OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Habitatge al passeig del Born, 16 (Barcelona)

L'Habitatge al passeig del Born, 16 és una obra amb elements gòtics de Barcelona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'habitatge al passeig del Born 16 està ubicat al bell mig d'aquest emblemàtic paratge del barri de la Ribera de Barcelona. Es tracta d'un edifici entre mitgeres, en una parcel·la molt estreta. Aquest immoble, amb moltes variacions al llarg del temps, consisteix en una planta baixa amb un comerç i fins a tres plantes pis.
La primera planta, amb uns pilars visibles i massissos, de planta quadrada i aparentment formats per carreus grans quadrangulars, molt ben escairats. A partir d'aquest punt, en les plantes superiors, s'observa un aparell molt diferent, de blocs petits i escairats, disposats de manera molt ordenada. A la primera planta hi ha dues obertures amb balcó de voladís, ambdós amb llinda de pedra de carreus grans i ben disposats, el de la dreta està més alterat. Al segon pis, hi ha una finestra amb llinda de pedra a l'esquerra i una petita obertura sense voladís, també amb llinda de pedra. Al darrer pis, s'observa a l'esquerra mig finestral gòtic i a la dreta una obertura amb balcó sense voladís. En el buit entre aquests dos elements s'hi observa un panot d'arrebossat que sembla ocultar, a partir de certs detalls observats a les vores i el parament, un possible solà de columnes. La cornisa, amb teula, és prominent vers l'exterior.
En aquest edifici es poden observar diversos elements que podrien retreure la construcció de l'immoble als segles XV o XVI, com el finestral gòtic de la tercera planta, l'aparell emprat i inclús el possible solà de la tercera planta. Altres, però, demostren importants refaccions que es podrien datar a voltes del segle xviii. Es tracta de les característiques de l'aparell de la planta baixa i les llindes de les obertures. A part, d'això, l'estat de conservació de la façana es pot considerar prou bo.

## Referències

* 1 2 3

## Enllaços externs

* «Habitatge al passeig del Born, 16». Cercador Patrimoni Arquitectònic. Ajuntament de Barcelona.
# Amber Rose

Amber Rose (nascuda Amber Levonchuck; 21 d'octubre de 1983), és una model americana, actriu, i dissenyadora de moda.

## Referències

* ↑ «Amber Rose > Full Biography». VH1. Arxivat de l'original el 2 novembre 2013. [Consulta: 7 setembre 2012].
# Habitatge al raval de Sant Pere, 23 (Reus)

L'Habitatge al raval de sant Pere, 23, és un edifici del municipi de Reus (Baix Camp) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un edifici que consta de planta baixa i quate pisos superiors. Tota la façana està arrebossada imitant la maçoneria. Destaca el gran nombre d'obertures, dues per planta. Totes són balcons suportats per mènsules estriades, el de la primera planta corregut, amb baranes de ferro forjat que presenten motius ondulants. Les obertures estan ornamentades amb motllures a manera de marc, amb relleus florals a les llindes i al centre, cartel·les buides. L'edifici remata amb un balcó balustrat que ens impedeix de veure la coberta.

## Referències

* ↑ «Habitatge del raval de sant Pere, 23». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1-IX-2015].
# Esquirol dels plataners

L'esquirol dels plataners (Callosciurus notatus) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Brunei, Indonèsia, Malàisia, Singapur i Tailàndia. Es tracta d'un animal arborícola que s'alimenta de fruita, escorça, insectes i el làtex de l'arbre del cautxú. És un animal molt adaptable que es troba a una gran varietat d'hàbitats, incloent-hi els boscos secundaris i les plantacions. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, notatus, vol dir ‘tacat’ en llatí.

