OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Icosidodecadodecàedre xato

En geometria, l'icosidodecadodecàedre xato és un políedre uniforme no convex indexat com a U$_{46}$.

## Coordenades cartesianes

Les coordenades cartesianes dels vèrtexs de l'icosidodecadodecàedre xato són totes les permutacions parells de
    (±2α, ±2γ, ±2β),
    (±(α+β/τ+γτ), ±(-ατ+β+γ/τ), ±(α/τ+βτ-γ)),
    (±(-α/τ+βτ+γ), ±(-α+β/τ-γτ), ±(ατ+β-γ/τ)),
    (±(-α/τ+βτ-γ), ±(α-β/τ-γτ), ±(ατ+β+γ/τ)) i
    (±(α+β/τ-γτ), ±(ατ-β+γ/τ), ±(α/τ+βτ+γ)),
amb un nombre parell de signes positius, on
    α = ρ+1 = ρ$^3$,
    β = τ²ρ²+τ²ρ+τ = τ²ρ$^4$+τ,
    γ = ρ²+τρ,
i on τ = (1+√5)/2 és la raó àuria i ρ és la solució real de ρ$^3$=ρ+1, o aproximadament 1.3247180. ρ s'anomena constant plàstica. Si es prenen les permutacions senars de les coordenades de sobre amb un nombre imparell de signes positius s'obté una altra forma, l'enantiomorfa de l'altra.

## Vegeu també

* Llista de políedres uniformes

## Bibliografia

* Wenninger, Magnus. Dual Models. Cambridge University Press, 1983. ISBN 978-0-521-54325-5.

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Snub icosidodecadodecahedron» a MathWorld (en anglès).
* Weisstein, Eric W., «Medial hexagonal hexecontahedron» a MathWorld (en anglès).
# Icosidodecàedre

En geometria, l'icosidodecàedre és un dels tretze políedres arquimedians, s'obté truncant els dotze vèrtex de l'icosàedre, o bé els vint vèrtex de l'dodecàedre.
Té 32 cares, 12 de les quals són pentagonals i 20 triangulars, cada una de les seves 60 arestes separa una cara pentagonal d'una triangular i a cadascun dels seus 20 vèrtex i concorren dues cares pentagonals i dues triangulars.

## Àrea i volum

Les fórmules per calcular l'àrea A i el volum V d'un icosidodecàedre tal que les seves arestes tenen longitud a són les següents:
    $A=(5{\sqrt {3}}+3{\sqrt {25+10{\sqrt {5}}}})a^{2}$
    $V={\begin{matrix}{1 \over 6}\end{matrix}}(45+17{\sqrt {5}})a^{3}$

## Esferes circumscrita i tangent a les arestes

Els radis R i $\rho$ de les esferes circumscrita i tangent a les arestes respectivament són:
    ${\begin{aligned}&R={\frac {a\left(1+{\sqrt {5}}\right)}{2}}\\&\rho ={\frac {a{\sqrt {5+2{\sqrt {5}}}}}{2}}\\\end{aligned}}$
On a és la longitud de les arestes.

## Dualitat

El políedre dual del icosidodecàedre és el triacontàedre ròmbic.

## Simetries

El grup de simetria del icosidodecàedre té 120 elements; el grup de les simetries que preserven les orientacions és el grup icosàedric $I\cong A_{5}$. Són els mateixos grups de simetria que per l'icosàedre i pel dodecàedre.

## Políedres relacionats

La següent successió de políedres il·lustra una transició des del dodecàedre a l'icosàedre passant pel icosidodecàedre:
| dodecàedre | dodecàedre truncat | icosidodecàedre | icosàedre truncat | icosàedre |

## Vegeu també

* Políedre arquimedià
* Políedre de Catalan
* Políedre regular
* Sòlid platònic
* Sòlid de Johnson

## Bibliografia

* H. M. Cundy & A. P. Rollett. I modelli matematici. Milà: Feltrinelli, 1974.
* Dedò, Maria. Forme, simmetria e topologia. Bolonya: Decibel & Zanichelli, 1999. ISBN 88-08-09615-7.

