OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hamburger Verkehrsverbund

L'Hamburger Verkehrsverbund o HVV és una federació de 32 societats públiques i privades de transport públic de l'àrea metropolitana d'Hamburg que va crear-se el 1965 de tal manera de poder ofrir als vianants una tarifa única i horaris integrats. És la primera associació de tal mena al nivell mundial.
Dins de les zones tarifàries, els vianants poden utilitzar qualsevol mitjà de transport (metro, bus, barca, tren…) de qualsevol companyia per a desplaçar-se d'un punt a l'altre. També, el lloc web dona la possibilitat de calcular el trajecte més ràpid en utilitzar qualsevol servei dels membres.
Dels quatre membres fundadors el 1965 comptava el 2009 amb 32 membres. Els més llargs són la Hamburger Hochbahn (metropolitana i busos), la Deutsche Bahn, la Hamburger S-Bahn (rodalia), l'Hadag (bacs) i l'AKN (rodalies). El 2011, l'HVV transporta en mitjana un 2,2 milions de persones cada dia feiner a un territori de 8 616 km². El 2009 va transportar 656,1 milions de persones, una expansió de 62 per cent en comparar amb 1967, el primer any de la unificació de les tarifes. La xarxa mesura 12 485 km dels quals 1 030 de metropolitana i de rodalia.
El 1984, les línies navals amb els famosos Alsterdampfer a l'Alster i uns dels seus afluents van ser externalitzades de l'oferta i transformades en serveis turístics i de lleure. Tot i això, els bacs a l'Elba de l'Hadag i el tram aeri sud-oest de la metropolitana U3 donen als turistes una oportunitat de visitar per un bon preu una llarga part de la ciutat des d'una perspectiva interessant.
* Un bac de l'Hadag a l'Elba d'hivern
* Parada de l'U-Bahn a l'estació central d'Hamburg
* Autòmat de billets a Othmarschen
* S-Bahn tren de rodalies tip DBAG 474
* Bus de l'Hamburger Hochbahn

## Referències

* ↑ HVV, Historie: Einige Haltestellen aus 40 Jahren HVV Arxivat 2008-12-17 a Wayback Machine., Web offcial de l'HVV, Hamburg, 2011, (traducció: Història: unes parades de quaranta anys de l'HVV)
* ↑ hv «Endlich unter einem Dach». Hamburger Abendblatt, 29-09-1965, pàg. 2. (traducció: Al capdavall sota un mateix teulat)
* ↑ HVV, HVV in Zahlen Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine., Web offcial de l'HVV, Hamburg, 2011, (traducció: L'HVV en xifres)
# Benet Panyelles i Escardó

Benet Panyelles i Escardó (Vilafranca del Penedès, 1670 - Palma, 6 de novembre de 1745) fou un religiós català.
El 1689 professà en el monestir de benedictins de Sant Feliu de Guíxols. Cursà filosofia a Ribas de Sil (Lugo) i teologia a Salamanca. El 1705 fou nomenat abat d'aquell cenobi, dignitat que conservà durant dotze anys consecutius, fins al 1717 en que fou elegit general de l'orde. El 1727 exercia el càrrec d'abat del monestir de Montserrat de Madrid. El 1730 Felip V el nomenà bisbe de Mallorca,
| « | en recompensa, segons el seu biògraf, González Hurtebise, del seu talent i virtuts i en reconeixement de la lleialtat que havia demostrat per la causa borbònica durant les guerres amb l'arxiduc. | » |
La consagració de Panyelles i Escardó tingué lloc el 19 de setembre d'aquell mateix any en l'església de Montserrat de Madrid, i el 12 de novembre va fer la seva entrada a Palma.
Durant el seu episcopat, Panyelles i Escardó procurà l'engrandiment del seu estimat cenobi de Sant Feliu de Guíxols, al què, segons deia, considerava com l'origen de tota la seva prosperitat i fortuna. El 6 de setembre de 1741 col·locà la primera pedra per a la reedificació de l'església de Santa Magdalena de Palma.
El cos de Panyelles i Escardó va rebre sepultura en la catedral de la pròpia ciutat, dintre d'un sumptuós panteó que ell mateix havia fet construir.

