OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oposat (matemàtiques)

En matemàtiques, l'element oposat o l'element invers de l'addició, d'un nombre n és el nombre que, quan se suma a n, dona zero. L'element oposat de n s'escriu −n.
Per exemple, l'oposat de 7 és −7, perquè 7 + (−7) = 0, i l'oposat de −0.3 és 0.3, perquè −0.3 + 0.3 = 0.
L'element oposat d'un nombre es defineix com el seu element invers respecte l'operació d'addició. Es pot calcular multiplicant el nombre per −1; és a dir, −n = −1 × n.
Els nombres enters, racionals, reals, i complexos tenen tots element oposat, ja que contenen tant nombres positius com negatius. En canvi en els nombres naturals, cardinals, i ordinals, en general no tenen element oposat dins del mateix conjunt (tret de l'element neutre de la suma, el 0 que és l'oposat de si mateix). Així, per exemple, es pot dir que els nombres naturals tenen element oposat, però com que aquests elements oposats no són ells mateixos nombres naturals, el conjunt dels nombres naturals no és tancat respecte de la inversa additiva.

## Definició general

La notació '+' es reserva per operacions commutatives, és a dir, tals que x + y = y + x, per a qualsevol x,y. Si aquesta operació admet un element neutre o (tal que x + o (= o + x) = x per tot x), llavors aquest element és únic (o' = o' + o = o). Si llavors, per a un xdonat, existeix un x' tal que x + x' (= x' + x) = o, llavors x' es diu que és un element oposat de x. Aquest element oposat és únic per tot nombre real.
Si '+' és associativa ((x+y)+z = x+(y+z) per a tot x,y,z), llavors l'element oposat és únic
    ( x" = x" + o = x" + (x + x') = (x" + x) + x' = o + x' = x' )
I s'escriu (– x), i es pot escriure x – y en lloc de x + (– y).

## Altres exemples

Tots els exemples següents, de fet, són grups abelians:
* addició de funcions reals: aquí, l'element oposat d'una funció f és la funció –f definida per (– f)(x) = – f(x), per a tot x, de forma que f + (–f) = o, la funció nul·la (constant igual a zero, per a tots els arguments).
* de forma més general, el que s'ha dit abans es pot aplicar a qualsevol funció que doni valors en un grup abelià ('zero' significarà llavors l'element neutre d'aquest grup):
   * funcions complexes,
   * funcions amb valors en espais vectorials (no necessàriament lineals),
* Successions, matrius i xarxes també són classes especials de funcions.
* En un espai vectorial additiu, l'element oposat correspon al producte escalar per −1. Per un espai euclidià, això correspon a la inversió respecte de l'origen.
* En aritmètica modular, l'element oposat de x també està definit: és el nombre a tal que a+x ≡ 0 (mod n). Aquest element oposat additiu sempre existeix. Per exemple, l'oposat de3 mòdul 11 és 8 perquè és la solució de 3+x ≡ 0 (mod 11).

## Vegeu també

* Element invers
* Element neutre
Viccionari
# (46) Hèstia

(46) Hèstia és l'asteroide núm. 46 de la sèrie. Descobert per l'astrònom anglès Norman Russell Pogson (1829-1891) a Oxford el 16 d'agost del 1857. Rep el nom d'Hèstia, una deessa grega.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* ↑ Afirmat a: JPL Small-Body Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
# Índex de peròxids

L'índex de peròxids (en anglès: peroxide value) d'un oli o un greix és una mesura molt usada del grau d'enranciment que hi ha hagut a conseqüència de l'emmagatzemament d'un lípid.
Els dobles enllaços que es troben als greixos juguen un important paper en l'autooxidació. Els olis amb un alt grau de greix insaturat són més susceptibles per l'autooxidació. El millor test per determinar l'autooxidació és mitjançant l'índex de peròxids. Els peròxids són productes intermedis en la reacció d'autooxidació.
L'índex de peròxid es defineix com la quantitat de peròxid d'oxigen per un quilo de greix o oli. Tradicionalment s'ha expressat en forma de mil·liequivalents però en el sistema internacional SI és més adequat els mil·limols (Nota 1 mil·limol = 2 mil·liequivalents). Mil·liequivalent s'abreuja com mequiv o fins i tot com meq
L'índex de peròxid es determina mesurant la quantitat de iode que es forma per reacció dels peròxids en el greix o l'oli) amb l'ió iodur.
2 I$^-$ + H₂O + ROOH → ROH + 20H$^-$ + I₂
La base química produïda en aquesta reacció és absorbida per l'excés d'àcid acètic present. El iode alliberat és determinat amb tiosulfat de sodi.
2S₂O₃$^{2-}$ + I₂ → S₄O₆$^{2-}$ + 2 I$^-$
L'indicador que es fa servir és l'amilosa.

