OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jordi Montañez

Jordi Montañez (Barcelona, 11 de juny de 1985) és un músic i cantautor català, que forma part de l'actual escena de cançó en llengua catalana. Montañez ha editat dues maquetes i quatre treballs discogràfics.
Ha editat un disc digital en directe. També ha participat en el Tribut de Sorra i fulles al poeta Miquel Martí i Pol tot musicant el poema Romanço, i a l'homenatge a Quico Pi de la Serra Si els fills de puta volessin... el Quico es faria caçador' (BarnaSants, 2014) amb la cançó 'Sento el vent'. El 2014 també va participar en l'homenatge a Joan Pau Giné Canten Giné (Adiu ça va?, 2014) amb la cançó 'Els teus dies'. Va participar al recopilatori benèfic Canciones contra el hambre.
Des de la seva formació l'any 2012 forma part del col·lectiu La Cançó Necessària, amb Pau Alabajos, Cesk Freixas, Meritxell Gené, Josep Romeu i Andreu Valor, per fer visible l'escena de la cançó compromesa als Països Catalans. Fou donat a conèixer amb la lectura del manifest homònim a Petra (Mallorca) l'1 de febrer de 2013 en l'acte de presentació de la campanya Som Països Catalans.$^{[23]}$

## Discografia

* 2009: maqueta (autoedició)
* 2010: 2a maqueta] (autoedició)
* 2011: Dolça Victòria (Temps Record)
* 2011: Tribut de Sorra i fulles amb la cançó Romanço (Editorial Mediterrània)
* 2013: Cançons d'ara (Mésdemil)
* 2015: Anòxia (Satélite K)
* 2017: Anòxia. Live at Beatgarden (Satélite K)
* 2020: Minsk · Praga · Budapest (Satélite K)
* 2022: Dolça victòria. 10 anys (Satélite K)
* 2023: El vent, la neu, la boira. Montañez canta Vallverdú (KZoo Music)

## Reconeixements

* 2016: Guanyador del Premi Millor cançó català en el XVIII Certamen Joves Cantautors d'Elx amb la cançó 'Diamant 232'
* 2023: Finalista al Certamen Terra i Cultura 2023 amb la cançó 'Rostoll'

## Referències

* ↑ «Ressenya Enderrock». Enderrock.cat.
* ↑ «Ressenya Enderrock». Enderrock.cat.
* ↑ «Ressenya Enderrock». Enderrock.cat.
* ↑ «Montañez i l'enyor a «Minsk»». Enderrock.cat, 02-03-2020.
* ↑ «Ressenya Enderrock». Enderrock.cat.
* ↑ «ElPeriodico.cat». El Periódico. [Consulta: 14 desembre 2011].
* ↑ «Disc d'homenatge a Pi de la Serra». Enderrock.cat.
* ↑ «Homenatge al rossellonès Joan Pau Giné». Vilaweb.cat.
* ↑ «Disco recopilatorio Canciones contra el hambre». Cancionescontraelhambre.com. Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 6 desembre 2013].
* ↑ «Revista GROC. Balaguer. Lleida» (en català). [Consulta: 19 febrer 2017].
* ↑ Enderrock.cat. «Els cinc finalistes del certamen Terra i Cultura 2023 | Enderrock.cat». [Consulta: 6 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Viasona.cat - Discografia i lletres
# Escut de Vilanova del Vallès

L'escut oficial de Vilanova del Vallès té el següent blasonament:
Escut caironat: de sinople, una palma d'or posada en pal sinistrada d'un gos d'argent. Per timbre, una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 18 de desembre de 1986 i publicat en el DOGC el 26 de gener de 1987.
La palma (símbol del martiri) i el gos són els atributs de santa Quitèria, patrona del poble. La presència del gos és perquè, segons la llegenda, el pastor que va denunciar on era la santa (que s'amagava dels seus perseguidors) va ser mossegat per un gos; posteriorment, en el lloc on fou martiritzada la santa, va rajar una font miraculosa l'aigua de la qual va curar les mossegades del pastor.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Vallès Oriental

## Referències

* ↑ «DECRET 371/1986, de 18 de desembre, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Vilanova del Vallès per adoptar el seu escut heràldic municipal.» (pdf). DOGC num 795, 18-12-1986. [Consulta: 25 juny 2010].
# Jaume Ramon i Vidales

