OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vitamina E

La vitamina E és una vitamina liposoluble. Va ser reconeguda per primer cop com un factor en els olis vegetals. Va ser descoberta quan unes rates estèrils, alimentades exclusivament amb llet de vaca, van tornar a ser fèrtils. Posteriorment, es va aïllar el germen de blat i se li va assignar el nom de tocoferol (del grec tokos, donar llum).
Depenent dels metils (-CH₃) de l'anell que forma la vitamina E, classificarem els tocoferols en: α-, β-, γ- o δ-tocoferol. Tots quatre tocoferols actuen eliminant els radicals lliures, ja que tenen un gran poder antioxidant.
La vitamina E és absorbida en els intestins i empaquetada en un quilomicró. Aquest quilomicró arriba al fetge i lliura la vitamina E. El fetge pot exportar aquesta vitamina en lipoproteïnes de molt baixa densitat (es representa amb les sigles LMBD, o en anglés VLDL, very low density lipoproteins). D'acord amb la seva natura lipofílica, la vitamina E s'emmagatzema en membranes cel·lulars, altres lipoproteïnes, però la major part de les vegades en el teixit adipós.
La funció principal de la vitamina E és la d'actuar com un antioxidant eliminant els radicals lliures i l'oxigen molecular. També és important per la prevenció de la peroxidació dels àcids grassos de membrana. Tot i que l'α-tocoferol és el més abundant, el γ- i el δ-tocoferol són els més actius. A més a més, la investigació ha demostrat que els efectes anticàncer es deuen al γ- i al δ-tocoferol.
Els fruits secs, les llavors i els olis vegetals són les millors fonts d'α-tocoferol. La majoria de les dietes dels Estats Units s'obtenen γ-tocoferol de la soja, la colza, el blat de moro i altres olis vegetals.
| Fruits secs i llavors | (mil·ligrams per 100g) |
| Llavors de gira-sol | 52 |
| Nous | 22 |
| Ametlles | 21 |
| Avellanes | 21 |
| Maranyons | 11 |
| Cacauets torrats | 11 |
| Nous del Brasil | 7 |
| Nou pecana | 2 |
| Segons i lleguminoses | (mil·ligrams per 100g) |
| Germen de blat | 28 |
| Mongetes de soja seques | 20 |
| Segó d'arrós | 15 |
| Faves seques | 8 |
| Segó de blat | 8 |
| Olis | (mil·ligrams per 100g) |
| Germen de blat | 250 |
| Soja | 92 |
| Blat de moro | 80 |
| Gira-sol | 63 |
| Càrtam | 38 |
| Sèsam | 28 |
| Cacauet | 24 |
La hipovitaminosi de la vitamina E (dèficit) implica la fragilitat dels glòbuls vermells que comporta anèmia, destrucció dels eritròcits i degeneració muscular. A les rates els pot provocar la degeneració dels ronyons, l'aparició de pigments marronosos a més de l'esterilitat. Tot i que encara no s'ha comprovat si la manca d'aquesta vitamina pot provocar l'esterilitat als ésser humans. D'altra banda, una hipervitaminosi de la vitamina E (excés) pot donar deficiència de Vitamina K.

## Bibliografia

* LEHNINGER; Bioquímica, Ediciones Omega, S.A., Barcelona, 1985
* CARPER, Jean; Los alimentos, medicina milagrosa, Amat editorial, Espanya, 2013
* themedicalbiochemistrypage.org
# Volcà Alcedo

L'Alcedo, també anomenat Calderón és un dels sis volcans en escut que hi ha a l'illa Isabela a les Galápagos.

## Geologia

Es creu que el volcà Alcedo va sorgir del mar fa aproximadament 313.000 anys. És l'únic volcà de les Galápagos que ha fet erupcions de lava riolita i basàltica. El cim s'eleva fins als 1.130 msnm i presenta una gran caldera, dins la qual hi ha un sistema hidrotermal actiu. La remota ubicació del volcà ha fet que fins i tot l'erupció més recent del 1993 no es registrés fins dos anys després.