## Referències

* ↑ «.xml Benet Panyelles i Escardó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 14 març 2019].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 41, pàg. 908. (ISBN 84-239-4541-3)
# Benjamin Godard

Benjamin Louis Paul Godard (París, 18 d'agost de 1849 - Canes, 10 de gener de 1895) va ser un compositor i violista francès.
Va ingressar al Conservatori de París, on estudià violí amb Richard Hammer i Henri Vieuxtemps i composició amb Henri Rober. Inicià la seva carrera artística com a violista en diversos grups de cambra.
A l'edat de setze anys, va compondre la primera Sonata per a violí i piano. Com a compositor aconseguí fama gràcies a la seva música de saló i al premi Chartier i el de la Ville de París el 1878 per la seva simfonia dramàtica per a solista, cor i orquestra, Le Tasse. El 31 de gener de 1884 va presentar a Anvers la seva primera òpera, Les Bijoux de Zalamea caiguda posteriorment en l'oblit.
A París durant un temps va donar classes, tenint entre altres alumnes al barceloní Francesc Camaló i Pich, fins que el 1887, va obtenir la plaça de professor del Conservatori de París, i allà tingué molts alumnes, entre ells Alberto Williams, Louis Hasselmans. Amb lletra del chansonier Marc Constantin el 1878 va posar música a l'òpera bufa Les bijoux de Jeannette. La seva obra mestra Jocelyn, segons un poema d'Alphonse de Lamartine, és avui recordada per la cèlebre Berceuse, que mostra el millor del talent líric del compositor. Una altra òpera Le Dante et Béatrice, va ser representada a l'Opéra-Comique de París el 13 de maig de 1890.
Va escriure dues òperes més: La Vivandière, l'orquestració de la qual va ser finalitzada per Paul Vidal i representada per primera vegada a París l'1 d'abril de 1895), i Les Guelphes, estrenada a títol pòstum a Rouen el 17 de gener de 1902.
Godard va compondre també tres simfonies programàtiques: Symphonie gothique (1883), Symphonie orientale (1884) i Symphonie légendaire (1886), un Concert romàntic per a violí i orquestra (1876), dos concerts per a piano, tres quartets de corda, quatre sonates per a violí i piano, una per a violoncel i piano i dos trios amb piano, a més d'una centena de melodies.
La producció de Godard és molt irregular, i les seves obres més substancials, com les sonates per a violí o els estudis per a piano, mostren influències de Mendelssohn i Schumann.

## Homenatges

* Un carrer de París porta el seu nom.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 10, pàg. 1042 (ISBN 84-239-4510-3)
* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 70, pàg. 284. (ISBN-84-239-4570-7)
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 14, pàg. 1469. (ISBN 84-239-4514-6)
# Aphanopus mikhailini

Aphanopus mikhailini és una espècie de peix pertanyent a la família dels triquiúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 90 cm de llargària màxima.
* És de color negre rogenc amb un matís iridescent. L'interior de la boca i de les cavitats branquials és negre.
* 42-45 espines i 61-66 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 51-57 radis tous a l'anal.
* 111-117 vèrtebres.
* Absència d'aletes pèlviques en els adults (tot i que presents en els joves sota la forma d'una única espina).