## Enllaços externs

* Políedres I Arxivat 2009-05-09 a Wayback Machine. Pàgina 13
* Políedres arquimedians Arxivat 2008-08-27 a Wayback Machine.
* Paper models of Archimedean solids
# Ilhéu Gabado

L'Ilhéu Gabado és un illot al golf de Guinea i és una de les illes més petites de São Tomé i Príncipe. Ilhéu Gabado no forma part del proper Parc Natural d'Ôbo. L'illot es troba a 410 m a l'oest de l'illa de São Tomé. La seva longitud és de 360 m d'est a oest i el seu ample és de 95 m. Tot el terreny està completament boscós. Durant l'Edat de Gel va formar part de l'illa de São Tomé fins als voltants del 4.000 al 2.000 aC. Al nord es troba un altre illot conegut com a São Miguel.
L'illot no està habitat pels humans. La fauna domina l'illa, la dominant són només ocells i del mar inclosos els peixos i els crustacis. L'illot és d'origen volcànic i no disposa d'un volcà separat proper a São Tomé, però en forma part.
L'illot va ser descobert pels portuguesos al gener de 1471 quan es va descobrir la propera illa de São Tomé.

## Referències

* ↑ Ilhéu Gabado

## Bibliografia

* Grande Atlas Mundial, Selecções do Reader´s Digest, 1ª Edc. setembro, 2006, Pág. 223. ISBN 972-609-471-2
* Grande Dicionário Enciclopédico Ediclube Vol. XVI, Pág. 5574 e 5575. 1996. ISBN 972-719-056-1
# Ilhéu de Cima

L'ilhéu de Cima és un illot deshabitat de l'arxipèlag de Cap Verd. Forma part del grup d'illots Ilhéus Secos, situat 4 km a l'est d'Ilhéu Grande, l'altre principal illot del grup, i 8 km al nord-est de l'illa Brava. Administrativament formen part del municipi de Brava. Els illots més propers són l'Ilhéu Luíz Carneiro, Ilhéu Sapado i Ilhéu do Rei. La totalitat de l'illot és una reserva natural, famosa per les seves colònies d'ocells marins. Al sud de l'illa hi ha un far situar a 80 m sobre el nivell del mar.
Altres característiques geogràfiques inclouen Baixa o Boca de Porto a l'oest i Baixo Cabeção (Baixo Cabeçon) i Baixo Daniel (Baixo Dánel). El turisme i la pesca són estranys a l'illot.

## Referències

* ↑ Nature reserves of Cape Verde
* ↑ birdlife.org
* ↑ kapverdischeinseln.com(alemany)

## Enllaços externs

* Mapa de localització de l'illa
# Illa Coronació

L'illa Coronació (en anglès, Coronation Island) és la més gran de les illes Òrcades del Sud a l'Antàrtida. S'ubica a 60° 37′ S, 45° 35′ O﻿ / ﻿60.617°S,45.583°O﻿ / -60.617; -45.583.
L'illa s'estén en una direcció general est-oest i fa uns 40 km de llarg i entre 5 a 13 km d'amplada. Està principalment coberta pel gel i comprèn nombroses badies, glaceres i pics. El punt més alt de l'illa es troba a 1265 msnm.
Va ser descoberta el desembre de 1821, en el curs del creuer conjunt del capità Nathaniel Palmer, un marí estatunidenc, i el capità George Powell, un marí britànic. Va ser anomenada així per Powell en honor de la coronació de Jordi IV del Regne Unit, que s'havia convertit en el rei de la Gran Bretanya el 1820.

