OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barry Barish

Barry Clark Barish (Omaha, Nebraska, EUA, 27 de gener de 1936) és un físic experimental estatunidenc especialitzat en la detecció d'ones gravitacionals i premi Nobel. És professor emèrit de física a l'Institut Tecnològic de Califòrnia.

## Vida

Barish, nascut a Nebraska, de jove es traslladà a Califòrnia, i estudià a un institut a Los Angeles. Després estudià física a la Universitat de Califòrnia a Berkeley i aconseguí graduar-se el 1957 i doctorar-se en física d'altes energies el 1962. Ingressà en el Caltech l'any següent com a membre d'un nou grup de recerca per a treballar experimentalment en física de partícules emprant els acceleradors de partícules dels laboratoris nacionals.

## Obra

El principal camp de recerca de Barish ha estat l'interferòmetre làser d'ones gravitacionals dels observatoris estatunidencs LIGO, des que es va convertir en investigador principal el 1994 i en director el 1997. Liderà les fases de disseny final, aprovació del finançament per part del NSF National Science el 1994, i després la construcció i posada en marxa dels dos interferòmetres LIGO a Livingston, Lousiana, i Hanford, Washington. El 1997, va crear la LIGO Scientific Collaboration (LSC), que permet a més de 1000 col·laboradors d'arreu del món participar en LIGO. Al LIGo s'hi detectà per primer cop una ona gravitacional el 14 de setembre de 2015.

## Guardons

El juny de 2017 fou guardonat amb el Premi Princesa d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica juntament amb Kip Thorne, Rainer Weiss i l'observatori LIGO.
El 2017, fou guardonat amb el Premi Nobel de Física juntament amb Rainer Weiss i Kip Thorne "per contribucions decisives al detector LIGO i l'observació de les ones gravitacionals".

## Referències

* 1 2 «Home page of Barry C. Barish». [Consulta: 3 octubre 2017].
* ↑ Abbott, B.P.; i col. «Observation of Gravitational Waves from a Binary Black Hole Merger» (en anglès). Phys. Rev. Lett., 116, 6, 11-02-2016, pàg. 061102. DOI: 10.1103/PhysRevLett.116.061102.
* ↑ «Rainer Weiss, Kip S. Thorne y Barry C. Barish y la Colaboración Científica LIGO Premio Princesa de Asturias de Investigación Científica y Técnica 2017». fpa.es, 14-06-2017 [Consulta: 14 juny 2017].
* ↑ «The Nobel Prize in Physics 2017». [Consulta: 5 octubre 2017].
# Ştefan Rusu

Ştefan Rusu (romanès: Ștefan Rusu) (Rădăuți, 2 de febrer de 1956) és un exlluitador romanès, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics. El 1976, als Jocs de Mont-real, guanyà la medalla de plata en la prova del pes lleuger del programa de lluita grecoromana. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, guanyà la medalla d'or en la mateixa competició, mentre el 1984, als jocs de Los Angeles, guanyà la de bronze en la prova del pes welter.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or, una de plata i una de bronze al Campionat del món de lluita, i cinc d'or, dues de plata i una de bronze al Campionat d'Europa de lluita.

## Referències

* ↑ «Ştefan Rusu Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 1 d'octubre 2009. [Consulta: 28 novembre 2019].
* ↑ Rusu, Stefan (ROU) a International Wrestling Database
# Alfredo Napoleão

Alfredo Napoleão (Porto, Portugal, 1852 - 1917) fou un compositor i pianista portuguès.
Era fill d'un professor de música oriünd de Milà, que s'establí a Portugal, i germà d'Arthur i Aníbal, tots dos compositors i intèrprets de música.
Com tots els seus germans es dedicà exitosament al piano, i el 1869 es presentà davant el públic de Rio de Janeiro, recollint molts aplaudiments; després va romandre sis anys a Montevideo i Buenos Aires, dedicat a l'ensenyança, tornant el 1879 al Brasil.
Posteriorment feu concerts a Portugal, Londres i París. Realitzà altres excursions artístiques al Sud d'Amèrica i el 1899 fixà definitivament la residència en la seva terra natal.
Entre les seves composicions hi figuren:
* Phantasia sobre o Rigoleto,
* Variaçôes sobre o Carnaval de Veneza,
* Polonaise, per a pianoi orquestra.
* Diversos Concerts.
* Tableaux, Suite.
* Ouvertoure symphonique, per a gran orquestra.
* Estudes classicos,
* Pêle-mêle.
* Sonates, romances, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 54, pàg. 425 (ISBN 84-239-4554-5)
# Esquirol del Japó