## Referències

* ↑ Duckworth, J. W.; Lee, B.; Tizard, R. J. Callosciurus notatus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 19 agost 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Habitatge amb façana de l'any 1930 (Tona)

L'Habitatge amb façana de l'any 1930 és una obra de Tona (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de mitjanes dimensions amb teulada a dues vessants i aiguavés a la façana principal.
Es poden apreciar dues parts originals, la planta baixa i el primer pis, i una ampliació posterior al segon pis.
Totes les obertures tenen un arc molt rebaixat quasi horitzontal i a sobre unes formes geomètriques decoratives amb color més clar. En el primer pis hi ha una balconada amb ferro forjat i motius molt simples.
El més destacable és la simplicitat i la perfecta harmonia.

## Referències

* 1 2 3 4
# Habitatge de J. Vilaseca Rivera a la carretera d'Agramunt, 29

L'Habitatge de J. Vilaseca Rivera a la carretera d'Agramunt, 29 és una obra noucentista de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Situat a la carretera L-303, dominada per la presència de magatzems de diferents especialitats. Edifici entre mitgeres definida per dos cossos horitzontals. El primer correspon a la planta baixa, amb una gran porta de magatzem al centre -que al projecte original havia de ser d'arc rebaixat i que acaba essent de llinda-, una porta més estreta d'accés a l'habitatge i una finestra a la part dreta. El parament d'aquesta planta està configurat per plaques de pedra que li donen una textura encoixinada. El segon cos horitzontal presenta, al seu torn, tres divisions verticals, propiciades bàsicament pel perfil basilical del tester -triangular a la part central i amb replans decreixents als laterals. Les tres obertures -la central amb arc rebaixat- tenen un balcó cadascuna i estan separades a nivell visual per unes falses pilastres d'estuc, el color blanc de les quals destaca amb el fosc arrebossat del parament. A la part central del tester s'hi havia d'obrir, segons el projecte, una finestra octogonal, que finalment es farà tapiada, únicament com a motiu decoratiu.
# Habitatge del carrer de Càlig, 18 (Alcanar)

L'Habitatge del carrer de Càlig, 18 és una obra d'Alcanar (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Porta rectangular, formada amb brancals, llinda i llindar de pedra. Cada brancal està format per cinc carreus amb els caires interiors esmotxats. La llinda, de regust conopial, està formada per tres grans dovelles amb reclau i té els caires també esmotxats. A la dovella central de la llinda hi ha inscrita la data "1619".

## Història

Porta d'entrada de la casa núm.18 del carrer (antic camí) de Càlig. Està força allunyada del que era el nucli d'habitatges d'aquella època, possiblement encara emmurallat.
D'altres cases del mateix carrer conserven portades similars de pedra bé que potser una mica posteriors. Tanmateix, tot i que la gent del lloc devia viure encara als carrers adjacents a l'església, protegits de les possibles incursions dels pirates per les muralles.

## Referències

* 1 2 3
# Haplogrup BR del cromosoma Y humà

L'haplogrup BR del cromosoma Y humà també conegut com a haplogrup YxA és un haplogrup format a partir de l'haplotip (SRY10831.1 (SRY1532), M42, M94, M139, M299) del cromosoma Y humà.
L'haplogrup BR es va separar de l'haplogroup A fa 55.000 anys, probablement originant-se al nord-est de l'Àfrica. Conté tots els humans vius excepte els que pertanyen a l'haplogrup A.
Haplogrups del cromosoma Y humà :
| | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic |
| | A | A | A | A | BT | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | B | B | B | CT | CT | CT | CT | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | DE | DE | C | F | F | F | F | F | | | | | | | | | |
| | | | | | D | E | | | G | H | IJ | IJ | K | K | K | K | | | | | |
| | | | | | | | | | | | I | J | | LT | MS | MS | NO | NO | P | P | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | N | O | | Q | R |
# Arfa Karim

Arfa Karim Randhawa —ارفع کریم رندھاوا, en urdú— (districte de Faisalabad, 2 de febrer de 1995 - Lahore, 14 de gener de 2012) va ser una estudiant i nena prodigi pakistanesa. En 2004, a l'edat de nou anys, es va convertir en el Microsoft Certified Professional (MCP) més jove del món, un títol que va mantenir fins a 2008. Va ser convidada per Bill Gates a visitar la seu de Microsoft a Seattle, Estats Units. El 22 de desembre de 2011 va sofrir una aturada cardiorespiratòria, que la va deixar en coma. Va morir vint dies després, el 14 de gener de 2012. Un parc tecnològic en Lahore rebé el nom «Parc de Tecnologia de Programari Arfa» en honor seu.