## Reclamacions territorials

L'Argentina inclou l'illa al Departament Illes de l'Atlàntic Sud dins de la Província de Terra del Foc, Antàrtida i Illes de l'Atlàntic Sud i el Regne Unit la fa part del Territori Antàrtic Britànic, però ambdues reclamacions estan suspeses en virtut del Tractat Antàrtic.
Nomenclatura dels països reclamants:
* Argentina: isla Coronación
* Regne Unit: Coronation Island
# Illa Greenwich

L'illa Greenwich (en anglès, Greenwich Island) és una illa pertanyent a les illes antàrtiques Shetland del Sud. Es troba entre illa Robert i illa Livingston. Ocupa una superfície de 142,7 km².
S'hi troben la base xilena Capità Arturo Prat i l'equatoriana Base Maldonado.
Altres noms històrics són: illa Sartorius, illa Berezina.
La muntanya més alta a l'illa amb 625 m és Momchil Peak que es troba al sud-est a Breznik Heights.

## Referències

* 1 2 L.L. Ivanov. Antarctica: Livingston Island and Greenwich, Robert, Snow and Smith Islands. Scale 1:120000 topographic map. Troyan: Manfred Wörner Foundation, 2009. ISBN 978-954-92032-6-4

## Enllaços externs

* Composite Antarctic Gazetteer.
* Protected area Chile Bay (Discovery Bay) Arxivat 2006-10-25 at Archive.is.
# Illa Henderson

L'illa Henderson és un atol de corall deshabitat situat al sud de l'oceà Pacífic. L'any 1902 va ser annexat a les Illes Pitcairn que eren una colònia del Regne Unit. L'illa Henderson fa 9,6 km de llargada i 5,1 km d'amplada amb una superfície de 37,3 km². Des de 1988 té la categoria de Patrimoni de la Humanitat segons la UNESCO. No s'hi pot practicar l'agricultura i té poca aigua dolça. Té tres platges a la seva part nord i la resta de l'illa presenta penya-segats de fins a 15 m d'alt.

## Història

Les proves arqueològiques mostren que havia estat habitada permanentment per un petit grup de polinesis entre els segles XII i XV. El 29 de gener de 1606, l'illa Henderson va ser descoberta pel portuguès Pedro Fernandes de Queiros, qui li va donar el nom de San João Baptista. El 17 de gener de 1819 l'illa va ser redescoberta pels britànics.

## Flora

La vegetació de l'illa no ha estat pràcticament pertorbada. Un bosc baix de 5 a 10 m d'alt cobreix l'illa. Hi ha 51 espècies natives de plantes amb flors, 10 de les quals són endemismes Les espècies arbòries dominants inclouen el cocoter, Pandanus tectorius', Thespesia populnea, Tournefortia argentea, Cordia subcordata, Guettarda speciosa, Pisonia grandis, Geniostoma hendersonense, Nesoluma st.-johnianum, Hernandia stokesii, Myrsine hosakae, i Celtis sp.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Henderson Island» (en anglès). [Consulta: 14 febrer 2021].
* ↑ Stefan, Vincent H. «Henderson Island crania and their implication for Southeast Polynesian prehistory». Journal of the Polynesian Society, 2002.
* ↑ Graves GR. The endemic land birds of Henderson Island, Southeastern Polynesia: Notes on natural history and conservation. The Wilson Journal of Ornithology. 1992;104(1):32–43.

## Bibliografia

* Jared Diamond, Collapse: How Societies Choose to Fail or Succeed (2005), ch. 3.
* Nathaniel Philbrick, In the Heart of the Sea: The Tragedy of the Whaleship Essex, Penguin Books 2001.
* Chase, Owen. Narrative of the Most Extraordinary and Distressing Shipwreck of the Whale-Ship Essex. W. B. Gilley, 1821. No ISBN. New York.
* Nickerson, Thomas. The Loss of the Ship "Essex" Sunk by a Whale and the Ordeal of the Crew in Open Boats. Nantucket Historical Society, 1984. ISBN 9996662497.

