OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Huracà Anita

L'huracà Anita va ser un poderós huracà atlàntic sorgit durant una tranquil·la temporada d'huracans a l'Atlàntic del 1977. Va ser el primer cicló tropical de la temporada i es desenvolupà a partir d'una ona tropical el 29 d'agost en el centre-nord del Golf de Mèxic. Avançà en direcció oest per una zona on les condicions eren favorables pel seu desenvolupament i, ràpidament, s'intensificà convertint-se en huracà durant la nit del 30 d'agost. Inicialment, es preveia que Anita colpejaria l'estat de Texas, però una zona d'altres pressions el va desviar i es va girar en direcció oest-sud-oest. L'huracà ràpidament es reforçà, registrant ràfegues de vent de fins a 280 km/h (175 mph) i el 2 de setembre, Anita recalà a l'est de Tamaulipas com a huracà de Categoria 5. Ràpidament es debilità en travessar Mèxic i, després d'un breu desenvolupament en forma de depressió tropical a l'est de l'oceà Pacífic, Anita es dissipà el 4 de setembre al sud de la península de Baixa Califòrnia.
L'huracà produí precipitacions suaus i plenamars al llarg de la Costa del Golf dels Estats Units. Es produí alguna inundació menor, però els danys van ser pocs. A Mèxic, l'huracà causà forts vents i precipitacions moderades. Els vents causaren danys generalitzats pels pobles del nord-est de Mèxic, deixant al voltant de 25.000 persones sense casa. Les pluges acumularen quantitats de més de 445 mm, provocant inundacions i riuades que mataren a deu persones a Tamaulipas. La magnitud dels danys es desconeix.
# Onada de fred a Europa de 2009-2010

L'onada de fred a Europa de 2009-2010 va ser una fredorada que va començar el 17 de desembre del 2009 i va continuar durant els primers dies de l'any 2010. Va ser causat per un estancament persistent de la situació meteorològica que va portar aire fred i humit des del nord originant la ciclogènesi des de les tempestes d'Amèrica del Nord desplaçant-se a través de l'oceà Atlàntic i arribant a Europa, on produïren grans nevades i temperatures molt inferiors a la mitjana de l'època. Les conseqüències van ser 192 morts (fins al 8 de gener del 2010), problemes estesos arreu d'Europa en el transport aeri, terrestre i marítim, ajornament d'esdeveniments esportius i danys en l'agricultura, entre d'altres.
A Dinamarca (Thisted) hi va haver un rècord de 83 cm de neu acumulada el dia 6 de gener del 2010. A Noruega la mínima es va situar en -45.6 °C.
Als Països Catalans la temperatura més baixa va ser -17,7 °C, enregistrada el dia 9 de gener de 2010 al Port de la Bonaigua a 2200 m d'altitud.

## Referències

* ↑ «TV 2». TV2 Vejret, 06-01-2010 [Consulta: 6 gener 2010].
* ↑ Haagensen, Vibecke Wold «- 45,6 i Folldal» (en noruec). NRK, 07-01-2010 [Consulta: 7 gener 2010].
# Antonio Cordero Fernández

Antonio Cordero Fernández (Sevilla, 1823 - [...?], 1882) fou un tenor d'òpera i professor de cant espanyol.
Ingressa com a infant seise a la Catedral de la seva ciutat nadiua, estudiant la música sota la direcció del mestre de capella metropolitana, el famós Hilarión Eslava, ocupant aquest lloc fins al 1843, en què es contractà com a tenor com primari en una companyia d'òpera italiana que funcionà amb èxit en els principals teatres d'Andalusia. El 1849 entrà mitjançant oposició, com a segon tenor de la Capella Reial.
Dedicat a l'ensenyament del cant, el 1866 obrí a Madrid una Escuela lirico-dramática, a la que acudiren nombrosos alumnes. Se li deu l'obra: Escuela completa del canto en todos sus gèneros (Madrid, 1858).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 15, pàg. 553. (ISBN 84-239-4515-4)
# Auguste Dupont

Pierre Auguste Dupont-Auberville (Ensival (Verviers), 1827 - Brussel·les, 1890) fou un compositor i pianista belga.
Durant molts anys desenvolupà la plaça de professor de piano en el conservatori reial de Brussel·les. Entre d'altres alumnes hi va tenir el català Eduard Compta i Torres i els neerlandesos Jules ten Brink, Willem Frans Thooft. La seva ensenyança assoli ésser famosa. Va escriure gran nombre d'obres per a piano, que totes revelen la influència de l'escola moderna alemanya.

