OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Adaram

L'adaram és una antiga unitat monetària i de massa, equivalent a 36 grans i a 1,79 grams, que deriva de l'àrab الدرهم, ad-dírham, que a la vegada prové del grec δραχμή, spaxut (una massa entre 4 i 5 g).

## Referències

* ↑ Alcover, A.M.; Moll, F. de B.. Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1962 [Consulta: 28 desembre 2013]. Arxivat 26 August 2004$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
# Adelaida Football Club

L'Adelaida Football Club és un club professional de futbol australià australià de la ciutat d'Adelaida que disputa l'Australian Football League.

## Palmarès

* Australian Football League: 1997, 1998
* McClelland Trophy: 2005

## Entrenadors

* Graham Cornes, 1991-94
* Robert Shaw, 1995-96
* Malcolm Blight, 1997-99
* Gary Ayres, 2000-04
* Neil Craig, 2004-present

## Capitans

* Chris McDermott, 1991-94
* Tony McGuinness, 1995-96
* Mark Bickley, 1997-2000
* Mark Ricciuto, 2001-2007
* Simon Goodwin, 2008-present

## Enllaços externs

* Web oficial
* BigFooty's fòrum
# Adige

L'Adige és un riu del nord-est d'Itàlia. El seu nom antic fou Athesis; en alemany s'anomena Etsch. És un riu de règim alpí, que ha tallat valls profundes en el seu curs alt, la primera de les quals és el Vinschgau (o vall Venosta), i al seu pas pel Trentino és flanquejat per planes estretes on s'engorja sovint. Nombroses centrals hidroelèctriques aprofiten l'energia del riu i els seus afluents. Passat Verona, i fins a la seva desembocadura al Sud de Chioggia, drena una plana fèrtil d’economia agrícola.
Els principals afluents són:
* el Rom (Rambach, Ram), prop de Glurns (Glorenza),
* el Passer (Passirio), prop de Meran (Merano),
* l'Eisack (Isarco), prop de Bozen (Bolzano),
* el Noce, prop de Zambana,
* l'Avisio, prop de Lavis,
* el Fersina, prop de Trento,
* el Leno, prop de Rovereto.

## Referències

* 1 2 3 4 «Adige». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Administració local

L'administració local és un tipus d'administració territorial, és a dir, que té com a element fonamental un territori determinat, en el qual desplega les seves competències, caracteritzada per la seva menor grandària i, alhora, per la seva major proximitat a la ciutadania.
Són típicament òrgans d'administració local —«administració municipal» o «administració comunal»— els ajuntaments o municipalitats, perquè despleguen les seves competències sobre un territori denominat municipi o comuna.

## Regulació per països
### Espanya

A Espanya la seva regulació principal es troba en la Constitució Espanyola, en el seu Títol VIII, que parla de l'Organització de l'Estat.
Per l'element territorial, es caracteritza per ser generalment de menor grandària que l'Administració estatal i autonòmica, comprenent diverses unitats. De major a menor grandària tenim:
* Diputacions, ja siguin provincials o forals, amb les províncies o territoris històrics com a bases territorials.
* Cabildos insulars (Canàries) o Consells insulars (Balears), amb l'illa com a base territorial.
* Comarca i mancomunitat, reconegudes només en algunes Comunitats Autònomes com a subjectes de dret públic.
* Ajuntaments, amb el municipi com a base territorial.
* Pedanies, anteiglesias, de grandària inferior al municipi.
* Sexma.

## Vegeu també

* Administració provincial
* Administració regional
* Ajuntament
* Municipalitat
# Adrenarquia

L'adrenarquia és l'augment de producció d'hormones sexuals, sobretot d'andrògens i estrògens, per les glàndules suprarenals que ocorre al voltant dels 8 anys i forma part del procés normal del desenvolupament humà. Aquesta secreció hormonal augmenta progressivament amb el pas del temps i causa uns dos anys més tard l'aparició de l'olor axil·lar, el pèl a les cames, braços i genitals (pubarquia) i principalment l'augment d'activitat de les glàndules sebàcies de la cara que pot originar acne.
L'adrenarquia és un fenomen anterior a la gonadarquia que consisteix en l'augment de la producció d'hormones sexuals dels testicles als nens i de l'ovari en les nenes que ocorre de manera natural posteriorment.