## Hàbitat

És un peix marí i bentopelàgic que viu entre 905 i 2.000 m de fondària (23°S-39°S, 54°W-84°E) al talús continental i les elevacions submarines.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic sud-oriental (Namíbia), l'Atlàntic sud-occidental (l'Argentina), l'Índic i el Pacífic occidental (el sud-est d'Austràlia i l'illa del Nord -Nova Zelanda-).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lowe, R. T., 1839. A supplement to a synopsis of the fishes of Madeira. Proceedings of the Zoological Society of London. 1839 (pt 7): 76-92.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Parin, N. V., 1983. Aphanopus mikhailini sp. n. and Aphanopus intermedius sp. n. (Trichiuridae, Perciformes) two new scabbardfishes from the temperate waters of the Southern Hemisphere and the tropical Atlantic. Voprosy Ikhtiol. v. 23 (núm. 3): 355-364.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Bianchi, G., K.E. Carpenter, J.-P. Roux, F.J. Molloy, D. Boyer i H.J. Boyer, 1999. Field guide to the living marine resources of Namibia. FAO species identification guide for fishery purposes. Roma, FAO. 265 p.
* ↑ Nakamura, I. i N.V. Parin, 1993. FAO Species Catalogue. Vol. 15. Snake mackerels and cutlassfishes of the world (families Gempylidae and Trichiuridae). An annotated and illustrated catalogue of the snake mackerels, snoeks, escolars, gemfishes, sackfishes, domine, oilfish,. cutlassfishes, scabbardfishes, hairtails, and frostfishes known to date. FAO Fish. Synop. 125(15):136 p.
* ↑ Parin, N.V., 1990. Trichiuridae. P. 974-977. A: J. C. Quéro, J. C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.). Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* ↑ Bianchi, G., K.E. Carpenter, J.-P. Roux, F.J. Molloy, D. Boyer i H.J. Boyer, 1993. FAO species identification field guide for fishery purposes. The living marine resources of Namibia. FAO, Roma, Itàlia. 250 p.
* ↑ Nakamura, I., T. Inada, M. Takeda i H. Hatanaka, 1986. Important fishes trawled off Patagonia. Japan Marine Fishery Resource Research Center, Tòquio (Japó). 369 p.
* ↑ Shcherbachev, Y.N., 1987. Preliminary list of thalassobathyal fishes of the tropical and subtropical waters of the Indian Ocean. J. Ichthyol. 27(2): 37-46.

## Bibliografia

* Parin, N.V., 1995. Three new species and new records of cutlass fishes of the genus Aphanopus (Trichiuridae). J. Ichthyol. 35(2):128-138.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Achondrostoma oligolepis

Achondrostoma oligolepis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Portugal. També es troben com a espècie introduïda als estanys de les Açores, sobretot a São Miguel i Pico.

## Referències

* ↑ Robalo, J. I., V. C. Almada, A. Levy & I. Doadrio 2006. Re-examination and phylogeny of the genus Chondrostoma based on mitochondrial and nuclear data and the definition of 5 new genera. Molecular Phylogenetics and Evolution v. 42: 362-372.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Muus, B.J. i P. Dahlström 1968 Süßwasserfische. BLV Verlagsgesellschaft, Múnic, Alemanya. 224 p.
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987. .
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robalo, J. I., I. Doadrio, V. C. Almada & M. Kottelat 2005. Chondrostoma oligolepis, new replacement name for Leuciscus macrolepidotus Steindachner, 1866 (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters. An international journal for field-orientated ichthyology. v. 16 (núm. 1): 47-48.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Incident OVNI de Vorónej

L'incident OVNI de Vorónej és un suposat episodi d'avistament d'un ovni i contacte amb els seus tripulants extraterrestes a la ciutat de Vorónej, al sud de la Rússia europea, el 27 de setembre del 1989.

## La narració de l'esdeveniment

El 27 de setembre del 1989, en plena perestroika, es va produir suposadament a la ciutat soviètica de Vorónej, al sud-est de Moscou, un encontre amb un ovni i els seus ocupants que, a causa de la quantitat de testimonis, de com era de grotesca la informació i de la rellevància de la principal agència implicada en la notícia (Tass), va tenir una repercussió mediàtica inusual.
El 2010 els suposats testimonis encara no s'havien desdit de les seves afirmacions. Segons diversos testimonis, sobretot nens, el dia 27 de setembre del 1989, un ovni va aterrar en un parc de Vorónej i en van sortir uns éssers humanoides que van ser descrits d'uns 3 metres d'alçada, amb tres ulls i caps petits. Un d'ells va disparar un noi amb una mena de pistola i el va paralitzar. Un altre el van invisibilitzar. Al cap d'uns minuts els éssers se'n van anar en la nau i els nois afectats es van recuperar. Van deixar unes estranyes empremtes sobre el terreny, que van ser analitzades per un grup de científics locals, els quals van afirmar que hi havia hagut un aterratge d'una nau extraterrestre. A més d'això, els dies anteriors al succés, la policia de la ciutat havia rebut avís sobre estranyes aparicions d'ovnis a la contrada.

