OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estany de la Roberta

L'estany de la Roberta és una llacuna litoral que, junt amb les Maresmes de can Camins, formava part de la zona humida anteriorment anomenada "Basses del Golf-Maresmes de can Camins". Es troba al municipi del Prat de Llobregat i forma part de la conca del riu Llobregat. Es tracta d'una llacuna litoral que s'ha vist molt alterada morfològicament i hidrològicament per les obres d'ampliació de l'aeroport del Prat. Actualment rep les aigües de drenatge d'una part de l'àrea de pistes i el seu funcionament hidrològic es regula artificialment.
Després de les obres d'ampliació de l'aeroport, la fauna i la flora present a l'espai s'ha vist afectada molt negativament. Als marges de la llacuna creixen actualment canyissars i prats humits, força degradats. L'espai s'utilitza per al lleure i l'educació ambiental, a l'extrem proper a la platja del Prat, on hi ha una torre-observatori. Els principals impactes que afecten negativament aquesta zona humida són l'eutrofització i contaminació de les aigües, l'alteració del règim hidrològic i els problemes derivats del creixement i proximitat de l'aeroport. Espeíficament, la disminució de superfície de l'espai natural, efecte barrera, soroll, etc.

## Referències

* 1 2 «Estany de la Roberta». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 25 febrer 2014].
# Estany de la Vallmitjana

L'estany de la Vallmitjana és originat per una resclosa que represa les aigües del torrent de la Vallmitjana, al municipi de Taradell.
Es troba a tocar del càmping La Vall. Està situat a la finca Mas Vallmitjana, que està protegida com a refugi de fauna salvatge (fou declarada Refugi de fauna salvatge per l'Ordre de 25 de maig de 1998, amb una superfície de 119 hectàrees, amb la finalitat de protegir-ne les comunitats animals -DOGC 2657, de 10/6/98-).
La vegetació forestal de ribera es restringeix al perímetre de l'estany. Està constituïda per una verneda on apareixen alguns arbres i arbustos de jardineria. L'estany està envoltat per conreus excepte al sector nord-est, on se situa el càmping. L'interès per a la fauna es veu molt condicionat per la presència de peixos introduïts -amb poblacions abundants degut a l'alimentació artificial afavorida pels campistes-. Aquests peixos afecten molt negativament les poblacions d'amfibis o la fauna íctica que podria arribar a desenvolupar-se a l'estany. Destaca la presència d'aus, com els ànecs collverds (Anas platyrhynchos), xarxets (Anas crecca), cabussets (Tachybaptyus ruficollis), polles d'aigua (Gallinula chloropus) o els bernats pescaires (Ardea cinerea), entre d'altres. S'hi ha citat també tortuga d'aigua (Emys orbicularis), tot i que caldria confirmar la seva presència actual.
L'estany es troba del tot aïllat de les instal·lacions del càmping per una tanca que impedeix acostar-se a les vores de l'aigua i que és impermeable per a gran part de la fauna, per la qual cosa caldria condicionar-la de forma adient. Existeix una captació d'aigua que podria ser responsable de la pràctica inexistència, actualment, de cinyell helofític, per les variacions de nivell que podria estar provocant. Caldria controlar la població de peixos, retirant totes les espècies introduïdes. També caldria confirmar la citació de tortuga d'aigua i la possible viabilitat d'aquesta espècie, per plantejar-se algun tipus de gestió per recuperar-ne les poblacions.

