OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ermita de Sant Roc (Benafer)

L'ermita de Sant Roc de Benafer, a la comarca de l'Alt Palància, és un temple catòlic que està catalogat com a Bé de Rellevància Local amb codi identificatiu: 12.07.024-002, segons consta a la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana.

## Descripció

Per arribar a l'ermita cal agafar la carretera del Ragudo, CV-211, la qual cal abandonar per accedir a un camí que puja, entre camps de conreu, un turó (conegut com a Muntanya Sant Roc), i aproximadament a un quilòmetre de la població hi ha el lloc de culte, havent de fer-se, almenys l'últim tram a peu. Se situa l'edifici en una petita placeta des de la qual es pot admirar el paisatge de la zona.
L'ermita és de petites dimensions i planta rectangular, de fàbrica de maçoneria, amb arrebossat, que antigament estava pintada de blanc, però després d'una intervenció es va deixar a la vista l'acabat sense pintar.
Externament la coberta és a dues aigües i es remata amb teules. La façana presenta una senzilla espadanya, de maó, situada a la testera, per a una sola campana, Sant Roc, del fonedor Germans Roses, de Silla, datada a 1953, amb un diàmetre de 25 centímetres i un pes de nou quilos. L'espadanya es remata amb una senzilla creu de forja. Com a curiositat constructiva cal assenyalar la presència d'un mur de contenció de vent que s'aixeca a l'esquerra de la façana principal, segons mira l'espectador. Hi ha autors que consideren que pugui ser un vestigi de l'existència d'altres dependències annexes, tot i que la protecció contra el vent és necessària en la zona.
La porta d'accés (que és de fusta, i se situa als peus del temple, seguint l'eix de la teulada) és allindanada i a banda i banda es presenta un pedrís corregut que abasta el mur de contenció inclusivament; i al lateral dret, segons mira l'espectador, s'obre una petita finestra baixa, quadrada i amb reixa; sent aquesta tota la decoració que presenta externament l'ermita, ja que encara que té contraforts, aquests no poden considerar-se element decoratiu.
Interiorment, la nau única es divideix en dos crugies, amb suports en els mateixos murs de l'ermita i un arc de mig punt. La coberta interior, que és fruit d'una intervenció anterior, és a dues aigües presentant biga central de fusta. També interiorment hi ha un banc corregut al llarg del perímetre, i en la testera (o capçalera de l'ermita), sobre una peanya es contempla un retaule ceràmic modern, en el qual es pot veure la imatge del sant i una llegenda: "Sant Roc, al malalt i afligit feu-li el vostre favor ".
La festa de Sant Roc és el dia 16 d'agost i per celebrar-ho es realitzen actes a l'ermita, una missa, balls populars davant del temple.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 http://www.cult.gva.es/dgpa/documentacion/interno/1330.pdf
* 1 2 http://campaners.com/php/campanar.php?numer=1268
* ↑ http://www.turismodecastellon.com/103759_fr/Ermita-de-San-Roque/
* 1 2 3 4 5 6 7 8 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/capben.htm Arxivat 2014-10-25 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.benafer.es/es/content/lugares-interes Arxivat 2014-10-22 a Wayback Machine.
# Ermita de Sant Roc (Torrebesses)

L'Ermita de Sant Roc és una església de Torrebesses (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El lloc on es troba emplaçada l'ermita és tradicional pels aplecs que es feien tres vegades l'any. A prop hi ha la Font de Sant Roc, que segons la tradició, "mai s'asseca". L'ermita té una sola nau amb embigat de fusta i parets de pedres irregulars amb morter. No hi ha cap detall decoratiu.