## Referències

* ↑ José Uberos Fernandez: Adrenarquia prematura. Societat espanyola de pediatria extrahospitalària i atenció primària. Arxivat 2010-05-15 a Wayback Machine. Publicat el 24/9/2008, consultat el 9/4/2010
* ↑ Andreina Cattani O.: Pubertad normal. Arxivat 2015-02-13 a Wayback Machine. Consultat el 17-1-2011
* ↑ B. García Cuartero: Pubarquia, adrenarquia, hirsutismo. Revista Pediatria d'Atenció Primària, 2009

## Enllaços externs

* Adrenarche a U.S. National Library of Medicine (anglès)
# Adroguer

L'adroguer era el propietari, el botiguer o el despatxant d'una adrogueria. Aquest establiment era especialitzat a vendre al detall els productes típics d'ultramar i les colònies com ara les espècies (pebre, canyella, safrà, etc.), el sucre o el cacau. Tots aquests tenien en comú que eren fàcils de transportar per la seva mida petita i manejable i que eren molt cobejats per la societat europea, la qual en pagava uns preus que en feien molt rendible el transport intercontinental.
La referència més antiga del terme en català és del segle xiv com a «mercaders de drogues», i no seria fins al xvi que es normalitzaria el terme «adroguer», mentre que en llatí és habitual el terme aromatarii.
Durant l'edat mitjana i, en alguns llocs de Catalunya, durant l'edat moderna, aquest ofici sovint conformava el col·legi amb els candelers. A Mallorca, les funcions dels adroguers requeien sota el col·legi dels sucrers i candelers. Al segle xvi ambdós oficis començaren a ser classificats a l'estament dels artistes en comptes del dels menestrals. A Barcelona se separaren ja durant la baixa edat mitjana; el 1562 els adroguers aconseguiren unes ordinacions per ells; i al segle xvii es constituïren en un col·legi propi.

## Referències

* 1 2 Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 10
* ↑ Quetglas Gayà, B. Los gremios de Mallorca. Imprenta Politécnica, 1980, p. 99-102.
* ↑ Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 66; entrada: "artista"
# Adventtoppen

L'Adventtoppen és una muntanya situada a la part est de l'Adventfjorden, a la part nord de Nordenskiöld Land, a l'illa de Spitsbergen, Svalbard, Noruega. La seva alçada és de 786 msnm. El1901, Bergen-Spitsbergen Kullgrube-kompani va començar a fer extraccions de carbó a la muntanya. Durant la seva primera temporada d'estiu van extreure’n 5 tones. Els miners vivien a bord d'un vaixell. L'any 1903 ja produïren 40 tones. Es va fer la primera ascensió a aquesta muntanya l'any 1916 per A. Hoel. Hi va tornar a pujar W. Solheim i M. Abrahamsen el 23 de juliol de 1922 per a fer un treball topogràfic de fotogrametria i de triangulació.

## Referències

* 1 2 «Adventtoppen». Norwegian Polar Institute. Arxivat de l'original el 7 April 2012.
* ↑ Holm, Kari. Longyearbyen – Svalbard: historisk veiviser (en noruec), 1999, p. 46. ISBN 82-992142-4-6.
# Aeroport Internacional Cesária Évora

L'Aeroport Internacional Cesária Évora (codi IATA: VXE, codi OACI: GVSV) és el quart aeroport amb més moviments de Cap Verd i està situat a l'illa de São Vicente, situat a 5 km del centre de Mindelo i dona servei a tota l'illa i a la de Sant Antão. Es troba a la zona de vall de l'illa i al nord de la població de São Pedro. El prefix del codi IATA representa el segon nom de la següent manera: São V(X)icente, la X és utilitzada per a lletres que estan fora d'ús i que posseeixen altres aeroports del món. Les dues últimes lletres del codi ICAO són São Vicente. L'aeroport va ser inaugurat en 1960.