## Referències

* ↑ EFE «URSS: Tres extraterrestres, llegados en un ovni, pasearon por el parque de la ciudad de Voronezh». ABC Sevilla, 10-10-1989 [Consulta: 15 juliol 2014].
* ↑ Sotillo, Alberto «Los extraterrestres hicieron desaparecer momentáneamente a uno de los testigos». ABC Madrid, 11-10-1989 [Consulta: 15 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Vídeo amb imatges sobre el cas (català)
* Emissió del Telediario de TVE 2 del 10 d'octubre del 1989, on s'informava del cas (castellà)
# Indusi

L'indusi és una prima membrana que protegeixen els esporangis de moltes falgueres. Poden agafar diversos colors: blanc, groc, marró. Poden ser lineals, en forma de ronyó (reniforme) o formades per la vora del limbe enrotllada sobre si mateixa.

## Vegeu també

* Sorus

## Referències

* ↑ «Indusi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Fontenoy

«Fontenoy» té aquests significats:

## Toponímia
### Bèlgica

* Fontenoy, antic municipi de Bèlgica, conegut per la batalla de Fontenoy de 1745

### França

* Fontenoy, municipi del departament de l'Aisne
* Fontenoy, municipi del departament del Yonne
* Fontenoy-en-Puisaye, municipi del departament del Yonne
* Fontenoy-la-Joûte, municipi del departament del Meurthe i Mosel·la
* Fontenoy-le-Château, municipi del departament dels Vosges
* Fontenoy-sur-Moselle, municipi del departament dels Meurthe i Mosel·la
* Comtat de Fontenoy, antic comtat del qual la capital era Fontenoy-le-Château

### Homònims

* Fontenois-lès-Montbozon, municipi del departament de l'Alt Saona
* Fontenois-la-Ville, municipi del departament de l'Alt Saona

## Història militar

* 841: Batalla de Fontenoy-en-Puisaye
* 1745: Batalla de Fontenoy
# Bernard Borderie

Bernard Borderie (París 10 de juny de 1924 - 28 de maig de 1978) fou un guionista i director de cinema francès, fill del també director Raymond Borderie, un dels productors de Les Enfants du Paradis (1945).
Va tenir èxit a la dècada de 1950 posant en escena Eddie Constantine com l'agent de la CIA, Lemmy Caution, i a Lino Ventura com a "Gorilla". Durant els anys seixanta va dirigir pel·lícules de capa i espasa, amb Gérard Barray en els papers d'Artagnan i Pardaillan, i amb Michèle Mercier interpretant les cinc pel·lícules de la sèrie Angélique que es convertirien en clàssics. La seva carrera va acabar als anys 70 quan es va dedicar a la televisió amb telenovel·les històriques com Salvator et Les Mohicans de Paris o Gaston Phébus.
Va morir de càncer als 53 anys. El seu pare li va sobreviure quatre anys.

## Filmografia
### Ajudant de direcció

* 1946: Les Malheurs de Sophie de Jacqueline Audry
* 1946: Le Visiteur de Jean Dréville
* 1947: Les amoureux sont seuls au monde d'Henri Decoin
* 1948: L'Armoire volante de Carlo Rim
* 1949: Au grand balcon d'Henri Decoin

