# Corneliu Baba

Corneliu Baba (pronunciat en romanès; 18 de novembre de 1906, Craiova - 28 de desembre de 1997) va ser un pintor romanès, principalment retratista, però també conegut com a pintor de gènere i il·lustrador de llibres.

## Primers anys de vida

Després d'haver estudiat per primera vegada amb el seu pare, el pintor acadèmic Gheorghe Baba, Baba va estudiar breument a la Facultat de Belles Arts de Bucarest, però no va obtenir cap títol. La seva primera exposició pública va ser el 1934 a la ciutat termal de Băile Herculane; això el va portar a estudiar més tard aquell mateix any amb Nicolae Tonitza a Iaşi, finalment va rebre un diploma en Belles Arts de la facultat de Iaşi el 1938, on va ser nomenat ajudant de la càtedra de pintura el 1939 i professor de pintura a 1946.
Poc després del seu debut oficial de 1948 amb un quadre anomenat El jugador d'escacs al saló d'art de Bucarest, va ser arrestat i empresonat breument a la presó de Galata a Iaşi. L'any següent va ser suspès sense cap explicació del seu càrrec de professorat i es va traslladar de Iaşi a Bucarest.
Tot i una relació inicialment incòmoda amb les autoritats comunistes que el van denunciar com a formalista, Baba aviat es va consolidar com a il·lustrador i artista. El 1955 se li va permetre viatjar a la Unió Soviètica i va guanyar una medalla d'or en una exposició internacional a Varsòvia, Polònia. El 1956, Baba va acompanyar The Chess Player i altres dues pintures exhibides a la Biennal de Venècia, després de les quals van viatjar a exposicions a Moscou, Leningrad i Praga.

## Fama

El 1958, Baba va ser nomenat professor de pintura a l'Institut de Belles Arts Nicolae Grigorescu de Bucarest, on Niculiţă Secrieriu i Ștefan Câlția es trobaven entre els seus alumnes. El mateix any va rebre el títol de mestre emèrit d'art. En aquest moment, els seus problemes anteriors amb les autoritats comunistes semblen haver estat suavitzats. A la dècada següent, tant ell com els seus quadres van viatjar pel món, participant en exposicions en llocs tan diversos com El Caire, Hèlsinki, Viena i Nova Delhi, que van culminar amb una exposició individual de 1964 a Brussel·les. El 1962, el govern romanès li va atorgar el títol d'artista popular ; el 1963 fou nomenat membre corresponent de l'Acadèmia Romanesa i el 1964 fou honrat de la mateixa manera per l'Acadèmia de Belles Arts de Berlín Oriental.
Els honors i exposicions van continuar acumulant-se, des d'una exposició individual del 1970 a la ciutat de Nova York fins a la recepció d'una decoració de l'Estrella Roja el 1971. Tot i que el seu nom es va convertir en una paraula popular a Romania i, en menor mesura, a tot el bloc oriental, mai no va aconseguir fama comparable a Occident.
El 1988, Baba va resultar ferit greu per un accident al seu estudi i va estar immobilitzat durant diversos mesos. El 1990, després de la Revolució Romanesa, va ser elevat a la titularitat de l'Acadèmia Romanesa. Poc abans de morir el 1997, Baba va publicar les seves memòries, Notes per un artista de l'Europa de l'Est. Va rebre a títol pòstum el Premi a l'Excel·lència de la Fundació Cultural Romanesa.
Corneliu Baba apareix a la pintura People of influence dels artistes xinesos Zhang An, Li Tiezi i Dai Dudu.
El 2019, el Museu Han Yuchen d'Handan (Xina) va presentar la retrospectiva del museu xinès Corneliu Baba més gran.
Potser sense moda per a un pintor del segle xx, Baba va treballar conscientment en la tradició dels vells mestres, tot i que, des dels inicis dels seus estudis amb el seu pare, també va estar influït per l'expressionisme, l'art nouveau, l'academicisme i els "vestigis". d'impressionisme. El mateix Baba va citar El Greco, Rembrandt i Goya com a influències particularment fortes. Això tampoc no el va situar en bon lloc amb el realisme oficial socialista del bloc oriental (on, sobretot, durant els primers anys comunistes, periòdicament rebia crítiques condemnatòries —i de vegades càstigs, com ser suspès de l'ensenyament— pel seu "formalisme").
Quasi tota l'obra de Corneliu Baba roman a Romania; gairebé no hi ha un museu important d'aquest país sense part de la seva obra. El Museu d'Art de Timișoara té una col·lecció molt agradable i rica (més de 80 obres) de pintures de Baba. Entre les seves obres notables hi ha un retrat de Mihail Sadoveanu de 1952 (ara al Museu Nacional d'Art de Bucarest) i un retrat de Krikor Zambaccian de 1957 (ara al Museu Zambaccian, també a Bucarest). Una de les seves poques peces exposades públicament fora de Romania és una escena grupal força impressionista del 1977-79 titulada Fear (una de les diverses de la sèrie "Fears") al Museu Szépművészeti de Budapest.
Al llarg dels anys setanta i vuitanta, Baba va realitzar una extensa sèrie de quadres d'arlequins i "Reis bojos". La major part d'aquesta última sèrie va romandre a la col·lecció personal de l'artista fins a la seva mort, igual que amb Francisco Goya i les seves "pintures negres".