## Referències

* 1 2 3 4 «Estany de la Vallmitjana». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 18 agost 2014].
# Estany de les Moles

L'estany de les Moles és un petit estanyol d'inundació temporal que ocupa menys d'1 hectàrea, situat al municipi de Cantallops, entre els masos de Bell-lloc i del Faig, prop de la Bassa del Mas Faig.
L'estany de les Moles, igual que la propera bassa del Mas Faig, acull comunitats vegetals i espècies molt rares a Catalunya.Pel que fa a la vegetació, destaca la presència de jonqueres terofítiques d'isòets. Apareixen també jonqueres acidòfiles montanes (Juncion acutiflori).
Pel que fa als hàbitats d'interès comunitari, la bassa es pot identificar amb l'hàbitat d'interès comunitari prioritari 3170* Basses i tolls temporers mediterranis.
L'estany de les Moles es veu afectat per un ús ramader força intensiu. Els ramats trepitgen a vegades la mateixa cubeta, eutrofitzant les aigües, erosionant el sòl i degradant les comunitats vegetals, afavorint la seva substitució per gespes calcigades de menor especificitat ecològica.
Caldria evitar aquest ús dins de la zona humida i instal·lar, si és necessari, algun tipus de tanca protectora, permeable per a la fauna salvatge. L'accés està tallat per una tanca de fil espinós a la pista.
L'estany de les Moles està inclòs dins l'espai de la Xarxa Natura 2000 ES5120009 "Basses de l'Albera".

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Estany de les Moles». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 4 juny 2014].
# Estany del Pessó d'Avall

L'Estany del Pessó d'Avall o Estany del Pessó de Baix és un llac que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins de la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El llac, d'origen glacial, està situat a 2.432 metres d'altitud a la Coma del Pessó. És un dels dos Estanys del Pessó; rep les aigües de l'Estany del Pessó d'Amont (E) i drena cap al Barranc del Pessó (SE), a la riba dreta del Riu de Sant Martí.
El nom "pessó significa 'munt cònic d'herba dallada', i s'aplica a cims de forma cònica".

## Referències

* ↑ Altituds, mides i càlcul de superfícies basats en dades del mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 25 octubre 2009].

## Bibliografia

* Mapa Vall de Boí 1:25.000. Editorial Alpina.
* Mapa Carros de Foc 1:25.000. Editorial Alpina.
* Mapa Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici 1:25.000. Institut Cartogràfic de Catalunya. Segona edició: abril 1998.
* Els tresors d'Aigüestortes i Sant Maurici. Pep Coll, Mercè Aniz i Víctor Luengo. Pagès Editors. lleida 2002.
# Estanyet de Comaloforno

L'Estanyet de la Comaloforno és un llac que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.

## Descripció

El llac, d'origen glacial, està situat a 2.633 metres d'altitud, a peus del Portell de Comaloforno. Envoltat per les verticals parets de les puntes de Lequeutre i de Passet, i els pics de Comaloforno i de Comalestorres, l'estanyet es troba al mig d'un minuscul circ que el rodeja uns 270° i que s'obre pel seu sector sud-oriental cap al Barranc de Comalestorres.

## Rutes

El punt de sortida és Toirigo, just passat el pont de l'entrada al parc per Cavallers. La ruta s'enfila cap a l'oest buscant el Barranc de Llubriqueto, just damunt el salt de la Sallent, i on el camí gira al nord-oest per arribar al Pla de la Cabana. En aquest punt s'obren dues alternatives:
- Enfilar-se primer cap al nord, per virar després cap a ponent per anar a trobar l'Estany Gémena de Baix. Abans d'arribar-hi es va a buscar la carena que es troba a llevant i s'eleva direcció nord, on hi ha la Punta de Lequeutre i la Punta de Passet. Des de la serra es pot baixar a l'Estany de la Llosa, que és a llevant.
- Agafar el camí que, direcció est, voreja el Bony de la Carma pel sud; que gira després cap al nord, per vorejar l'extrem septentrional de la Coma de l'Estapiella; i continua finalment, rumb nord-nord-est, fins a trobar l'Estany de la Llosa.
Des de l'Estany de la Llosa es continua l'ascens cap al nord fins a arribar al nostre destí.