L'esquirol del Japó (Sciurus lis) és una espècie de rosegador esciüromorf de la família dels esciúrids. És endèmic del Japó, on viu a les illes de Honshu, Shikoku i, possiblement, Kyushu. El seu hàbitat natural són les pinedes primàries i secundàries des de les planes fins a l'estatge subalpí. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, lis, significa ‘baralla’ en llatí.

## Referències

* ↑ Cassola, F. «Sciurus lis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2017. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2016-3.RLTS.T20014A22247065.en. [Consulta: 1 abril 2023].
* ↑ Entrada «Sciurus» d'Animalia (en anglès).
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Port Elizabeth

Port Elizabeth (Afrikaans; Xosa: Ibhayi) és una ciutat de la província del Cap Oriental a Sud-àfrica. Segons una estimació de l'any 2005 la ciutat va tenir una població de 998.000 habitants. Des del febrer de 2021, el nom de Gqeberha, del nom xhosa del municipi de Walmer, ha estat formalitzat pel govern sud-africà per designar la ciutat de Port Elizabeth.

## Vegeu també

* Florence Fuller, artista nascuda en aquesta localitat.

## Referències

* 1 2 «Port Elizabeth». GEC. [Consulta: 26 febrer 2021].
* ↑ «It is official, Port Elizabeth has a new name — Gqeberha» (en anglès), 23-02-2021. [Consulta: 26 febrer 2021].
# Parlament de Cantàbria

El Parlament de Cantàbria, o Assemblea Regional, és l'òrgan legislatiu de la Comunitat Autònoma de Cantàbria. Els seus membres es diuen diputats i la seva comesa és representar els ciutadans càntabres. Són triats per sufragi universal, igual, lliure, directe i secret.

## Funcions

Les seves funcions es poden dividir en tres apartats: legislatives, de control i pressupostàries.

### Legislatives

En aquest apartat el Parlament té el poder de:
* aprovar les lleis d'àmbit autonòmic i proposar al govern de l'Estat l'adopció de projectes de llei.
* subscriure acords de col·laboració i convenis amb altres Comunitats Autònomes.
* Escollir d'entre els seus membres al President de la Comunitat.
* Escollir al senador/a per a representar a Cantàbria al Senat.

### De control

Aquí s'inclourien:
* controlar l'acció del govern autonòmic.
* exigir, si fos necessari, responsabilitats als membres del govern autonòmic.
* col·laborar en el control dels mitjans de comunicació de titularitat pública.

### Pressupostàries

Les funcions pressupostàries serien:
* realitzar i aprovar els pressuposts de la Comunitat.
* aprovar plans de foment de l'activitat econòmica per a l'interès general de Cantàbria.

## Composició

El Parlament de Cantàbria és escollit en règim de circumscripció única, ja que és una comunitat autònoma uniprovincial. El nombre total de diputats pot variar entre 35 i 45. A la legislatura 2023-2027 els grups parlamentaris són els següents:
Grups parlamentaris al Parlament de Cantàbria :
| Nom | Components | Portaveu | Líder | Escons |
| Regionalista (GPR) | PRC | Pedro Hernando | Miguel Ángel Revilla (P) | 8 |
| Popular (GPP) | PP | María José Sáenz de Buruaga | María José Sáenz de Buruaga | 15 |
| Socialista (GPS) | PSC-PSOE | Noelia Cobo | Pablo Zuloaga | 8 |
| VOX (VOX) | Vox | Cristóbal Palacio | Cristóbal Palacio | 4 |
Els diputats exerceixen el seu càrrec durant quatre anys i gaudeixen d'inviolabilitat per activitats realitzades en l'exercici del seu càrrec (vots, opinions, etc.).