Jaume Ramon i Vidales (el Vendrell, Baix Penedès, 30 de novembre de 1846 — el Vendrell, Baix Penedès, 21 de juliol del 1900) va ser un escriptor i historiador català.
Era germà del també escriptor Ramon Ramon i Vidales. Es va llicenciar en dret i exercí de notari a Sarral, Montblanc i el Vendrell. Des de ben jove, mantení una bona amistat amb Àngel Guimerà, sobre el qual exercí influència per tal que escriguís en català, i el posà en contacte amb el món dels Jocs Florals i la literatura catalana.
Els seus estudis històrics se centren en les comarques on residí: L’Arc de Barà (1894), Antiguas confrarias en la nostra parroquia y llurs festes populars (1896) i Memòria sobre els títols de les aigües de la Font de Tomoví que abasteix lo Comú de la vila del Vendrell (1897). Del seu exercici professional per la Conca de Barberà escriví Poblet. Narracions, tradicions i llegendes (1896), reeditat diverses vegades. Conreà també el vers, la prosa narrativa i la literatura dramàtica de caràcter popular, amb l’obra dramàtica Lluites del cor (1880) i amb la peça còmica Roda el món i torna al Born (1892), entre d'altres. El 1895 fou mantenidor dels Jocs Florals de Barcelona.
Col·laborà a La Gramalla, des d’on reclamà la reforma dels Jocs Florals, a La Renaixença, a Lo Gay Saber i a La Ilustració Catalana, entre altres publicacions. En el setmanari El Vendrellense, fundat el 1890 per ell mateix, el seu germà i el seu cosí Joan Ramon, publicà un seguit d’articles en la secció “El Vendrell històric”, que, posteriorment, foren recollits pel seu fill, Josep Ramon Blanch, en un llibre (1933).
El 1880, Jaume, mentre residia a Sarral, va rebre el primer guardó en la seva trajectòria literària. Li fou atorgat al en el marc del Certamen literario-artístico en honor de Cervantes, que va convocar a Tarragona l'Ateneu Tarragoní de la Classe Obrera, per una obra dramatica, Lluytas del cor.

## Referències

* 1 2 3 4 Bofarull i Terrades, Manuel «Jaume Ramon i Vidales, un historiador del Penedés». Miscel·lània penedesenca, Vol.: 10, 1987, pàg. 189-222 [Consulta: 17 juliol 2016].
* 1 2 «Jaume Ramon i Vidales». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Active Server Pages

L'ASP (en anglès, Active Server Pages) és una tecnologia propietat de Microsoft que permet crear planes web amb contingut dinàmic des del servidor, desenvolupada amb el propòsit de substituir la tecnologia CGI ja obsoleta. Encara que la major part d'aquest tipus de planes s'ha programat amb Visual Basic Script, també es poden utilitzar altres llenguatges de programació, com el JScript.
La tecnologia ASP és molt semblant, quant a nivell tecnològic, al llenguatge PHP; però aquest últim té l'avantatge que és programari lliure. A principis de la dècada del 2000, Microsoft va presentar l'evolució de la tecnologia ASP: l'ASP.NET, un llenguatge de programació totalment orientat a objectes.

## Exemples de codi

Alguns exemples de codi són els següents:

## Versions

Ha passat per quatre versions majors:
* ASP 1.0 (distribuït con IIS 3.0)
* ASP 2.0 (distribuït amb IIS 4.0)
* ASP 3.0 (distribuït amb IIS 5.0)
* ASP.NET (part de la plataforma .NET de Microsoft).
Les versions pre-.Net es denominen actualment (des de 2002) com a ASP "clàssic".
En l'últim ASP clàssic, ASP 3.0, hi ha set objectes integrats disponibles per al programador: Application, ASPerror, Request, Response, Server, Session i ObjectContext. Cada objecte té un grup de funcionalitats sovint utilitzades i útils per crear pàgines web dinàmiques.
Des de 2002, l'ASP "clàssic" està sent substituït per ASP.NET, que entre altres coses, substitueix els llenguatges interpretats com ara VBScript o VBScript o JScript per llenguatges compilats a codi intermedi (anomenat MSIL o Microsoft Intermediate Language) com ara Visual Basic .NET, C#, o qualsevol altre llenguatge que suporti la plataforma .NET. El codi MSIL es compila amb posterioritat a codi natiu.
# E3 Harelbeke 2008