## Referències

* ↑ Altituds, mides i càlcul de superfícies basats en dades del mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Estanyol Occidental de Canalbona

L'Estanyol Occidental de Canalbona és un estany del terme municipal d'Alins, a la comarca del Pallars Sobirà. És un petit estany, a 2.880 m d'altitud, format per un circ glacial. És sota el Collet Fals i el Port Franc, entre el pic de Canalbona i el Rodó de Canalbona, al massís del Montcalm. Hidrològicament drena cap al vessant sud dels Pirineus per l'Estany d'Estats, que vessa pel barranc de Sotllo i forma part de la conca de la Noguera de Vallferrera.

## Referències

* ↑ Altituds, mides i càlcul de superfícies basats en dades del mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Estat Lliure de Mecklenburg-Strelitz

L'Estat Lliure de Mecklenburg-Strelitz (en alemany: Freistaat Mecklenburg-Strelitz) va ser un Estat federat durant la República de Weimar (1918-1933). Es va crear el 1918 després de l'abdicació del Gran Duc de Mecklenburg-Strelitz Adolf Frederic VI a conseqüència de la revolució alemanya. Al 1933, després de l'inici del govern Nazi, va ser unit amb l'estat veí més gran de Mecklenburg-Schwerin per formar l'estat unit de Mecklenburg.

## Governants
### Presidents del Consell de Ministres

* 1918-1919 Peter Franz Stubmann (DDP)
* 1919-1919 Hans Krüger (SPD)

### Ministres-President

* 1919-1923 Kurt von Reibnitz (SPD)
* 1923-1928 Karl Schwabe (DNVP)
* 1928-1931 Kurt von Reibnitz (SPD)
* 1931-1933 Heinrich von Michael (DNVP)
* 1933-1933 Fritz Stichtenoth (NSDAP)

### Governadors del Reich (Reichsstatthalter)

* 1933-1933 Friedrich Hildebrandt

## Bibliografia

* Georg Krüger [Hrsg.]: Kunst- und Geschichtsdenkmäler des Freistaates Mecklenburg-Strelitz. 2 Bde. in 4 Teilen. Neubrandenburg 1921–1934.
* Mecklenburg-Strelitzer Geschichtsblätter / hrsg. von Hans Witte. 11 Jge. (1925–1935).
* Carl August Endler: Geschichte des Landes Mecklenburg-Strelitz (1701–1933). Hamburg 1935.

## Enllaços externs

* Lliure de Mecklenburg-Schwerin (en alemany)
* Estats d'Alemanya des del 1918
# Estat Lliure de Schaumburg-Lippe

L'Estat Lliure de Schaumburg-Lippe (alemany: Freistaat Schaumburg-Lippe ) va ser creat arran de l'abdicació del Príncep Adolf II de Schaumburg-Lippe el 15 de novembre de 1918. Durant la República de Weimar fou un estat integrant de la federació dirigit per un Ministre President. Durant el règim nazi se suprimí el govern democràtic. En acabar la Segona Guerra Mundial el govern d'ocupació militar britànic va decretar l'1 de novembre de 1946 la unió de Schaumburg-Lippe, la Província prussiana de Hannover, l'Estat Lliure de Brunsvic, i l'Estat Lliure d'Oldenburg per formar el Land de la Baixa Saxònia.

## Governants
### Ministre d'Estat

* Friedrich Freiherr von Feilitzsch (15 novembre 1918 – 3 desembre 1918)

### President del Consell Estatal

* Heinrich Lorenz (SPD, 4 desembre 1918 – 14 Març 1919)

### Consellers d'Estat

* Otto Bönners (14 Març 1919 – 22 maig 1922)
* Konrad Wippermann (22 maig 1922 – 28 maig 1925)
* Erich Steinbrecher (SPD, 28 maig 1925 – 7 octubre 1927)
* Heinrich Lorenz (SPD, 7 octubre 1927 – 7 March 1933)
* Hans-Joachim Riecke (NSDAP, 1 Abril – 23 maig 1933)

### Presidents estatals

* Alfred Meyer (NSDAP, Reichsstatthalter; 16 maig 1933 – 4 Abril 1945)
* Karl Dreier (NSDAP, 25 maig 1933 – Març 1945)

### Ministre

* Heinrich Hermann Drake (SPD, 1945 – 30 April 1946)