## Obres principals

* Pluie demai, estudi (Lieja, 1847)
* La pensée, (1848)
* La Sérénade, (Magúncia, 1848)
* Six contes de foyer, (Magúncia, 1852)
* Rêverie, (1852)
* Chanson des jeunes filles, (1852)
* Lamento, poesia elegiaca (1853)
* Mazurca et Balade, (1853)
* Tremolo staccato, (Bonn, 1853)
* Le mouvement perpétuel, (1853)
* Marche et scène druidique, (1853)
* Concerto-symphonie, per a piano i orquestra (1857), etc.

## Referències

* ↑ Enciclopedia Universal Ilvstrada Europeo-Americana (en castellà). Volum núm. 18, 2ª part. Madrid: Espasa-Calpe, 1915, p. 2536. ISBN 84-239-4519-7.
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 14, pàg. 849. (ISBN 84-239-4514-6)
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 9, pàg. 860. (ISBN 84-239-4509-X)
* ↑ Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 61, pàg. 679 (ISBN 84-239-4561-8)
# Amphiprion thiellei

Amphiprion thiellei és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical i associat als esculls de corall.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. & Schneider J. G. 1801. M. E. Blochii, Systema Ichthyologiae iconibus cx illustratum. Post obitum auctoris opus inchoatum absolvit, correxit, interpolavit Jo. Gottlob Schneider, Saxo. Berolini. Sumtibus Auctoris Impressum et Bibliopolio Sanderiano Commissum. Systema Ichthyol. . i-lx + 1-584. Pls. 1-110.
* ↑ Burgess, W. E. 1981. Pomacentrus alleni and Amphiprion thiellei, two new species of pomacentrids (Pisces: Pomacentridae) from the Indo-Pacific. Trop. Fish Hobby. v. 30 (núm. 3): 68-69, 72-73.
* ↑ «Amphiprion thiellei». Catalogue of Life. (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Lieske, E. i R. Myers 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.

## Bibliografia

* Allen, G.R. 1975. The anemone fishes. Their classification and biology. Segona edició. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey.
* Allen, G.R. 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Balon, E.K. 1990. Epigenesis of an epigeneticist: the development of some alternative concepts on the early ontogeny and evolution of fishes. Guelph Ichthyol. Rev. 1:1-48.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr. 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Masuda, H. i G.R. Allen 1993. Meeresfische der Welt - Groß-Indopazifische Region. Tetra Verlag, Herrenteich, Melle. 528 p.
* Moe, A.M. Jr. 1992. The marine aquarium handbook. Beginner to breeder. Green Turtle Publication, Florida, Estats Units. 318 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Thresher, R.E. 1984. Reproduction in reef fishes. T.F.H. Publications, Inc. Ltd., Neptune City (Estats Units). 399 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Campionat del Món de Trial indoor 1998

La temporada de 1998 del Campionat del Món de Trial indoor fou la 6a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 7 proves puntuables, celebrades entre el 3 de gener i el 8 de març. Una de les proves destacades va ser el Trial Indoor de Barcelona, disputat el 8 de febrer.
A partir d'aquesta temporada, el Campionat passà a anomenar-se oficialment FIM Indoor World Championship, nom que mantingué fins a la temporada de 2010 inclosa.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Dougie Lampkin | Beta | 126 |
| 2 | Marc Colomer | Montesa Honda | 109 |
| 3 | Steve Colley | Gas Gas | 102 |
| 4 | David Cobos | Gas Gas | 90 |
| 5 | Amós Bilbao | Gas Gas | 88 |
| 6 | Graham Jarvis | Scorpa | 53 |
| 7 | Bruno Camozzi | Gas Gas | 23 |
| 8 | Takahisa Fujinami | Honda | 15 |
| 9 | Kenichi Kuroyama | Beta | ? |
| 10 | Marcel Justribó | Gas Gas | 10 |