## Referències

* ↑ Constantin Ilie, Nostalgia celebrului pictor Corneliu Baba pentru oraşul natal Craiova a disparut o data cu moartea Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. ("Per a la seva ciutat natal, Craiova, la nostàlgia de la celebració del pintor Corneliu Baba va desaparèixer un cop va morir"), Gazeta de Sud, 3 November 2005. consultat 5 de juliol de 2006.
* ↑ Grigore Arbore, Don Quijote locuieste temporar la Cluj Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine. ("Don Quijote lives temporarily in Cluj"), Cronica Româna, 8 juny de 2006. consultat 5 de juliol de 2006.
* ↑ Susara, 2001, passim, esp. p. 19 et. seq..
* 1 2 Pavel Susara, Un Pictor din Est? (I).
* ↑ Susara, 2001, p. 165 says he failed the entry exam in 1926, passed in 1927, but "lost interest" and was "sent down". The biography Arxivat 2006-08-13 a Wayback Machine. on www.ici.ro (consultat 9 de juliol de 2006) dona un relat diferent: que de 1926 a 1930 va estudiar simultàniament belles arts i filosofia.
* ↑ Susara, 2001, p. 165; www.ici.ro biografia.
* 1 2 Susara, 2001, p. 166.
* ↑ Susara, 2001, p. 167–168.
* 1 2 3 Susara, 2001, p. 168.
* ↑ The web page for a 1998 exhibit of Baba's works Arxivat 2006-09-06 a Wayback Machine. (consultat 9 de juliol de 2006) at the National Museum of Art of Romania es refereix a ell com "un dels pintors romanesos contemporanis més coneguts". Parkstone promotional site ja que el llibre de Susura diu: "La seva reputació, que està ben consolidada des del Danubi fins al Yang-Tse-Kiang, encara no s'ha apreciat plenament al món occidental". consultat 9 de juliol de 2006.
* ↑ «List of People in Painting w/ Quick Facts & Comparison Photos - Discussing the Divine Comedy with Dante».
* ↑ "[El meu] vell company d’escola, Tiberiu Iliescu ... estava tot per una revolució en la representació pictòrica ... mentre jo ... intentaria defensar els referents artístics del passat, per la "judiciosa clàssica" ... "(citat a Susara, 2001, p 15). "El realisme clàssic amb el qual vaig ... executar [el retrat de Mihail Sadoveanu] de 1953 ..."(citat a Susara, 2001, p. 20). "M'ha agradat molt veure'm a mi mateix com l'últim heroi al cap de pont de la gran pintura". (citat a Susara, 2001, p.158). See also web page Arxivat 2006-09-06 a Wayback Machine. from a 1998 exhibition at the National Museum of Art of Romania, consultat 9 de juliol de 2006.
* ↑ "M'he preguntat tantes vegades, com també m'ho han demanat altres, per què sóc detingut per El Greco, per Rembrandt] i per Goya ... Rembrandt és el més proper a mi". (citat a Susara, 2001, p. 123).
* ↑ Susara, 2001, p.145
* ↑ [Susara, 2001] documenta obres importants en més d'una dotzena de museus romanesos i diverses col·leccions privades romaneses, però només dues obres a l'estranger: una a Budapest i una a Sant Petersburg.
* ↑ Susara, 2001, p. 21.
* ↑ Susara, 2001, p. 22.
* ↑ La sèrie s'esmenta al web page Arxivat 2006-09-06 a Wayback Machine. from a 1998 exhibition at the National Museum of Art of Romania, consultat 9 de juliol de 2006.
* ↑ Susara, 2001, p.62–63.
* ↑ Susara, 2001, p. 34–44, 135–139.
* ↑ "La idea que tot el que feia podria ser un dia entès com un èxit aconseguit per aquells que tenien el control polític de nosaltres, em va obligar a retirar-me fins on vaig poder cap a la mena d '" exili intern "en què moltes persones s'enterraven llavors. .... La meva vida envoltada pels Reis Mads i les Pors al meu propi estudi va ser una delícia màgica i comparativa ". (citat a Susara, 2001, p. 41; el·lipses a l'original.) El mateix Baba va escriure sobre "Els malsons ..., la necessitat de fer les paus amb els records i la tristesa" que "combina" per treure els monstres de Goya fora del món abandonat ... D'aquest caos nocturn neixen els meus Reis Mads i els meus temors ... "(citat a Susara, 2001, p. 157). La gran majoria dels Reis Mads que reprodueix Susura estan acreditats a la "col·lecció de l'artista". Per a les "pintures negres" de Goya, vegeu la d'Erik Weems The Black Paintings Arxivat 2013-01-21 a Wayback Machine. (consultat 9 de juliol de 2006).

## Bibliografia

* Susara, Pavel, Corneliu Baba, Londres: Parkstone, 2001.ISBN 1-85995-745-5ISBN 1-85995-745-5. (El nom de l'autor és pròpiament Şuşară, però l'edició en anglès de l'obra la fa sense diacrítics.)
* Pavel Susara, "Un Pictor din Est?" ("Un pintor d'Orient")
** Part I Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine., Observador núm. Cultural. 104 19-25 de febrer de 2002. Consultat el 9 de juliol de 2006. (en romanès)
** Part II, Observador Núm. Cultural. 105 26 de febrer - 4 de març de 2002. Consultat el 9 de juliol de 2006. (en romanès)
** Part III, Observador Núm. Cultural. 106 5-11 de març de 2002. Consultat el 9 de juliol de 2006. (en romanès)

## Enllaços externs

* Entrevista amb Susara a l'Observador núm. Cultural. 106, relacionat amb la seva sèrie "Un Pictor din Est?" (en romanès)