## Enllaços externs

* «Ermita de Sant Roc». Patrimoni arquitectònic. Consell Comarcal del Segrià.
# Ermita de Santa Bàrbara (Montcada)

L'ermita de Santa Bàrbara és un temple catòlic situat al municipi de Montcada datat de finals del segle xvii. Està catalogada com a Bé d'interès cultural, amb número d'anotació RI-46.13.171-005, segons la llei del Patrimoni Cultural Valencià.
Es tracta d'una ermita d'estil renaixentista, on destaca la gran façana amb porxada de set arcs, a sobre de la qual s'alça un ampli frontó amb dos rellotges de sol. L'aspecte actual data de la reforma realitzada el 1832.

## Referències

* ↑ «Fitxa BRL:Ermita de Santa Bárbara». Cult.gva.es. [Consulta: desembre 2015].
* ↑ «Santa Bàrbara». Ermitascomunidadvalenciana.com. Arxivat de l'original el 2017-10-09. [Consulta: desembre 2015].
# Ermita de Santa Bàrbara (Perales del Alfambra)

L'ermita de Santa Bàrbara és una ermita barroca del segle xviii situada a la localitat aragonesa de Perales del Alfambra (Espanya). Està dedicada a Santa Bàrbara, patrona de la localitat.
Es tracta d'un edifici de maçoneria i carreu de planta centralitzada, amb tres absis poligonals. El creuer compta amb una cúpula sobre petxines.

## Referències

* ↑ «Perales del Alfambra». crateru1.educa.aragon.es. Arxivat de l'original el 2013-06-08. [Consulta: 24 setembre 2019].
* ↑ «Castillo de la Peña Felizana - Sos del Rey Católico». Castillo de la Peña Felizana - Sos del Rey Católico - SIPCA. [Consulta: 23 setembre 2019].
# Ermita de Santa Bàrbara (Viver)

L'ermita de Santa Bàrbara, localitzada al carrer del Castillo, a Viver, a la comarca de l'Alt Palància, és un antic lloc de culte, actualment en desús per a actes religiosos, catalogat, de manera genèrica Bé de Rellevància Local, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), amb codi: 12.07.140-005.

## Descripció

Per la inscripció d'una làpida, que s'hi troba en la façana lateral de l'ermita, se sap que va ser fundada en 1606, pel prevere, natural de Viver, Antonio Barrachina.
En un primer moment l'ermita era de majors dimensions, però a conseqüència de l'ampliació del carrer es produí la pèrdua del primer tram, el que se situava als peus del temple, de manera que la portada manierista, amb arc de mig punt, fornícula i ócul superior, apareix actualment en un lateral de l'edifici.
Els materials de construcció utilitzats són senzills, maçoneria irregular amb carreus reforçant les cantonades i obertures.
De propietat municipal, és utilitzat en l'actualitat per a actes culturals, entre els quals destaquen les classes de música.
L'edifici és de planta rectangular, amb coberta exterior a dues aigües rematada amb teules, no presentant ni campanar, ni espadanya.
En la part que correspon interiorment al costat de l'epístola és on inicialment tenia la porta d'accés al lloc de culte, que ara ha quedat transformada en un finestral, en procedir-se a encegar el terç inferior de l'antiga porta. És per això que l'accés al temple es fa per una porta, moderna, amb llinda, situada al carrer del Castillo.
Interiorment presentava nau única de tres crugies, però, com ja s'ha comentat anteriorment, es va reduir posteriorment a tan sols dos trams. D'aquests, un d'ells presenta techumbre, de fusta, a dues aigües, mentre que el tram de la capella major té coberta de volta de canó, recolzada en pilastres. D'altra banda no presenta ornamentació interior destacable.
Es creu que l'estructura de l'ermita va ser modificada, encara que no se sap amb certesa quan exactament, però sí que se sap que va ser modificada abans de la Guerra Civil Espanyola, ja que en els plànols de l'Institut de Regions Devastades queda clar que l'edifici no va sofrir danys durant la contesa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 5 6 http://www.viver.es/index.php/vivir-en-viver/urbanismo/pgou/category/8-fichas Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* 1 2 3 4 5 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/capviv.htm Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* 1 2 3 http://viver.es/index.php/turismo/que-ver/ruta-vive-viver#Ermita Arxivat 2015-12-03 a Wayback Machine.
# Ermita de Santa Bàrbara d'Ademús

L'ermita de Santa Bárbara del Castell és un temple catòlic situat a la vila d'Ademús, capital del Racó d'Ademús, comarca del País Valencià.

