OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Incendi d'Andratx de 2013

L'incendi d'Andratx de 2013 fou un incendi forestal que es declarà en aquest municipi de l'illa de Mallorca i que estigué actiu del 26 de juliol fins al 13 d'agost del 2013, encara que es trobava sota control des del 2 d'agost. L'incendi cremà un total de 2.335 hectàrees dels municipis d'Andratx, Estellencs i Calvià. Aquest incendi cremà un 2% de la Serra de Tramuntana i fou considerat el més important de la història de les Illes Balears.
El foc s'originà quan el veí d'Andratx I.G., de 44 anys, va fer una barbacoa amb uns amics prop de Son Curt. El veí fou detingut el dilluns 29 de juliol i va reconèixer els fets.
Aproximadament dues terceres parts de la zona cremada eren arbust i carritxeres, de manera que la recuperació el 2017 ja havia avançat relativament ràpid. A la zona de pinar, en canvi, se salvaren molt pocs exemplars, i els nous pins, sortits dels pinyons alliberats pels pins que es cremaren, creixen a menor velocitat. L'escassa humitat i pluviometria de la zona no ajuda a la recuperació, motiu pel qual la Conselleria de Medi Ambient elaborà un pla de restauració de la zona afectada. Una de les mesures necessàries fou la reforestació en aquelles zones afectades per l'incendi de 1994, on la reforestació natural no és possible perquè els exemplars de pi encara no eren prou grans per tenir pinyons. També es prengueren mesures per controlar l'afectació de la cabra assilvestrada, molt abundant a la zona i que posa en perill el creixement dels exemplars joves. La investigació en la reforestació de la zona ha permès concloure que les marjades són de gran ajuda en aquests processos, perquè eviten l'erosió del sòl. Un petit incendi de sis hectàrees el juliol de 2021 cremà al Coll de la Gramola, zona afectada el 2013, cosa que preocupa els experts per la possibilitat que no sobrevisquin els pins nascuts de les pinyes cremades.
L'autor de l'incendi fou condemnat el 2020 a dos anys i mig de presó per un delicte d'incendi forestal per imprudència greu, amb un atenuant per trastorn mental de tipus esquizofrènic.

## Referències

* 1 2 3 «Extingit l'incendi forestal d'Andratx amb 2.335 hectàrees calcinades». Diari de Balears, 13-08-2013 [Consulta: 14 juliol 2020]. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ «Els Bombers donen per controlat l'incendi d'Andratx». Vilaweb, 02-08-2013 [Consulta: 14 juliol 2020].
* ↑ «Detingut el suposat autor de l'incendi d'Andratx». El Periódico, 30-07-2013 [Consulta: 14 juliol 2020].
* ↑ «Quatre anys de l’incendi d’Andratx, el pitjor que ha cremat les Illes». IB3 Notícies, 26-07-2017 [Consulta: 11 setembre 2021].
* ↑ «Andratx: Cinc anys després del gran incendi forestal de 2013». Conselleria de Medi Ambient, Agricultura i Pesca (nota de premsa), 25-07-2018 [Consulta: 11 setembre 2021].
* ↑ «El gran incendi d'Andratx, un cas d'estudi pioner sobre la regeneració després d'un foc». Ara Balears, 22-07-2019 [Consulta: 11 setembre 2021].
* ↑ «L’incendi al Coll de Sa Gramola ja està controlat». IB3 Notícies, 11-07-2021 [Consulta: 11 setembre 2021].
* ↑ «Condenado a dos años y medio por causar el mayor incendio forestal de Baleares». Diario de Mallorca, 09-02-2020 [Consulta: 11 setembre 2021].
# Incident de l'Arrow

