OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ocaina

L'ocaina és una llengua indígena americana parlada a l'oest d'Amèrica del Sud pels ocaines. Pertany a la família de llengües witoto. Forma el seu propi grup dins de la subfamilia Witoto-Ocaina.

## Distribució geogràfica

L'ocaina és parlada per 54 persones al nord-est del Perú i 12 més a la regió de l'Amazones de Colòmbia. Pocs nens parlen l'idioma. Té dos dialectes: Dukaiya i Ibo'tsa.

## Fonologia
### Consonants

Fonemes consonàntics ocaina :
| | | Bilabial | Alveolar | Postalveolar/ Palatal | Velar | Glotal |
| Nasal | lenis | m | n | ɲ | | |
| Nasal | fortis | mː | nː | ɲː | | |
| Oclusiva | Oclusiva | p b | t r | tʲ dʲ | k ɡ | ʔ |
| Africada | Africada | | ts dz | tʃ dʒ | | |
| Fricativa | Fricativa | ɸ β | s | ʃ ʒ | x | h |

### Vocals

Fonemes vocàlics ocaina :
| | Anterior | Central | Posterior |
| Alta | i, ĩ | ɨ, ɨ̃ | ɨ, ɨ̃ |
| Baixa | e | a, ã | o, õ |
Les síl·labes a l'ocaina es poden marcar amb un dels dos tons tons: alt o baix. Consisteixen en una vocal; poden aparèixer consonants simples a banda i banda de la vocal: (C) V (C).

## Sistema d'escriptura

Ocaina s'escriu mitjançant l'alfabet llatí . Un gràfic de símbols amb els sons que representen és el següent:
| Llatí | IPA | Llatí | IPA | Llatí | IPA | Llatí | IPA | Llatí | IPA | Llatí | IPA | Llatí | IPA | Llatí | IPA | Llatí | IPA | Llatí | IPA | Llatí | IPA |
| a | /a/ | b | /b/ | c | /k/ | ch | /tʃ/ | ds | /dz/ | dy | /dʲ/ | e | /e/ | f | /ɸ/ | g | /ɡ/ | h | /ʔ/ | i | /i/ |
| j | /h/ | k | /k/ | ll | /dʒ/ | m | /m/ | m̈ | /mː/ | n | /n/ | n̈ | /nː/ | ñ | /ɲ/ | ñ̈ | /ɲː/ | o | /o/ | p | /p/ |
| q | /k/ | r | /r/ | s | /s/ | sh | /ʃ/ | t | /t/ | ts | /ts/ | ty | /tʲ/ | u | /ɨ/ | v | /β/ | x | /x/ | y | /ʒ/ |
* Com que l'alfabet ocaina es basa en el castellà, c s'utilitza per indicar /k/ abans d'a, o, u, qu s'utilitza abans que e i i, i k s'utilitza en préstec lingüístics, com kerosene kerosene.
* La nasalització s’indica inserint n després d’una vocal. Compara: tya tyója [tʲa tʲóha] hang it vs. tya tyonjan [tʲa tʲṍhã] clean it.
* El to alt s’indica amb l’accent agut: á, é, í, ó, ú.

## Referències

* ↑ Agnew, Arlene «Phonemes of Ocaina (Huitoto)». International Journal of American Linguistics, vol. 23, 1, 1-1957, pàg. 24–27. DOI: 10.1086/464385.
* ↑ Leach, Ilo M. Mary Ruth Wise. Vocabulario Ocaina (PDF) (en spanish). 4. 2nd. Yarinacocha, Peru: Instituto Lingüístico de Verano, 2008 (Serie Lingüística Peruana).
# Huracà Carla

L'Huracà Carla va ser un dels dos ciclons tropicals que assoliren la Categoria 5 durant la temporada d'huracans a l'Atlàntic del 1961. Colpejà les costes de Texas com a huracà de Categoria 4, convertint-se en una de les tempestes més poderoses que han colpejat els Estats Units. A excepció del gran Huracà de Galveston de 1900, l'huracà Carla va ser la tempesta més forta que havia colpejat les costes de Texas. La tempesta va causar $2.370 milions (2009 USD) en danys, però gràcies a l'evacuació de més de 500.000 residents es reduí el nombre de víctimes mortals fins a 43, 31 d'elles a l'estat de Texas.

