OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eustaqui I de Boulogne

Eustaqui I de Boulogne (v.995 - 1049), dit l'Oeil, va ser comte de Boulogne del 1046 fins a la seva mort.

## Família
### Avantpassats

| 16. Adalolf de Boulogne | 16. Adalolf de Boulogne | 16. Adalolf de Boulogne | 16. Adalolf de Boulogne |
| 8. Arnulf II de Boulogne | 8. Arnulf II de Boulogne | 8. Arnulf II de Boulogne | 8. Arnulf II de Boulogne | | |
| 4. Arnulf III de Boulogne | 4. Arnulf III de Boulogne | 4. Arnulf III de Boulogne | 4. Arnulf III de Boulogne | | | | |
| | | | | | | | | 2. Balduí II de Boulogne | 2. Balduí II de Boulogne | 2. Balduí II de Boulogne | 2. Balduí II de Boulogne | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | 1. Eustaqui I de Boulogne | 1. Eustaqui I de Boulogne | 1. Eustaqui I de Boulogne | 1. Eustaqui I de Boulogne | | | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 24. Dirk I d'Holanda | 24. Dirk I d'Holanda | 24. Dirk I d'Holanda | 24. Dirk I d'Holanda |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 12. Dirk II d'Holanda | 12. Dirk II d'Holanda | 12. Dirk II d'Holanda | 12. Dirk II d'Holanda |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 25. Geva | 25. Geva | 25. Geva | 25. Geva |
| | | | | 6. Arnulf d'Holanda | 6. Arnulf d'Holanda | 6. Arnulf d'Holanda | 6. Arnulf d'Holanda | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | 3. Adelina d'Holanda | 3. Adelina d'Holanda | 3. Adelina d'Holanda | 3. Adelina d'Holanda | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 14. Sigfrid de Luxemburg | 14. Sigfrid de Luxemburg | 14. Sigfrid de Luxemburg | 14. Sigfrid de Luxemburg |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 7. Lutgardis de Luxemburg | 7. Lutgardis de Luxemburg | 7. Lutgardis de Luxemburg | 7. Lutgardis de Luxemburg |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 15. Hedwig de Nordhau | 15. Hedwig de Nordhau | 15. Hedwig de Nordhau | 15. Hedwig de Nordhau | | | | | | |

### Núpcies i descendents

Es va casar amb Matilde e Lovaina, filla del comte Lambert I de Lovaina i Gerberga de Lorena. Tingueren quatre fills:
* Eustaqui († 1087), el seu successor al comtat com a Eustaqui II.
* Godofreu († 1095), bisbe de París
* Lambert II († 1054), comte de Lens
* Gerberga († 1049), esposa de Frederic de Luxemburg, duc de la Baixa Lorena.
# Evangeli de Vukan

L'Evangeli de Vukan és un manuscrit il·luminat (evangeliari) serbi del segle xiii. Fou escrit a Ras, llavors capital del Principat de Sèrbia, pel monjo Simeó per encàrrec del Príncep Vukan, fill del Rei Esteve Nemanja. És un dels llibres medievals serbis més antics que ha sobreviscut, i l'aprakos més antic escrit en serbi.
Les miniatures de l'Evangeli de Vukan de principis del segle xiii són representatives de l'estil de miniatures de Raška. Es van executar en l'esperit de l'art comnè tardà, caracteritzat per interpretacions gràfiques. El monjo Simeó va fer un llarg aclariment on explicava que el manuscrit havia estat fet pel Gran Župan de la ciutat de Ras, Vukan Nemanjić. És possible que Simeó fos també l'autor de les miniatures.

## Referències

* ↑ «Vukan Gospel. Complete Aprakos.» (en anglès). Arxivat de l'original el 10 de setembre 2012. [Consulta: 8 juliol 2018].
* ↑ «Стари Рас са Сопоћанима» (en serbi). [Consulta: 8 juliol 2018].
# Evseevita

L'evseevita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor al mineralogista rus Aleksandr Evseev (nascut el 1949).