## Història

L'ermita de Santa Bàrbara es troba a la part alta de la vila, a l'abric del castell. Ocupa el lloc aproximat on antigament s'aixecà l'antiga església de Sant Pere Intramurs, la primera parroquial de la vila, fundada al segle xiii.
Destruïda la vella parroquial de Sant Pere Intramurs al terratrèmol del 7 de juny de 1656, com també el mateix castell, va ser aixecada al final d'eixe mateix segle l'ermita de Santa Bàrbara.
A la rodalia hi havia el primitiu cementiri de la vila, l'antic Fossar de Sant Pere i la coneguda Cruz que chilla que cridava quan s'apropava una tempesta. La seua silueta fa part inseparable del sky line de la vila vella.

## Culte

Actualment no hi ha culte, tot i que encara continua la tradició de la Festa de la Santa Creu, al mes de maig. Entre els rites que es desenvolupen eixe dia estan la processó, la missa, i la Benedicció de Termes, per tal d'afavorir les bones collites i allunyar les calamitats dels camps del terme municipal ademusser.

## Bibliografia

* Eslava Blasco, Raúl: Ademuz y su patrimonio histórico-artístico. Ademuz, 2007. ISBN 978-84-606-4251-0
* Rubio Herrero, Samuel: Historia verdadera de la cruz que chilla y fundación del Hospital de San Joaquín. Ademuz, 2001.

## Referències

* ↑ Font: Raúl Eslava Blasco, La antigua iglesia parroquial de San Pedro Intramuros de Ademuz, a la revista ABABOL, nº 26, any 2001 Arxivat 2014-11-29 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Font: Raúl Eslava Blasco, El terremoto de Ademuz del año 1656: un nuevo documento, a la revista ABABOL, nº 59, any 2009 Arxivat 2014-03-31 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Font: Raúl Eslava Blasco, La Cruz que chilla y el cuerpo de santa Generosa de Ademuz, a la revista ABABOL, nº 33, any 2003 (castellà)
# Ermita de la Divina Pastora de Teulada

L'ermita de la Divina Pastora és un temple religiós sota l'advocació mariana de la Verge de la Divina Pastora en la localitat de Teulada, a la Marina Alta, País Valencià.
Se situa al costat de l'església parroquial de Santa Caterina, emmarcada en una perspectiva urbana de gran bellesa des del carrer de Dalt.
L'advocació mariana d'aquesta ermita va tenir fins fa poc gran fervor popular a Teulada. Hi havia una confraria que s'encarregava de portar la imatge de la Santa en processó a la casa on hi havia un difunt i allà es cantaven unes pregàries. Aquesta confraria també es feia càrrec de celebrar una festa anualment en honor de la Divina Pastora amb les almoines que havien rebut al llarg de l'any.
No es tenen dades documentals que ens donen a conèixer l'època de la construcció de l'ermita, però sí que sabem que va ser renovada l'any 1861 i que en la dècada dels anys 1870 va ser col·locada la campana en l'espadanya. Té una cúpula coberta amb teules vidriades de color verd.
En primer lloc cal destacar l'existència de dos estils: la portada, renaixentista i la resta de l'ermita, barroca. La portada, per la seua simplicitat i manca de decoració exuberant, s'allunya del primer Renaixement, aproximant-se a les característiques del segle xvii, a més, l'existència de rosetes en les metopes, solució utilitzada també en les esglésies parroquials d'Aiora i Albaida i en la Col·legiata de Xàtiva, totes elles construïdes en el primer terç del segle xvii, ens permet datar, amb les naturals reserves, en aquest període. La resta de l'ermita entra dins de l'arquitectura del segle xviii, si bé amb un llenguatge i materials més pobres. La pintura interior ha de ser de 1861, any en el qual es va restaurar l'ermita.