## Vegis també

* Estats de la República de Weimar

## Enllaços externs

* Estat de :Lippe
* Estats d'Alemanya des del 1918
# Estat Lliure de Schwarzburg-Rudolstadt

L'Estat Lliure de Schwarzburg-Rudolstadt (Freistaat Schwarzburg-Rudolstadt) fou un dels estats territorials que van constituir l'anomenada República de Weimar. Va sorgir de l'antic Principat de Schwarzburg-Rudolstadt al final de la Primera Guerra Mundial. Va existir de novembre 1918 fins a la seva unió a l'Estat de Turíngia l'1 de maig de 1920.

## Història

El 23 de novembre de 1918, el príncep Gunter Víctor va renunciar al principat de Schwarzburg-Rudolstadt, després que dos dies abans d'hagués signat una llei amb les esmenes constitucionals necessàries. Això va convertir el Principat en un estat lliure.
L'última parlament estatal de 1912, en la qual l'SPD tenia majoria, va confirmar als seus llocs els tres caps de departament i funcionaris de l'antic govern estatal, el ministre d'Estat Franz Freiherr von der Recke, el regidor privat Richard Werner i el Conseller d'Estat Friedrich Wissmann; i van ser elegits Emil Hartmann (SPD), Ernst Otto (SPD), Albert Scholl (SPD) i Oskar Hertel (DDP) com altres membres del Ministeri general, amb Emil Hartmann com a president. El 8 de desembre, la Dieta va adoptar una nova llei electoral i es va determinar que les eleccions estatals serien el 16 de març de 1919.
En les eleccions estatals, el SPD va guanyar la majoria absoluta de nou. El 23 de maig, els membres del govern van ser confirmats en el càrrec, però el Baró von der Recke que no va continuar.
El mateix dia, el Landtag de Schwarzburg-Rudolstadt va ser el primer parlament de Turíngia per aprovar la fusió amb els altres estats de Turíngia.
Amb una llei aprovada el 22 de novembre de 1918 pel príncep Gunter Víctor i confirmada per la Dieta, es va arribar a un acord sobre les seves propietat i el seu patrimoni. Els terrenys privats d'unes 22.600 hectàrees, la col·lecció de monedes i la col·lecció d'armes de l'arsenal del palau de Schwarzburg van passar a ser propietat de l'estat. L'ex-sobirà va rebre una pensió anual de 150.000 marcs i drets d'ús al Palau de Schwarzburg, del vedat de caça de Rathsfeld i algunes habitacions del Heidecksburg. A més tindria drets de caça a la Selva Negra i drets de pesca en el Schwarza.
Amb la fundació de l'Estat de Turíngia l'1 de maig de 1920, l'Estat lliure de Schwarzburg-Rudolstadt va renunciar oficialment a la seva condició d'estat federal sobirà. La "llei sobre l'administració dels antics països de Turíngia en el període de transició" del 9 de desembre de 1920 va convertir finalment l'Estat Lliure en una associació comunal de més alt nivell amb representació territorial i govern territorial, que va ser derogada definitivament l'1 d'abril de 1923.

## Bibliografia

* Frank Esche: Landtag des Freistaats Schwarzburg-Rudolstadt und Gebietsvertretung Rudolstadt. In: Harald Mittelsdorf (Red.): Die vergessenen Parlamente. Landtage und Gebietsvertretungen in den Thüringer Staaten und Gebieten 1919 bis 1923. Herausgegeben vom Thüringer Landtag. Hain, Rudolstadt u. a. 2002, ISBN 3-89807-038-7 (Schriften zur Geschichte des Parlamentarismus in Thüringen 19).
# Estat Lliure de Waldeck-Pyrmont

L'Estat Lliure de Waldeck-Pyrmont, més tard l'Estat Lliure de Waldeck, va ser un estat constituent de la República de Weimar. Va ser creat després de la revolució alemanya que va forçar el príncep Frederic de Waldeck i Pyrmont juntament amb els altres monarques alemanys a abdicar.
El 30 de novembre de 1921, seguint un plebiscit local, la ciutat i districte de Pyrmont van ser separats i incorporats a la província prussiana de Hannover. La resta de l'estat va ser incorporat a l'Estat Lliure de Prússia el 1929, seguint un altre plebiscit, i es va convertir en part de la província de Hessen-Nassau. Aquest territori és avui part del districte de Waldeck-Frankenberg a Hessen.