## Fauna

En un estudi de l'any 2003 de l'espècie de tortuga de les Galápagos a l'Alcedo, Chelonoidis vandenburghi, es va demostrar que la diversitat genètica era molt inferior a la que s'esperaria en una població de la seva mida, actualment estimada en uns 4.000 exemplars. Es creu que aquesta baixa diversitat és causada per una reducció massiva de la població fa aproximadament 100.000 anys causada per una gran erupció del volcà Alcedo.
Durant molts anys es va creure que la població de cabres salvatges que vivien al sud de l'illa no podrien creuar l'istme de Perry, un camp de lava de 12 km d'amplada. Tanmateix, a principis dels anys setanta es va detectar que l'havien creuat i el 1998 es calculava que la població era d'entre 75.000 i 125.000 cabres. Les cabres eren perjudicials per a les tortugues autòctones, perquè es menjaven les plantes que eren la font d'aliment per a elles. S'inicià un projecte per a la seva erradicació que es va completar l'any 2006 amb l'eliminació de totes les cabres del nord de l'illa Isabela. Això ha comportat una ràpida recuperació de la vegetació.

## Referències

* ↑ Naumann, Terry; Geist, Dennis; Kurz, Mark «Petrology and Geochemistry of the Volcán Cerro Azul: Petrologic Diversity among the Western Galápagos Volcanoes». Journal of Petrology. Oxford University Press, vol. 43, 5, 5-2002, pàg. 859–883. Bibcode: 2002JPet...43..859N. DOI: 10.1093/petrology/43.5.859.
* ↑ Geist, Dennis; Howard, Keith A.; Larson, Peter «The Generation of Oceanic Rhyolites by Crystal Fractionation: the Basalt-Rhyolite Association at Volcán Alcedo, Galápagos Archipelago». Journal of Petrology. Oxford University Press, vol. 36, 4, 1995, pàg. 965–982. Bibcode: 1995JPet...36..965G. DOI: 10.1093/petrology/36.4.965.
* ↑ «Global Volcanism Program | Alcedo» (en anglès). [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ Amos, Jonathan «Volcanic blast recorded in DNA». BBC, 03-10-2003.
* ↑ Beheregaray, Luciano B.; Ciofi, Claudio; Geist, Dennis; Gibbs, James P.; Caccone, Adalgisa; Powell, Jeffrey R. «Genes Record a Prehistoric Volcano Eruption in the Galápagos». Science. American Association for the Advancement of Science, vol. 302, 5642, 03-10-2003, pàg. 75. DOI: 10.1126/science.1087486. ISSN: 1095-9203. PMID: 14526072.
* ↑ «History and Achievements». Charles Darwin Foundation. Arxivat de l'original el de maig 10, 2015. [Consulta: 16 juny 2013].
* ↑ «Ecosystem Restoration: Project Isabela». Galapagos Conservancy: Conservation: Project Areas. Galapagos Conservancy. [Consulta: 16 juny 2013].
# Worldwatch Institute

L'Institut d'Observació del Món, en anglès Worldwatch Institute, s'etiquetava a si mateix "una organització de recerca independent que treballa per una societat sostenible ambientalment i socialment justa en la qual les necessitats de tothom es satisfan sense amenaçar la salut del medi natural o el benestar de les generacions futures." Cada any publicava el llibre L'Estat del món. Es fundà l'any 1974 i el seu líder és Lester Brown. Va acabar la seva activitat el 2017.
L'Estat del món és un llibre que es publica anualment pel Worldwatch Institute. La col·lecció intenta identificar els desafiaments ambientals més importants del planeta. A Catalunya, la publicació és editada pel Centre UNESCO de Catalunya. En el seu controvertit llibre The Skeptical Environmentalist ("L'ambientalista escèptic") publicat el 2001, el politòleg danès Bjørn Lomborg parlava del llibre com «una de les publicacions sobre estratègia ambiental més ambiciosa i més treballada». No obstant això, també la critica per indicar que les tendències a curt termini esdevindran desastres, quan no s'accepta aquesta tendència s'observa que serà beneficiosa a llarg termini. Lamborg va posar com a exemple les prediccions de l'increment del preu del blat i la disminució del seu comerç mundial.

## Vegeu també

* Brian Halweil

## Enllaços externs

* Worldwatch Institute Arxivat 2019-08-19 a Wayback Machine.
# Jon Pacheco Dozagarat

Jon Pacheco Dozagarat (nascut el 8 de gener de 2001) és un futbolista professional basc que juga com a defensa central a la Reial Societat.