## Gust

La correlació entre el gust ranci i l'índex de peròxid depèn del tipus d'oli. Les olors i gustos a ranci estan associades principalment als compostos amb grup funcional carbonil des de bon principi.
Els índex de peròxids en olis joves són menors de 10 mil·liequivalents /kg, quan l'índex de peròxid està entre 30 i 40 mil·liequivalents/kg, ja es nota el gust de ranci.

## Referències

* Mètode de determinar-lo Arxivat 2010-12-25 a Wayback Machine.
* Importància en l'alimentació, resum del llibre
# Índex de població

En astronomia l'índex de població (r) descriu la distribució de la brillantor dels meteors d'un mateix eixam. Els cossos que formen una pluja de meteors tenen diferents mides, com més gran sigui un meteorit, major és la brillantor que provoca quan entra a l'atmosfera de la Terra. L'índex de població quantifica aquesta relació exponencial entre el nombre de meteors i la seva lluentor. Matemàticament es representa com a
   $Nt=\sum _{m=-3}^{m=6}n(-3)\cdot Pm\cdot r^{3+m}$
on $Nt$ és el nombre total de meteors observats, $N(m)$ és el nombre de meteors d'una magnitud determinada per ($m$), $P(m)$ és el factor de probabilitat d'una magnitud determinada, $n{\text{(−3)}}$ és el nombre real de meteors de magnitud -3 presents en el camp de visió i $r$ és l'índex de població

## Vegeu també

* Taxa horària zenital

## Referències

* ↑ J. Richardson (Florida State University, AMS) J. Bedient (University of Hawaii, AMS) R. Lunsford (ALPO, AMS, IMO) N. McLeod (AMS) P. Martin (NAMN, IMO) «Refining visual meteor perception models: shower radiant altitude effect, probability function, and limiting magnitude effect». .

## Enllaços externs

* Xarxa Nord-Americana de Meteors (anglès)
* Organització Internacional de Meteors (anglès)
# Índex de referència de préstecs hipotecaris

L'Índex de Referència de Préstecs Hipotecaris (IRPH) és la mitjana aritmètica simple dels tipus d'interès mitjos ponderats pel capital dels préstecs hipotecaris a més de tres anys que han concedit les entitats financeres regulades pel Banc d'Espanya durant el més natural al que es refereixin. L'IRPH es calcula separadament per als Bancs i les Caixes d'Estalvis, i se n'extreu la mitjana aritmètica.
Cal assenyalar que, d'ençà de la introducció de l'euro, l'IRPH manté una estreta relació amb l'Euribor, ja que en definitiva, ve a ser un càlcul del valor de l'Euribor Hipotecari més la mitjana dels diferencials aplicats. Per això, l'evolució d'ambdós indicadors és necessàriament similar, i només poden divergir en la velocitat a la que s'acomoden al tipus d'interès de referència del Banc Central Europeu.
El juliol 2013 el govern central va decidir suprimir l'IRPH. Els consumidors reprotxen al nou índex que no resol el problema de la discrepància massa gran entre l'índex i l'Euribor i la manca de transparència en el seu càlcul. El govern, sobretot, hauria protegit els interessos dels bancs. L'IRPH ha de tenir un diferencial negatiu perquè és una TAE. Si no s'aplica aquest diferencial negatiu, sempre es situaria per sobre de l'Euribor, fet que causaria un greu perjudici cap al consumidor en benefici de les entitats bancàries.