## Enllaços externs

* The Henderson Island Website Arxivat 2007-08-10 a Wayback Machine.
* Henderson Island – UNESCO
* Henderson Island – Travel Log
* Henderson Island Travel Guide
# Illa Kuhn

L'illa Kuhn (en danès: Kuhn Ø) és una illa costanera que es troba a la badia Hochstetter, a l'est de Groenlàndia. A l'illa hi ha jaciments de carbó. La seva superfície és de 634 km² i seu cim més alt s'eleva fins als 1.136 msnm. És deshabitada i es troba dins el Parc Nacional del Nord-est de Grenlàndia.

## Referències

* ↑ «Greenland». A: Hugh Chisholm. Encyclopædia Britannica (en anglès). 12. 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* ↑ «Freshwater and Marine Image Bank:Depot on Kuhn Island (Link to a potentially free image that might be uploaded)». Arxivat de l'original el 2013-02-17. [Consulta: 20 febrer 2020]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-02-17. [Consulta: 28 desembre 2020].
* ↑ «UNEP». Arxivat de l'original el 2016-04-19. [Consulta: 28 desembre 2020].
# Illa La Ronser

L'illa La Ronser, també anomenada La Ronciere (en rus Остров Ла-Ронсьер) és una illa de l'arxipèlag de la Terra de Francesc Josep, a Rússia. Administrativament pertany a l'óblast d'Arkhànguelsk.

## Història

L'illa va ser batejada el 1874 per Julius von Payer i Karl Weyprecht, membres de l'expedició austrohongaresa al Pol Nord, en honor del capità La Ronciere Le Noury, missatger de l'emperador Francesc Josep I d'Àustria. L'expedició Ziegler l'anomenà "illa Whitney" el 1903, la qual cosa explica la seva presència en alguns mapes amb aquest nom.

## Geografia

L'illa fa 29 quilòmetres de llarg per 19 d'ample i té una superfície de 478 km². El punt més alt de l'illa és de 431 msnm. Gairebé tota ella està coberta per gels perpetus, tret de dos petits punts a la riba nord-est i oest. Es troba 8 quilòmetres al nord de la Wilczek Land. Sis quilòmetres al sud-oest hi ha la petita illa de Geddes.

## Referències

* ↑ «Illa La Ronser». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ & Captain La Ronciere Le Noury
* ↑ Peter Joseph Capelotti. 1999. The Greatest Show in the Arctic: The American Exploration of Franz Josef Land, 1898–1905. University of Oklahoma Press, 2016, p. 185.
* ↑ «LaRonciere Insel - Franz-Joseph-Land». ranz-josef-land.info. Arxivat de l'original el 29 de gener 2021. [Consulta: 1r abril 2020].
# Illa Maher

L'illa Maher és una petita illa en forma de ferradura que es troba a 10 km al nord de l'extrem nord-oest de l'illa Siple, davant de la costa de Marie Byrd Land, a l'Antàrtida. És un dels tres trossos de terra més propers al Pol Oceànic d'Inaccessibilitat, també conegut com a Punt Nemo. Té nombroses zones de roca exposada i la majoria està lliure de gel a l'estiu. Es diu que és un territori del Gran Ducat de Flandrensis.

## Referències

* ↑ «Where is Point Nemo?».
* ↑ «Point Nemo, revisited».
* ↑ «Maher Island». BirdLife Data Zone. BirdLife International, 2015. [Consulta: 16 novembre 2020].
# Illa Marchena

L'illa Marchena és una illa pertanyent a l'Equador, ubicada al centre de les illes Galápagos, a l'oceà Pacífic. Nomenada així en honor del monjo espanyol Fra Antonio de Marchena, té una superfície de 130 km², és la setena illa més gran de l'arxipèlag i té una altitud màxima de 343,5 metres.
No hi ha llocs per a visitants en aquesta illa, encara que és possible bussejar al voltant de l'Illa Marchena en excursions organitzades i degudament autoritzades. La majoria dels visitants només la veuen si viatgen en vaixell al nord de l'illa Isabela en el camí cap a l'illa Genovesa, el seu veí més proper a unes 45 milles a l'oest.
Igual que moltes de les Galápagos, que són illes de volcans, Marchena té una caldera. La caldera de Marchena és d'aproximadament 7 km de llarg per 6 d'ample, i té forma el·líptica, i en la gamma de mides de les calderes és classificada com gran. La caldera de Marchena és atípica, en el sentit que ha estat gairebé completament plena de laves joves, algunes de les quals s'han estès cap avall i cap als costats. Les laves més antigues són de fa 500 000 anys.
Una altra raó per la qual l'illa Marchena és tan coneguda és que, si bé està deshabitada, va ser implicada en l'anomenat Misteri Floreana. Els cadàvers de Rudolf Lorenz i el capità d'un vaixell van quedar amarats de lava misteriosament a la costa de l'illa i es van momificar naturalment, i com no hi ha depredadors naturals, van ser trobats així.