## Carrera de club

Nascut a Elizondo, Navarra, Pacheco es va incorporar a la formació juvenil de la Reial Societat el 2013, als 12 anys, procedent del CD Baztán KE. Va debutar com a sènior amb l'equip C el 8 de desembre de 2018, entrant com a substitut a la mitja part en un empat 0-0 fora en partit de Tercera Divisió contra el CD Basconia.
Pacheco va ascendir al filial a Segona Divisió B abans de la campanya 2019-20, i va signar un contracte fins al 2025 el 30 d'agost de 2019. Va debutar amb el seu primer equip –i la Lliga– el 29 de juny de l'any següent, començant com a titular en una derrota a domicili per 2-1 contra el Getafe CF.
Abans de la temporada 2021-22, el director de futbol de la Reial Societat, Roberto Olabe, va anunciar que Pacheco i el seu company de Sanse, Robert Navarro, serien ascendits a la plantilla del primer equip.

## Carrera internacional

Pacheco va representar Espanya als nivells sub-16, sub-17, sub-18 i sub-19, jugant al Campionat d'Europa sub-17 de la UEFA 2018.

## Palmarès
### Selecció espanyola

* 1 Medalla d'or en els Jocs Olímpics: 2024

## Referències

* ↑ «Djaló conquista San Mamés y Bielsa la lía» (en castellà). Diario AS, 23-03-2024. [Consulta: 8 abril 2024].
* ↑ «Pacheco, el nuevo guardián del Baztán» (en castellà). Marca, 29-06-2020. [Consulta: 5 juliol 2020].
* ↑ «Basconia 0–0 Real Sociedad C» (en castellà). La Cantera de Lezama, 08-12-2018. [Consulta: 5 juliol 2020].
* ↑ «Hasta 2025» (en castellà). Reial Societat, 30-08-2019. [Consulta: 5 juliol 2020].
* ↑ «Mata, me llamo Jaime Mata» (en castellà). Diari AS, 30-06-2020. [Consulta: 5 juliol 2020].
* ↑ «Pacheco y Navarro suben al primer equipo y buscan salida a Sagnan» (en castellà). Mundo Deportivo, 03-06-2021. [Consulta: 2 agost 2021].
* ↑ «Al Europeo sub-17» (en castellà). Reial Societat, 23-04-2018. [Consulta: 5 juliol 2020].
* ↑ «El futbol espanyol es fa amb l'Or dels Jocs Olímpics de París 2024». Diari del Maestrat, 09-08-2024. [Consulta: 25 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Jon Pacheco Dozagarat a BDFutbol
* Jon Pacheco Dozagarat, Fitxa a Soccerway
# Obra mestra (art)

Una obra mestra en el sentit modern de la paraula és tot allò perfecte, segons els valors vigents, dintre del seu gènere. Referit a una obra d'art, en principi n'és una tal que és considerada pels crítics el o un dels millors treballs en la carrera d'un artista, però especialment quan ha esdevingut universalment coneguda, generant nombrosos estudis i reproduccions, i inspirant altres versions i obres d'art. Una obra mestra no ho és únicament pel seu valor intrínsec i qualitat tècnica, sinó que hi influeixen factors històrics, socials i culturals.
Un exemple d'obra mestra en el sentit de treball cabdal d'una persona és el Tractat de dinàmica de d'Alembert en el camp de la mecànica. Alguns exemples d'obres mestres artístiques són el David de Miquel Àngel, El Quixot de Cervantes i El llac dels cignes del Ballet Mariïnski.
Històricament, es referia a un estàndard de qualitat d'acord amb un seguit de normes i regles. El concepte prové del treball de molt bona qualitat que a l'edat mitjana calia fer com a examen, regulat pel corresponent gremi, acadèmia o associació d'artesans d'un mateix ofici, per a assolir el grau de "mestre". Des d'aleshores, el que és "la perfecció" i el que ha de ser una obra mestra ha anat canviant amb el temps, i Kant, Marx i molts altres autors s'han pronunciat en el tema. Per exemple, un criteri per a Kant és l'originalitat. En l'actualitat, en el marc de la postmodernitat i amb consciència del multiculturalisme, més que creure en uns criteris eterns i universals per a definir una obra mestra sobre la base d'una estètica normativa, es pot fer una antropologia de l'art.

## Cultura popular

* Una de les cançons de Bob Dylan porta per títol "When I Paint My Masterpiece".