## Referències

* «FIM Indoor World Championship 1998» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 20 de desembre 2014. [Consulta: 14 setembre 2011].
# Open Neural Network Exchange

L'intercanvi de xarxes neuronals obertes (ONNX) és un ecosistema d'intel·ligència artificial de codi obert d'empreses tecnològiques i organitzacions de recerca que estableixen estàndards oberts per representar algorismes d'aprenentatge automàtic i eines de programari per promoure la innovació i la col·laboració en el sector de la IA. ONNX està disponible a GitHub.

## Història

ONNX es va anomenar originalment Toffee i va ser desenvolupat per l'equip de PyTorch a Facebook. El setembre de 2017 va ser rebatejat per ONNX i anunciat per Facebook i Microsoft. Més tard, IBM, Huawei, Intel, AMD, Arm i Qualcomm van anunciar suport per a la iniciativa.
L'octubre de 2017, Microsoft va anunciar que afegiria el seu Cognitive Toolkit i la plataforma Project Brainwave a la iniciativa.
El novembre de 2019, ONNX va ser acceptat com a projecte de postgrau en Linux Foundation AI.
L'octubre de 2020, Zetane Systems es va convertir en membre de l'ecosistema ONNX.

## Intenció

La iniciativa té com a objectiu:

### Interoperabilitat d'infraestructures

Permet als desenvolupadors moure's més fàcilment entre infraestructures, algunes de els quals poden ser més desitjables per a fases específiques del procés de desenvolupament, com ara la formació ràpida, la flexibilitat de l'arquitectura de xarxa o la inferència en dispositius mòbils.

### Optimització compartida

Permet que els proveïdors de maquinari i altres millorin el rendiment de les xarxes neuronals artificials de diversos marcs alhora orientant-se a la representació ONNX.

## Continguts

ONNX proporciona definicions d'un model de gràfic de càlcul extensible, operadors integrats i tipus de dades estàndard, centrats en la inferència (avaluació).
Cada gràfic de flux de dades de càlcul és una llista de nodes que formen un gràfic acíclic. Els nodes tenen entrades i sortides. Cada node és una trucada a un operador. Les metadades documenten el gràfic. Els operadors integrats han d'estar disponibles a cada marc de suport ONNX.

## Referències

* ↑ «Codemod Toffee -> ONNX, toffee -> onnx. Change file names to match · pytorch/pytorch@6d8d5ba» (en anglès). GitHub. [Consulta: 12 octubre 2021].
* ↑ «A model exporter for PyTorch by ezyang · Pull Request #2565 · pytorch/pytorch» (en anglès). GitHub. [Consulta: 12 octubre 2021].
* ↑ «LF AI & Data Day - ONNX Community Meetup - Silicon Valley» (en anglès). LF Online Community.
* ↑ «Zetane Systems Joins the ONNX Community to Accelerate Open-Source Innovation and Universal…» (en anglès), 14-10-2020.
# Huracà Earl (2010)

L'huracà Earl fou la cinquena gran tempesta amb nom propi de la temporada d'huracans de l'Atlàntic de 2010 i la més devastadora a la zona de Nova Anglaterra des de l'huracà Bob de 1991, amb un total de vuit víctimes mortals. Per la força del vent es classifica com a huracà de categoria 4 dins l'escala d'huracans de Saffir-Simpson. Destaca per ser un dels huracans més estudiats de la història, gràcies a l'ús de drones científics.

## Història meteorològica

Earl es va formar com a ona tropical el 22 d'agost de 2010 a les costes africanes i mentre es movia per l'Atlàntic, el Centre Nacional d'Huracans va donar avís que tenia un 90% d'esdevenir com a mínim una tempesta tropical, fer que va confirmar en constatar vents de 65 km/h ja al seu pas per Cap Verd. A causa de les altes temperatures de l'aigua de l'oceà, va anar enfortint-se i el vent va assolir ràfegues de 95 km/h el 29 d'agost a prop de l'Illa de Sant Martí.
El dia 30 va arribar a huracà de categoria 4 amb vents de més de 175 km/h, amb processos de desinflament i enfortiment. Va assolir la seva intensitat màxima el dia 2 de setembre, quan les temperatures més baixes del nord van començar a afeblir-lo a prop del Cap Hatteras. Va tocar terra a Nova Escòcia el dia 4 com a huracà de categoria 1, des d'on es desplaçà cap al Golf de Sant Llorenç, on es va dissoldre el dia 5.