L'incident de l'Arrow va ser el detonant de la segona guerra de l'opi, i es va produir el 8 d'octubre de 1856, quan funcionaris xinesos van abordar l'Arrow, un vaixell d'amos xinesos que havia estat registrat a Hong Kong (en possessió dels britànics) i era sospitat de pirateria i contraban. Dotze subdits xinesos van ser arrestats i empresonats. Els funcionaris britànics de Guangzhou van demanar l'alliberament dels navegants afirmant que com el vaixell havia estat recentment registrat per britànics es trobava sota la protecció del Tractat de Nanjing. Només quan va ser demostrat que aquell era un argument feble, els britànics van insistir que l'Arrow navegaba sota pavelló britànic i que els soldats xinesos havien insultat la bandera. Estant en guerra amb els insurgents de la Rebel·lió Taiping, els Qing no estaven en condicions de rebre un atac d'Occident.
Encara que els britànics van ser retardats per la Rebel·lió índia de 1857, van respondre a l'Incident del Arrow l'any 1857 atacant Guangzhou des del Riu de les Perles. Ye Mingchen, qui es convertiria en governador de les províncies de Guangdong i Guangxi, va alertar als soldats xinesos en els forts. Després de prendre els forts propers a Guangzhou sense gaire esforç, l'exèrcit britànic va atacar la ciutat.
El Parlament britànic va decidir actuar a la Xina basant-se en el report de l'Incident de l'Arrow presentat per Harry Parkes, el cònsol britànic a Guangzhou.
# Incident del Virginius

L'incident del Virginius (també referenciat de vegades com Afer Virginius) va ser una disputa diplomàtica esdevinguda en els anys 1870 entre els Estats Units, el Regne Unit i Espanya en el transcurs de la Guerra dels Deu Anys.

## Història del Virginius

El Virginius era un vaixell utilitzat en la Guerra de Secessió Nord-Americana per a forçar bloqueigs. Va ser construït a la drassana Aitken & Mansel de Glasgow, Escòcia, el 1864, sent batejat com a Virgin. Es va convertir en botí de guerra quan va ser capturat el 12 d'abril de 1865 pels Estats Units. El 1870, el vaixell va ser venut a John F. Patterson. Aquest va utilitzar el vaixell per a fer contraban amb Cuba, que en aquells anys es trobava lluitant per la seva independència contra Espanya.

## Conflicte internacional

El 31 d'octubre de 1873, el vaixell, que aleshores comandava Joseph Fry, un antic oficial de vaixells tant federals com confederats; va ser capturat a prop de Morant Bay, a Jamaica, pel navili espanyol Tornado. El Virginius, que transportava un total de 155 passatgers (la majoria cubans però també nord-americans i britànics), va ser portat fins a Santiago de Cuba. Després d'una cort marcial, 53 d'aquests passatgers van ser executats el 4, el 7 i el 8 de novembre com a pirates, incloent Fry i diversos ciutadans britànics i nord-americans. La intervenció del HMS Niobe i del seu capità van evitar un major nombre d'execucions.

## Reaccions i solució al conflicte

A partir d'aquell moment, les relacions entre Espanya i els Estats Units es van crispar, i la guerra semblava imminent. El 8 de desembre, el govern espanyol va acordar tornar el Virginius als Estats Units. El 16 de desembre, va lliurar els supervivents de la tripulació i dels passatgers a un navili de guerra nord-americà al port de Santiago de Cuba fent saludar la bandera dels Estats Units el 25 de desembre, com a prova que el Virginius no estava autoritzat a navegar sense la bandera nord-americana.
Finalment, el 27 de febrer de 1875 es va firmar un acord mitjançant el qual el govern espanyol indemnitzava el govern dels Estats Units amb 80.000 USD per l'execució de ciutadans nord-americans. De la mateixa manera, el govern britànic va rebre una altra indemnització.

## Naufragi

El Virginius va naufragar a prop del cap Hatteras mentre era remolcat per l'USS Ossipee. El Fiscal General dels Estats Units havia decidit abans del 25 de desembre que el Virginius era propietat del General Quesada i altres cubans, i que per tant no tenia dret a portar la bandera nord-americana.