## Referències

* 1 2 Iñigo de Barrón,«El Gobierno crea un nuevo índice hipotecario en lugar del IRPH de las cajas (castellà), El País, 23 de juliol de 2013
* ↑ M. Moreno, «Hipoteques incògnita. La supressió de l'IRPH ha deixat en els llimbs financers mig milió de crèdits un any i mig. Els consumidors volen transparència i equiparació de les seves condicions», El Punt Avui, 9 de setembre de 2013
# Índex reticulocitari

L'índex reticulocitari (o índex reticulocitari corregit o índex de producció de reticulòcits o reticulòcits corregits) és un valor calculat utilitzat en el diagnòstic de l'anèmia. Aquest càlcul és necessari perquè el recompte de reticulòcits pot induir a error en pacients anèmics. El problema sorgeix perquè el recompte de reticulòcits en realitat no és un recompte, sinó un percentatge sobre el nombre de glòbuls vermells. Això podria induir a errors, ja que pot trobar-se un percentatge elevat per un increment del seu nombre real o per un descens de les hematies madurs.

## Càlcul

El mètode més emprat és: $IdxRetic=Retic*{Htc \over HtcNormal}$
On: Idx Retic = índex reticulocitari; Retic = reticulòcits en % i Htc = hematòcrit (en el numerador el del pacient i en el denominador, com aproximació, un hematòcrit normal en un home és de 46 i en una dona de 40).

## Interpretació

L'índex de reticulòcits (IR) ha d'estar entre 1.0 i 2.0 per a un individu sa.
* IR < 1 amb anèmia indica disminució en la producció de reticulòcits i els glòbuls vermells.
* IR > 2 amb anèmia indica pèrdua de glòbuls vermells (destrucció, sagnat, etc.) que condueixen a una major producció de compensació de reticulòcits per reemplaçar la sang perduda.

## Referències

* ↑ Farreras/Rozman. Medicina Interna. Principios generales de la exploración del enfermo hematológico.
* 1 2 Adamson JW, Longo DL. Anemia and polycythemia. in: Braunwald E, et al. Harrison's Principles of Internal Medicine. (15th Edition). McGraw Hill (New York), 2001.
# Índia clàssica

L'Índia a l'època clàssica ja fou esmentada per Heròdot, però el seu coneixement restà reduït fins que fou visitada per Alexandre el Gran i fou descrita pels escriptors grecs de la seva època i posteriors i pels geògrafs romans.

## Estats, pobles i ciutats de l'Índia a l'època clàssica durant la conquesta d'Alexandre el Gran

* Peucelaotis (Puskkalávati)
* Nicaea
* Bucephala
* Glaucanitae
* Sibae o Sibi
* Daetichae
* Nanichae
* Prasiaca
* Mandalae, capital Palibothra, segurament Pataliputra o Patna
* Surasenae
* Methora (ciutat)
* Clisobra (ciutat)
* Prasii
* Cocconagae
* Sabârae
* Salaceni
* Drillophyllitae
* Adeisathri, capital Sagida (probablement Sohagpur),
* Bolingae.
* Sandrabatis
* Gymnosophistae
* Caspeiraei amb la ciutat sagrada de Modura
* Phyllitae
* Gondali
* Sorae capital Sora
* Brachmani Magi
* Ambastae
* Bettigi o Bitti
* Tabassi