## Referències

* ↑ Babar advances in IT with 4th record, Geo TV
* ↑ «9-year-old earns accolade as Microsoft pro». News.cnet.com.
* ↑ «Remembering a remarkable girl who made a mark on Microsoft». GeekWire, 30-12-2011.
* ↑ «Arfa Karim Randhawa young IT child prodigy | Pakistan's youngest MCP». Pakblog.net, 2 gener de 2012. Arxivat de l'original el 2018-10-05. [Consulta: 9 octubre 2015].
* ↑ Nine-year old girl is youngest person to become Microsoft Certified Professional (sobre M. Lavinashree)
* ↑ In smarts, she's a perfect 10 - Seattle Pi.
* ↑ Fallece una niña prodigio paquistaní que asombró a Bill Gates
* ↑ «Software Technology Park name changed to Arfa Software Technology Park». The News, 16-01-2012 [Consulta: 9 octubre 2015]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-01-16. [Consulta: 29 desembre 2021].
# Andreu Banyuls Pérez

Andreu Banyuls Pérez (Gandia, 18 de març de 1942) és un històric militant del valencianisme polític, sent un destacat dirigent del Partit Nacionalista del País Valencià. Al partit, es va alinear amb les tesis majoritàries, partidàries d'intregrar-se en Unitat del Poble Valencià, en contra del criteri de Joan Senent i Vicent Franch. En 2016 va ser homenatjat pel Bloc Nacionalista Valencià a l'Aplec del Puig.

## Referències

* ↑ «Andreu Banyuls Pérez». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ La Represa, 5 de maig de 2017. Audio entre 12.58 i 20.45 (?·pàg.)
* ↑ Carbonell, Rafael. «Un País Valencià orgullós de si mateix». Vilaweb, 29-10-2016.
# Haplogrup K del cromosoma Y humà

L'haplogrup K del cromosoma Y humà és un haplogrup format a partir de l'haplotip M9 del cromosoma Y humà.
Va aparéixer fa aproximadament 40.000 anys a l'Iran o el sud de l'Àsia central. Actualment, l'haplogrup K i els seus derivats són els ancestres patrilineals de la majoria de la gent que viu a l'hemisferi nord, incloent-hi la majoria d'europeus, molts indis, i quasi la totalitat dels asiàtics. Altres línies derivades del paragrup K es troben entre els melanesis, indicant un antic enllaç entre molts eurasiàtics i algunes poblacions d'Oceania.
Aquest haplogrup és descendent de l'haplogrup F (M89). Alhora és el progenitor dels haplogrups L (M20), M (M4), N (LLY22G), O (M175), P (M45) (i els descendents de P Q i R).
El subgrup K2 (M70) es troba present en baixes concentracions a l'Àfrica, l'Àsia, i el Pròxim Orient. Un membre famós de l'haplogrup K2 és en Thomas Jefferson; el seu cromosoma Y va ser motiu d'interès davant de l'escàndol Sally Hemings.
Haplogrups del cromosoma Y humà :
| | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic |
| | A | A | A | A | BT | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | B | B | B | CT | CT | CT | CT | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | DE | DE | C | F | F | F | F | F | | | | | | | | | |
| | | | | | D | E | | | G | H | IJ | IJ | K | K | K | K | | | | | |
| | | | | | | | | | | | I | J | | LT | MS | MS | NO | NO | P | P | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | N | O | | Q | R |
# Arsenogoyazita

L'arsenogoyazita és un mineral de la classe dels arsenats que pertany al grup de la dussertita. Va ser anomenada així per Kurt Walenta i J. Dunn l'any 1987 en al·lusió a la seva composició química, sent l'arsenat anàleg de la goyazita.