## Referències

* ↑ Foros Ecuador. «Cuántas Islas hay en Galápagos (en total) y cuáles son sus nombres» (en castellà). [Consulta: 10 agost 2020].
* ↑ Go Raymi. «Isla Marchena» (en castellà). [Consulta: 10 agost 2020].
* ↑ Voyagers. «Información y puntos de interés sobre Isla Marchena». castellà. [Consulta: 10 agost 2020].
* ↑ Merino, Isidoro «10 enigmas en forma de isla» (en castellà). El País [Madrid], 03-09-2013. ISSN: 1134-6582.
# Illa Necker

    També hi ha una illa Necker a les illes Verges Britàniques. Aquest article o secció no cita les fonts o necessita més referències per a la seva verificabilitat.
L'illa Necker (en hawaià Mokumanamana) és una de les illes de Sotavent de Hawaii. Està situada a 240 km a l'oest de Nihoa. Les seves coordenades són: 23° 34′ N, 164° 42′ O﻿ / ﻿23.567°N,164.700°O﻿ / 23.567; -164.700.
Necker és una illa de roca volcànica rodejada d'esculls, amb una forma d'ham. La superfície total és de 0,18 km² i l'altitud màxima és de 84 m a Summit Hill.
S'hi han trobat nombroses restes arqueològiques, destacant 33 plataformes cerimonials (heiau) i unes figures de pedra d'un estil relacionat amb les illes Marqueses. Els antropòlegs especulen que aquestes imatges poden ser una mostra de la cultura hawaiana originària, de poc després de l'arribada migratòria polinèsia des de Tahití als segles XII o XIII. Quan hi va arribar el francès Jean-François de La Pérouse, el 1786, l'illa feia temps que era deshabitada. La va anomenar en honor del ministre de Finances, Jacques Necker, i la va descriure com «una roca nua coberta de femtes d'ocell». El nom hawaià Mokumanumanu, que significa 'illa de molts ocells', és un nom del segle xx.
# Illa Plana (Cap de la Caça)

L'Illa Plana (en italià: Isola Piana) és un illot amb penya-segats de pedra calcària amb vistes al mar situat a la zona del Cap de la Caça, al nord de l'Alguer (Sardenya). En el període de març a juny és la llar d'una gran colònia de gavines, que hi nien i ponen els ous, en un ambient poc accessible a l'home.
Forma part de l'Àrea natural marina protegida Cap de la Caça-Illa Plana.

## Galeria fotogràfica

* Vista de l'illot
* Onada i vista de l'illot

## Referències

* ↑ Web de l'Àrea natural marina protegida del Cap de la Caça-Illa Plana
# Illa Plaza Sur

L'illa Plaza Sur és una petita illa que es troba a les illes Galápagos, a l'oceà Pacífic, a la costa est de l'illa de Santa Cruz. Té una superfície de tan sols 11,9 hectàrees i una altura màxima de 23 metres.
Plaza Sur es va formar per afloracions de lava des del fons de l'oceà. Malgrat la seva petita mida, acull un gran nombre d'espècies i és coneguda per la seva extraordinària flora. Els penya-segats marins acullen un gran nombre d'ocells que hi nidifiquen, com el cua de jonc bec-roig i la gavineta cua de tisora. Destaquen els cactus del gènere Opuntia galapageia, així com una gran colònia d'iguana terrestre de les Galápagos. Durant el període de reproducció de les iguanes hi conflueixen les iguanes marines i les terrestres, donat lloc a una població única d'iguana híbrida. Depenent de l'estació, la vegetació de Sesuvium canvia de color, passant del verd durant l'estació de pluges al taronja i violeta durant l'estació seca.
L'illa va rebre el nom en honor a un president equatorià, el General Leónidas Plaza.