## Referències

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* The Spanish-American War (Centennial Site) The Virginius. {en}
# Inconscient

L'inconscient, segons la filosofia psicoanalítica, és una de les parts del jo o de la ment que constitueixen el conjunt del psiquisme humà. Inclouria tots els pensaments ocults, els desitjos reprimits i els condicionants que guien l'acció del subjecte sense que aquest els pugui controlar. El terme va ser inventat per Sigmund Freud i ha passat al lèxic comú com a sinònim de «no racional».
Per a la psicoanàlisi, l'inconscient es manifesta en: els lapsus del subjecte, els somnis, els símptomes neuròtics i els acudits. S'hi pot accedir usant la hipnosi o per associació lliure amb teràpies específiques. Es pot intentar alliberar amb drogues o tècniques de relaxació, el popular "deixar la ment en blanc". Per a altres, és una mera hipòstasi. De fet, hi ha un salt conceptual (de l'adjectiu al substantiu) no explicat entre el fet que hi ha coses que l'ésser humà fa sense adonar-se'n o inconscientment i la conclusió és que hi hauria en la ment un actor, l'inconscient, que seria el motor d'aquestes accions.
El surrealisme reivindica l'inconscient com a font d'inspiració per a l'art, en oposició a les convencions burgeses; és per això que promou l'anomenada escriptura automàtica, posant sobre el paper qualsevol imatge o frase que vingui al cap, sense passar-los pel filtre de la raó.
Carl Gustav Jung pensava que, a part de l'inconscient personal, n'existeix un de col·lectiu que recull tota l'herència de mites, superstició i arquetips per interpretar els esdeveniments quotidians.

## Referències

* 1 2 3 «Inconscient». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Harley C. Shands, The war with Words. Structure and Transcendence, L'Haia-París, Editorial Mouton, 1971, p 51 ss
* ↑ «Inconscient». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Independentisme

En la política, l'independentisme, separatisme o secessionisme és l'opció política que defensa la independència (separació d'un estat més gran) d'un poble a partir d'una nacionalitat o una nació sense estat.
Independentisme és un terme neutre, que es limita a indicar objectivament la finalitat del moviment a què s'aplica: atènyer la independència d'un territori; normalment l'usen els partidaris de la independència, així com aquells observadors que tenen voluntat d'anàlisi objectiva. Separatisme és un terme pejoratiu, que comporta una valoració negativa de l'objectiu independentista, jutjat com a separador d'allò que està presumptament unit; normalment l'usen aquells que s'oposen a l'independentisme.
L'ONU reconeix el dret a independitzar-se a partir del principi d'autodeterminació. Segons algunes interpretacions, només els pobles internacionalment considerats com a colonitzats s'hi poden acollir. A la pràctica, però, en el segle xx nombroses nacions europees han assolit la independència sense trobar-se en aquesta situació, com és el cas de Noruega, les repúbliques bàltiques d'Estònia, Letònia i Lituània o Eslovàquia, entre d'altres. En canvi, d'altres nacions que no han estat colonitzades aquest dret els ha estat denegat, tot i les mobilitzacions socials; com per exemple, Catalunya, País Basc, Galícia, Baviera, Escòcia o Flandes, entre molts d'altres
En la història moderna, la independència ha esdevingut la via majoritària de formació d'estats nous i la causa per la qual en el segle xx el nombre d'estats sobirans no ha parat de créixer.

## Referències

* ↑ Free Dictionary; Merriam Webster dictionary; The Oxford Pocket Dictionary of Current= English 2008.
* ↑ «Independentisme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Independentisme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Harris, R.; Harris, Jerry. The Nation in the Global Era: Conflict and Transformation. Brill, 2009, p. 320. ISBN 90-04-17690-X. «9789004176904»
* ↑ Identity Politics. Universitat Stanford, 2 novembre 2007.
* ↑ «Mapa: l'autodeterminació es posa de moda al món». [Consulta: 6 maig 2018].

## Bibliografia

* Avery, Graham (2012): HC 643 The foreign policy implications of and for a separate Scotland.
* Avery, Graham (2014): L'independentisme i la Unió Europea.
* Connolly, Christopher K. (2013): Independence in Europe: Secession, Sovereignty, and the European Union Arxivat 2014-02-22 a Wayback Machine..
* Vaubel, Roland (2013): The Political Economy of Secession in the European Union Arxivat 2013-10-08 a Wayback Machine..

