острова (национальный парк)» (en rus). [Consulta: 21 setembre 2019].
# Bandera de Castellfollit de la Roca

La bandera oficial de Castellfollit de la Roca té la següent descripció:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, bicolor horitzontal vermella i negra, amb un pal groc a l'asta de gruix 2/9 de la llargària del drap.

## Història

L'Ajuntament va iniciar l'expedient d'adopció de la bandera el 19 d'octubre de 1998, i aquesta va ser aprovada el 5 de novembre següent, i publicada en el DOGC núm. 2772 el 24 de novembre del mateix any.
La bandera està basada en l'escut heràldic de la localitat: el fons és de color vermell (el de l'escut és de gules), i les figures presents a l'escut són transformades en peces: la roca de sable esdevé la franja negra, i el castell d'or es converteix en un pal de color groc.

## Vegeu també

* Escut de Castellfollit de la Roca
* Escuts i banderes de la Garrotxa

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 5 de novembre de 1998, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Castellfollit de la Roca.» ( PDF). DOGC num. 2772. Generalitat de Catalunya, 24-11-1998. [Consulta: 28 maig 2010].
# CLDC

Connected Limited Device Configuration (CLDC) és una especificació d'un entorn de treball per al desenvolupament d'aplicacions Java ME dirigides a dispositius encastats amb recursos limitats com mòbils o PDA.
CLDC va ser desenvolupat per la Java Community Process. Hi ha dues versions de CLDC amb els seus corresponents documents formals (Java Specification Request): CLDC 1.0 (JSR 30) i CLDC 1.1 (JSR 139)

## Requeriments

Memòria mínima disponible:
* CLDC 1.0: 160 KiB
* CLDC 1.1: 192 KiB
La CPU ha de ser de 16 bits com a mínim.

## Limitacions

Algunes API que podem trobar normalment a Java no estan disponibles per a CLDC i altres han hagut de ser modificades per adaptar-les a aquesta configuració. Algunes de les limitacions són:
* La interfície Serializable no està suportada
* Limitacions en Fils d'execució, java.lang.Thread.interrupted no està suportada
* Limitacions de les capacitats de reflection:
** El paquet java.lang.reflect ni cap de les seves classes són suportades
** No hi ha els mètodes de java.lang.Class que permeten obtenir els constructors, els camps o els mètodes.
A més a CLDC 1.0 hi ha les següents limitacions:
* No se suporten les operacions ni les) estructures de coma flotant
* Les referències toves (de l'anglès weak references) no estan suportades

## Vegeu també

* CDC (informàtica)
* MIDP
* MIDlet
* Java

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de CLDC (en anglès)
* JSR 139 (CLDC 1.1) (en anglès)
* JSR 30 (CLDC 1.0) (en anglès)
# (88) Tisbe

Thisbe és l'asteroide núm. 88 de la sèrie. Fou descobert per en Christian Heinrich Friedrich Peters (1813-1890) el 15 de juny del 1866 a Clinton (Nova York). És un asteroide gran del cinturó principal d'aproximadament 232 lòmetres (segons es desprèn de l'ocultació d'una estrella observada el 7 d'octubre del 1981). El seu nom es deu a l'heroïna, Tisbe, de la faula "Píram i Tisbe" d'Higini de la mitologia romana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 3 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 21. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Ocultacions de planetes menors observades