L'E3 Harelbeke 2008 va ser la 51a edició de l'E3 Harelbeke. La cursa es disputà el 29 de març sobre una distància de 203 quilòmetres, sent vàlida per a l'UCI Europa Tour 2008 amb una categoria 1.HC. El vencedor de la cursa fou el noruec Kurt-Asle Arvesen (Team CSC), que s'imposà per davant de David Kopp (Cycle Collstrop) i Greg Van Avermaet (Silence-Lotto).

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Kurt-Asle Arvesen | Team CSC-Saxo Bank | 4h 57' 03" |
| 2 | David Kopp | Cycle Collstrop | + 5" |
| 3 | Greg Van Avermaet | Silence-Lotto | m. t. |
| 4 | Thomas Voeckler | Bouygues Télécom | m. t. |
| 5 | Janek Tombak | Mitsubishi-Jartazi | m. t. |
| 6 | Bernhard Eisel | Team Columbia-High Road | + 26" |
| 7 | Matti Breschel | Team CSC-Saxo Bank | + 1'20" |
| 8 | Tom Boonen | Quick Step | m. t. |
| 9 | Stijn Devolder | Quick Step | m. t. |
| 10 | Staf Scheirlinckx | Cofidis | m. t. |

## Referències

* Resultats a museociclismo.it Arxivat 2016-03-28 a Wayback Machine.
# Eruguera cellanegra

L'eruguera cellanegra (Lalage atrovirens) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae). El seu hàbitat són arbres petits i clars del bosc de les illes de Waigeo, Salawati i Misool, a les Raja Ampat. Nord de Nova Guinea, iilla de Biak.
La població de l'illa de Biak és sovint considerada una espècie diferent:

## Referències

* ↑ «Eruguera cellanegra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021(català)
* ↑ eruguera de Biak«Eruguera cellanegra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan. 2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge
# Escut de l'antic Hospital de Catí

L'Escut de l'Antic Hospital de Catí, a la comarca de l'Alt Maestrat, és un escut de la vila que se situa en la façana de l'antic hospital de la població. Està catalogat com Bé d'Interès Cultural dins del Conjunt Històric Artístic de la localitat, amb anotació ministerial n º RI - 51-0011333, i data d'anotació 22 de març de 2005; segons consta a la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana.

## Descripció historicoartística

L'Antic Hospital està situat en l'anomenat "Raval de les Escoles", i la seva fundació pot datar-se al segle xiv, aproximadament a 1321. Es tractava d'un hospital per a la cura de malalts i dotat amb tres llits. Al segle xviii va patir una considerable renovació que es troba documentada, igual que va passar amb la capella, que va ser beneïda el 31 de desembre de 1739.
Presenta petites proporcions i una considerable pobresa constructiva, però malgrat això és de gran importància, ja que és un dels pocs testimonis que hi ha d'aquest tipus d'arquitectura.
Pot destacar-se la fornícula de la façana la qual albergava una escultura de la Santíssima Trinitat, fins a 1936. També a la façana hi havia una espadanya i es conserva, encara que amb molt poca qualitat, l'escut de la vila.
La façana s'ha conservat fins a l'actualitat, utilitzant-se en aquests moments l'edifici com la Llar de Jubilats.

## Referències

* 1 2 3 4 http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/detalles_bics.asp?IdInmueble=1245
* 1 2 3 4 http://www.catimenu.com/monuments.htm
# Eruguera de Nova Guinea

L'eruguera de Nova Guinea (Edolisoma melas) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les illes Aru, i a Waigeo, Batanta i Salawati de les illes Raja Ampat. Nova Guinea, incloent les illes Yapen.