## Història

El Panjab tenia una monarquia amb seu a Tàxila (actual Manikyala o molt propera) el rei de la qual és anomenat Tàxiles, però que és també esmentat com Mophis i Omphis. Al sud estava el regne de Porus (probablement Paurava) que estava en guerra amb Tàxiles. Alexandre va reconciliar als dos reis i va estendre els dominis de Porus a la regió entre l'Hidaspes i el Acèsines. Alexandre va rebre una ambaixada d'Abisaris (Abhisara) que probablement governava al sud de Caixmir i estava en guerra amb els Malli, Oxydracae i el poble del Baix Panjab però Alexandre va confirmar a Abisaris la possessió dels seus dominis i va nomenar a Filip sàtrapa del país dels Malli i Oxydracae i a Pytho sàtrapa de la terra entre l'Indus i l'Acèsines d'un costat i la mar de l'altra. Oxyarces fou nomenat sàtrapa de la regió de Paropamisadae (Hindu Kush occidental).
Porus fou mort pel macedoni Eudamos el 317 aC i Sandrocotos rei dels prasis es va revoltar i va establir el domini dels Prasii. Sandrocotos ja era rei el 312 aC quan Seleuc va conquerir Babilònia i va lluitar contre el macedoni però després va fer un pacte amb ell, rebent Aracòsia, Gedròsia i les regions del Paropamisadae (amb un enllaç matrimonial). Sandracotos fou succeït per Amitròkates (Amitraghátas), que va romandre aliat dels selèucides. Les guerres amb els parts van afavorir el sorgiment a Bactriana i altres territoris del regne hindú-grec sota Menandre, Apol·lodot, Eucràtides i altres.
En temps d'Antíoc III el Gran, aquest rei va fer una expedició a l'Índia on apareix el rei Sophagasenus probablement rei dels prasii.
El regne hindú-grec fou liquidat pràcticament pels escites (sakes) que tenien per capital Minnagara el 136 aC. Els escites foren expulsats el 56 aC per Vikramaditya, que va establir la dinastia Ksatrapa amb capital a Ujjain.
# Òliba camallarga del Cap

L'òliba camallarga del Cap (Tyto capensis) és una espècia d'ocell rapinyaire nocturn de la família dels titònids (Tytonidae). Originària del centre i sud d'Àfrica, habita praderies de l'Àfrica subsahariana sobretot al sud de l'Equador. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Expansió

S'expandeix per diferents zones d'Àfrica com ara Angola, Burundi, Camerún, República del Congo, República Democrática del Congo, Etiopía, Kenia, Lesoto, Malaui, Mozambique, Ruanda, Sud-àfrica, Suazilandia, Tanzania, Uganda, Zambia i Zimbabue.

## Descripció

Té força semblança amb l'òliba comuna, però aquesta és més gran, amb un fort contrast entre la part superior i inferior. La part superior del seu cos és de color marró fosc i la part inferior, en canvi, d’un color més blanquinós.
La forma de la seva cara és més arrodonida respecte a la de l’òliba.

## Referències

* ↑ «Òliba camallarga del Cap». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 246. ISBN 978-84-16728-37-4.
* 1 2 BirdLife International. «African Grass-owl. Tyto capensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# Òliba camallarga oriental

L'òliba camallarga oriental (Tyto longimembris) és un ocell rapinyaire nocturn de la família dels titònids (Tytonidae). Habita sobretot a les ecozones indomalaia i australasiana. Des de l'Índia cap a l'est, per Myanmar fins a l'est de la Xina, Taiwan, Hainan, Filipines, Vietnam, nord de Borneo, Sulawesi, les illes Petites de la Sonda més orientals, nord, sud i est de Nova Guinea, nord, nord-est i sud d'Austràlia, Nova Caledònia i Fiji. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Òliba camallarga oriental». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 246. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Eastern Grass-owl. Tyto longimembris» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# Òliba tenebrosa

L'òliba tenebrosa (Tyto tenebricosa) és un ocell rapinyaire nocturn de la família dels titònids (Tytonidae). Habita boscos humits de Nova Guinea, i est d'Austràlia. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

El Congrés Ornitològic Internacional actualment reconeix dues subespècies:
* Tyto tenebricosa arfaki (Schlegel, 1879), de Nova Guinea i Yapen.
* Tyto tenebricosa tenebricosa (Gould, 1845), de l'est i sud-est d'Austràlia.
Anteriorment se'n reconeixia una tercera: Tyto tenebricosa multipunctata (Mathews, 1912), del nord–est d'Austràlia. Però actualment es considera que aquest tàxon constitueix espècie de ple dret: l'òliba cendrosa (Tyto multipunctata).

## Referències

* ↑ «Òliba tenebrosa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* 1 2 «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 246. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Greater Sooty-owl. Tyto tenebricosa» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# Òpera de Copenhaguen

L'Òpera de Copenhaguen (danès: Operahus København) (Òpera Reial o Kongelige Teater) és el teatre nacional d'òpera de Dinamarca, considerat un dels teatres més moderns del món. Es troba també entre les òperes més costoses del planeta amb un preu de construcció superior als 500 milions de dòlars. Té dues seus, el modern edifici inaugurat el 2005 i l'Old Stage, antic teatre que ha quedat reservat per a obres del barroc i concerts.