## Referències

* Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
# Ermita de la Mare de Déu del Roser (Aiora)

L'Ermita de la Mare de Déu del Roser és una ermita situada en un pujol en la partida de Gorguel, en el municipi d'Aiora (València). És Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.19.044-012.

## Descripció

En el camí de pujada s'escalonen estacions del Viacrucis en taulells, a l'interior de templets quadrats de teulada a quatre aigües.
La façana està decorada per un panell de taulells amb la representació d'una Verge amb Nen, de manufactura similar al panell de Sant Miquel que hi ha a l'interior de l'ermita.
L'edifici està format per una planta de dues naus disposades en angle recte que conflueixen en un sol vèrtex, el qual serveix de presbiteri per a l'altar major. En les naus, recorregudes per arcs de mig punt, es troben dotze altars, amb imatges en el seu interior.
L'altar major, construït en 1720, és un templet d'estil neoclàssic de fanal de cristall de quatre cares, amb la imatge de la Verge del Roser. Tot això cobert per una volta de creueria amb clau, la qual està recorreguda per escut.

## Història

Data aproximadament de mitjan segle xiv, quan Aiora pertanyia a la diòcesi de Cartagena. El temple original no es conserva. Es considera que havia de ser de petita grandària i senzilla factura. Es deia pels vilatans que en ell s'exhibia, penjant d'un arc, una bandera guanyada als exèrcits musulmans.
La capella original quedà en ruïnes, de manera que l'edifici que s'observa a inicis del segle XXI és una edificació del segle xviii, la qual va ser modificada posteriorment, especialment a la fi del segle xix, quan va amenaçar novament ruïna. Una restauració recent la manté en bon estat de conservació.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 5 Ayuntamiento de Ayora. «Ermita de la Virgen del Rosario» (en español). [Consulta: 16 maig 2015].
* 1 2 «Ayora. Ermitas en las proximidades de la población.» (en español), 29-08-2014. [Consulta: 16 maig 2015].

## Enllaços externs

* Article de la verge del rosari en pàgina web de turisme d'Aiora.
# Ermita de la Mare de Déu dels Desemparats (Tavernes Blanques)

L'ermita de la mare de Déu dels Desemparats és una temple situat en marge dret del barranc del Carraixet, en el municipi de Tavernes Blanques. És Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.13.237-005.

## Història

El seu origen es remunta a 1447. Va ser construïda per la Confraria dels Sants Màrtirs Innocents de València la va edificar per soterrar al costat d'ella als ajusticiats i desemparats; els penjaments es realitzaven en el que ara és un jardí enfront del temple, a l'altre costat de la carretera. L'actual construcció, no obstant això, és de 1940. El primitiu temple va pertànyer a Alboraia fins a 1926.

## Descripció

Situada en el marge dret del barranc del Carraixet i enfront del pont que el creua en l'antiga carretera de Barcelona.
L'ermita es troba parcialment adossada a habitatges privats, quedant exemptes la façana i un lateral que recau al barranc. Enfront de l'entrada hi ha un petit jardí tancat amb un reixat.
El frontó, de maons, està rematat per una espadanya de dos cossos, amb tres buits per a sengles campanes. Presenta una porta llindada sobre la qual hi ha dos grans retaules ceràmics amb imatges de la Mare de Déu. El panell inferior està flanquejat per dos fanals de forja adossats a la façana.
L'interior de l'edifici és de planta rectangular. El sòl és de mosaic. Es cobreix amb volta de canó dividida en diversos trams. Les parets laterals s'adornen amb arcs de mig punt. El presbiteri, de petita grandària, presenta un retaule barroc amb una gran fornícula acristalada en la qual es troba la imatge de la titular.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 5 6 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/vhntav.htm Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
# Ermita de la Salut (Tarragona)

L'Ermita de la Salut és una obra historicista de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Temple neogòtic de gran simplicitat amb coberta a dues aigües amb teules esmaltades. Una sola nau el conforma i un campanar d'espadanya sobre la portalada el corona.