## Conseqüències

Al Carib les fortes pluges van inundar cases i conreus i van deixar sense electricitat milers de persones. Earl va provocar tres terratrèmols menors a diferents illes, danys estructurals i la declaració de zona catastròfica a Puerto Rico. Carreteres i edificis públics van quedar greument afectats, amb pèrdues milionàries.
A les Bahames un home va morir ofegat per les fortes onades prèvies a l'arribada d'Earl, que van colpejar la seva barca. Les platges de la regió van quedar gairebé destruïdes en alguns punts i les carreteres seriosament danyades. Les asseguradores xifren en 100 milions de dòlars els costos de reconstrucció. Dues persones més van morir ofegades pel corrent marí a Virgínia i la resta de víctimes mortals es van produir a Nova Anglaterra.
El museu d'història local d'Atlantic City va ser clausurat de manera indefinida pels greus danys que va patir. Els hotels, en temporada alta, van ser els negocis més afectats als Estats Units, a part de les pèrdues que els talls elèctrics generalitzats van ocasionar als comerços.

## Referències

* ↑ Lixion, Avila. «Tropical Storm Earl». National Hurricane Center. [Consulta: 18 agost 2015].
# Onnoven

L'onnoven és un instrument musical aeròfon de broquet, de la família de la trompa, afinat en Mi bemoll o Fa. Té molta semblança amb el bombardí.
És un aeròfon de broquet, molt similar a una tuba o un bombardí, fet de coure o alpaca, amb un tub doblat sobre si mateix amb perforació cònica i amb la part més ampla al pavelló. L'embocadura té forma de copa, que és per on es bufa per emetre so. Les notes es poden modular a partir d'un sistema mecànic de vàlvules de pistons.

## Història

A Espanya, la trompa tenor en Mi bemoll o en Fa és coneguda com a onnoven (també onoven). De vegades s'aplica aquest terme al melòfon (en anglès tenor cor), conegut altrament com a trompa alto. La primera referència bibliogràfica del terme onnoven és de l'any 1863 a Madrid, feta pel músic Antonio Romero, en referència a l'onnoven construït per Ignaz Stowasser i que es mostrà a l'Exposició Internacional de Londres del 1862. Altres referències es troben a textos o partitures del segle xix amb denominacions molt similars: onnovene, onovene, omnobe, omnoben, honnobe i honoben.
Antonio Romero va ser una figura cabdal per a la música a Espanya del segle xix, no només com a intèrpret, professor, director de banda o compositor, sinó que també va tenir un petit taller on construí instruments i també va tenir una important editorial de música. Entre els anys 1870 o 1871 va publicar el Método elemental de onnovene en Mi bemol, en espanyol, per l'italià Cesare Ferrocci, membre de l'Academia di Santa Cecilia a Roma. Aquest treball consisteix en onze pàgines d'exercicis i instruccions bàsiques per a tocar l'onnoven, vuit peces d'exercicis breus i progressius, set solos i tres duos basats en àries d'òpera. La introducció del mètode dona informació de la introducció d'aquest instrument a Espanya: "Des de l'adopció de les vàlvules de pistó, és extremadament interessant l'instrument que han utilitzat les bandes de música militars per obtenir l'octava entre el fiscorn en Si bemoll i el fiscorn baríton. Tot i la bellesa dels sons que produeix i la seva utilitat indiscutible, va ser mirat amb indiferència a Espanya fins poc temps després, quan es presentà amb una nova forma i amb un nom estrany, fou llavors que va atreure tant l'atenció que se'n van demanar des de les bandes militars."