## Presidents d'Estat (1918-1929)

* 1918-1920 Karl von Redern
* 1920-1929 Wilhelm Schmieding DVP
* 1929-1929 Herbert Herberg

## Enllaços externs

* Estat Lliure de Waldeck (alemany)
* Estats d'Alemanya des de 1918
# Estat Sud-peruà

L'Estat Sud-peruà o República Sud-peruana va ser un estat sobirà d'Amèrica del Sud que va existir entre 1836 i 1839 i que formava part de la Confederació de Perú i Bolívia al costat de l'Estat Nord-peruà i de Bolívia.
L'Estat Sud-peruà va ser una república lliure i independent, presidencialista, de representació popular i democràtica representativa, integrant de la Confederació de Perú i Bolívia. Segons la Constitució de l'Estat Sud-peruà (1836), dictada per l'Assemblea Nacional del Sud del Perú en representació dels departaments d'Arequipa, Ayacucho, Cusco i Puno, a Sicuani, aquesta dividia l'estat en dos poders: Executiu i Legislatiu, tant dins de l'Estat Sud-peruà, com també a nivell de la confederació.

## Estructura de la República

Hi va haver, des de 1837 fins a la dissolució, un president provisional i un Congrés, tots dos amb poders limitats i sota el control del mariscal Andrés de Santa Cruz, qui era conegut com el Protector Suprem.
* Primer President: General Ramón Herrera Rodado (n. 1799 - m. 1882) (17 de setembre de 1837 - 12 d'octubre de 1838.)
* Segon President: Juan Pío de Tristán y Moscoso (n. 1773 - m. 1859) (12 d'octubre de 1838 - 23 de febrer de 1839.)

## Divisió administrativa

| # | Departament | Població Departament | Capital | Població Capital |
| 1 | Arequipa | 136.075 | Arequipa | 24.000–30.000 |
| 2 | Ayacucho | 111.559 | Huamanga | 16.000–26.000 |
| 3 | Cusco | 216.332 | Cusco | 32.000−45.000 |
| 4 | Regió de Puno | 30.917 | San Carlos de Puno | 15.000–18.000 |

## Referències

* 1 2 Vgl. Handels-Almanach oder Übersicht des in den verschiedenen Ländern der Erde wissenswürdige für den Handel, Weimar 1838, S. 834.
* 1 2 3 4 5 Vgl. Samuel Augustus Mitchell: Mitchell's geographical reader: a system of modern geography, Filadèlfia, S. 229.
* 1 2 3 4 Vgl. Ludwig Gottfried Blanc: Handbuch des Wissenswürdigsten aus der Natur und Geschichte der Erde und ihrer Bewohner, Braunschweig 1858, S. 569.
# Estat de Nasarawa

L'Estat de Nasawara és un dels trenta-sis estats que formen la República Federal de Nigèria. La capital és Lafia.
Va ser creat el 1996, durant la dictadura militar de Sani Abacha, mitjançant segregació de l'estat de Plateau.

## Superfície i límits

L'estat posseeix una extensió de 27 717 quilòmetres quadrats i limita al nord amb els estats de Plateau i Kaduna, a l'est amb l'estat de Taraba i el de Plateau, al sud amb els estats de Benue i Kogi i a l'oest amb el districte federal d'Abuja.