## Història

Lloc típic de romiatge a l'estiu i per Pasqua, fou construït en un terreny cedit per Lluís Figuerola.
Es va fer malbé durant la Guerra Civil i es va reconstruir l'any següent.

## Referències

* 1 2 3

## Enllaços externs

* «Ermita de la Salut». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Ermita de la Sang (Castalla)

L'ermita de la Sang de Castalla és un edifici religiós d'estil gòtic català primitiu, l'origen del qual cal situar al voltant de la segona meitat del segle xiii, ja que pertany al denominat estil gòtic de reconquesta, conegut d'aquesta manera per ser consagrat pel mateix Jaume I.
Des del segle xiii al segle xvi va ser l'església de Castalla fins que, amb la construcció de l'actual església, va passar a ser ermita. Actualment, és la seu de la Confraria de la Sang i dipositària de la imatge de la Mare de Déu de la Soledat, patrona de la localitat.
El seu estil pertany al gòtic primitiu amb una única nau central formada per enormes arcs ogivals, formerers i capelles laterals emplaçades entre contraforts. El sostre és d'enteixinat.
En 1436 es va ampliar amb dos cossos a conseqüència del gran augment de població que va experimentar Castalla per aquella època.
Posteriorment, al segle xviii se li va afegir un cambril rococó per a custòdia de la imatge de la Mare de Déu.

## Referències

Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
# Ermita de la Sang (Sagunt)

L'ermita de la Sang és una ermita situada a Sagunt (Camp de Morvedre) (València) (Espanya). És l'ermita més gran de les nou ermites que hi ha en tot el municipi.

## Edifici

L'ermita de la Sang va ser construïda en el segle XVII. És un edifici d'estil barroc d'una sola nau, planta de creu llatina i volta de mig punt. En la primera planta es poden observar els passos processionals de la Confraria de la Puríssima Sang del nostre Senyor Jesucrist i la talla gòtica del Crist de la Sang, així com es pot venerar la relíquia del Lignum Crucis en la Capella del Tresor, una estella de la veritable creu de Crist, coneguda com a Vera Creu.
Entre els anys de 1998 i 2001 es van dur a terme unes intervencions que van retornar a l'edifici la seua imatge més actual. En 2024 s'ha intervingut la zona del creuer i el presbiteri, recuperant els colors originals de les rocalles, paraments murals i ornamentació en algeps i els daurats de la cúpula.
L'ermita de la Sang és també seu de la col·lecció museogràfica de la Confraria de la Puríssima Sang de Nostre Senyor Jesucrist.

## Passos

Estos són els passos que es custodien en l'ermita de la *Sang:
- "La Burreta" o "l'entrà" de les palmes; el sant sopar, el bes de Judes, l'oració de l'hort, els assots, el Natzaré, la Verònica, el Crist de la Bona Pau, el "desenclavament" o davallament, la Dolorosa, la Soledat, el sant sepulcre i la Vera Creu.
Estes imatges sorgixen com a solució a la desaparició, en el segle XIX del drama sacre que va donar lloc a la Festa, la representació en viu de la passió, mort i resurrecció de Jesucrist.

## Referències

* ↑ Marín, Ignasi Corresa I. «L'ermita de la Sang de Sagunt: temple i Monument alhora». SETMANA SANTA SAGUNTINA 2012, 01-01-2012.
# Ermita del Crist de l'Empar (Guadasséquies)

L'ermita del Crist de l'Empar és un temple situat als afores de la població, en el municipi de Guadasséquies. És un Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.24.138-003.

## Història

L'edifici es va construir a principis del segle XX. En un retaule ceràmic figura 1906 com a any de construcció del calvari.