## Característiques

L'arsenogoyazita és un arsenat d'alumini i estronci, de fórmula química SrAl₃(AsO₄)(AsO₃OH)(OH)₆. Pertany al grup de la dussertita, el qual pertany a la vegada al supergrup de l'alunita. És l'anàleg d'estronci de la philipsbornita i l'arsenocrandal·lita, i l'arsenat anàleg de la goyazita. Forma una sèrie de solució sòlida amb l'arsenogorceixita. Cristal·litza en el sistema trigonal formant cristalls indistintament romboèdrics agregats en crostes reniformes amb una estructura radial. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'arsenogoyazita pertany a «08.BL: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 3:1» juntament amb els següents minerals: beudantita, corkita, hidalgoita, hinsdalita, kemmlitzita, svanbergita, woodhouseita, gallobeudantita, arsenogorceixita, arsenocrandal·lita, benauita, crandal·lita, dussertita, eylettersita, gorceixita, goyazita, kintoreita, philipsbornita, plumbogummita, segnitita, springcreekita, arsenoflorencita-(La), arsenoflorencita-(Nd), arsenoflorencita-(Ce), florencita-(Ce), florencita-(La), florencita-(Nd), waylandita, zaïrita, arsenowaylandita, graulichita-(Ce), florencita-(Sm), viitaniemiita i pattersonita.

## Formació i jaciments

És un mineral secundari en dipòsits polimetàl·lics hidrotermals de barita-fluorita. Sol trobar-se associada a altres minerals com: quars, olivenita, malaquita, cualstibita, cornwallita, brochantita, barita i arsenogorceixita. Va ser descoberta l'any 1984 a la mina Clara, a la vall de Rankach, a Oberwolfach (Selva Negra, Baden-Württemberg, Alemanya). Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina «Iris 18» d'Escornalbou, a Riudecanyes (Baix Camp, Tarragona).

## Referències

* ↑ «Arsenohauchecornite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ «Arsenohauchecornite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ «Arsenogorceixite-Arsenogoyazite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ Joan Vinyoles Verdaguer · Josep Lluís Garrido Rufaste · Adolf Cortel Ortuño · Josep Carreras Peñalvert «La mina "Iris 18" (grup miner "Porvenir") d'Escornalbou, Riudecanyes, el Baix Camp, Tarragona, Catalunya, Espanya». Mineralogistes de Catalunya [Barcelona], 13, 2, 11-2019, pàg. 3-46 [Consulta: 24 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges (anglès)
# Esquirol escultor

L'esquirol escultor (Glyphotes simus) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic de la part malàisia de l'illa de Borneo, on viu a altituds d'entre 1.000 i 1.700 msnm. S'alimenta de molsa. El seu hàbitat natural són els boscos montans. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Lunde, D.; Duckworth, J. W.; Lee, B.; Tizard, R. J. Glyphotes simus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 24 agost 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Havia caranegra

L'havia caranegra (Habia atrimaxillaris) és un ocell de la família dels cardinàlids (Cardinalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial i vegetació secundària del sud-oest de Costa Rica.

## Referències

* ↑ «Havia caranegra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/10/2022(català)
# Església de Sant Pere Apòstol de Massanassa

L'Església parroquial de Sant Pere Apòstol és un edifici religiós situat a la plaça de l'Església al municipi de Massanassa. És Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.16.165-001.

## Referències

* ↑ «Dirección General de Patrimonio Cultural». eduwp.edu.gva.es. [Consulta: 6 gener 2017].
# Església de Sant Pere Molanta

L'Església de Sant Pere Molanta és una església del municipi d'Olèrdola (Alt Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local.. L'església de Sant Pere apareix documentada ja des del 991 (dotació de Sant Miquel d'Olèrdola). Va ser totalment reconstruïda l'any 1744.