## Òrgans

Està compost per: la Taula, la Junta de Portaveus, la Diputació Permanent i les Comissions Permanents.

## Reglament de la càmera

Després de 12 anys de treballs, el 2007 es reformà el reglament intern que regula la càmera, versió en ús des de 1983. Aquest nou reglament pretenia agilitzar l'activitat parlamentària, impedir el transfuguisme i garantir el control al Govern, a més de fixar un 0,7% del pressupost anual per a cooperació al desenvolupament.

## Seu

La seu del Parlament càntabre és l'antic Hospital de Sant Rafael, situat a Santander. Va ser inaugurat com a seu de la institució el 2 de juliol de 1982. Anteriorment, el Govern càntabre i el Parlament compartien seu a l'antic edifici de la Diputació Provincial de Santander.

## Referències

* 1 2 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 388. ISBN 84-930048-0-4.
* ↑ El Parlament de Cantàbria aprova el seu nou reglament d'El Diario Montañés

## Vegeu també

* Parlament Autonòmic

## Enllaços externs

* Parlament de Cantàbria - Lloc web oficial
# Hotel Palasia

L'Hotel Palasia és un hotel de luxe situat a la ciutat de Koror, a Palau. És l'edifici més alt de les illes, amb 10 plantes i una alçada de 36 m. L'edifici va costar 1 milió de dòlars i va ser finançat per Taiwan.

## Història

El gener de 1995, Chen Ding-nan, president de la secció Àsia-Pacífic de la Central Investment Holdings Company del Kuomintang (KMT), va visitar Palau, i a l'agost del mateix any Chen va signar un acord amb el polític palauà Alan Seid per construir l'hotel Palasia. Taiwan tenia el 80% de la propietat i Palau el 20%. A causa dels problemes associats amb la compra de propietats per part d'estrangers, l'hotel es va construir a les terres de Seid. L'hotel es va innaugurar el 24 d'agost de 1998.
La participació taiwanesa a l'hotel no la té el govern de Taiwan sinó el partit polític KMT a títol privat. A l'era democràtica, això s'ha convertit en un tema de controvèrsia amb una investigació del Comitè de liquidació de béns del partit.
El 2018, el govern taiwanès va impedir que el vehicle d'inversió del KMT vengués l'hotel.

## Referències

* ↑ «Palau's tallest buildings - Top 20» (en anglès). Emporis. Arxivat de l'original el 2015-05-11. [Consulta: 10 agost 2024].
* ↑ Porter i Wesley-Smith, 2010, p. 184.
* ↑ Harwit, 2000, p. 465–479.
* ↑ «[https://www.netjournals.org/pdf/NJSS/2013/1/13-017.pdf Taiwan and Palau: How to maintain this diplomatic alliance?]» (en anglès). Net Journals, 10-06-2013. [Consulta: 10 agost 2024].
* ↑ «Alii from the Management and staff of Palasia Hotel Palau» (en anglès). Hotel Palasia. [Consulta: 10 agost 2024].
* ↑ «Palau hotel probe not just a holiday: assets committee» (en anglès). Taipei Times, 07-01-2019. [Consulta: 10 agost 2024].
* ↑ «Taiwan blocks Palau hotel sale to preserve ties» (en anglès). RNZ, 04-09-2018. [Consulta: 10 agost 2024].
* ↑ «Chinese Nationalist Party blocked from selling Palasia Hotel, Taiwan media reports» (en anglès). Island Times, 04-09-2018. [Consulta: 10 agost 2024].

