OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Azoproïta

L'azoproïta és un mineral de la classe dels borats que pertany al grup ludwigita. El seu nom és un acrònim en honor del "Estudi de les Zones profundes de l'escorça de la Terra" (AZOPRO en rus) esponsoritzada l'any 1969 per l'Associació Internacional de Geologia, i aprovada el 1970 per l'Associació Mineralògica Internacional, any en què també va ser descoberta.

## Característiques

L'azoproïta és un borat de fórmula (Mg,Fe$^{2+}$)₂(Fe$^{3+}$,Ti,Mg)(BO₃)O₂, que pertany al grup ludwigita de minerals. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5. Té una lluïssor adamantina i el seu color és negre.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'azoproïta pertany a «06.AB: borats amb anions addicionals; 1(D) + OH, etc.» juntament amb els següents minerals: hambergita, berborita, jeremejevita, warwickita, yuanfuliita, karlita, bonaccordita, fredrikssonita, ludwigita, vonsenita, pinakiolita, blatterita, chestermanita, ortopinakiolita, takeuchiita, hulsita, magnesiohulsita, aluminomagnesiohulsita, fluoborita, hidroxylborita, shabynita, wightmanita, gaudefroyita, sakhaita, harkerita, pertsevita-(F), pertsevita-(OH), jacquesdietrichita i painita.

## Formació i jaciments

L'azoproïta va ser descoberta l'any 1970 al massís Tazheranskii, (Irkutskaya Oblast', Regió econòmica de Sibèria de l'Est), tot i que també se n'ha trobat a la República de Sakhà, totes dues localitzacions a Rússia. És un mineral poc comú que es forma en la darrera etapa a la zona de contacte entre les roques metamòrfiques i magnesi, associades amb sienites. Sol trobar-se associada a altres minerals com calcita, ludwigita, brucita, clinohumita, baddeleyita, tazheranita, perovskita, geikielita i forsterita.

## Referències

* ↑ «Azoproite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 agost 2015].
* ↑ «Azoproite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 30 agost 2015].
* ↑ «Ludwigite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 agost 2015].
# Bisbat de Gikongoro

L'Bisbat de Gikongoro (francès: Diocèse de Gikongoro; llatí: Dioecesis Gikongoroensis) és un bisbat de l'Església catòlica pertanyent a Ruanda, sufragani de l'arquebisbat de Kigali. En 2012 comptava 293.000 batejats sobre 666.000 habitants. El bisbe és Célestin Hazikimana.

## Territori

La diòcesi comprèn els districtes de Nyamagabe i Nyaruguru de la nova província del Sud de Ruanda.
La seu episcopal es troba a Gikongoro, on s'hi troba la catedral de Notre-Dame de la Sagesse.
El territori s'estén sobre 2.057 km² i es divideix en 13 parròquies.

## Història

La diòcesi erigida el 30 de març de 1992 amb la butlla Tantis quidem del papa Joan Pau II, arrabassant-li el territori al 'bisbat de Butare.
El 29 de juny de 2001 la Santa Seu ha fet pública la notícia que el bisbe de Gikongoro Augustin Misago, havia donat la seva aprovació definitiva al reconeixement i a la consegüent devoció de les aparicions de Kibeho, que es remunten al període comprès entre 1981 i 1989.

## Llista de bisbes

* Augustin Misago † (30 març 1992 - 12 març 2012 mort)
* Philippe Rukamba (28 maig 2012 - 26 novembre 2014) (amministrador apostòlic)
* Célestin Hazikimana, des del 26 de novembre 2014

## Estadístiques

A finals del 2006, la diòcesi tenia 293.000 batejats sobre una població de 666.000 persones, equivalent al 44,0 % del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diaques | religiosos | religiosos | parròquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diaques | homes | dones | |
| 1999 | 152.744 | 465.174 | 32,8 | 15 | 10 | 5 | 10.182 | | 5 | 31 | 9 |
| 2000 | 186.118 | 546.227 | 34,1 | 20 | 15 | 5 | 9.305 | | 5 | 21 | 9 |
| 2001 | 163.888 | 469.260 | 34,9 | 18 | 13 | 5 | 9.104 | | 5 | 33 | 9 |
| 2002 | 215.503 | 501.043 | 43,0 | 18 | 13 | 5 | 11.972 | | 5 | 31 | 10 |
| 2003 | 222.704 | 523.424 | 42,5 | 19 | 16 | 3 | 11.721 | | 3 | 36 | 10 |
| 2004 | 228.991 | 537.580 | 42,6 | 22 | 17 | 5 | 10.408 | | 5 | 36 | 10 |
| 2006 | 249.889 | 570.000 | 43,8 | 23 | 16 | 7 | 10.864 | | 7 | 39 | 10 |
| 2013 | 293.000 | 666.000 | 44,0 | 37 | 32 | 5 | 7.918 | | 6 | 81 | 13 |