## Referències

* ↑ «Eruguera de Nova Guinea». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Manuel Miranda y Rendón

Manuel Miranda y Rendón (Grazalema, ca. 1800 - El Escorial, ca. 1865/1879) va ser un pintor, dibuixant i decorador andalús especialitzat en pintura d'història i en retrats.
Va néixer a Grazalema (Cadis) cap a l'any 1800. Va cursar estudis a la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran, on va treballar entre 1833 i 1864. Es va especialitzar en la pintura d'història, essent autor de diversos retrats, concretament dels reis Suíntila i Sanç Garcés de Sobrarb, de la Sèrie cronològica dels reis d'Espanya per al Museu del Prado. Va participar en l'Exposició Nacional de Belles Arts de 1864, on va ser premiat amb una menció d'honor, i l'any següent l'estat va comprar la seva obra Episodi d'una batalla al segle XIV.
Com a decorador va ser col·laborador de l'italià Ferdinando Brambila en l'ornamentació de la Casita del Príncipe de El Escorial, on van executar nou quadres, dels quals les perspectives són de Brambila i les figures que hi apareixen són de Miranda. Per a la cel·la prioral del monestir de San Lorenzo de El Escorial va pintar un retrat de la reina Maria Cristina de Borbó. També va realitzar altres retrats com el del militar José Palafox y Melci (1851), avui al Museu de l'Exèrcit, i dues escenes de la vida del general Baldomero Espartero.
D'altra banda, durant la dècada de 1840, com a dibuixant va participar en l'elaboració de diverses estampes, algunes costumistes i de temàtica madrilenya, entre altres temàtiques. Una d'elles consta que va ser gravada per Domingo Martínez Aparici.
Segons sembla va morir a El Escorial, entre 1865 i 1879.

## Referències

* 1 2 «Miranda y Rendón, Manuel» (en castellà). Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran. [Consulta: 13 setembre 2022].
* 1 2 3 «Estampa» (en castellà). Portal Ceres - Museu del Romanticisme. [Consulta: 13 setembre 2022].
* 1 2 3 4 «Miranda y Rendón, Manuel» (en castellà). Museu del Prado. [Consulta: 13 setembre 2022].
* 1 2 3 Priego, Carmen; Corrales, Eva; Sanz, Ester. Dibujos en el Museo de Historia de Madrid. Vistas de los siglos XVIII, XIX y XX (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 2012, p. 100, 221.
* 1 2 3 4 Ossorio Bernard, Manuel. Galeria biográfica de artistas españoles del siglo XIX (en castellà). vol. 2. Madrid: Imprenta de Ramón Moreno, 1869, p. 54.
* ↑ Cruzada Villaamil, Gregorio. Catálogo provisional, historial y razonado del Museo Nacional de Pinturas (en castellà). Madrid: Imprenta de Manuel Galiano, 1865, p. 32.
* ↑ Marín Pérez, Andrés. Guía de Madrid y su provincia (en castellà). Madrid: Escuela Tipográfica del Hospicio, 1888, p. 235.
* ↑ Lafuente Ferrari, Enrique. Breve historia de la pintura española (en castellà). vol. 2. Madrid: Akal, 1987, p. 434.
* ↑ «José de Palafox y Melci» (en castellà). Museu de l'Exèrcit. [Consulta: 13 setembre 2022].
* ↑ Roberto Altamira, Luis. Córdoba: sus pintores y sus pinturas (en castellà). Còrdova: Universidad de Córdoba, 1951, p. 90.
* ↑ «Álbum de las tropas carlistas del norte. Batallón de granaderos del ejército». Museu Marítim de Barcelona. [Consulta: 13 setembre 2022].
# Escut de la Confraria de Sant Joan

L'Escut de la Confraria de Sant Joan és una obra barroca de Tona (Osona) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Escut gravat en pedra a la façana principal. Representa un escut de Barcelona sostingut entre dos lleons.

## Història

L'any 1646, per un acord entre el comú i la confraria de Sant Joan, es va construir la nova casa del Comú, dita també casa de la confraria perquè serviria de lloc de reunió tant al comú com als membres de la confraria de Sant Joan. No es tenen gaires notícies sobre aquesta confraria, excepte una butlla del papa Pau V (1616), que instituïa la confraria de sant Joan, de l'ofici de paraires i teixidors, a l'església de Santa Maria del Barri.
El fet que aparegui l'escut de Barcelona en molta de l'heràldica tonenca és degut al fet que l'any 1401 Tona va adquirir el títol o categoria de "carrer de Barcelona" per privilegi del rei Martí I. Això suposava gaudir dels mateixos privilegis que gaudia la ciutat de Barcelona i estar alliberats del domini dels senyors feudals.