## Bibliografia

* Harwit, Eric «Taiwan's Foreign Economic Relations with Developing Nations: A Case Study of Its Ties with Palau». The Contemporary Pacific, 12, 2, 2000, pàg. 465–479. DOI: 10.1353/cp.2000.0054.
* Porter, Edgar A.; Wesley-Smith, Terence. China in Oceania: Reshaping the Pacific? (en anglès). Berghahn Books, 2010, p. 228. ISBN 9781845456320.
# Hospital Municipal (Xàtiva)

L'Hospital Municipal o Hospital Reial, situat a la plaça de Calixt III del municipi de Xàtiva, a la comarca de la Costera (País Valencià), està catalogat com a Bé d'Interès Cultural des del 1981.

## Història

L'hospital es pot datar al segle xiii, quan Jaume I després de la reconquesta de la ciutat va fundar un hospital l'any 1244. Ja al segle xv es té notícies de la necessitat de construir un altre hospital davant la insuficient capacitat de l'existent, ampliant mitjançant l'adquisició d'habitatges confrontants, ocupant tota l'illa, i a l'elevació d'un hospital de nova planta, la construcció es va allargar durant el segle xvi. Després de l'incendi de la ciutat l'any 1707, va ser necessària la seua reforma interior, es van aprofitar aquestes reformes per decorar les seues sales a finals del mateix segle amb suports de taulellets de la Reial Fàbrica de València, adquirida feia poc pel xativí d'origen francès Marc Antoni Disdier. L'any 2006 se'n va restaurar la capella gòtica, que actualment conté un centre d'interpretació dedicat a la família Borja.

## Descripció

El conjunt està estructurat al voltant d'un pati interior, però l'element que l'identifica és la façana principal, organitzada en dos estils completament diferents, que evidencien les fases constructives, fusió de l'última arquitectura gòtica i els primers assajos renaixentistes. Presenta planta trapezoïdal. A la part inferior dreta hi ha l'accés a la capella gòtica, composta per una portada adovellada i un timpà de mig punt sobre el qual es desenvolupa un arc conopial que en la seva última imposta està decorada per figures d'àngels músics que acompanyen la Mare de Déu i al nen situats en una fornícula superior.
A la part superior de la façana es desenvolupa una llotja correguda d'arcs de mig punt amb un ràfec en sortint. La resta de la façana és d'estil renaixentista. La portada es troba al centre i està emmarcada per fornícules, a manera d'arc triomfal romà. Sobre ella, seguint l'eix de simetria, s'obren tres finestrals. Un quart finestral se situa a la part esquerra lleugerament més separat dels altres, la qual cosa dona un gran equilibri visual al conjunt de la façana. L'interior és d'una sola nau de planta quadrada amb coberta de volta estrelada de tercelets amb les claus policromades que se sustenta en mènsules també policromades.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1458. Data de consulta: 12 setembre 2024.
* 1 2 3 «Anotació ministerial número RI- 51-0004504» (en castellà). Servici de Patrimoni Cultural, 5 juny 1981 (1981-06-05). [Consulta: 21de maig 2015].
* ↑ «Hospital Real» (castellà), Xàtiva Turisme
* ↑ Hospital Reial, Turisme la Costera

## Enllaços externs

* «Coneixent l'arxiu: Plànol de la plaça de la Seu, planta i alçada de l'Hospital Municipal, i part de la planta de la Col·legiata». Arxiu de Xàtiva, Segona meitat segle xviii.. [Consulta: 20 maig 2015].
# Esquirol gegant de l'Índia

L'esquirol gegant de l'Índia (Ratufa indica) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic de l'Índia. Es tracta d'un animal diürn i arborícola. Els seus hàbitats naturals són els boscos humits tropicals, ja siguin perennifolis o semiperennifolis, així com els boscos caducifolis humits. Està amenaçat per la caça i la destrucció del seu entorn.

## Referències

* ↑ Rajamani, N.; Molur, S.; Nameer, P. O. Ratufa indica. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 7 setembre 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Platja d'Horcas Coloradas

La platja D'Horcas Coloradas està situada a la Ciutat Autònoma de Melilla, Espanya. Posseeix una longitud d'al voltant de 400 metres i una amplada mitjana de 40 metres.
L'any 2015 aquesta platja va ser guardonada amb bandera blava i és de les més visitades per tot Melilla per la seva ubicació i fàcil accés.