## Notes

* ↑ Kibeho a corazones.org

## Fonts

* Anuari pontifici del 2014 i precedents, a Catholic-hierarchy
* Butlla Tantis quidem
* Fitxa de la diòcesi a www.gcatholic.org
# Bubble-sort bidireccional

L' ordenació de bombolla bidireccional ( cocktail sort en anglès) és un algorisme d'ordenació que sorgeix com una millora de l'algorisme ordenació de bombolla.
La manera de treballar d'aquest algorisme és anar ordenant al mateix temps pels dos extrems del vector. De manera que després de la primera iteració, tant el menor com el major element estaran en les seves posicions finals. D'aquesta manera es redueix el nombre de comparacions encara que la complexitat l'algorisme segueix sent O ( n ²).

## Exemples de codi

A continuació es mostra el pseudocodi de l'algorisme:
Aquí es mostra la seva implementació en Java:

## Vegeu també

* Bubble-sort

## Referències

* ↑ Gopal. Magnifying Data Structures. PHI Learning Pvt. Ltd., p. 392–. ISBN 978-81-203-4019-0 [Consulta: 28 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Dictionary of Algorithms and Data Structures del NIST (anglès)
* Comparativa de diferents algorismes d'ordenació Arxivat 2016-01-13 a Wayback Machine. (anglès)
* Ordenació per "burs" en Python Arxivat 2013-08-12 a Wayback Machine.
# Capella de Sant Nicolau

L'ermita de Sant Nicolau, dins del terme municipal de Sabadell, es troba a la banda esquerra del riu Ripoll, al costat del cementiri de Sabadell i en el barri anomenat Sant Nicolau en al·lusió a l'ermita. És una de les quatre esglésies romàniques que hi ha a la ciutat i avui és propietat de l'Ajuntament de Sabadell.
L'ermita dona nom a l'Escola Sant Nicolau, situada al centre de Sabadell.

## Descripció

La Capella de Sant Nicolau es creu que era el braç dret de la creu de la parròquia de Sant Feliu d'Arraona. Està emplaçada sobre abundants restes romanes. Consta d'un petit oratori rectangular amb una petita nau transversal, té una volta de canó encanyissada i en un extrem, un portal de punt rodó que comunicava amb la nau central i lateral. El portal d'entrada a l'església es troba tapiat. Els paraments són llisos de dalt a baix i en els de llevant s'obren dues finestres en forma de creu llatina, a migjorn hi ha una finestra de punt rodó.

## Història

Les primeres dates documentals remeten a l'any 1039 i es tracta d'un testament jurat que feu Sendred, damunt l'altar de Sant Pau Apòstol de l'Església de Sant Feliu d'Arraona. L'església fou bastida sobre les terres dominades per l'alou dels monjos benedictins de Sant Cugat del Vallès. A partir del segle xiii l'església caigué en decadència, era l'hora de la supremacia del terme urbà sobre el rural. En el segle xv l'església fou donada a la família dels Rosseta, la qual construí un mas a les seves parets, el Mas Isern. L'any 1815 la capella fou tancada al culte i finalment, el 4 de setembre de 1927, la corporació municipal –presidida per l'alcalde Esteve M. Relat– acordà adquirir ermita i terres per 3.000 pessetes al propietari del moment, Antoni Vilet. El 1928 Ajuntament reconstruí la capella.

## Referències

* 1 2 «Capella de Sant Nicolau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].
* ↑ Catalunya, Agència Catalana del Patrimoni, Generalitat de. «Capella de Sant Nicolau». Arxivat de l'original el 2023-08-19. [Consulta: 19 agost 2023].
* ↑ «1927. Compra de Sant Nicolau». Diari de Sabadell, 4-5.9.2014, pàg. 38.