## Construcció

Els treballs van començar en 2005 per convertir a São Pedro en aeroport internacional. Hi ha un pla intermedi, amb la construcció d'una nova terminal d'11.000 m²; aquesta terminal tindria capacitat per atendre a cinc-cents passatgers cada hora. La pista, de 1.975 metres de llarg i 45 metres d'ample, és il·luminada.
L'aeroport fou reanomenat amb el nom de la famosa cantant capverdiana Cesária Évora el 8 de març de 2012.

## Aerolínies i destinacions

| Ciutats | Nom de l'Aeroport | Aerolínies |
| Àfrica |||
| Cap Verd |||
| Praia | Aeroport Internacional Nelson Mandela | TACV |
| Illa de Sal | Aeroport Internacional Amílcar Cabral | Cabo Verde Express TACV Transavia |
| Illa de São Nicolau | Aeròdrom de Preguiça | TACV |
| Europa |||
| França |||
| París | Aeroport de París-Charles de Gaulle | TACV |
| Països Baixos |||
| Amsterdam | Aeroport d'Amsterdam-Schiphol | TACV Transavia |
| Portugal |||
| Lisboa | Aeroport de Lisboa | TACV TAP Portugal |

## Referències

* ↑ Aeroporto Cesária Évora inaugurado esta quinta-feira Arxivat 2016-08-08 a Wayback Machine., A Semana, 8 de març de 2012
* ↑ http://asemana.publ.cv/spip.php?article96330&ak=1 Arxivat 2016-08-08 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Aeroport Internacional Cesária Évora Arxivat 2016-03-14 a Wayback Machine.
* Web de TACV Arxivat 2008-06-12 a Wayback Machine.
* Informació de l'aeroport del World Aero Data
# Aeroport Internacional de Bahrain

L'Aeroport Internacional de Bahrain (àrab: مطار البحرين الدولي, Maṭār al-Baḥrayn ad-Duwalī; codi IATA: BAH, codi ICAO: OBBI) és una instal·lació de l'aviació situada a l'illa d'al-Muharraq, al nord de l'Illa de Bahrain, uns 7 km al nord-est de la capital de Bahrain, al-Manama.
Es va construir el 1936 i des d'aleshores ha anat augmentant la seva capacitat i les seves instal·lacions. El 1971, amb la independència de Bahrain, se'n va retirar la Royal Air Force. El 2009 es va anunciar una inversió gegantina en la seva ampliació en els anys posteriors. Els Estats Units hi tenen facilitats.

## Referències

* ↑ Smolansky, Oles M.; Smolansky, Bettie Moretz. The USSR and Iraq: the Soviet quest for influence (en anglès). Duke University Press, 1991, p.148. ISBN 082231116X.

## Enllaços externs

* Aeroport Internacional de Bahrain - Lloc web oficial
# Aeroport Internacional de Djerba

L'Aeroport Internacional de Djerba-Zarzis (àrab: مطار جربة جرجيس الدولي, Maṭār Jarba Jarjīs ad-Duwalī), abans Aeroport Internacional de Jerba-Mellita (àrab: مطار جربة مليتة الدولي, Maṭār Jarba Mallīta ad-Duwalī), és un aeroport situat al nord-oest de l'illa de Djerba, al costat de la vila de Mellita (al sud-est de l'aeroport), en una zona quasi desèrtica sense vegetació, a 8,5 km a l'oest de la ciutat de Houmt Souk, que rep bona part del turisme de Tunísia sobretot d'Alemanya i Itàlia. El seu codi és DJE.
Inicialment es va dir Aeroport de Djerba-Mellita, però l'increment del turisme va obligar a ampliar-lo diverses vegades fins que fou convertit en Aeroport Internacional que porta el nom de Djerba-Zarzis (Zarzis és una ciutat a la costa continental)
El seu trànsit el 2005 va superar els dos milions i mig de passatgers i s'està ampliant per tenir una capacitat de quatre milions de passatgers. Està administrat per l'Oficina de Ports Aeris de Tunísia (OPAT, del 1970 al 1998 Oficina de l'Aviació Civil i dels Aeroports, OACA) que depèn del Ministeri de Transports de Tunísia.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada» (en francès). OACA. Arxivat de l'original el 3 de setembre 2012. [Consulta: 27 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Tunisian Civil Aviation and Airports Authority (OACA) Arxivat 2009-05-25 a Wayback Machine.
* Historial d'accidents de l'Aeroport Internacional de Djerba a Aviation Safety Network (anglès)
# Aeroport Internacional de Gan