## Referències

* ↑ Morales, Joaquín. «Horcas Coloradas, la playa ideal para el Poniente» (en castellà), 05-08-2023. [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ idealista.com. «Playa Horcas Coloradas, Melilla» (en castellà). [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ Vocento. «Playa de Horcas Coloradas, Melilla | diariosur.es» (en espanyol europeu). [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ «Ciudad Autónoma de Melilla - Playas Zona Norte». [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ «Playa: Horcas Coloradas en Melilla. Melilla» (en castellà). [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ Morales, Joaquín. «La Ciudad Autónoma presenta la temporada de playa 2024 con el izado de la bandera azul» (en castellà), 21-06-2024. [Consulta: 11 agost 2024].
# Aldemar Reyes Ortega

Aldemar Reyes Ortega (Ramiriquí, departament de Boyacá, 22 d'abril de 1995) és un ciclista colombià, professional des del 2016. Actualment corre a l'equip Medellín.

## Palmarès

* 2020
** 1r a la Volta al Tolima i vencedor d'una etapa
* 2021
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Colòmbia
** Vencedor de 2 etapes al Clásico RCN
** Vencedor d'una etapa de la Clásica Nacional Marco Fidel Suárez
** Vencedor d'una etapa de la Clásica de Marinilla
** Vencedor d'una etapa de la Vuelta a Boyacá
* 2022
** 1r en la cursa en línia als Jocs Bolivarians
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Colòmbia

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2017. 45è de la classificació general

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Hospital Municipal de Sant Feliu de Guíxols

L'Antic Hospital Municipal de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà) és una construcció neoclàssica protegida com a bé cultural d'interès local. També és la seu principal del Museu d'Història de Sant Feliu de Guíxols.

## Descripció

L'edifici està compost per una planta i dos pisos, estant la part central més enretirada que les laterals. Els cossos laterals tenen diferent volum; una alberga l'església i és de proporcions petites, l'altre és allargada, té cinc finestres unides per cornises a la façana i alberga les estances de l'hospital. El cos central té una escalinata transversal que dona accés al primer pis compost per l'entrada i dos finestrals, superiorment la segona planta segueix l'esquema de finestres del primer pis. Totes les obertures estan emmarcades a la part superior amb cornises de línies rectes molt sortides. L'acabament de la façana es fa mitjançant una ampla cornisa sobre la qual una fornícula conté la imatge de la Verge, quedant a més definides per altes columnes adossades amb capitells.

## Història

Es tenen notícies que el segle xiii ja existia un hospital en aquest indret, però els documents més antics parlen d'una petició al Bisbat del 1373 demanant almoines per poder atendre orfes, pel·legrins i malalts. El segle xvi fou transformat en convent de l'orde de Sant Agustí. A mitjans del segle xviii es troba un altre cop transformat en hospital, aleshores emplaçat fora muralles. Es coneixen el nombre de malalts que s'atenen, els dies que s'hi estan i les donacions que fan certes personalitats del poble per l'ampliació i la millora de l'edifici, com la de 1759 per Pere Teuler o la de 1760 de Narcís Arxet, ambdues en làpides en la façana de l'hospital.

## Referències

* 1 2
# Alife

Alife és una antiga i petita vila de la Terra di Lavoro del Regne de Nàpols.
Ubicada a 35 quilòmetres de Càpua, avui pertany a la província de Caserta (Campània, districte de Piedimonte d'Alife, a la vora esquerra del riu Volturno, amb 7486 habitants (cens de 2009). Antigament va pertànyer als Samnites que la convertiren en República.