## Enllaços externs

* Capella de Sant Nicolau Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Chūkyō

L'emperador Chūkyō (仲 恭 天皇, Chūkyō-Tennō, 30 d'octubre del 1218 - 18 de juny del 1234) va ser el 85è emperador del Japó, segons l'ordre tradicional de successió. Va regnar només per uns mesos el 1221, i no va ser reconegut oficialment com a emperador fins al 1870, a causa de discrepàncies amb el seu efímer regnat. Abans de ser ascendit al Tron de Crisantem, el seu nom personal (imina) era Príncep Imperial Kanenari (懐 成 亲王, Kanenari-shinnō).

## Biografia

En 1221 va ascendir al tron a l'edat de dos anys, després de la deposició del seu pare, l'emperador Juntoku, en haver participat en la fracassar estrepitosament, una revolta encapçalada pel seu avi, l'emperador enclaustrat Go-Toba, amb la finalitat d'enderrocar al shogunat Kamakura.
No obstant aquest mateix any, amb la fi del conflicte, va ser destronat i reemplaçat pel seu primer segon, l'emperador Go-Horikawa, nebot de l'emperador Go-Toba.
Com que només va regnar per uns mesos després de la revolta, el seu ascens al tron no va ser reconegut. Va ser conegut com l'emperador destronat Kujō (九 条 廃 帝, Kujō Haitei), el semi-emperador (半 帝) i l'emperador destronat Posterior (后 廃 帝, Go-Haitei ", referint-se a l'Emperador Junnin, que era conegut com a Haitei).
Va morir el 1234 a l'edat de quinze anys. Posteriorment, el 1870, va ser reconegut com a emperador per l'emperador Meiji i li va atorgar el nom pòstum d'emperador Chūkyō.

## Referències

* 1 2 Titsingh, p. 148; Brown, p. 343; Varley, p. 223.

## Bibliografia

* Brown, Delmer M. e Ichirō Ishida, eds. (1979). [ Jien, 1221], Gukanshō (The Future and the Past, a translation and study of the Gukanshō, an interpretative history of Japan written in 1219) . Berkeley: University of California Press. ISBN 0-520-03460-0
* Titsingh, Isaac, ed. (1834). [Siyun-sai Rin-siyo/Hayashi Gahō, 1652], Nipon o daï itsi ran; ou, Annales des empereurs du Japón, tr. par M. Isaac Titsingh avec l'aide de plusieurs interprètes attachés au comptoir hollandais de Nangasaki; ouvrage re., complété et cor. sur l'original japonais-chinois, accompagné de notes et précédé d'un Aperçu d'histoire mythologique du Japón, par M. J. Klaproth .

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó
# Club Jorge Chávez Nr. 1

L'Sport Jorge Chávez, també anomenat Club Jorge Chávez Nr. 1, fou un club de futbol peruà de la ciutat de Lima.
Va ser fundat l'any 1910 en honor de l'aviador peruà Jorge Chávez. Fou un dels clubs fundadors de la lliga peruana de futbol. L'any 1913 es proclamà campió nacional. El 1914 finalitzà en tercera posició. El 1906 acabà en segona posició en perdre davant Sport José Gálvez. El 1919 va perdre la Copa de Campeones del Perú davant Sport Alianza. La seva darrera participació en el campionat de primera divisió fou el 1921.

## Palmarès

* Lliga peruana de futbol:
** 1913

## Referències

* ↑ Tesis Difusión del Fútbol en Lima
* ↑ De Chalaca: El génesis
* ↑ RSSSF - Peru - List of Champions a rsssf
* ↑ Peruvian football seasons a rsssf
# Constel·lació de l'Hidra Mascle

L'Hidra mascle (Hydrus) és una petita constel·lació situada prop del pol sud celeste i retalla una part de l'espai situada sota el pla de la Via Làctia. No conté, doncs, gaires estrelles visibles.
# Desnà

El Desnà (en rus i ucraïnès: Десна) és un llarg riu europeu que discorre per Rússia i Ucraïna, un afluent del riu Dnipró o Dnièper. El nom del riu significa «la mà dreta», tant en ucraïnès modern com en l'antiga llengua eslava de l'est. Té una llargada de 1.130 km, de les quals 591 en territori ucraïnés, i una conca de 88.900 km².
A Ucraïna, el riu té una amplada de 60 a 250 m, amb una profunditat mitjana de 3 m. El seu cabal anual mitjà és de 360 m³/s. El riu queda gelat a partir dels primers dies de desembre fins a la primeria d'abril, i és navegable des de la ciutat ucraïnesa de Nóvhorod-Síverskyi (Но́вгород-Сі́верський) i al llarg de 535 km.