## Referències

* 1 2 3
# Embriogènesi

L'embriogènesi (d'embrió + gènesi) és el complex procés generatiu que condueix a la formació d'un organisme pluricel·lular, vegetal o animal, a partir del zigot.

## Vertebrats

En els animals vertebrats l'embriogènesi es divideix en quatre grans fases seqüencials:
* Segmentació: el zigot és dividit per mitosis successives fins a aconseguir l'estat de blastocist.
* Gastrulació: creació d'una invaginació en el blastocel que més tard donarà lloc a l'anus.
En aquest estat l'embrió es diferencia en tres capes germinals:ectoderma, mesoderma i endoderma.
* Neurulació: aparició d'una línia en l'eix rostre-cabal formada per les crestes neurals que s'unixen per a formar el tub neural, esbós de la medul·la espinal i de l'encèfal.
* Organogènesi: procés que comprèn la formació dels diferents òrgans de l'embrió per la diferenciació i maduració dels diversos teixits.
# Iodopsina

La iodopsina és una cromoproteína. Un pigment visual, al igual que la rodopsina, que està situat en els segments exteriors dels cons de la retina i intervé en la la visió i percepció del color.
Està associada a la vitamina A. En rebre la llum, produeix una diferència de potencial que dona lloc a un corrent elèctric, per mitjà de la qual, la informació visual es transmet per les neurones fins al cervell.
Les iodopsinas són fotopsinas (és a dir, proteïnes) en enllaç covalent. Cadascuna amb una substància colorant tipus 1 (cromóforo): neoretinina (11-cis-retinol) o retinal (11-cis-retinal). Els pigments els quals el seu component proteic fotopsina s'uneix a un cromòfor tipus 2 (3,4-dehidro-11-cis-retinal) no es denominen com iodopsina, sinó com porfiropsina.
Els màxims d'absorció i les fotopsinas de les tres yodopsinas humanes són: la 560 nm, L-yodopsina sensible al vermell; la 530 nm, M-yodopsina sensible al verd; i la 420 nm, S-yodopsina sensible al blau.
En el regne animal, a més d'aquests pigments visuals, existeix la 340 nm, yodopsina UV sensible als rajos ultravioleta i la 620 nm, XL-yodopsina sensible als rajos infrarrojos.

## Referències

* ↑ «iodopsina». TERMCAT. [Consulta: 23 febrer 2025].
# Eruguera de les Tanimbar

L'eruguera de les Tanimbar (Lalage moesta) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae). Habita els boscos de les illes Tanimbar.

## Referències

* ↑ «Eruguera de les Tanimbar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021(català)
# Escut de la Floresta

L'escut oficial de la Floresta té el següent blasonament:
Escut caironat: d'argent, una branca amb fulles de sinople i amb tres flors de gules botonades d'or. Per timbre, una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 20 de maig del 2008 i publicat al DOGC el 5 de juny del mateix any.
El branquilló amb flors és el senyal parlant tradicional del municipi, originàriament anomenat els Castellots, d'ençà que va prendre el nom de la Floresta.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de les Garrigues

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/1707/2008, de 20 de maig, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de la Floresta.» (pdf). DOGC num. 5146, 20-05-2008. [Consulta: 23 juny 2010].
# Aplec de Calella

L'Aplec de Calella, l'origen del qual es remunta al 1926 i conegut com l'Aplec Pairal de Catalunya, és el degà dels aplecs de la sardana que se celebra al Passeig Manuel Puigvert i el Parc Dalmau de Calella com a escenaris naturals, si no plou, i quatre de les millors cobles de Catalunya.
L'aplec a néixer per commemorar el segon aniversari de la fundació de la Joventut Sardanística de Calella (antecessora de l'actual Agrupació Sardanista de Calella), en una sortida dominical a la font de Sant Jaume, al terme veí de Pineda de Mar. Així es va acordar en la reunió de junta del 31 de gener de 1926 i al mes de maig es recaptava una quota extraordinària per afrontar la despesa que suposaria fer venir les cobles Barcelona i La Principal de la Bisbal, les dues millors del moment. Davant l'èxit assolit, es va repetir cada any i se l'anomenà "L'aplec Llevantí de la Sardana". A partir del 1929 la festa es traslladà al Parc Dalmau de Calella, que acabava d'esdevenir de propietat municipal i es fixà una data definitiva: el primer diumenge de juny. D'aleshores ençà, s'ha celebrat cada any, llevat de dos anys en el període de la Guerra Civil espanyola.
Després de la Guerra Civil fins al 1972, l'organització va anar a càrrec d'"Educación y Descanso". L'any següent i fins al 1976, fou una etapa de transició, a càrrec del Patronat Municipal de Turisme.
Des del 1977 fins a l'actualitat, l'Agrupació Sardanista és l'encarregada d'organitzar l'aplec. La visita l'any 1978 del Molt Honorable Josep Tarradellas, President de la Generalitat de Catalunya, que tornava de l'exili, va deixar una gran empremta a l'aplec.
Els darrers anys s'ha potenciat la vigília de l'Aplec amb un concert la tarda del dissabte i el trasllat de l'audició del diumenge a la nit del dissabte.