## Referències

* ↑ «Plazas». Galapagos Conservancy. galapagos.org. [Consulta: 6 juny 2017].
* ↑ «Topography and Landforms of Ecuador». Geology.er.usgs.gov, 24-10-2007.
* ↑ «SOUTH PLAZA ISLAND». gogalapagos.com. [Consulta: 6 juny 2017].
* ↑ Andy., Swash. Birds, mammals, & reptiles of the Galápagos Islands : an identification guide. Still, Rob., Lewington, Ian.. New Haven: Yale University Press, 2000. ISBN 0300088647. OCLC 46478937.
* ↑ «South Plaza Island Tour». galapagosalternative.com. [Consulta: 6 juny 2017].
* ↑ «Isla Plaza Sur - Islas Galápagos» (en espanyol europeu). [Consulta: 21 abril 2024].
# Illa Ralston

L'illa Ralston és una petita illa boscosa del canal de Lynn, a l'Arxipèlag Alexander, Alaska, Estats Units. Es troba al nord-oest de l'illa Lincoln. El primer europeu que va albirar l'illa va ser Joseph Whidbey, mestre de l'HMS Discovery durant l'expedició de George Vancouver de 1791 a 1795, el 1794. El nom li va ser posat el 1868 pel comandant R. W. Meade, de la Marina dels Estats Units d'Amèrica, per William Chapman Ralston.

## Referències

* ↑ Vancouver, George, and John Vancouver. A voyage of discovery to the North Pacific ocean, and round the world. Londres: J. Stockdale, 1801.
* ↑ «Geographic Names Information System». [Consulta: 28 març 2024].
# Illa Sargantana

L'Illa de sa Sargantana és un petit illot situat al mig del port de Fornells. Té una extensió de 2,5 ha i una cota màxima de 14,5 metres.
A l'illot es troba una casa amb un embarcador i unes restes d'un castell i torre de defensa del segle xviii.
Destaca la presència de la sargantana endèmica Podarcis lilfordi sargantanae la qual dona nom a l'illot.

## Referències

* ↑ Clements, Bill. Martello Towers Worldwide (en anglès). Casemate Publishers, 2011. ISBN 978-1-84884-535-0.
* ↑ Salvador, Alfredo; Naturales (Spain), Museo Nacional de Ciencias. Fauna Ibérica. vol.10 Reptiles: Reptiles / Alfredo Salvador (coordinador) (en castellà). Editorial CSIC - CSIC Press, 1998. ISBN 978-84-00-07713-6.
# Illa Skraeling

L'illa Skraeling és una petita illa que es troba davant la costa d'Ellesmere, prop de l'estret de Smith, al territori canadenc de Nunavut.

## Història

Els nòrdics es referien als pobles indígenes que van trobar a Groenlàndia i el Nou Món com skræling (drap de pell, possiblement derivat de les pells que els indígenes empraven), i les sagues deixen clar que els nòrdics tenien als nadius com a gent hostil.

## Arqueologia

L'illa Skraeling és un extens jaciment arqueològic en què s'han trobat nombrosos artefactes i petites eines de cultures que daten del 4500 aC, en especial de la Cultura Dorset i Thule. Elements nòrdics es troben barrejats junt a elements inuit, cosa que suggereix que hi havia un comerç actiu entre els grups.