## Referències

* 1 2 «Hurricane Carla». NOAA. [Consulta: 9 gener 2007].
# Apalis de Bamenda

L'apalis de Bamenda (Apalis bamendae) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Cisticolidae endèmica del Camerun, a l'oest d'Àfrica.

## Hàbitat

L'hàbitat natural són els boscos humits tropicals de terres baixes i la sabana.

## Referències

* ↑ «Apalis de Bamenda». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 17/01/2023(català)
# Apalis de Karamoja

L'apalis de Karamoja (Apalis karamojae) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Cisticolidae pròpia d'Àfrica oriental.

## Distribució i hàbitat

Es troba a Tanzània, Uganda i Kenya.
L'hàbitat natural són les zones arbustives humides tropicals amb especial predilecció per zones amb acàcies Acacia drepanolobium. Està amenaçat per pèrdua d'hàbitat.

## Referències

* ↑ «Apalis de Karamoja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 17/01/2023(català)
* ↑ «Apalis karamojae: BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2017» (en anglès). UICN, 01-10-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2017-3.rlts.t22713830a118853621.en.
# Aperitiu

L'aperitiu o vermut és una menja lleugera que es pot fer abans d'un àpat, habitualment el sopar o, en dies festius, el dinar. La paraula aperitiu ve del llatí aperire, «obrir», i existeix des de l'edat mitjana. El concepte també, la idea era precisament «obrir l'estómac» abans de l'àpat, però aleshores es feia amb productes a base de sucre o mel, espècies com el gingebre o comí de prat i llavors com anís, fonoll o comí. Les begudes eren o bé làctiques, endolcides i fortificades, o bé vi. A la nostra cultura es pot fer a casa o fora, en un local (bar, restaurant, etc.), se sol fer assegut, amb la família o amics i sol anat acompanyat d'una beguda. La beguda pot ser cervesa, vi o un refresc però la més tradicional és potser, el vermut, cosa que ha fet que aquesta menja es digui també vermut (fer un vermut). La idea és allargar el temps que hom passa plegats a taula i obrir l'apetit mentre es prepara el menjar. En alguns casos particulars, com costellades, etc., i modernament, de vegades, entre famílies o amb convidats amb molta confiança, es fa mentre es prepara el menjar, al costat del foc o a la cuina.
En alguns països l'aperitiu es fa sense begudes alcohòliques mentre que en altres, per exemple, França, aquest consisteix només en begudes, que a més solen ser més fortes, i el menjar que les acompanya no és gens obligatori, i en cap cas abundant. Aperitius típics poden ser unes olives, patates fregides de xurreria, fruits secs, escopinyes, etc.

## Referències

* ↑ Scully (1995), pp. 126–135.
# Apocalipsi de Zorobabel

L'Apocalipsi de Zorobabel és un llibre medieval (segle VII) que recull els ensenyament escatològics jueus en boca suposadament de Zorobabel, el personatge bíblic. En el context de les guerres entre musulmans i romans d'Orient, les comunitats jueves van recuperar les esperances en l'arribada propera del Messies, tal com reflecteixen diverses obres de l'època. L'apocalipsi de Zorobabel, concretament, datava la vinguda en l'any 1058, que són 990 anys després de la destrucció del temple. Aquest s'hauria d'enfrontar a Gog i Armilus en dur combat. Armilus, segons el text, seria fill del dimoni i una de les estàtues més belles de la Verge Maria, fet que li atorga una gran força. Per això sembla vèncer en un primer moment però el Messies acaba guanyant.