## Vegeu també

* Independència
* Llista de moviments independentistes
* Independentisme català
* Vot amb els peus

## Enllaços externs

* Santiago Montero Díaz Los separatismos (castellà) Cuadernos de Cultura, València 1931.
# Ko Phai

Ko Phai (tailandès เกาะไผ่, pronunciat [kɔ̀ʔ pʰàj]) és l'illa més gran de Mu Ko Phai (หมู่เกาะไผ่), un petit arxipèlag deshabitat a la costa oriental de Tailàndia. Són uns 21 km a l'oest de Pattaya. També coneguda com "Koh Pai", o com "Illa de bambú", a les guies turístiques, traducció del significat del seu nom en tailandès.

## Geografia

Ko Phai té gairebé quatre quilòmetres de llarg i la seva amplada màxima és d'un quilòmetre i mig. És una illa boscosa escarpada i una gran part de la seva costa està formada per penya-segats rocosos. Tota l'illa és alta, però el seu punt més alt només fa 150 m i no hi ha cap cim que domini els altres. Hi ha un far al cim de l'illa.
Aquesta illa es troba a l'extrem sud-est de la badia de Bangkok, al costat est del golf de Siam. Administrativament Ko Phai pertany a l' Amphoe Bang Lamung, província de Chonburi.
La terra més propera al grup de Ko Phai és Ko Lan, uns 14 km a l'est de la costa oriental de Ko Phai. Es pot arribar a aquestes illes en unes dues hores amb vaixell des del port sud de Pattaya. Totes aquestes illes són un espai natural protegit sota la supervisió de la Royal Thai Navy. Els visitants han de portar el seu propi menjar i aigua. No es permet pernoctar a Ko Phai.

## Illes adjacents

Altres illes del grup inclouen:
* Ko Luam, o Ko Lueam, (เกาะเหลื่อม) és una illa rocallosa amb alts boscos a la part superior com Ko Phai. El seu punt més alt és de 135 m. Es troba al nord-oest de l'illa principal. Ko Luam té un petit illot, Ko Luam Noi, a la seva costa est.
* Ko Man Wichai (เกาะมารวิชัย), dos quilòmetres de llarg amb un punt alt de 64 m
* Ko Klueng Badan (เกาะกลึงบาดาล), punt més alt 50 m
* Ko Hu Chang (เกาะหูช้าง) un petit illot.

## Submarinisme

Un dels principals atractius del grup d'illes són alguns esculls de corall ben conservats. Un vaixell d'època de la Segona Guerra Mundial de la Royal Thai Navy, HTMS Khram (ex-USS LSM-469), va ser enfonsat 300 m a l'est de Ko Phai el gener de 2003 per tal de crear un escull artificial submergit. El naufragi es troba en una zona apta per al submarinisme.

## Referències

* ↑ Hydrographic Service of the Royal Thai Navy, Chart 142
* ↑ Thailand Diving: HTMS Ship Wreck - Another unique Pattaya dive site Arxivat 2011-10-05 a Wayback Machine.
* ↑ NavSource Online: Amphibious Photo Archive - USS LSM-469

## Enllaços externs

* Mapa a Wikimapia.
# Indicador de la mel bigotut

L'indicador de la mel bigotut (Indicator exilis) és una espècie d'ocell de la família dels indicatòrids (Indicatoridae) que habita la selva humida de Guinea Bissau, Sierra Leone, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Nigèria, sud de Camerun, Guinea Equatorial (incloent Bioko), el Gabon, República del Congo, República Centreafricana, el Sudan del Sud, Uganda, Ruanda, oest de Kenya, nord-oest de Tanzània, centre d'Angola, nord-oest de Zàmbia i sud i est de la República Democràtica del Congo.
# Indicador de la mel gros

L'indicador de la mel gros (Indicator indicator) és una espècie d'ocell de la família dels indicatòrids (Indicatoridae) que habita sabanes i boscos poc densos de la major part de l'Àfrica Subsahariana, fora de les zones de selva humida o de les zones molt àrides.
# Indicador de la mel petit

L'indicador de la mel petit (Indicator minor) és una espècie d'ocell de la família dels indicatòrids (Indicatoridae) que habita boscos de ribera i sabanes de l'Àfrica Subsahariana. Ha estat citata a tots els Estats de l'àrea a excepció de Guinea Bissau, Mauritània i Djibouti. Alguns autors classifiquen Indicator conirostris dins aquesta espècie.