## Vegeu també

* Cànon estètic

## Referències

* 1 2 Arthur Danto et al, ¿Qué es una obra maestra?, Grupo Planeta, 2002. ISBN 9788484323914 (castellà)
* ↑ Giornale militare ossia Raccolta uffiziale delle leggi, regolamenti e disposizioni relativi al servizio e all'amministrazione militare di terra e di mare. Dall'Officina Tip. e Litografica di Giuseppe Fodratti, p. 66–.
* ↑ Juan Vicente García Marsilla, Història de l'art medieval, Universitat de València, 2011. ISBN 9788437083599 (català)
* ↑ José María Durán Medraño, Hacia una crítica de la economía política del arte, Plaza Valdes, 2008. ISBN 9788496780477 (castellà)
* ↑ Anthony Varesi. The Bob Dylan Albums: A Critical Study. Guernica Editions, 2002, p. 106–. ISBN 978-1-55071-139-4.
* ↑ Video:Bob Dylan - When I Paint My Masterpiece (1987)

## Bibliografia

* Arthur Danto et al., ¿Qué es una obra maestra?, Servei Cultural del Museu del Louvre, Grupo Planeta, 2002. ISBN 9788484323914 (castellà).
# Zhenbao

L'illa de Zhenbao (xinés simplificat: 珍宝, xinés tradicional: 珍寶, pinyin: Zhēnbǎo, literalment 'tresor'), també coneguda pel nom rus d'illa de Damanski (о́стров Дама́нский), és una petita illa xinesa de 0,74 km² al riu Ussuri, a la frontera entre Rússia i la Xina.
L'illa fou objecte d'una disputa territorial entre la Unió Soviètica i la República Popular Xina al 1969, quan les tropes xineses n'atacaren les soviètiques estacionades a l'illa. L'enfrontament bèl·lic es produí en el marc de les reivindicacions territorials de la Xina sobre regions controlades per la Unió Soviètica, que afloraren després de produir-se la ruptura sinosoviètica, la crisi en les relacions entre els dos estats als anys 1960.
La lluita per l'illa provocà uns 58 morts i 94 ferits en les tropes soviètiques i unes 800 baixes entre morts i ferits en les fileres xineses.
El 19 de maig de 1991, la Unió Soviètica reconegué la sobirania xinesa sobre l'illa en signar l'acord fronterer sinosoviètic de 1991 amb la República Popular Xina.
Hi ha un documental soviètic, titulat Illa de Damanski, de l'any 1969 (Остров Даманский. 1969 год), que recull entrevistes amb soldats dels dos bàndols.
La pel·lícula Zérkalo d'Andrei Tarkovski inclou una seqüència documental del conflicte fronterer sinosoviètic per la possessió de l'illa.

## Referències

* 1 2 «Así casi comienzan la Tercera Guerra Mundial URSS y China» (en castellà). Excélsior, 20-02-2019. [Consulta: 19 març 2019].

## Vegeu també

* Geografia de la Xina.
* Geografia d'Àsia.
* Incident de l'illa de Zhenbao.

## Enllaços externs

* Mapa de la situació geogràfica de l'illa de Zhenbao de la Wikipedia Xinesa.
* Documental de 2004, Illa Damanski, 1969 (en rus).
# À travers les Hauts-de-France femenina

L'À travers les Hauts-de-France femenina és una cursa femenina de ciclisme d'un dia que es celebra a França des de l'any 2022. Anteriorment era una cursa masculina amb el mateix nom. Està integrada dins el calendari femení de l'UCI com a cursa de categoria 1.2. Es disputa anualment pel nord de la regió de Nova Aquitània. La primera vencedora fou la neerlandesa Mischa Bredewold.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2022 | Mischa Bredewold | Marie Morgane le Deunff | Iúlia Biriukova |
| 2023 | Valentine Fortin | Christine Majerus | Marthe Truyen |
| 2024 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2025 | | | |

## Referències

* ↑ «A Travers les Hauts de France 2022 (1.2)» (en castellà). cyclingfever. [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ «Mischa Bredewold succesvol in A Travers les Hauts de France» (en neerlandès). wielerflits, 10-09-2022. [Consulta: 22 novembre 2024].

## Vegeu també

* À travers les Hauts-de-France
# Shizukanaru Kettō

Shizukanaru Kettō (静かなる決闘, Duel silenciós) és una pel·lícula japonesa de l'any 1949 dirigida per Akira Kurosawa. Fou la segona col·laboració de Kurosawa amb l'actor Toshirō Mifune.