## Fills il·lustres

* Alessandro Vessella (1860-[...?]) músic i teòric musical.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 4, pàg. 706 (ISBN 84-239-4504-9)
# Esquirol gris de Califòrnia

L'esquirol gris de Califòrnia (Sciurus griseus) és una espècie de rosegador esciüromorf de la família dels esciúrids. És un esquirol arborícola oriünd de la costa oest dels Estats Units i Canadà. L'esquirol gris occidental fou descrita per primera vegada per George Ord en 1818 basant-se en les notes preses per Lewis i Clark en The Dalles, al comtat de Wasco, Oregon.
Comparat amb l'esquirol gris, aquests esquirols són tímids, i generalment corren cap a un arbre i donen un xiscle quan són molestats. El seu pes varia de 400 grams a gairebé un quilogram, i la seva longitud (explicant la cua) és de 45 a 60 centímetres. Aquest és l'esquirol més gran de la costa oest dels Estats Units.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Paó de dia

El paó de dia o paó diürn (Aglais io) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels nimfàlids (Nymphalidae) present als Països Catalans. És una papallona de mida gran, vistosa i amplament distribuïda a la regió Paleàrtica.

## Descripció

Fa uns 50-60 mm d'envergadura, i les femelles són una mica més grans que els mascles. Per la cara dorsal, les ales són de color vermell més o menys marronós, amb quatre ocels que la fan inconfusible. Per la cara ventral, les ales són d'un gris marronós que li serveix de camuflatge quan les plega.

## Distribució

És comuna al nord de la península Ibèrica però és més rara mentre més al sud, on queda confinada a sistemes muntanyosos. El mateix patró segueix a Catalunya, on al sud només manté poblacions estables a Prades i els Ports.

## Hàbitat

Es troba en ambients molt diferents, fins i tot urbans, però sobretot en prats i boscos oberts. Es tracta d'una espècie amb una alta mobilitat. L'eruga s'alimenta d'ortiga (Urtica dioica) i llúpol (Humulus lupulus).

## Període de vol i hibernació

Produeix dues generacions cada any, una que comença a vola al maig-juny i una altra que es troba durant tot l'estiu, de vegades solapada amb la primera. Ocasionalment, pot haver-hi una tercera generació. Hiberna com a adult i aquests reprenen l'activitat a finals d'hivern o principis de primavera. Molt al nord o en zones fredes només es dona una generació a l'any.

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 4 març 2025].
* ↑ «Museu de Ciències Naturals de Granollers - Aglais io». [Consulta: 4 març 2025].
* 1 2 3 4 5 6 7 Vila, Roger; Stefanescu, Constantí; Sesma, José Manuel. Guia de les papallones diürnes de Catalunya. Lynx, 2018. ISBN 978-84-16728-06-0.
* 1 2 3 Dierl, Wolfgang. Pequeña Guía de los Insectos de Europa. Barcelona: Omega, 1978. ISBN 84-282-0524-8.
* 1 2 3 4 Helgard Reichholf-Riehm, 1985. Mariposas. Editorial Blume. ISBN 84-7031-555-2. (castellà)
# Hotel Vila de Caldes

L'Hotel Vila de Caldes és un edifici de Caldes de Montbui (Vallès Oriental) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici aïllat que consta de planta baixa i dos pisos i engloba una zona de banys, espais de serveis i de comunicació, dues plantes de dormitoris, salons, menjador i sales de reunions. La coberta és plana i transitable amb una balustrada. Davant de l'edifici hi ha un ampli jardí que també pertany al balneari.
La façana principal està ordenada mitjançant uns eixos verticals i horitzontals. Totes les obertures són rectangulars, allargades i emmarcades per una motllura llisa; les del primer i segon pis tenen un petit balcó. La façana està arrebossada i pintada.
La cantonera de l'edifici dels carrers Sant Pere i Corredossos és de carreus de pedra i és un dels pocs elements originals de l'anterior balneari, juntament amb la finestra i el balcó que donen al carrer Sant Pere que tenen els brancals, les llindes i els ampits de pedra.

## Història

El balneari va ser fundat l'any 1680. per la família Solà, que provenien de Sant Llorenç Savall. El balneari va allotjar nombrosos artistes, principalment de l'escola catalana que solien fer tertúlies artístiques.
A finals del segle xx, el centre va ser comprat pel balneari Broquetas. L'edifici va ser enderrocat, perquè estava en molt mal estat, i es reconstruí. La façana es va refer seguint un esquema similar a l'edifici anterior.

## Referències

* 1 2 3 4 5