## Referències

* 1 2 «Onnoven». Museu de la Música de Barcelona. [Consulta: 21 juny 2016].
* 1 2 Kenyon de Pascual, Beryl «The Onnoven». The Galpin Society Journal, XLV, 1992, pàg. 131-135 [Consulta: 21 juny 2016].
# Aulohalaelurus kanakorum

Aulohalaelurus kanakorum és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 79 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall que viu fins als 49 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Caledònia.

## Referències

* ↑ Fowler, H. W., 1934. Descriptions of new fishes obtained 1907 to 1910, chiefly in the Philippine Islands and adjacent seas. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 85 (for 1933): 233-367.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Séret, B., 1990. Aulohalaelurus kanakorum sp.n., a new species of catshark (Carcharhiniformes, Scyliorhinidae, Atelomycterinae) from New Caledonia. Rec. Aust. Mus. v. 42 (núm. 2): 127-136.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* ↑ Michael, S.W., 1993. Reef sharks and rays of the world. A guide to their identification, behavior, and ecology. Sea Challengers, Monterey, Califòrnia, Estats Units. 107 p.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994 SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, Itàlia, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Campionat del Món de Trial indoor 2001

La temporada de 2001 del Campionat del Món de Trial indoor fou la 9a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava d'11 proves puntuables, celebrades entre el 6 de gener i el 18 de març. Una de les proves destacades va ser el Trial Indoor de Barcelona, disputat el 4 de febrer.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Dougie Lampkin | Montesa Honda | 217 |
| 2 | Marc Freixa | Sherco | 156 |
| 3 | Marc Colomer | Gas Gas | 153 |
| 4 | Albert Cabestany | Beta | 149 |
| 5 | Steve Colley | Gas Gas | 139 |
| 6 | Takahisa Fujinami | Honda | 124 |
| 7 | Carsten Stranghöner | Sherco | 18 |
| 8 | Andreas Lettenbichler | Montesa/Beta | 16 |
| 9 | Bruno Camozzi | Gas Gas | 15 |
| 10 | David Cobos | Montesa Honda | 10 |

## Referències

* «FIM Indoor World Championship 2001» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 27 de febrer 2011. [Consulta: 14 setembre 2011].
* «Indoor Trial World Championship Classifications» (en anglès). fim-live.com. FIM, 2001. Arxivat de l'original el 9 de març 2012. [Consulta: 14 setembre 2011].
# Cheirodon australe

Cheirodon australe és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica, a les conques fluvials pacífiques del sud de Xile.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Arratia, G. 1987: Sexual dimorphism in the caudal skeleton of Cheirodon (Characidae, Teleostei). Cybium v. 11 (núm. 4): 375-387.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Malabarba, L.R. 1998. Monophyly of the Cheirodontinae, characters and major clades (Ostariophysi: Characidae). p. 193-233. A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M.S. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.) Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre: EDIPUCRS.
* Malabarba, L.R. 2003. Subfamily Cheirodontinae (Characins, tetras). p. 215-221. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pasqualino Settebellezze

Pasqualino Settebellezze és una pel·lícula italiana dirigida per Lina Wertmüller, estrenada el 1975.

## Argument

Situada en l'època de la Segona Guerra Mundial, la pel·lícula segueix la vida del principal protagonista, Pasqualino, un desertor de l'exèrcit italià llençat en paracaigudes a Alemanya. Capturat per l'exèrcit alemany i enviat a un camp de concentració, intenta seduir la dona grassa autoritària i poc atractiva (Shirley Stoler) encarregada del camp per assegurar la seva supervivència. La pel·lícula fa nombrosos flash-backs que presenten el passat del personatge.

## Repartiment

* Giancarlo Giannini: Pasqualino Frafuso
* Fernando Rey: Pedro, el presoner anarquista
* Shirley Stoler: Comandant
* Elena Fiore: Concettina, una monja
* Piero Di Iorio: Francesco
* Enzo Vitale: Don Raffaele
* Roberto Herlitzka: El socialista
* Lucio Amelio: L'advocat
* Ermelinda De Felice: la seva mare

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1977: Oscar al millor director per Lina Wertmüller
* 1977: Oscar al millor actor per Giancarlo Giannini
* 1977: Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa
* 1977: Oscar al millor guió original per Lina Wertmüller
* 1977: Globus d'Or a la millor pel·lícula estrangera