## Geografia

El Desnà neix als alts de Smolensk, a Rússia. Neix al sud-est de la ciutat de Smolensk (Смоленск), no gaire lluny de Ièlnia (Ельня), en un bosc prop del poble de Naleti. El Desnà flueix en direcció sud per una vall baixa i pantanosa cap a la ciutat de Briansk (Брянск), capital de l'óblast de Briansk.
Després de l'aiguabarreig amb el Seim (Сейм) prop de la frontera russoucraïnesa, el riu llavors es torna més ample, i es dividdeix en nombroses petites branques. La riba dreta disminueix un altre cop prop de la ciutat de Txerníhiv (Черні́гів), i una altra vegada prop d'un dels seus tributaris, l'Oster (Осте́р), on el Desnà travessa una plana baixa, fangonosa fins que finalment arribi a la desembocadura prop de Kíiv (Ки́їв), al riu Dnipró (rus: Днепр, Dnièper; belarús: Дняпро, Dniapró; ucraïnès: Дніпро́, Dnipró; tàtar de Crimea: Özü).

### Afluents

El Desnà té divuit afluents pel seu marge dret i tretze per l'esquerra. Els més importants són els següents:
* El Súdost (Су́дость): afluent pel marge dret, amb una llargada de 208 km i una conca de 5.850 km²
* El Snov (Снов): afluent pel marge dret, amb una llargada de 253 km i una conca de 8.700 km²
* El Seim (Сейм): afluent pel marge esquerre, amb una llargada de 748 km i una conca de 22.500 km²
* L'Oster (Осте́р): afluent pel marge esquerre, amb una llargada de 199 km i una conca de 2.950 km²

## Referències

* 1 2 3 «Desna River» (en anglès). Encyclopedia of Ukraine. Canadian Institute of Ukrainian Studies, 1984. [Consulta: 29 gener 2023].
# Dimercaprol

El dimercaprol, o British anti-Lewisite (BAL''), és un fàrmac usat pel tractament dels enverinaments per arsènic, mercuri, or, i plom També es pot usar en l'enverinament per antimoni, tal·li o bismut però en aquests l'evidència no està tan clara. Es dona per via intramuscular.
Efectes secundaris comuns són, alta pressió sanguínia, dolor en el lloc de la injecció, vòmits i febre. No es recomana en pacients amb al·lèrgia als cacauets. El dimercaprol funciona per quelatació amb els metalls pesants.
El dimercaprol va ser sintetitzat durant la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Dimercaprol». The American Society of Health-System Pharmacists. Arxivat de l'original el 21 desembre 2016. [Consulta: 8 desembre 2016].
* ↑ [13 desembre 2016] WHO Model Formulary 2008. World Health Organization, 2009, p. 62. ISBN 9789241547659 [Consulta: 8 desembre 2016].
* ↑ Greenwood, David [2016-12-20]. Antimicrobial Drugs: Chronicle of a Twentieth Century Medical Triumph (en anglès). OUP Oxford, 2008, p. 281. ISBN 9780199534845.
# E3 Harelbeke 2011

L'E3 Harelbeke 2011 és la 54a edició de l'E3 Harelbeke. La cursa es disputà el 26 de març sobre una distància de 222 quilòmetres, sent vàlida per a l'UCI Europa Tour 2011 amb una categoria 1.HC. El vencedor de la cursa fou el suís Fabian Cancellara (Leopard Trek), que s'imposà en solitari. Jurgen Roelandts (Omega Pharma-Lotto) i Vladímir Gússev (Team Katusha) completaren el podi.