## Descripció

L'església parroquial de Sant Pere Molanta està situada a la barriada de Cal Sadurní, propera al nucli urbà de Sant Pere Molanta. És una església de tres naus amb capçalera rectangular. La volta de la nau central és de canó seguit amb llunetes, i les de les naus laterals són d'aresta. Hi ha arcs de mig punt sobre pilars, que separen les naus. La façana, d'estil barroc popular, té una gran simplicitat compositiva, amb coronament ondulat i el campanar sobre una nau lateral, de planta quadrada i coberta de pavelló. Hi ha sepulcres antropomorfs.

## Referències

* 1 2 3
# Martin Terrier

Martin Albert Frédéric Terrier (nascut el 4 de març de 1997) és un futbolista professional francès que juga de segon davanter pel conjunt de la Lliga alemanya de futbol Bayer Leverkusen amb el que ha guanyat la Supercopa alemanya de futbol 2024.

## Referències

* ↑ «FIFA U-20 World Cup Korea Republic 2017: List of Players» (PDF). Fédération Internationale de Football Association, 09-01-2017. Arxivat de l'original el 2018-12-25.
* ↑ «France - M. Terrier - Profile with news, career statistics and history - Soccerway». [Consulta: 8 desembre 2016].
* ↑ «Leverkusen conquista la Supercopa y logra triplete alemán» (en castellà). ESPN, 17-08-2024. [Consulta: 19 agost 2024].
# Església de Santa Maria de la Pau (Parioli)

L'Església de Santa Maria de la Pau al Parioli és l'església prelatícia de l'Opus Dei i està situada a Roma, concretament al barri de Pinciano, al carrer Bruno Buozzi.

## Descripció

A l'entrada de l'església hi ha una imatge de la Mare de Déu de l'escultor italià Sciancalepore. El quadre que dona nom a l'Església és un oli de Manolo Caballero.
L'interior de l'església imita les antigues esglésies cristianes de Roma, amb una nau principal de forma rectangular i mitges columnes laterals, la utilització de mosaics i l'estil en paleocristià de la cripta, que recorda les antigues catacombes de Roma. Entre la nau central de l'església i la cripta hi ha una petita capella, dedicada a la dormició de la Mare de Déu.
S'hi troba la pica baptismal on sant Josepmaria Escrivà de Balaguer fou batejat el 1902, que va ser un regal de la diòcesi de Barbastre.

## Enterraments

* A l'altar hi ha enterrat sant Josepmaria Escrivà de Balaguer (1902-1975), fundador de l'Opus Dei.
* A la cripta hi ha enterrat monsenyor Àlvar del Portillo (1914-1994), primer successor de sant Josepmaría al capdavant de l'Opus Dei.
* A la cripta el 2004 també s'hi va enterrar una de les primeres dones de l'Opus Dei, Dora del Hoyo (1914-2004).
* A la cripta inferior hi ha enterrada Carmen Escrivá, germana gran de sant Josepmaría, que no va era de l'Opus Dei però va ajudar tant com va poder.

## Referències

* 1 2 3 «Chiesa Prelatizia di Santa Maria della Pace». www.it.josemariaescriva.info. Ufficio informazioni dell'Opus Dei. [Consulta: 21 novembre 2013].
* ↑ Alemanno, Massimo. Le Chiese di Roma Moderna, vol IV. Roma: Armando, 2010. ISBN 9788860816849 [Consulta: 21 novembre 2013].
* ↑ Del Portillo, Cavalleri, Alvaro, Cesari. Entrevista sobre el fundador del Opus Dei. Madrid: Rialp, 1993. ISBN 9788432129728 [Consulta: 21 novembre 2013].
# Església de Santa Tecla (Montblanc)

L'Església de Santa Tecla és una església del municipi de Montblanc (Conca de Barberà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Ubicada al carrer de Baix, és una església de petites dimensions i d'estructura molt senzilla: una portalada de pedra amb l'escut i la Tau i una finestrella circular. Hi ha una porta de mig punt, una obra possiblement del segle xvii.