## Descripció

L'ermita es troba als afores de Guadasséquies, en un petit turó orientat cap a Sempere. Enfront de l'edifici, un espai arbrat acull les estacions del calvari, amb el qual forma un conjunt.
L'edifici és de planta de creu llatina. Està totalment exempt i en la seua construcció es va emprar maçoneria i maó. La coberta a dues aigües i el material emprat és la teula. Sobre el creuer s'aixeca una cúpula rematada en un cupulí.
La façana és quadrada i està rematada per una cornisa amb adorns piramidals. Al centre d'aquesta cornisa s'alça una espadanya d'estil barroc que alberga l'única campana. La porta és rectangular i sobre la llinda s'obre un òcul. A un costat de la porta està la dotzena estació de Via Crucis.
La planta de l'interior és també de creu llatina i està coberta amb volta de canó. La cúpula del creuer se sosté amb petxines.
El presbiteri és rectangular i les seues parets estan decorades amb pintures barroques. En la testera es troba un llenç que representa al titular, d'autor desconegut i datada a mitjan XVIII. En les capelles laterals hi ha altars de guix amb imatges modernes de Santa Teresa i la Sagrada Família.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 5 6 7 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/vvbgua.htm Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
# Ermita del Crist de la Providència (Soneixa)

L'ermita del Crist de la Providència, localitzada al carrer Romano de Soneixa, a la comarca de l'Alt Palancia, és una ermita, catalogada, de manera genèrica Bé immoble de rellevància local, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), amb codi: 12.07.106-002.

## Història

L'ermita es va construir en una zona elevada que se situa al centre del nucli poblacional, i que actualment abasta el conegut com a “Parc Municipal”, en el qual es localitzava antigament el Viacrucis, que acabava en una ermita, l'actual ermita del Crist de la Providència, que resta com a únic vestigi de l'esmentat Viacrucis.
Durant l'època de les Guerres Carlines, sobretot durant la primera, va ser utilitzat com a fortí, i entre els veïns se solia anomenar “El Castell”. A més es va procedir a la seva ampliació i condicionament per albergar en ella una guarnició militar. Així, el porxo previ que posseïa la construcció inicial va ser tancat en 1899 originant-se d'aquesta manera un nou cos, a diferent altura, a la planta de l'ermita original.
El seu estat actual és bo, encara que molt modificat respecte al plànol inicial.

## Descripció

La façana d'aquesta petita ermita, de planta rectangular, presenta una porta (amb espiells en forma de creu), col·locada en va d'arc de mig punt de maons (resta del desaparegut atri).
La fàbrica és de ciment emblanquinat i presenta com a reforç i adorn de cadena de carreus en les cantonades. La coberta a dues i tres aigües i rematada en teula, segons altures, la major correspon al cos principal de l'ermita, únic cos originari de la planta, i és la que presenta dues aigües, mentre que la més baixa correspon al nou cos incorporat en tancar l'atri previ inicialment existent, que es cobreix a tres aigües.
Finalment la façana és rematada en un petit hastial en el qual se situa un retaule ceràmic, de l'escena de Jesús sent dipositat en el sepulcre, coincident amb l'última estació del Viacrucis, i que es remata amb una creu.
Interiorment presenta nau única amb dos cossos o crugies. El primer, com ja hem dit, correspon a l'atri tancat, es cobreix amb volta de crucería, que utilitza com a suport dels nervis, mènsules; el segon, separat del primer per un arc de mig punt una miqueta rebaixat, presenta coberta en forma de volta de canó, amb llunetes.
L'altar se situa en la capçalera de la planta que està presidida per la imatge del Crist de la Providència.

## Referències

* 1 2 3 http://esunica.es/municipio/soneja/monumentos/ermita-del-calvario-soneja%5BEnllaç+no+actiu%5D
* 1 2 3 4 5 6 http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 5 6 7 8 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/capson.htm Arxivat 2016-03-13 a Wayback Machine.
* 1 2 3 http://www.soneja.es/ca/page/patrimoni Arxivat 2017-04-06 a Wayback Machine.