## Història

La Fundació A.P. Møller i Chastine Mc-Kinney Møller va donar el Teatre de l'Òpera a l'Estat danès l'agost de 2000 (A.P. Møller va ser cofundador de la companyia multinacional danesa Mærsk). En alguns sectors es van sentir ofesos per la donació privada, en part perquè el cost total del projecte seria deduïble dels impostos, obligant al govern a comprar l'edifici. Però el parlamento (Folketing) i el govern danès el varen acceptar la tardor de 2000. L'arquitecte Henning Larsen i els enginyers Ramboll i Buro Happold i el consultor teatral Theatreplan van dissenyar la instal·lació. L'acústica va ser dissenyada per Arup Acoustics i Speirs i Major Associates van dissenyar la il·luminació arquitectònica. A.P. Møller va tenir l'última paraula en el disseny de l'edifici, afegint acer davant de vidre, entre altres coses. La construcció va començar el juny de 2001 i es va completar l'1 d'octubre de 2004. Es va inaugurar el 15 de gener de 2005, en presencia de Mærsk Mc-Kinney Møller, el primer ministre danès Anders Fogh Rasmussen i la reina Margarida II de Dinamarca. El tenor Plácido Domingo va fer una presentació de gala com a Sigmund en Wagner Die Walküre el 7 d'abril de 2006, en una producció de Kasper Bech Holten i va assistir-hi La Reina. L'etapa de Dinamarca de la Red Bull Cliff Diving World Series té lloc aquí.

## Nou edifici

El nou edifici dissenyat per Henning Larsen amb un cost de 340.000.000 d'euros, és la seu principal de l'Òpera Reial Danesa, i està ubicada en una illa del port de la capital danesa, davant de la badia de la ciutat, de front al Castell d'Amalienborg (residència de la família reial).
Consta de dues sales, la principal per a 1500 espectadors i la de càmera per a 200.
El teló va ser dissenyat per Per Arnoldi i Per Kirkeby, les quatre escultures de bronze del foyer adornat amb unes altres tres escultures de llum de l'artista danès-islandès Olafur Eliasson.
El millor accés es via ferri des del port.

## Galeria

* L'Òpera de Copenhaguen, el 2014
* Interior
* Vista lateral

## Referències

* 1 2 3 «Ópera de Coenhague». [Consulta: 28 maig 2017].

## Enllaços externs

* Lloc Web Oficial (anglès)
# Òpera hongaresa de Cluj-Napoca

L'òpera hongaresa de Cluj-Napoca (en hongarès: Kolozsvári Állami Magyar Opera; en romanès: Opera Maghiară din Cluj) és una companyia d'òpera a Cluj-Napoca, Romania, fundada el 17 de desembre de 1948. S'ubica al Teatre Hongarès de Cluj.
L'estructura es va construir durant el 1909–1910 al lloc d'un antic teatre d'estiu i es va reconstruir el 1959–1961. El conjunt pot acollir fins a 862 persones.

## Referències

* ↑ «The history». Arxivat de l'original el 2012-09-06. [Consulta: 29 desembre 2011].
* ↑ «Detailed technical description».

## Enllaços externs

* Òpera hongaresa de Cluj-Napoca - Lloc web oficial (hongarès) (romanès)
# Iulian Sebastian Filipescu

Iulian Filipescu (Slatina, 29 de març de 1974) és un exfutbolista romanès, que jugava en la posició de defensa.

## Trajectòria

Format en el modest Faur Bucureşti, el 1992 fitxa per l'Steaua de Bucarest, on serà titular durant quatre anys guanyant nombrosos títols domèstics. A mitjan temporada 96/97 marxa al Galatasaray SK turc.
Al mercat d'hivern de la temporada 99/00 fitxa pel Reial Betis. Al club andalús hi juga durant quatre temporades i mitja, sent titular en la meitat d'aquest període. Posteriorment, hi militaria al FC Zürich i al MSV Duisburg, on es retiraria el 2007.

## Selecció

Filipescu va ser internacional amb la selecció romanesa en 52 ocasions, marcant un gol en un amistós davant Xipre. Va participar en l'Eurocopa de 1996 i 2000, així com al Mundial de França de 1998.