## Referències

* ↑ David Stern i Mark Mirsky (ed.). Rabbinic Fantasies: Imaginative Narratives from Classical Hebrew Literature. Yale University Press. ISBN 0-300-07402-6.
# Apollo 10

L'Apollo 10, denominat oficialment AS-505, va ser el quart vol tripulat del programa Apollo, fou llançat el dia 18 de maig de 1969 amb Thomas P. Stafford -comandant-, John W. Young i Eugene A. Cernan a bord.
Aquesta missió va ser una combinació de les dues anteriors, ja que per primera vegada es va situar el mòdul lunar (L.M.) en una òrbita pròxima a la Lluna, i alla es van realitzar les maniobres necessàries que ja s'havien efectuat en òrbita al voltant de la terra.
Stafford i Cernan es van situar en el mòdul lunar "Snoopy", després d'abandonar el módul de comandament i servei C.S. M. "Charlie Brown", i van assolir situar-se en l'òrbita lunar el·líptica, que el seu periluni va quedar situat a uns 10 quilòmetres sobre la seva superfície.

## Referències

* ↑ «Mission Report: Apollo 10». NASA, 17-06-1969. [Consulta: 9 abril 2020].
# Apolloteatret

L'Apolloteatret va ser un teatre de Copenhaguen, a l'esquerra de l'entrada principal de Tivoli Vesterbrogade. Va ser dissenyat per Richard Bergmann i Emil Blichfeldts. L'edifici és de 1890. Va ser volat durant l'ocupació alemanya el 1945. Finalment, va ser enderrocat el 1959.
# Mausoleu de Mărășești

El Mausoleu de Mărășești és un lloc commemoratiu de Romania que conté restes de 5.073 soldats i oficials romanesos assassinats a la Primera Guerra Mundial. Està dedicat tant a la commemoració de la batalla de Mărășești com als membres de l'exèrcit romanès que van morir durant la Primera Guerra Mundial.
Els arquitectes George Cristinel i Constantin Pomponiu van necessitar 15 anys per construir-lo i va ser inaugurat el 18 de setembre de 1938 pel rei Carol II. El fris en baix relleu que envolta la base de la cúpula va ser esculpit per Cornel Medrea i Ion Jalea.

## Antecedents

La batalla de Mărășești tingué lloc del 6 d'agost al 8 de setembre de 1917 i fou una batalla lliurada durant la Primera Guerra Mundial entre l'Imperi alemany i el Regne de Romania.
Les dues parts van enviar a la batalla un total d'un milió de soldats. El pla de batalla romanès exigia l'atac contra Nămoloasa, però els desenvolupaments en altres parts del front oriental van provocar la retirada d'aquest pla. El mariscal de camp August von Mackensen va llançar un atac el 6 d'agost. Els combats van durar fins al 8 de setembre, quan ambdues parts es van quedar sense noves unitats. L'intent alemany d'esclafar l'exèrcit romanès dirigit pel general Eremia Grigorescu va fracassar, però els romanesos tampoc van recuperar més del seu territori. El lema de l'exèrcit romanès durant la batalla era "Pe aici nu se trece" (en català l'eslògan antifeixista era "No passaran"), probablement inspirat en el famós eslògan del general Robert Nivelle durant la batalla de Verdun.
Romania va perdre més de 27.000 homes, inclosos 610 oficials, mentre que Alemanya en va perdre més de 47.000. Cal destacar que l'heroïna romanesa Ecaterina Teodoroiu va ser assassinada al final d'aquesta batalla, el 6 de setembre, per mitjà de metralladores; dos dies després, el major general Karl Von Wenning morís per foc d'artilleria a prop del poble de Muncelu, Străoane.