L'Aeroport Internacional de Gan (codi IATA: GAN, codi OACI: VRMG) està situat a l'illa de Gan a l'atol d'Addu (prèviament conegut com a atol de Seenu) a les Maldives.

## Història

Construït per primera vegada per la Royal Navy i transferit a la Royal Air Force com "RAF Gan", va ser una base aèria militar utilitzada durant la Segona Guerra Mundial fins al 1976. Els britànics la hi van lliurar al govern i es va utilitzar com a aeroport nacional. Recentment, l'aeroport ha estat actualitzat a les normes internacionals en la preparació de vols internacionals amb l'obertura de centres turístics a la zona.
L'aeroport va ser administrat pel Govern de les Maldives (GOM) amb una base de recursos humans composta per funcionaris i l'assistència tècnica de Maldives Airports Company Limited (MACL) fins a gener de 2010. El juny de 2009, una empresa pública amb el nom de Gan Airport Company Limited (GACL) va ser establerta pel President com a part de la política de privatització del Govern. El GACL va assumir la direcció de l'Aeroport Internacional de Gan el gener de 2010. Una etapa de transició va seguir amb la reestructuració administrativa que també va implicar la transferència formal de funcionaris existents a la nova estructura organitzacional de la companyia.
Per promoure el turisme i altres activitats econòmiques al sud es va formar una nova empresa a principis de 2012 per desenvolupar i expandir l'Aeroport Internacional de Gan. Es va formar una aliança d'empreses entre el GACL, el MACL i el State Trading Organization (STO). La nova empresa és Addu International Airport Pvt Ltd (AIA), que és qui el gestiona.

## Instal·lacions

L'aeroport es troba a una elevació de 2 m per sobre del nivell mitjà del mar. Té una pista designada 10/28 amb una superfície de formigó que mesura 2.651 per 45 metres. L'Aeroport Internacional de Gan (GIA) està situat a l'extrem sud del país, i permet els moviments d'aeronaus internacionals i nacionals durant tot l'any. El Terminal Executiu construït per a la cimera de la SAARC en 2011 va ser pres pel Villingili Resort and Spa de Shangri-La per a l'arribada i sortida dels hostes del Shangri-La a Gan. És el primer terminal executiu privat en les Maldives.

## Referències

* 1 2 3 Informació de l'aeroport del VRMG Arxivat 2011-06-14 a Wayback Machine. (DAFIF)
* ↑ Informació de l'Aeroport Internacional de Gan a Great Circle Mapper. Font: DAFIF (vàlid a octubre de 2006).
* ↑ «Còpia arxivada». Gan International Airport. Arxivat de l'original el 2016-10-18. [Consulta: 30 novembre 2016].
* ↑ «11 more destinations for you to explore». Sri Lanka Airlines. [Consulta: 13 novembre 2016].
* ↑ «Còpia arxivada». Gan International Airport. Arxivat de l'original el 2016-11-14. [Consulta: 30 novembre 2016].
# Aeroport Internacional de Luau

L'Aeroport Internacional de Luau (codi IATA: ---, codi OACI: ---) és un nou aeroport internacional que serveix Luau, a la província de Moxico a Angola. Es troba a 6,5 kilòmetres a l'oest de la ciutat, i podria substituir l'aeroport de Luau (codi IATA: UAL, codi OACI: FNUA), una pista d'aterratge sense pavimentar que hi ha a la ciutat.
La ciutat de Luau es troba a la frontera entre Angola i la República Democràtica del Congo, i limita amb la ciutat congolesa de Dilolo. L'aeroport és part d'un pla de transport que inclou la restauració del ferrocarril i la carretera que enllaça amb la província de Katanga de la República Democràtica del Congo.
L'aeroport fou inaugurat el febrer de 2015 pel president d'Angola José Eduardo dos Santos.