### Director

* 1950: La Fabrication du savon, curtmetratge
* 1951: Bon voyage mademoiselle, curtmetratge
* 1951: Les loups chassent la nuit
* 1953: La Môme vert-de-gris
* 1954: Rendez-vous avec Paris, curtmetratge
* 1954: Les femmes s'en balancent
* 1955: Fortune carrée
* 1956: Tahiti ou la Joie de vivre
* 1957: Ces dames préfèrent le mambo
* 1958: Le Gorille vous salue bien
* 1959: Délit de fuite
* 1959: La Valse du Gorille
* 1960: Sergent X
* 1960: Comment qu'elle est ?
* 1960: Le Caïd
* 1961: Lemmy pour les dames
* 1961: Les Trois Mousquetaires
* 1962: Le Chevalier de Pardaillan
* 1963: Rocambole
* 1963: À toi de faire... mignonne
* 1963: Hardi ! Pardaillan
* 1964: Angélique, marquesa dels àngels
* 1965: Angélique et le Roy
* 1965: Meravellosa Angélique
* 1966: Brigade antigangs
* 1967: Indomable Angélique
* 1967: Sept Hommes et une garce
* 1968: Angélique i el sultà
* 1969: Catherine, il suffit d'un amour
* 1972: À la guerre comme à la guerre
* 1975: Jo Gaillard (sèrie)
* 1975: Salvator et les Mohicans de Paris (sèrie)
* 1976: Les Douze Légionnaires (sèrie)
* 1976: Ces beaux messieurs de Bois-Doré (minisèrie)
* 1978 : Gaston Phébus (minisèrie)

## Referències

* ↑ http://ftvdb.bfi.org.uk/sift/individual/1333 Arxivat 2012-10-18 a Wayback Machine.
* ↑ Marion Game. «25». A: C'est comment votre nom déjà ?. L'Archipel, 2013. ISBN 978-2-8098-1268-8. BNF 437302635.

## Enllaços externs

* Bernard Borderie al web Ciné-ressources (Cinemateca francesa)
# Aphyolebias manuensis

Aphyolebias manuensis és una espècie de peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Perú.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W. J. E. M.: Three new annual fishes of the genus Aphyolebias Costa, 1998 (Cyprinodontiformes: Rivulidae) from Bolivian and Peruvian Amazon. Comun. Mus. Ciênc. Technol. PUCRS, Sér. Zool. Porto Alegre v. 16 (núm. 2): 155-166. Any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Estiuet de Sant Martí

L'estiuet de Sant Martí o estiuet de Sant Miquel és un suposat episodi atmosfèric de caràcter anual descrit per la meteorologia popular i en el qual, a l'hemisferi nord, la temperatura s'eleva per sobre dels valors dels dies anteriors. Es produeix entre finals d'estiu i principis de tardor, segons la tradició al voltant de Sant Martí (11 de novembre) o de Sant Miquel (29 de setembre). Segons els països pot rebre denominacions diferents i és conegut com a Veranillo de San Martín o San Miguel en castellà, Indian Summer en anglès o Altweibersommer en alemany.
A l'hemisferi sud es produeix un fenomen similar pels voltants de Sant Joan (24 de juny).

## Vegeu també

* L'arc i l'estiuet de Sant Martí
* Sants de glaç

## Referències

* ↑ «L'Estiuet de Sant Martí comença a treure el cap». Diari de Girona, 12-11-2010. [Consulta: 9 febrer 2014].
* ↑ «Mite i realitat de ‘l'estiuet de Sant Martí’». Devocioteca. blogspot.com, 10-11-2008. Arxivat de l'original el 22 de febrer 2014. [Consulta: 9 febrer 2014].
* ↑ Salvà, Gabriel. «Estiuet de Sant Miquel». blogspot.com, 29-09-2011. [Consulta: 9 febrer 2014].
# Ielizaveta Brízhina

Ielizaveta Víktorivna Brízhina (ucraïnès: Єлизавета Вікторівна Бризгіна; nascut el 28 de novembre de 1989 a Luhansk) és una atleta d'esprint d'Ucraïna, que s'especialitza en els 100 metres.
Els seus millors temps personals són 11,44 segons en els 100 m (a l'aire lliure), aconseguit al juny de 2007 a Kíev; i 22,44 segons en els 200 metres, aconseguits al juliol de 2010 a Barcelona.