## Vegeu també

* Romania durant la Primera Guerra Mundial
* Set meravelles de Romania

## Referències

* ↑ «Mausoleul Eroilor de la Mărășești (Jud. Vrancea)» (en romanès). mnlr.ro. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ Cyril Falls, The Great War, p. 285

## Enllaços externs

* Mausoleu de Mărășești (romanès)
* Imatges-360 ° del Mausoleu de Mărășești Arxivat 2007-11-05 a Wayback Machine.
# Apple A8X

L'Apple A8X és un sistema basat en ARM de 64 bits en un xip (SoC) dissenyat per Apple Inc. i fabricat per TSMC. Va aparèixer per primera vegada a l'iPad Air 2 i només s'utilitza a l'iPad Air 2, que es va anunciar el 16 d'octubre de 2014. És una variant de l'A8 dins de la família de telèfons intel·ligents iPhone 6 i Apple afirma que té un 40% més de rendiment de la CPU i 2,5 vegades el rendiment gràfic del seu predecessor, l'Apple A7. L'última actualització de programari per a l'iPad Air 2 amb aquest xip va ser l'iPadOS 15.7.9, llançat l'11 de setembre de 2023, ja que es va suspendre amb el llançament de l'iPadOS 16 el 2022 a causa de les limitacions de maquinari de l'A8X.

## Disseny

L'A8X té tres nuclis marcats a 1,5 GHz, una GPU més potent que l'A8 i conté 3.000 milions de transistors. Amb 100 extra MHz i un nucli addicional, l'A8X funciona al voltant d'un 13% millor en operacions d'un sol fil i un 55% millor en operacions multifil que l'A8 a l'iPhone 6 i l'iPhone 6 Plus.
Una comparació addicional amb l'A8 mostra que l'A8X utilitza un difusor de calor metàl·lic, que l'A8 no, i no utilitza el paquet en la configuració del paquet amb memòria RAM inclosa que fa l'A8. Això és similar a com es van dissenyar les variants "X" més antigues, l'A5X i l'A6X. En canvi, l'A8X de l'iPad Air 2 utilitza un mòdul extern de 2 GB de RAM.
Per primera vegada per a Apple, s'informa que l'A8X té una GPU semi-personalitzada. L'A8X utilitza una GPU de 8 clústers basada en l'arquitectura Imagination Technologies PowerVR Series 6XT. Oficialment, la implementació més gran de Rogue és un disseny de 6 clústers, cosa que indica que Apple ha fet personalitzacions al disseny per tal de proporcionar un rendiment més elevat. Aquesta GPU es coneix com a GXA6850, amb la "A" que denota la personalització d'Apple.
L'A8X té suport de codificació de còdec de vídeo per a H.264. Compta amb suport de descodificació per a H.264, MPEG-4 i Motion JPEG.

## Productes que inclouen l'Apple A8X

* iPad Air 2

## Referències

* ↑ «The Samsung Exynos 7420 Deep Dive - Inside A Modern 14nm SoC». Arxivat de l'original el 2015-07-07. [Consulta: 7 juliol 2015].
* ↑ «Apple A8X's GPU - GXA6850, Even Better Than I Thought». Anandtech, 11-11-2014. Arxivat de l'original el 30 novembre 2014. [Consulta: 12 novembre 2014].
* ↑ «Imagination PowerVR GXA6850 - NotebookCheck.net Tech». NotebookCheck.net, 26-11-2014. Arxivat de l'original el 29 novembre 2014. [Consulta: 26 novembre 2014].
* ↑ «iPad Air 2 - Performance» (en anglès). Apple, 16-10-2014. Arxivat de l'original el 16 octubre 2014. [Consulta: 16 octubre 2014].
* ↑ «iPad Air 2 - Performance» (en anglès). Apple, 16-10-2014. Arxivat de l'original el 16 octubre 2014. [Consulta: 16 octubre 2014].
* 1 2 «Latest iPad Air 2 component leak shows A8X chip & 2GB RAM» (en anglès), 13-10-2014. Arxivat de l'original el 2014-10-19. [Consulta: 18 octubre 2014].
* ↑ «A8X's GPU - Even Better Than I Thought» (en anglès). Anandtech, 11-11-2014. Arxivat de l'original el 30 novembre 2014. [Consulta: 3 setembre 2015].
* ↑ «iPad Air 2 - Technical Specification» (en anglès). support.apple.com. [Consulta: 5 novembre 2022].
# Gelu Radu