## Referències

* ↑ Google Maps - Luau Intl
* ↑ Inauguration of Luau International YouTube
* ↑ «ANGOP - Luau International». Arxivat de l'original el 2016-08-15. [Consulta: 24 abril 2017].

## Enllaços externs

* OpenStreetMap - Luau Intl
* AVIC CAPDI - Luau Intl project Arxivat 2016-08-12 a Wayback Machine.
* WorldFolio - Luau region logistics plan Arxivat 2017-06-24 a Wayback Machine.
* Aeroport Internacional de Luau Youtube
# Alt Ador

L'Alt Ador, (en occità: Naut Ador) és un parçan o comarca d'Occitània situada a la Gascunya. La seva vil·la principal és Banhèras de Bigòrra.
Segons la proposta de divisió administrativa d'Occitània del diari Jornalet, basada en l'obra de Frederic Zégierman Le Guide des pays de France, l'Alt Ador estaria ubicat a la regió de la Gascunya, subregió de la Bigorra.
Oficialment, les comunes de l'Alt Ador estan adscrites administrativament i situades al centre del departament francès dels Alts Pirineus, a la regió administrativa d'Occitània.

## Referències

* ↑ «Las encontradas d’Occitània» (en occità). Jornalet, 12-06-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «Lo trabalh de recuperacion de las encontradas d’Occitània contunha» (en occità). Jornalet, 30-10-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «País» (en occità). Jornalet. [Consulta: 15 gener 2025].
# Escuat ventreblanc

L'escuat ventreblanc (Pnoepyga albiventer) és un ocell de la família dels pnoepígids (Pnoepigidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc, als Himàlaies del nord de l'Índia, sud-est del Tibet, oest i nord-est de Myanmar, sud-oest de la Xina al sud-oest de Szechwan i oest de Yunnan i nord del Vietnam.

## Taxonomia

Alguns autorshan considerat una espècie diferent la població de la Xina sud-oriental, arran Päckert et al. 2012
* Pnoepyga mutica Thayer et Bangs, 1912 - escuat xinès.

## Referències

* ↑ «Escuat ventreblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
* ↑ Handbook of the Birds of the World and BirdLife International (2020). Handbook of the Birds of the World and BirdLife International digital checklist of the birds of the world. Version 5. http://datazone.birdlife.org/userfiles/file/Species/Taxonomy/HBW-BirdLife_Checklist_v5_Dec20.zip.
* ↑ M Päckert J Martens, W Liang, Y-C Hsu et Y-H Sun. 2012. Molecular genetic and bioacoustic differentiation of Pnoepyga wren-babblers. Journal of Ornithology 154(2): 329–337. DOI 10.1007/s10336-012-0897-0.
* ↑ escuat xinès«Escuat ventreblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Entropia molar estàndard

En química, l'entropia molar estàndard és el contingut d'entropia d'un mol de substància, sota condicions estàndard (no estàndard de pressió i temperatura).
L'entropia molar estàndard en general es representa pel símbol S°, i com a unitats els joules per mol kelvin (J mol$^{−1}$ K$^{−1}$). A diferència de les entalpies estàndard de formació, el valor de S° és un absolut. Dit d'altra manera, un element en el seu estat estàndard té un valor diferent de zero de S° a temperatura ambient. L'entropia d'una estructura cristal·lina pura pot ser 0 mol$^{−1}$ K$^{−1}$ només a 0 K, d'acord amb la tercera llei de la termodinàmica. Tanmateix, això pressuposa que el material forma un 'cristall perfecte' sense cap congelació en l'entropia (defectes, dislocacions), cosa que mai no és del tot certa, perquè els cristalls sempre creixen a una temperatura finita. Aquesta entropia residual és sovint bastant insignificant.
# Ermita de Sant Bernat de Carlet