## Argument

El 1944, durant la Segona Guerra Mundial, el Dr. Kyoji Fujisaki (interpretat per Toshirō Mifune) es talla el dit amb un bisturí durant una operació de cirurgia a Susumu Nakada (Kenjirô Uemura) en un hospital de campanya. A conseqüència d'això contreu la sífilis. A l'hospital de campanya no tenen tractament per a la malaltia. El 1946, després de la guerra, trenca el seu compromís de sis anys amb la seva promesa Misao Matsumoto (Miki Sanjô), però sense confessar-li la veritat. Posteriorment, l'aprenent d'infermera Rui Minegishi és testimoni de com Kyoji Fujisaki s'injecta Salvarsan per tractar la seva sífilis, malinterpretant el perquè el metge està malalt.

## Repartiment

El repartiment principal és:
* Toshirō Mifune - Dr. Kyoji Fujisaki
* Takashi Shimura - Dr. Konosuke Fujisaki
* Miki Sanjô - Misao Matsumoto
* Kenjirô Uemura - Susumu Nakada
* Chieko Nakakita - Takiko Nakada
* Noriko Sengoku - Rui Minegishi, aprenent d'infermera
* Jyonosuke Miyazaki - Horiguchi

## Referències

* 1 2 3 «The Quiet Duel». [Consulta: 15 maig 2019].
* 1 2 3 «The Quiet Duel (1949)» (en anglès). [Consulta: 15 maig 2019].
* 1 2 «Duelo silencioso (1949)» (en castellà). [Consulta: 15 maig 2019].

## Enllaços externs

* Crítica de la pel·lícula el 1983 a The New York Times (anglès)
* The Quiet Duel a Akira Kurosawa Info (anglès)
* Review of film a Hackwriters (anglès)
# Struthiocephalus whaitsi

Struthiocephalus whaitsi és una espècie extinta de teràpsid dinocèfal que visqué al Permià en allò que actualment és Sud-àfrica. És l'única espècie reconeguda del gènere Struthiocephalus.

## Bibliografia

* Dinosaur Encyclopedia, de Jayne Parsons
* Kemp, T. S. The Origin and Evolution of Mammals (en anglès). Oxford University Press, 2005. ISBN 9780198507611.
* Reptiles and Herbivory per Gillian King
* Origins of the Higher Groups of Tetrapods: Controversy and Consensus, de Hans-Peter Schultze i Linda Trueb
# Àcid abscísic

L'àcid abscísic (ABA), és una hormona vegetal. Té funcions en molts processos de desenvolupament de les plantes incloent-hi la dormància dels borrons i l'adaptació a la secada.
El precursor de l'àcid abscísic és l'isopentenil difosfat. Químicament és un sesquiterpenoide de 15 carbonis. Aquest derivat carotenoide té dos isòmers cis i trans, interconvertibles entre ells en la planta; i dos enantiòmers R-S que no són interconvertibles. La funcionalitat d'aquesta hormona recau sobre la cadena lateral de cinc carbonis. Es sintetitza en els plastidis, fonamentalment en els cloroplasts.
Un augment en la concentració d'aquesta hormona en la fulla, com resposta a un estrès hídric, causa el tancament d'estomes, i també disminueix la transpiració, inhibeix el creixement de la planta i el desenvolupament de les llavors i els fruits.

## Història

Va ser aïllat per primera vegada el 1963 amb el nom d'abscisina, havent detectat que era la substància que controlava la caiguda (abscisió) de les fulles del cotoner (i algunes d'altres plantes). El 1965 es descobreix també el seu paper en la dormància dels borrons. El 2009 es descobreix com funciona per a l'adaptació dels vegetals a les condicions de secada, cosa que potser permetrà lluitar amb nous mecanismes contra les pèrdues econòmiques motivades per la secada.