Gelu Radu (Adjud, 3 de novembre de 1957) és un aixecador de peses romanès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, fou vuitè en la categoria del pes ploma del programa d'halterofília. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, va guanyar la medalla de plata en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat del món d'halterofília, de bronze el 1983 i de plata el 1984, així com una medalla de bronze al Campionat d'Europa d'halterofília de 1983.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Gelu Radu». [Consulta: 12 juny 2024].
* ↑ «Gelu Radu - Comitetul Olimpic si Sportiv Roman». [Consulta: 12 juny 2024].
* ↑ «Gelu Radu, Top Olympic Lifters of the 20th Century @ Lift Up». [Consulta: 12 juny 2024].
# Apurinã

L'apurinã, o ipurina és una llengua arawak del subgrup de les llengües piro parlada pels indígenes apurinã de la conca de l'Amazones. Té una sintaxi activa-estativa. Apurinã és una paraula portuguesa que s'utilitza per descriure el poble Popikariwakori i la seva llengua (Facundes 34, 2000). Les comunitats indígenes apurinã es troben predominantment al llarg del riu Purus, a la regió nord-occidental de l'Amazònia, al Brasil, a l'estat de l'Amazones (Pickering 2, 2009). Actualment, la seva població s'estén per vint-i-set terres indígenes diferents al llarg del riu Purus (Apurinã PIB). amb una població total estimada de 9.500 persones. No obstant això, es preveu que menys del 30% de la població apurinà sap parlar l'idioma amb fluïdesa (Facundes 35, 2000). No es pot determinar amb fermesa un nombre definitiu de parlants a causa de la presència regional dispersa de la seva gent. La difusió dels parlants apurinã a diferents regions va ser originàriament causada per conflictes o malalties, cosa que ha fet que els indígenes perdin la capacitat de parlar l’idioma per manca de pràctica i també per interaccions amb altres comunitats.
A més, com a conseqüència de la violència i l’opressió envers els indígenes, alguns nadius i descendents opten per no identificar-se com a indígenes, reduint encara més el nombre de persones classificades com a parlants de la llengua (Facundes 23, 2000). La baixa transmissió i cultiu de la llengua comporta el risc de perill. Actualment, el nivell de perillositat de l'apurina és al nivell 3 (Facundes 4, 2000), cosa que significa que, tot i que els adults encara parlen l’idioma, els nens ja no l'aprenen. Com que se’ls ensenya portuguès o espanyol, es podria produir una nova reducció del nombre de persones que parlen l’idioma al llarg dels anys i, finalment, provocar la seva extinció.

## Fonologia
### Vocals

Les vocals apurinã són nasalitzades per les vocals contigües nasals, fins i tot travessant els límits de les paraules.
| | Vocals curtes | Vocals curtes | Vocals curtes | Vocals llargues | Vocals llargues | Vocals llargues |
| | Anterior | Central | Porterior | Anterior | Central | Posterior |
| | Oral/nasal | Oral/nasal | Oral/nasal | Oral/nasal | Oral/nasal | Oral/nasal |
| Alta | i/ĩ | ɨ/ɨ̃ | | i:/ ɨ̃ː | ɨ/ ɨ̃ː | |
| Mitjana | e/ ẽ | | o/ õ | e:/ ẽ: | | o/ õ: |
| Baixa | | a/ ã | | | a/ ã: | |

### Consonants

| | Bilabial | Alveolar | Postalveolar o palatal | Velar | Glotal |
| Nasal | m | n | ɲ | | |
| Oclusiva | p | t | | k | |
| Africada | | t͡s | t͡ʃ | | |
| Fricativa | | s | ʃ | | h |
| Bategant | | ɾ | | | |
| Aproximant | | | j | ɰ | |

## Referències

* ↑ Aikhenvald, "Arawak", in Dixon & Aikhenvald, eds., The Amazonian Languages, 1999.
* ↑ The World Atlas of Language Structures Online – Chapter 10 – Vowel Nasalization

## Enllaços externs

* Aberdour, Cathie – Referential Devices in Apurinã Discourse
* ELAR – archive of Apurinã language documentation materials
# Apòfisi xifoide

L'apòfisi xifoide (o, senzillament, xifoide, i rarament anomenat com a apèndix xifoide, apèndix ensiforme o xifostern) és una petita extensió cartilaginososa de la part inferior de l'estèrnum, que sol estar ossificada en l'ésser humà adult. Als 15 a 29 anys, el xifoide generalment es fusiona amb el cos de l'estèrnum amb una articulació fibrosa. A diferència de l'articulació sinovial de les articulacions grans, no és movible. En els nadons i infants (especialment prims), la punta de l'apòfisi xifoide es pot veure com un bony sota de la forquilla esternal.