## Referències

* 1 2 Bryzhina Elizaveta Profile, International Association of Athletics Federations
* ↑ (ucraïnès) Єлизавета Бризгіна: Головне — не участь, а перемога, Ukrayina Moloda (July 23, 2010)
# Infern (butxaca)

L'infern és una butxaca interior de diverses peces de vestir, de dalt i per fora, masculines i sobretot gruixudes, com ara gecs, americanes, samarres o abrics. Normalment està situat a la banda esquerra, a l'alçada del pit. Sol utilitzar-se per dur-hi papers, diners o d'altres objectes importants i que no facin gaire embalum. En aquest sentit, pot estar proveït d'un botó o d'una cremallera.
És un terme malauradament en desús, ja que és molt característic del català, i difícilment trobarem el seu equivalent en altres llengües. Val a dir, però, que l'ús del mateix afegitó també declina. En qualsevol cas no deixa de ser suggestiu i àdhuc poètic que l'infern se situï tan arran de cor.
L'infern també és conegut com a sarró.

## Referències

* ↑ «Infern». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 21 agost 2016].
* ↑ «Infern». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Barcelonaː Institut d'Estudis Catalans [Consulta: 21 agost 2016].
# Benthodesmus suluensis

Benthodesmus suluensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels triquiúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 18 cm de llargària màxima.
* Cos platejat amb les mandíbules i l'opercle negrosos.
* L'interior de la boca i de les cavitats branquials és de color negre.
* 36-39 espines i 92-99 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 86-92 radis tous a l'anal.
* 133-137 vèrtebres.

## Hàbitat

És un peix marí i bentopelàgic que viu entre 200 i 500 m de fondària (15°N-3°N, 115°E-126°E).

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: el mar de Sulu entre les illes Filipines i Sabah (Malàisia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Goode, G. B. & T. H. Bean, 1882. Benthodesmus, a new genus of deep-sea fishes, allied to Lepidopus. Proceedings of the United States National Museum v. 4 (núm. 241): 379-383.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Parin, N. V., 1976. Two new species of Benthodesmus (Trichiuridae, Osteichthyes) from the western tropical Pacific Ocean. Trudy Instituta okeanologii im. P.P. Shirshova v. 104: 191-194.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nakamura, I. i N.V. Parin, 1993. FAO Species Catalogue. Vol. 15. Snake mackerels and cutlassfishes of the world (families Gempylidae and Trichiuridae). An annotated and illustrated catalogue of the snake mackerels, snoeks, escolars, gemfishes, sackfishes, domine, oilfish,. cutlassfishes, scabbardfishes, hairtails, and frostfishes known to date. FAO Fish. Synop. 125(15):136 p.
* ↑ Nakamura, I. i N.V. Parin, 1993.
* ↑ Nakamura, I., 1997. Trichiuridae. Cutlassfishes. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Western Central Pacific.
* ↑ Herre, A.W.C.T. i A.F. Umali, 1948. English and local common names of Philippine fishes. U. S. Dept. of Interior and Fish and Wildl. Serv. Circular Núm. 14, U. S. Gov't Printing Office, Washington. 128 p.
* ↑ Department of Fisheries Malaysia, 2009. Valid local name of Malaysian marine fishes. Department of Fisheries Malaysia. Ministry of Agriculture and Agro-based Industry. 180 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Aphyosemion chauchei

Aphyosemion chauchei és una espècie de peix d'aigua dolça de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes. Els adults poden assolir els 5 cm de longitud total. Es troba al centre de la República del Congo (Àfrica).

## Referències

* ↑ Huber, Jean Henri; Scheel, Jørgen Jacob «Revue systématique de la superespèce Aphyosemion elegans description de A. chauchei et A. schioetzi n. sp.». Revue Française d'Aquariologie, v. 8, núm. 2, 1981, pàg. 33-42.
* 1 2 «Aphyosemion chauchei» (en anglès). Fishbase.