## Referències

* ↑ «Èxit de l'aplec pairal». El Punt Avui.
* ↑ associats, Partal, Maresma i «L'Aplec Pairal de Catalunya torna a omplir el parc Dalmau de Calella.». VilaWeb.cat.
# Addoku

L'Addoku és un joc japonès i és una combinació del kakuro i el sudoku. L'objectiu és omplir una graella com la del sudoku, de manera que a cada quadrat apareguin números de l'1 al 9 sense que es repeteixin horitzontalment, verticalment i dins de les caixes de 3x3. A més a més, cal que les xifres que estan en cel·les agrupades (per colors o per línies discontínues) sumin la quantitat que apareix a una cantonada.
Aquest passatemps, a vegades conegut amb el nom de Killer Sudoku o Samunamupure, es practica des de mitjans dels anys 90. L'estratègia comença per aïllar sumes que només puguin tenir una combinació, de manera que apareguin algunes de les xifres i a partir d'aquí resoldre per eliminació el quadrat.
# Escut de la Palma d'Ebre

L'escut oficial de la Palma d'Ebre té el següent blasonament:
Escut caironat: d'atzur, una palma d'or posada en pal. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 19 de maig de 1987.
La palma és el senyal parlant al·lusiu al nom del poble.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Ribera d'Ebre

## Referències

* ↑ «DECRET 218/1987, de 19 de maig, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de la Palma d'Ebre per adoptar el seu escut heràldic municipal.» (pdf). DOGC num. 862, 19-05-1987. [Consulta: 23 juny 2010].
# EDTA

L'àcid etilendiamintetraacètic, o EDTA (de l'anglès ethylenediaminetetraacetic acid) és un àcid poliaminocarboxílic, molt utilitzat per a valoracions complexometriques perquè permet mesurar una gran majoria d'elements de la taula periòdica. És un sòlid incolor i soluble en aigua. La seva base conjugada s'anomena etilendiamintetraacetat.
Es fa servir molt per dissoldre el carrall. La seva gran utilitat i versatilitat rau a presentar un lligant hexadentat que és un agent quelant, tenint la capacitat de segrestar alguns ions metàl·lics com ara Ca2+ i Fe3+. Després d'enllaçar-se a l'EDTA, els ions romanen en dissolució, però, la seva reactivitat disminueix considerablement.
L'EDTA s'ha utilitzat com a descontaminant per eliminar el plom dels sòls amb plantes que el poden segrestar. Com que el plom sol estar en el sòl formant part de sals insolubles o, en el cas de sòls argilosos, enllaçat fortament amb l'argila, si s'hi afegeix EDTA, el plom se solubilitza i pot ser absorbit per les arrels de les plantes. També s'utilitza per mesurar la duresa de l'aigua.

## Referències

* ↑ Harris, 2006, p. 261.
* ↑ Harris, 2006, p. 264.
* ↑ Harris, 2006, p. 275.
* ↑ Harris, 2006, p. 277.

## Bibliografia

Harris, Daniel C. Anàlisi química quantitativa. Traducció de la 6a edició nord-americana. Barcelona: Ed. Reverté, 2006
# Eruguera pissarrosa

L'eruguera pissarrosa (Coracina schistacea) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae). Habita els boscos de les illes de Peleng, Banggai i Sula, properes a l'est de Sulawesi.

## Referències

* ↑ «Eruguera pissarrosa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)