## Propietats fisiològiques

L'àcid abscísic (ABA) juga un important paper en la resposta de les plantes a l'estrès mediambiental i als patògens dels vegetals. L'ABA també es produeix per alguns fongs patògens de les plantes però per una via biosintètica diferent.
* Dormància i inhibició de la germinació
** Induccció de la senescència (maduració de les llavors produint la proteïna LEA (Late Embryogenesis Abundant protein).
** Prolongació de la dormància.
** Aturada dels creixement dels borrons i reintroducció de la dormància.
** Inhibició de la germinació de les llavors per modificació de la permeabilitat de less membranes.
* Defensa contra diferents situacions estressants
** Tancament dels estomes permetent lluitar contra la secada, carència d'elements minerals de les arrels. L'ABA també es produeix en les arrels en resposta a la disminució de potencial hídric i altres situacions en què la planta es trobi en estrès. Aleshores l'ABA es desplaça a les fulles on ràpidament altera el potencial osmòtic tancant els estomes i així es redueix la pèrdua d'aigua.
** Implicació en les vies de defensa contra els agents patògens amb les vies de senyalament, tancament dels estomes bloquejant la penetració de patògens.
* Altres funcions
** Acció negativa sobre l'allargament dels entrenusos.
** Inversió de les condicions fotoperiòdiques necessàries per a la florida.
** Acceleració de l'abscisió de les fulles (repòs hivernal) sense activar-la. En acostar-se l'hivern l'àcid abscíssic es forma en els borrons que fa alentir el creixement de les plantes i fa que una fulla especial s'endureixi per protegir el borró del fred de l'hivern, també inhibeix la divisió de cèl·lules del càmbium, suspenent així el creixement primari i el creixement secundari.
** Caiguda dels fruits secs.
# Àcid cloroàuric

L'àcid cloroàuric, en anglès:Chloroauric acid, és un compost inorgànic amb la fórmula química HAuCl 4. e'n coneixen els trihidrats i els tetrahidrats. És un sòlid de color groc-taronja i un precursor comú d'altres compostos d'or i un intermedi en la pruficació d'or metall. Està disponible comercialment.

## Propietats químiques

* Acidesa, té caràcter àcid, per heterolisi es poden separar
    H 3O+ → H 2O + H+
* Estructura, el tetrahidrat és cristal·lí i conté H₅O₂$^+$ AuCl₄$^–$ i dues molècules d'aigua.
L'anió AuCl₄$^−$ té una geometria molecular planar quadrada.
* Propietats del solut, l'àcid cloroàuric és un compost iònic hidròfil i pròtic. És soluble en aigua i en altres molts compostos.
* Reaccions químiques. tractant l'aàcid cloroàuric amb una base química estàndard es converteix en tetracloridoaurat metàl·lic i aigua.
L'àcid cloroàuric és el precursor de nanopartícules d'or per precipitació en metalls de suport.

## Producció

Es produeix dissolent or en aqua regia seguida de l'evaporació curosa de la solució:
    Au + HNO₃ + 4 HCl → HAuCl₄ + NO + 2 H₂O
També es pot obtenir una solució d'HAuCl₄ per acció del clor sobre or metall amb àcid clorhídric:
    2 Au + 3 Cl₂ + 2 HCl → 2 HAuCl₄

## Usos

L'àcid cloroàuric és el precursor usat en la purificació d'or per electròlisi.

## Seguretat

L'àcid cloroàuric és un irritant fort pels ulls, pell i membrana mucosa. Pot arribar a destruir els teixits del cos. Cal usar guants en manejar-lo.

## Referències

* ↑ Williams, Jack Marvin; Peterson, Selmer Wiefred «Example of the [H5O2]+ion. Neutron diffraction study of tetrachloroauric acid tetrahydrate». Journal of the American Chemical Society, 91, 3, 1969, pàg. 776–777. DOI: 10.1021/ja01031a062. ISSN: 0002-7863.
* ↑ Plantilla:Cite DOI
* ↑ Handbook of Preparative Inorganic Chemistry, 2nd Ed. Edited by G. Brauer, Academic Press, 1963, New York.
* ↑ Plantilla:Cite DOI
* ↑ Feather, A; KC Sole; Lj Bryson «Gold refining by solvent extraction—the minataur™ process» (PDF). Journal of the Southern African Institute of Mining and Metallurgy, 7-1997, pàg. 169–173 [Consulta: 17 març 2013].
* ↑ Morris D. F. C., Khan M. A. "Application of solvent extraction to the refining of precious metals, Part 3: purification of gold" Talanta, 1968. vol. 15, pp. 1301—1305.
# Àcid clòric

L'àcid clòric és un oxoàcid format pels elements hidrogen (H), clor (Cl) i oxigen (O) amb fórmula HClO₃.

## Nomenclatura

* Nomenclatura tradicional: Àcid clòric
* Nomenclatura de Stock: Àcid trioxoclòric (V)
* Nomenclatura sistemàtica: Trioxoclorat (V) d'hidrogen