## Referències

* ↑ Lemonick, Michael D.; Dorfman, Andrea «The Amazing Vikings». Time.com, 155, 19, 08-05-2000.
# Illa White (Antàrtida)

L'illa White és una illa totalment coberta de gel d'uns 24 quilòmetres de llargada per 9 d'amplada i una superfície d'uns 200 km$^2$ que es troba a la Terra d'Enderby, a l'Antàrtida. L'estret Styles la separa de la península de Sakellari. Descoberta i anomenada Hvitøya ("Illa Blanca") per Hjalmar Riiser-Larsen el gener de 1930, la seva existència fou posada en dubte fins que fou confirmada per una expedició soviètica el març de 1957 i una d'australiana el febrer de 1960.

## Referències

* ↑ «Gazetteer - AADC». [Consulta: 5 abril 2024].
* ↑ «Antarctica Detail», 02-06-2021. Arxivat de l'original el 2021-06-02. [Consulta: 5 abril 2024].
# Illa d'Arran

L'illa d'Arran o Arran (en anglès: Isle of Arran o Arran, en gaèlic escocès: Eilean Arainn) és l'illa més gran de Firth of Clyde (fiord de Clyde), a Escòcia. Té una superfície de 432 km² i és la setena illa més gran d'Escòcia. Dins les subdivisions administratives escoceses pertany a North Ayrshire. En el cens de 2011 constava una població de 4.629 habitants. Malgrat que sigui culturalment i físicament similar a les Hèbrides, n'està separada per la península de Kintyre. Arran està dividida entre les terres altes i les baixes per la falla geològica anomenada Highland Boundary Fault i ha estat descrita com un paradís dels geòlegs.

## Geografia i geologia

La localitat més gran de l'illa és Brodick (que en antic nòrdic significa 'badia ampla'), amb la qual es connecten els ferris que parteixen d'Escòcia. El castell de Brodick és la seu dels ducs de Hamilton.
El cim més alt de l'illa és el Goat Fell, de 874 metres d'altitud. En geologia es poden apreciar diverses formacions de roques magmàtiques, amb sills o dics associats, o bé per roca sedimentària formada en el Precambrià i el Mesozoic. A l'interior nord domina el batolit granític.

### Municipis d'Arran

| Blackwaterfoot Brodick Catacol Cladach Corrie Corriecravie Dippen Kildonan Kilmory Lagg | Lamlash Lochranza Machrie Pirnmill Sannox Shiskine Sliddery Whitefarland Whiting Bay |

### Illes que envolten Arran

Arran forma part d'un petit grup d'illes, format per Arran, Bute i Great Cumbrae, totes elles habitades; en canvi, les illes de Little Cumbrae, Inchmarnock i Burnt, no ho estan. Altres illes més petites al voltant d'Arran són: Holy Isle, Pladda i Hamilton Isle. Eilean na h-Airde Baine, al sud-oest, és un illot.

## Història

A l'illa d'Arran hi ha nombrosos cromlecs i menhirs del neolític, entre els quals hi ha les roques de Machrie Moor o les Giant's Graves ('tombes de gegant') a la badia de Whiting. La cova St. Molio's Cave té inscripcions en sistema picte.
Arran està connectada culturalment tant amb Irlanda com amb Escòcia. Sant Columba de Iona (St. Columba) i Sant Ninian hi visqueren.

## Economia

La principal indústria de l'illa és el turisme, atret principalment pel castell de Brodick. Altres negocis locals inclouen Arran Distillery, construïda el 1991 a Lochranza, o Arran Aromatics, que comercialitza productes de cosmètica. El 2000 es va fundar la fàbrica de cervesa Arran Brewery, situada a Cladach, prop de Brodick.

## Residents notables

* Daniel Macmillan, cofundador de Macmillan Publishers i avi del primer ministre Harold Macmillan
* Jack McConnell, ex-primer ministre d'Escòcia.
* Robert McLellan, dramaturg i poeta escocès.

## Referències

* ↑ Haswell-Smith (2004) pp. 11-17.

## Enllaços externs

* Illa d'Arran.
* Museu del Patrimoni de l'Illa d'Arran.
* The Arran Banner.