L'ermita de Sant Bernat es troba a la localitat de Carlet, concretament a la zona de Pintarrafes. És una capella de planta centralitzada. Consta d'una doble planta que és de forma heptagonal per l'exterior, única a Europa, i circular en l'interior. L'espai central està cobert amb una airosa cúpula de teules blaves sobre tambor. En el tambor, també heptagonal, s'obren finestres circulars. El cos que envolta l'espai central té un pis alt, en el qual s'obren balconades. Segons la tradició, es va construir sobre el palau del rei moro, pare d'Ahmed (que es batejà al Monestir de Poblet com a Bernat, i quedà uns anys com a monjo enllà). En tornar a Carlet fou martiritzat pel seu germà d'ací i per açò rep el nom de Sant Bernat Màrtir. També moriren les seves germanes Maria i Gràcia, que havien estat batejades per Bernat (abans, Zaida i Zoraida) i s'havien convertit al cristianisme.
# Ermita de Sant Cristòfol (Alboraia)

L'ermita de Sant Cristòfol és un temple situat en la partida del Miracle, en el municipi d'Alboraia. És un Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.13.013-005.
Hi ha culte a la seua festa anual.

## Història

L'ermita va ser construïda entre 1881 i 1883 per l'ajuntament d'Alboraia, finançada per les almoines dels fidels. Va ser beneïda el 21 de setembre de 1884.

## Descripció

L'edifici és un petit temple rectangular, amb un cos principal cobert per una teulada a dues aigües i una sagristia adossada a la part posterior. En la façana, sobre la porta, existeix un panell ovalat de rajoles ceràmiques amb la imatge de Sant Cristòfol i una inscripció referent als danys soferts durant la Guerra Civil Espanyola i la seua reconstrucció finançada per Francisca Carbonell Aguilar. Es troben també en la façana altres tres rajoles ceràmiques, que commemoren l'edificació de l'ermita per l'ajuntament en 1881 i la finalització de l'obra en 1883. La façana està rematada per un frontó triangular, en el qual s'inclou un petit òcul, i en el vèrtex del qual hi ha una espadanya d'un sol buit per a la campana.
L'interior conserva en l'altar, dins d'un tabernacle de fusta anterior a la Guerra Civil, la imatge de Sant Cristòfol portant al Nen. Hi ha cor, al que s'accedeix mitjançant una escala de caragol. Hi ha un Viacrucis presentat en diversos quadres, i entre altres quadres i pintures es troba una de la Verge del Rosari que s'estima del segle xvii.
En la sagristia, un panell ceràmic de 1851 present la llegenda de l'arribada de la imatge del sant titular a Alboraia.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 5 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/vhnalb1.htm Arxivat 2014-08-12 a Wayback Machine.
* ↑ http://archivalencia.org/contenido.php?a=87&pad=87&modulo=64&id=119&v=63 Arxivat 2017-11-14 a Wayback Machine.
# Ermita de Sant Cristòfol (Camporrobles)

L'ermita de Sant Cristòfol és un petit temple situat sobre una petita elevació a la sortida de la població de Camporrobles cap a Villargordo del Cabriol. És un Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.17.080-003.

## Descripció

El temple és una senzilla construcció rectangular amb una porxada davantera sostinguda per dues columnes. La porta, amb llinda, forma una obertura de mig punt i a banda i banda de la mateixa hi ha uns bancs d'obra. La porxada està coberta per una teulada d'un sol vessant, mentre que el temple en si està cobert per un a dues aigües. Sobre la façana hi ha una espadanya.
L'interior està il·luminat mitjançant dos finestrons enreixats oberts a les parets laterals. El sostre és pla i emmarcat amb escòcia. La imatge del sant titular s'allotja en una fornícula.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/vrucam.htm Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.