## Referències

* ↑ J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie, i E. de Juana (eds.). 2017. Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.
# Indicatiu

L'indicatiu és un tipus de mode del verb que expressa esdeveniments reals o jutjats com a plausibles per l'emissor. És el mode més freqüent en tots els idiomes.
A les llengües romàniques s'oposa al subjuntiu i s'usa en oracions principals i en enunciats declaratius respecte al present, el passat i el futur. També pot incloure la frase en forma de pregunta. En les llengües germàniques l'ús és més ampli, i inclou les oracions subordinades considerades veritables i els desitjos que es puguin assolir.

## En català

El mode indicatiu conté sis temps simples: present, pretèrit imperfet, pretèrit perfet (en la forma simple i perifràstica), futur i condicional. Inclou els seus corresponents compostos: pretèrit indefinit o perfet compost, pretèrit plusquamperfet, pretèris anterior, futur perfet i condicional compost.

## Referències

* ↑ Pérez Saldanya, Manuel. «Morfosintaxi verbal històrica i les formes no personals imperfectives». A: Del llatí al català. 2a ed.. Universitat de València, 2014. ISBN 8437093074.
Viccionari
# Indri llanós betsileo

L'indri llanós betsileo (Avahi betsileo) és un lèmur índrid del gènere dels indris llanosos (Avahi). Viu a Madagascar, on només se'l troba al Bosc Classificat de Bemosary al districte de Fandriana, dins la província de Fianarantsoa. El seu àmbit de distribució s'estén probablement a la regió entre els rius Mangoro i Mananjary. El seu nom específic, betsileo, es refereix al poble dels betsileos, que viuen a la mateixa regió.
# Indri llanós meridional

L'indri llanós meridional (Avahi meridionalis) és un indri llanós que, com tots els lèmurs, és endèmic de Madagascar. Se'l troba als voltants de Sainte Luce i Andohabele, a la província sud-oriental de Fianarantsoa. El seu nom específic significa "meridional" i es refereix al fet que és l'espècie que es troba més al sud de tots els indris llanosos de l'est de l'illa.
# Inductivisme

L'inductivisme és un mètode científic que treu conclusions generals d'alguna cosa particular. Aquest ha estat el mètode científic més comú, però també han sorgit altres escoles epistemològiques que n'han desenvolupat d'altres com el falsacionisme i els paradigmes de Kuhn. L'inductivisme es caracteritza per tenir 4 etapes bàsiques:
* Observació i registre de tots els fets.
* Anàlisi i classificació dels fets.
* Derivació inductiva d'una generalització a partir dels fets.
* Contrastació.
En una primera etapa, s'haurien observar i registrar tots els fets i després analitzar-los i classificar-los ordenadament. A partir de les dades processades, es deriva una hipòtesi que respongui al problema basat en l'anàlisi lògica de les dades processades. Aquesta derivació d'hipòtesis es fa seguint un raonament inductiu. En l'última etapa, es dedueix una implicació de contrast d'hipòtesi. Aquesta implicació hauria de passar en el cas que la hipòtesi sigui veritable; així, si es confirma la implicació de contrast d'hipòtesis, quedarà validada la hipòtesi principal.

## Vegeu també

* Ciència goetheana
* Raonament abductiu
* Mètode hipotètic deductiu
* Raonament deductiu
# Roca Guillera

La Roca Guillera és una muntanya de 678 metres que es troba al municipi de Santa Coloma de Farners, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Opòssum cuacurt de Marajó

L'opòssum cuacurt de Marajó (Monodelphis maraxina) és una espècie d'opòssum de Sud-amèrica. Viu al Brasil.