## Títols

* Liga 1: 1992–93, 1993–94, 1994–95, 1995–96, 1996–97
* Copa de Romania: 1995-96
* Supercopa de Romania: 1993–94, 1994–95
* Superlliga de Turquia: 1997–98, 1998–99
* Copa de Turquia: 1998-99
* Super Lliga de Suïssa: 2005-06
* Copa de Suïssa: 2005

## Referències

* ↑ Stokkermans, Karel. «Iulian Sebastian Filipescu - International Appearances». RSSSF, 10-06-2011. [Consulta: 2 març 2013].
Iulian Sebastian Filipescu amb la selecció romanesa - Caixes de navegació :
Selecció de futbol de Romania – Copa del Món de futbol 1998
1 Stângaciu •
2 Petrescu •
3 Dulca •
4 Doboș •
5 Gâlcă •
6 Gheorghe Popescu •
7 Lăcătuș •
8 Munteanu •
9 Moldovan •
10 Hagi •
11 Ilie •
12 Stelea •
13 Ciobotariu •
14 Niculescu •
15 Marinescu •
16 Gabriel Popescu •
17 Dumitrescu •
18 Filipescu •
19 Stîngă •
20 Selymes •
21 Craioveanu •
22 Prunea •
Seleccionador: Iordănescu
Selecció de futbol de Romania – Eurocopa 2000
1 Lobonţ •
2 Petrescu •
3 Ciobotariu •
4 Filipescu •
5 Gâlcă •
6 Popescu •
7 Mutu •
8 Munteanu •
9 Moldovan •
10 Hagi •
11 Ilie •
12 Stelea •
13 Chivu •
14 Petre •
15 Lupescu •
16 Roşu •
17 Belodedici •
18 Ganea •
19 Lincar •
20 Hîldan •
21 Prunea •
22 Contra •
Seleccionador: Jenei :
# Òxid d'estronci

L'òxid d'estronci és un compost amb fórmula química SrO. Es forma quan l'estronci reacciona amb l'oxigen en presència d'aire.

## Preparació

La crema d'estronci dona una mescla d'òxid d'estronci i nitrur d'estronci. També es forma a partir de la descomposició de carbonat d'estronci (SrCO₃). És un òxid fortament bàsic.

## Aplicacions

Al voltant del 8% en pes del vidre del tub d'imatge d'un televisor conté aquesta substància, la qual va ser àmpliament utilitzada amb aquest propòsit a partir de 1970. Els televisors en color i altres dispositius que contenen tubs de rajos catòdics en color venuts als Estats Units estaven obligats per llei a utilitzar estronci en la placa frontal per bloquejar l'emissió de rajos X, si bé aquests televisors ja no es fabriquen. L'òxid de plom es pot utilitzar en el coll i embut, però causa la decoloració quan s'utilitza en la placa frontal.

## Reaccions

Es pot obtenir estronci elemental escalfant òxid d'estronci amb alumini en condicions de buit.

## Referències

* ↑ ; Polyak, Désirée E.«Mineral Yearbook 2007:Strontium». United States Geological Survey. [Consulta: 14 setembre 2009].
* ↑ Méar, F; Yot, P; Cambon, M; Ribes, M «The characterization of waste cathode-ray tube glass.». Waste management, 26, 12, 2006, pàg. 1468–76. DOI: 10.1016/j.wasman.2005.11.017. ISSN: 0956-053X. PMID: 16427267.
* ↑ Lide, David R. Handbook of Chemistry and Physics. 87. Boca Raton, FL: CRC Press, 1998, p. 4–87. ISBN 0-8493-0594-2.

## Vegeu també

* Radiació X
# Óblast de Kémerovo

L'óblast de Kémerovo (en rus Ке́меровская о́бласть, tr. Kèmerovskaia óblast) és un subjecte federal de Rússia.

## Vegeu també

* Anjero-Súdjensk
# Óblast de Pskov

L'óblast de Pskov (en rus Пско́вская о́бласть, transliterat Pskóvskaia óblast i en estonià Pihkva oblast) és un subjecte federal de Rússia.