## Equips

| Núm. | Codi | Equip |
| 1-8 | LEO | Leopard Trek |
| 11-18 | GRM | Garmin-Cervélo |
| 21-28 | VCD | Vacansoleil-DCM |
| 31-38 | QST | Quick Step |
| 41-48 | OLO | Omega Pharma-Lotto |
| 51-58 | RAB | Rabobank ProTeam |
| 61-68 | ALM | AG2R La Mondiale |
| 71-78 | KAT | Team Katusha |
| 81-88 | LAM | Lampre-ISD |
| 91-98 | AST | Astana Qazaqstan Team |
| 101-108 | SBS | Saxo Bank-Sungard |
| 111-118 | CCC | CCC Polsat Polkowice |
| Núm. | Codi | Equip |
| 121-128 | COF | Cofidis |
| 131-138 | FDJ | FDJ |
| 141-148 | LAN | Landbouwkrediet |
| 151-158 | EUC | Team Europcar |
| 161-168 | SAU | Saur-Sojasun |
| 171-178 | SKS | Skil-Shimano |
| 181-188 | APP | Team NetApp |
| 191-198 | CSM | Team SpiderTech powered by C10 |
| 201-208 | TT1 | Team Type 1-Sanofi Aventis |
| 211-218 | TSV | Topsport Vlaanderen-Mercator |
| 221-228 | VWA | Verandas Willems-Accent |
| 231-238 | SKT | An Post-Sean Kelly Team |

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Fabian Cancellara (SUI) | Leopard Trek | 4h 34' 49" |
| 2 | Jurgen Roelandts (BEL) | Omega Pharma-Lotto | + 1' 00" |
| 3 | Vladímir Gússev (RUS) | Team Katusha | m. t. |
| 4 | Sep Vanmarcke (BEL) | Garmin-Cervélo | m. t. |
| 5 | Bram Tankink (NED) | Rabobank ProTeam | m. t. |
| 6 | William Bonnet (FRA) | FDJ | + 1' 01" |
| 7 | Heinrich Haussler (AUS) | Garmin-Cervélo | + 1' 06" |
| 8 | Sébastien Hinault (FRA) | AG2R La Mondiale | m. t. |
| 9 | Stuart O'Grady (AUS) | Leopard Trek | m. t. |
| 10 | Sergei Ivanov (RUS) | Team Katusha | m. t. |

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclingnews.com

## Enllaços externs

* E3 Harelbeke 2011 - Lloc web oficial
# Ognian Nikolov

Ognian Nikolov (Sofia, 13 de juny de 1949) és un lluitador búlgar, ja retirat, especialista en lluita lliure, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Múnic, on guanyà la medalla de plata en la competició del pes mini mosca del programa lluita lliure.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del Món de 1971, així com tres medalles al Campionat d'Europa, una d'or, una de plata i una de bronze, entre el 1969 i el 1974.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Ognyan Nikolov». [Consulta: 27 febrer 2025].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 27 febrer 2025].
* ↑ Легендата русенската борба Огнян Николов навъртя 65! lokomotiv1930.com (13 June 2014)
# EUCAP SAHEL Niger

L'EUCAP SAHEL Niger (Missió de Capacitació de la Unió Europea a Níger) es va iniciar el 8 d'agost de 2012 sota la Política comuna de seguretat i defensa de la Unió Europea (CSDP) com a missió de drets civils.
Té com a missió contribuir a la consulta i la formació de la policia, la Guàrdia Nacional i la gendarmeria de Níger, i desenrotllar-la pe a combatre eficaçment el crim organitzat i el terrorisme tant a través de l'educació i la formació, així com activitats d'assessorament. La missió també dona suport a les autoritats nigerines per a desenvolupar les pròpies capacitats tècniques i la cooperació regional i internacional. Per contra, les activitats executives no hi estan incloses.
La seu es troba a Niamey. Tanmateix, des del 2014, també s'organitzava la formació a la ciutat d'Agadez, més al nord, com que la situació de seguretat d'aquesta regió era particularment tibant. El 2017, el mandat es va ampliar fins al juliol de 2018. El coronel Francisco Espinosa Navas en fou nomenat cap el primer any. El sisé mandat s'ha acabat el 2024.
El rerefons de la missió és la tensió de la seguretat a tot el Sahel, amb amenaces, en particular, d'organitzacions terroristes com Boko Haram i delictes organitzats com el tràfic de persones i el narcotràfic. Com a resultat, també hi ha una estreta cooperació amb les missions comunitàries veïnes EUCAP SAHEL Mali i EUBAM Libya.
La República Federal d'Alemanya, juntament amb altres dotze Estats membres de la Unió Europea, participen en la missió, que comprèn fins a 122 experts internacionals i 55 funcionaris locals.