## Referències

* ↑ Diccionari Enciclopèdic de Medicina
# Ioana Badea

Ioana Badea (Odobești, 22 de març de 1964) és una remadora romanesa, ja retirada, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on va guanyar la medalla d'or en la prova del quàdruple scull amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Maricica Țăran, Anișoara Sorohan, Sofia Corban i Ecaterina Oancia.
El 1990 emigrà a França, on exercí d'entrenadora de rem a l'Aviron Bayonnais.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Ioana Badea». [Consulta: 30 maig 2023].
* ↑ «World Rowing - Ioana BADEA» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-06-24. [Consulta: 30 maig 2023].
* ↑ «Ioana Badea - Comitetul Olimpic si Sportiv Roman». [Consulta: 30 maig 2023].
* ↑ Yatkin, Anthony. «Fédérale 3 : Laurent Giucal, le géant des Carpates» (en francès), 17-09-2019. [Consulta: 30 maig 2023].
# Aqüeducte de la Colònia Sedó

L'Aqüeducte de la Colònia Sedó és una obra del municipi d'Esparreguera (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aqüeducte de la fàbrica Sedó, està compost per diferents trams d'arcades que porten l'aigua que s'extreu de la resclosa del Cairat, i que s'extreu del riu Llobregat.

## Referències

* ↑ «Aqüeducte de la Colònia Sedó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 febrer 2015].
# Aqüeducte de los Pilares

L'aqüeducte de los Pilares és al barri d'Oviedo de Ciudad Naranco, a Astúries (Espanya). Va ser construït entre 1570 i 1599 sota la direcció de Juan de Cerecedo, si bé va ser conclòs per Gonzalo de la Bárcena, lampista major de Valladolid. Es va declarar monument Històric-Artístic el 26 de novembre de 1915.
La construcció inicial comptava amb quaranta-dos arcs (denominats popularment «pilars»), una longitud de 390 metres i una altura de 10 metres amb un cost total de 15.500 ducats de l'època, pagats mitjançant impostos sobre la sidra i el vi.
Es va construir per a proveir la ciutat de les aigües de les fonts de Boo i Fitoria del mont Naranco. Entre la construcció al segle xvi i 1875 va ser la major i principal canal de distribució d'aigua de la ciutat fins que va ser substituïda per un sistema de dipòsits d'aigua i canonades a pressió projectat per Pedro Pérez de la Sala el 1864.
De l'aqüeducte queden només cinc pilars deixats com a homenatge i record del que va ser aquell aqüeducte, perquè el 1915 va ser enderrocada la resta per facilitar l'eixample i la nova organització de la ciutat. Aquests cinc arcs es van restaurar el 2006 amb un cost d'uns 48.000 euros.

## Referències

* 1 2 3 Vivir Asturias. «Acueducto de los Pilares» (en espanyol). Arxivat de l'original el 2007-09-26. [Consulta: 31 octubre 2014].
* ↑ Gutiérrez Claverol, Manuel «El Naranco, un tesoro geológico». Oviedo y Centro. La Nueva España, 29-10-2011 [Consulta: 31 octubre 2014].
* ↑ La Nueva España. «Los Pilares rejuvenecen» (en espanyol), 15 de març de 2006. [Consulta: 31 octubre 2014].
# Aragonès estadellà

L'Aragonès estadellà és la parla local aragonesa d'Estadella i d'Estada.
Forma part de l'Aragonès Baix-Ribagorçà que alhora forma part de l'Aragonès oriental.