## Referències

* 1 2

## Bibliografia

* Porta i Balanyà, Josep Maria. Montblanc. Valls: Cossetània edicions, 2000. Vegeu la pàgina 83.

## Enllaços externs

* «Església de Santa Tecla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà. Arxivat de l'original el 2015-11-17. [Consulta: 16 novembre 2015].
# Incles

Incles és un nucli de població oficial o veïnat de la parròquia de Canillo, al Principat d'Andorra. L'any 2023 tenia 510 habitants.

## Geografia

El poble d'Incles es troba al centre geogràfic de la parròquia de Canillo, a la marge dreta del riu d'Incles, prop del seu afluent, la Valira d'Orient, a 1.748 metres d'altitud sobre el nivell del mar. La vila constitueix el punt d'entrada a la vall d'Incles, la qual té una llargària de 6 quilòmetres amb una orientació cap al nord-est; la vall és un important lloc de senderisme al principat.
S'hi pot arribar al poble per la CS-270, la qual surt de la CG-2 al tram entre Soldeu i El Tarter; la vila s'hi troba a vora 17 quilòmetres de distància d'Andorra la Vella, la capital nacional i a 7 de la capital parroquial, Canillo.

## Història

Segons el lingüísta català Joan Coromines, el nom d'Incles és d'origen romà i derivat del d'insula (illa). Així, segons Coromines, el topònim hauria passat per les formes Insgla i Inscla, tot perdent la "s". Aquesta hipòtesi està fonamentada per la troballa del topònim de la vall a un document del 1399. Altre fet que contribueix a reforçar la hipòtesi és el topònim de l'estany de l'Isla (un dels estanys glaciars de la vall); a més, illa pot prendre el significat de "prat vora el riu", com ara al topònim andorrà d'Ansalonga (derivat d' Insula longa o illa llonga).

## Demografia

* Gràfica d'evolució de Incles entre 2010 i 2023

## Transport
### Carretera

* CG-2 - CS-270

### Públic

* Cooperativa Interurbana Andorrana (Coopalsa)
** Línia 3 (Andorra la Vella-Soldeu): 161/162 (Moles) - 163/164 (La Vall d'Incles) - 165/166 (Roc de Sant Miquel)
** Línia 4 (Andorra la Vella-el Pas de la Casa): 161/162 (Moles) - 163/164 (La Vall d'Incles) - 165/166 (Roc de Sant Miquel)

## Referències

* ↑ «Incles». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ https://www.femturisme.cat/ca/pobles/incles
* ↑ «Població per poble». Departament d'Estadística d'Andorra. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2016. [Consulta: 30 novembre 2010].
* ↑ «Mapa « Muntanyes d'Andorra » - Carte des montagnes andorranes éditée par le Govern d'Andorra». [Consulta: 21 març 2018].
* ↑ Cicerone Press Limited. The Mountains of Andorra (en anglès), 9 septembre 2010, p. 224. ISBN 978-1-84965-082-3.
* ↑ Google Maps
* ↑ https://www.cartografia.ad/images/stories/cartografia/mapa_carreteres_complet_20220801_A1.pdf
* ↑ Librairie Droz. Recueil de Travaux, 1969, p. 299–. ISBN 978-2-600-04521-6.
* 1 2 Xavier Planas Batlle. «Recull i etimologia d'hidronímia andorrana». [Consulta: 11 août 2019].
* ↑ «Toponimia de la Vall d'Ordino». [Consulta: 8 avril 2018].
* ↑ «El funcionament de la Comissió de Toponímia d’Andorra».
* ↑ https://bus.ad/linia-andorra-pasdelacasa/