## Referències

* ↑ «Political and Security Committee Decision EUCAP SAHEL Niger/1/2012 of 17 July 2012 on the appointment of the Head of Mission of the European Union CSDP Mission in Niger (EUCAP SAHEL Niger)». Euroalert.net. [Consulta: 12 febrer 2013].
* ↑ Facts and figures
* ↑ «POLITICAL AND SECURITY COMMITTEE DECISION EUCAP SAHEL NIGER/1/2012». Official Journal of the European Union, 27-07-2012. [Consulta: 12 febrer 2013].
* ↑ Un coronel de la Guardia Civil, jefe de la Misión de la UE para la lucha contra el terrorismo en El Sahel Europa Press, 27 de juliol de 2012
* ↑ «Eucap Sahel Niger. 6e mandat 2022-2024» (en francès). Unió Europea. [Consulta: juliol 2027].
* ↑ «Historique de l'opération EUCAP Sahel Niger» (en francès), 17-10-2012. Arxivat de l'original el 3 de maig 2018. [Consulta: 12 febrer 2013].
* ↑ «Africa in Focus: Three New Civilian CSDP-Missions». ZIF, 09-08-2012. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 12 febrer 2013].

## Enllaços externs

* EUCAP SAHEL Niger - Lloc web oficial
# East River (Nova York)

L'East River és un braç de mar de la ciutat de New York, que s'acaba en un estret, i que connecta l'Upper New York Bay al seu extrem sud al Long Island Sound pel seu extrem nord. Contràriament al que el seu nom podria fer creure, l'East River no és un riu sinó un estret. Separa Long Island (incloent-hi els boroughs de Queens i de Brooklyn) de Manhattan i del Bronx. A causa de la connexió amb el Long Island Sound, l'East River es va anomenar anys arrere Sound River. Al nord de l'estret, el Bronx River desemboca a l'East River, i al nord de Ward's Island, l'estret de Bronx Kill garanteix la connexió entre Harlem River i l'East River.
La part sud d'aquest braç de mar, que enllaça Brooklyn i Manhattan, ha estat durant un llarg període una de les vies d'aigua més concorregudes del món, sobretot durant els tres primers segles d'existència de la ciutat. El Pont de Brooklyn, que va ser construït el 1883, va ser el primer pont que va salvar el riu i va reemplaçar així els tradicionals transbordadors, tot i que els enllaços amb vaixell van ser mantinguts després de la construcció d'aquest pont penjant. Aleshores, el Williamsburg Bridge (1903) després el Manhattan Bridge (1909) van crear noves relacions entre els dos boroughs.

## Illes

* Rikers Island
* North Brother Island
* South Brother Island
* Mill Rock
* Ward's Island i Randall's Island
* Roosevelt Island
* U Thant Island (Belmont Island).

## Ponts

* Throgs Neck Bridge
* Bronx-Whitestone Bridge
* Rikers Island Bridge
* Hell Gate Bridge
* Triborough Bridge
* Roosevelt Island Bridge
* Queensboro Bridge
* Williamsburg Bridge
* Manhattan Bridge
* Brooklyn Bridge
# East River Park

L'East River Park és un jardí públic situat al barri de Lower East Side a Manhattan. S'estén al llarg de l'East River de Montgomery Street fins al carrer 12. L'entrada sud ofereix bonics punts de vista sobre el Manhattan Bridge i el Brooklyn Bridge. L'amfiteatre, construït el 1941 ha estat reconstruït després dels atemptats de l'11 de setembre de 2001, i és sovint utilitzat per a espectacles públics. El parc ha experimentat recentment importants renovacions i ara hi ha camps de futbol americà, beisbol, futbol, basquetbol, handbol, pistes de tennis, així com una pista d'atletisme i pistes per a bicicletes. S'hi pot practicar també la pesca. El parc és travessat pel Williamsburg Bridge.
Concebut a començament dels anys 1930 per Robert Moses, East River Park va ser obert el 1939. Abans, l'emplaçament era un important embarcador de mercaderies, després va servir de refugi a nombrosos immigrants. És el major espai verd de Lower East Side. Tot i que ser víctima dels danys cada vegada més importants deguts al creixement de la circulació als carrers del voltant, resta com un lloc de descans per als habitants de Lower East Side, en particular a l'estiu, gràcies a la brisa refrescant de l'East River.

## Bibliografia

* Report to Mayor F.H. LaGuardia on the improvement of East River Park; New York (N.Y.). Dept. of Parks 1941. OCLC 44897805

## Enllaços externs

* (anglès) Web oficial New York City Department of Parks & Recreation info for East River Park Arxivat 2005-08-28 a Wayback Machine.