## Administració

Aquest estat se subdivideix internament en un total de tretze Àrees de Govern Local:
| Akwanga Awe Domatge Karu Keana Keffi Kokona | Lafia Nasarawa Nasarawa-Egon Obi Toto Wamba |

## Població

La població s'eleva a la xifra d'1.869.377 habitants (cens del 2006) amb una previsió per al 2011 de 2.171.900 habitants. La densitat poblacional és de 77,9 habitants per quilòmetre quadrat.
Les principals ciutat són Lafia (la capital), Akwanga, Doma, Karu, Keffi, Nasarawa, Nasarawa-Egon i Wamba
Els principals grups ètnics de l'estat són: Aguta, Alago, Basa, Ebira, Eggon, Gbagyi, Gwandara, Kanuri i Tivs.
A l'estat es parlen 29 llengües, incloent algunes minoritàries. Les llengues principals són: Agatu, Basa, Eggon, Gbagyi, Gade, Goemai, Gwandara, Ham, Kofyar i Lijili. La llengua Basa-Gumna es va extingir.

## Referències

* ↑ "The Birth of Plateau State" Web de Plateau State (en inglés)
* Estat de Nasarawa
# Estat de Salzburg

L'estat de Salzburg és un dels nou estats federats (Bundesländer) d'Àustria. La seva capital és Salzburg. Difereix de la resta dels länder a causa de la seva història com a principat independent dins del Sacre Imperi Romanogermànic fins al 1806. El seu riu principal és el Salzach, que desemboca al riu Inn. L'estat limita amb Alta Àustria, Estíria, Caríntia, Tirol, Baviera (Alemanya) i Tirol del Sud (Itàlia).
Té una extensió de 7.152 m².

## Districtes

* Salzburg-Stadt (Salzburg)
* Salzburg-Umgebung (Flachgau, també Salzburg Land)
* Hallein (Tennengau)
* St. Johann im Pongau (Pongau)
* Zell am See (Pinzgau)
* Tamsweg (Lungau)

## Ciutats oficials

* Salzburg (150.269)
* Hallein (18.399)
* Saalfelden (15.093)
* Sankt Johann im Pongau (10.259)
* Bischofshofen (10.087)
* Zell am See (9.638)
* Seekirchen am Wallersee (9.443)
* Oberndorf bei Salzburg (5.431)
* Neumarkt am Wallersee (5.420)

## Referències

* ↑ «Salzburg | state, Austria | Britannica» (en anglès). [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ «Salzburg State» (en anglès americà). [Consulta: 2 gener 2022].
* 1 2 «Salzburg». Gran Enciclopèdia Catalana. enciclopedia.cat. [Consulta: 2 gener 2022].
# Estat de l'Amazones (Veneçuela)

L'Amazones (en espanyol Estado Amazonas) és un dels 23 estats en què és dividida Veneçuela. La capital de l'estat és Puerto Ayacucho.

## Història

El territori de l'estat de l'Amazones pertanyia a la província de Guayana des de temps de la colònia. En 1864 es crea el territori federal de l'Amazones, amb capital a San Fernando de Atabapo. Després, sota el mandat del president Antonio Guzmán Blanco en 1881, es decideix dividir l'àrea en dos territoris: el territori de l'Amazones i el territori de l'Alt Orinoco. 12 anys després es decideix reunificar els territoris amb el nom d'Amazones i amb capital a San Fernando de Atabapo. El 1928 el llavors president Juan Vicente Gómez decideix traslladar la capital estatal a Puerto Ayacucho per a facilitar les connexions amb Caracas.
Va seguir com a «territori federal de l'Amazones» perquè no complia amb la població mínima per a canviar la seua categoria a Estat de la Federació segons la Constitució Nacional. El 1992 es va canviar el seu rang al d'«Estat», amb la mateixa capital i igual ubicació.

## Municipis i seus municipals

* Alto Orinoco (La Esmeralda)
* Atabapo (San Fernando de Atabapo)
* Atures (Puerto Ayacucho)
* Autana (Isla Ratón)
* Manapiare (San Juan de Manapiare)
* Maroa (Maroa)
* Río Negro (San Carlos de Río Negro)

## Enllaços externs

* Estat de l'Amazones - Lloc web oficial