## Fonètica

El grup -it- derivat dels llatins -CT-, -ULT- gosa trobar-se castellanitzat:
* dicho, drecho, escuchá, mucho, pero encara se conserva fei, (varietat de "feito").
Hi ha casos d'evolució dels grups llatins -TY, -CE, -CI, -DE en posició final per -o com en català i caràcter que ans era més estès en aragonès i que podria ser genuí:
* Peu (que també es documenta en zones de Sobrarb i Camp), nou (pel menys en l'obra de Bernabé Romeo), prou.
En l'obra de Bernabé Romeo hi ha tres casos de conservació de oclusiva ensordeix intervocàlica:
* chemeco i chipón. També en podem llegir Llacuna però és com topònim Baronesa de Llacuna, vescomtessa de Illa

## Morfologia

* Existeixen formes verbals irregulars que no tenen diftongo -ue- on seria lochico veure #ho per ser "verbs irregulars per diftongació" en aragonès general:
** almorzes, sonen, m'acordo
* Veiem formes peculiars en els presents de subchuntivo de verbs irregulars:
** esteigan, feiga, heiga, veiga
* Amb la tancada en i talment per analogia amb sigui. El cas de "estiguin" té relació amb formes verbals "velarizadas" comunes en català.

## Curiositats

És un dels pocs pobles de l'Alt Aragó en que podem veure un procés de castellanització tan bé documentat, perquè ha tingut literatura costumista feta per autors locals. Així tenim 3 períodes temporals per comparar:
    I) Textos de Bernabé Romeo, (1861-1888)
    II) Poemes de Cleto Torrodellas (Primer tercio del S.XX)
    III) Parla dels anys 80 i actual
| I | II | III |
| atra | otra | otra |
| muito | mucho | mucho |
| fillo | fillo | hijo |
| fuent /fuen/ | fuent /fuen/ | fuente |
| eba | eba | era |
| els | els | ellos |
| puyá | puya | subí, (puya quasi no se diz) |
| mai | mai | nunca, (mai quasi no se usa) |
| fllos | fllos | flores, (fllos quasi no se usa |
| llugá | llugá | pueblo, llugá se diz menos |
| chen | chen | gente, chent se diz menos |
| ayere | ayere o ayer | ayer |
| el o lo, (formas de implemento) | el o lo | el |
No obstant també vam veure el reculi de caràcters més catalans:
| I | II | III |
| forá | forá | forau |
| ficá | meté | meté |
| la-hi | la-hi | le'n, (la-hi s'emplega menos) |

## Bibliografia

* (els) Arnal Purroy, Mª Luisa i Naval López, Mª Ángeles: Lengua i literatura d'uns poemes en ribagorçà (1861-1888). Arxiu de Filología Aragonesa, nº XLII-XLIII. 1989.
* (els) Maria Luisa Arnal Purroy: Ell parla de la Baja Ribargorça Occidental, Institució Fernando ho Católico, 1998.
* (els) Maria Luisa Arnal Purroy: El segment (s) en el parla de la Baja Ribargorça occidental aspectes fonéticos i fonológicos Arxiu de filología aragonesa, ISSN 0210-5624, Vol. 46-47, 1991, pp. 71-92
# Aralosaure

L'aralosaure (Aralosaurus, "llangardaix del mar d'Aral") és un gènere de dinosaure hadrosàurid que va viure al Cretaci superior, entre fa 95 i fa 80 milions d'anys, en el que actualment és Kazakhstan. L'aralosaure es caracteritzava per un pic petit i ossi sobre el nas, similar al dels seus parents Maiasaura i griposaure.

## Referències

* 1 2 "Aralosaurus." In: Dodson, Peter & Britt, Brooks & Carpenter, Kenneth & Forster, Catherine A. & Gillette, David D. & Norell, Mark A. & Olshevsky, George & Parrish, J. Michael & Weishampel, David B. The Age of Dinosaurs. Publications International, LTD. p. 126. ISBN 0-7853-0443-6.