## Referències

* ↑ Gardner, Alfred. Wilson, D. E. (ed.); Reeder, D. M. (ed.). Mammal Species of the World. 3a edició. Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 15. ISBN 0-801-88221-4.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Edifico Celosía

L'Edifici Celosía, és un bloc de cases socials, situades en l'avinguda de Francisco Pi i Margall, 10, al barri de Sanchinarro de Madrid; dissenyat per l'arquitecta Blanca Lledó, es va construir entre els anys 2001-2008.

## Descripció

Es tracta d'una construcció en una àrea de 21550 metres quadrats, amb un pressupost de 12.6 milions d'euros, d'habitatges socials promoguts per l'Empresa Municipal d'Habitatge i Sòl (EMVS) de l'Ajuntament de Madrid.
Es conforma com una espècie de conglomerat de 30 volums construïts (que donen lloc a 146 apartaments) i 30 espais, concebuts com a espai d'ús veïnal, que es van intercalant-se uns amb uns altres, donant lloc a un bloc de illa tancada que al mateix temps dona una gran sensació d'espai i fluïdesa. A més es van crear 165 places de garatge. Aquesta combinació entre espai construïts i oberts és el que atorga a l'edifici el seu aspecte de gelosia, i d'aquí el seu nom.
Els volums construïts contenen habitatges que poden disposar des d'una habitació a tres, tots ells amb els espais comuns normals (cuina, lavabos, distribuïdor, passadissos i menjador). A més en existir els volums oberts tots els habitatges disposen d'almenys dues façanes, i fins i tot hi ha apartaments que compten amb tres façanes, la qual cosa incideix en la il·luminació i ventilació naturals dels apartaments.
Com en molts altres dels seus projectes residencials, l'edifici Celosía es caracteritza per presentar formes variades i innovadores, entre les quals els espais comuns de relació social són protagonistes i es converteixen en elements compositius de l'edifici. Però sense oblidar la sostenibilitat i l'eficiència energètica.
Per a la construcció es va triar el sistema motlle, ja que permet una construcció més ràpida i sostenible. Es creen unes “unitats base” i unes “unitats supletòries”, d'aquesta manera la grandària i disposició dels habitatges pot modificar-se sense que supose un cost afegit, ni un temps extra.

## Referències

* ↑ «Edificio Celosia (2004) Blanca Lleó & MVRDV». [Consulta: 19 octubre 2017].
* 1 2 3 4 «Edificio Celosia - MVRDV con Blanca Lleó - España» (en anglès). [Consulta: 19 octubre 2017].
* 1 2 3 «La arquitectura de Blanca Lleó.». , 10-04-2017 [Consulta: 19 octubre 2017].
* 1 2 3 Geocaching. «Geocaching - The Official Global GPS Cache Hunt Site». [Consulta: 19 octubre 2017].
* 1 2 3 4 5 «arquiTOUR - Edificio Celosia - MVRDV con Blanca Lleó» (en espanyol europeu). [Consulta: 19 octubre 2017].
* 1 2 3 «On Diseño - Proyectos: 146 viviendas sociales, locales comerciales y garajes». [Consulta: 19 octubre 2017].
* ↑ «Edificio Celosía - MVRDV» (en es-es). [Consulta: 19 octubre 2017].
* ↑ «Edificio Celosía» (en castellà). [Consulta: 19 octubre 2017].
# Immoble al carrer del Prat, 20

L'Immoble al carrer del Prat, 20 és una obra de Breda (Selva) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edificació de planta baixa, dos pisos i una remunta. Les obertures de la planta baixa estan modificades, i les dels pisos són amb llinda i disposades verticalment seguint un mateix eix. Hi ha tres obertures per planta: al primer pis les tres balconeres donen accés a un únic balcó corregut. Un dels balcons ha estat transformat en una finestra. Els emmarcaments i la línia d'imposta del segon pis estan lleugerament ressaltats, mentre que la imposta del primer pis és assenyalada per una motllura que continua amb la llosa de la balconada. A la façana del carrer del Prat una cornisa marca el final del segon pis i l'inici de la remunta. L'edifici inclou l'arcada que permet accedir al carrer del Convent.