## Característiques

L'evseevita és un arsenat de fórmula química Na₂Mg(AsO₄)F. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, i publicada en el mes de juny de 2023. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5418/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la fumarola Arsenàtnaia, situada al segon con d'escòria de l'avanç nord de la Gran erupció fissural del volcà Tolbàtxik (Krai de Kamtxatka, Rússia). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Evseevite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 març 2022].
* 1 2 Pekov, Igor V.; Zubkova, Natalia V.; Agakhanov, Atali A.; Vigasina, Marina F.; Yapaskurt, Vasiliy O.; Britvin, Sergey N.; Turchkova, Anna G.; Sidorov, Evgeny G.; Zhitova, Elena S.; Pushcharovsky, Dmitry Yu «New arsenate minerals from the Arsenatnaya fumarole, Tolbachik volcano, Kamchatka, Russia. XX. Evseevite, Na2Mg(AsO4)F, the first natural arsenate with an antiperovskite structure». Mineralogical Magazine, 87, 6, 12-2023, pàg. 839–848. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2023.50 [Consulta: 13 març 2024].
# Ex-convent dels Caputxins

L'Ex-convent dels Caputxins és una obra de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Gran edifici, molt simple, que va contenir el convent que li dona el nom. És molt notable la façana sud, visible del tot, feta amb pedra sense treballar i maons.
# Exoplanet Data Explorer

L'Exoplanet Data Explorer / Exoplanet Orbit Database enumera planetes extrasolars de fins a 24 masses jovianes.
    "Hem retingut el generós límit de massa superior de 24 masses de Júpiter en la nostra definició de "planeta", per les mateixes raons que en el Catàleg: en aquest moment, qualsevol límit de massa és arbitrari i tindrà poca funció pràctica a causa de la sense ambigüitat en les masses de velocitat radial i per la falta de motivació física.
    La distinció 13 de la massa de Júpiter per part del grup de treball de la UAI està desmotivada físicament per als planetes amb nuclis rocosos i de forma observacional problemàtic a causa del pecat i l'ambigüitat. Una distinció teòrica i retòrica útil és separar les nanes marrons dels planetes per mitjà del seu mecanisme de formació, però aquesta distinció és de poca utilitat observacional."

## Vegeu també

* Extrasolar Planets Encyclopaedia
* NASA Exoplanet Archive

## Referències

* ↑ The Exoplanet Orbit Database, Jason T Wright, Onsi Fakhouri, Geoffrey W. Marcy, Eunkyu Han, Ying Feng, John Asher Johnson, Andrew W. Howard, Jeff A. Valenti, Jay Anderson, Nikolai Piskunov
* ↑ Catalog of Nearby Exoplanets, R. P. Butler, J. T. Wright, G. W. Marcy, D. A Fischer, S. S. Vogt, C. G. Tinney, H. R. A. Jones, B. D. Carter, J. A. Johnson, C. McCarthy, A. J. Penny, The Astrophysical Journal, Volume 646, Number 1, 2006
# Exoterisme

L'exoterisme és el contrari de l'esoterisme. El mot deriva del grec ἔξω eksô, "cap enfora". Es refereix a tot allò que és públic, sense limitacions o universal.
Moltes societats i organitzacions humanes es divideixen en dos nivells: el que és exotèric o "imatge pública" i el que és esotèric o "a porta tancada". I també hi ha organitzacions fraternals, com ara la Francmaçoneria, que tenen un nivell inicial accessible als no iniciats, però que bàsicament són accessibles només per als iniciats en cada nivell, que segueixen tenint prohibit l'accés als nivells superiors.
En política, una forma exotèrica de govern és aquella en què totes les actuacions del govern s'han de fer públiques i han de ser ratificades per la ciutadania. Aquesta pràctica de govern sòl denominar-se transparència.
# BGY

BGY té els següents significats:
* Barangay, divisió mínima de l'administració local de les Filipines
* BGY també és el codi IATA de l'Aeroport de Bèrgam-Orio al Serio, aeroport que serveix l'àrea de Bèrgam (Itàlia)
# Paleomagnetisme

Paleomagnetisme en sentit ampli és l'estudi dels registres del camp magnètic terrestre que ha anat variant al llarg del temps. Paleomagnetisme seria el terme usat per l'estudi dels canvis de polaritat (nord/sud) de la Terra. Així, el període anomenat Matuyama que abasta entre els 2,48 milions d'anys i els 730.000 anys enrere tenia una polaritat inversa a l'actual (el pol nord magnètic estava a la zona antàrtica i el pol sud magnètic a l'àrtic). L'argila i, per tant, la ceràmica retenen en les seves partícules d'òxid de ferro una memòria de la direcció del pol nord magnètic en el moment de la seva cocció.
L'arqueomagnetisme és un terme que es reserva a l'estudi arqueològic de la variació del nord geogràfic amb el nord magnètic (declinació magnètica) que permet la datació de materials magnetitzables, especialment dels òxids de ferro presents en l'argila, que permet datacions de restes d'entre els 3.000 i els 4.000 anys d'antiguitat. Emille i Odette Thelier, en la dècada del 1930, van ser els primers a usar l'arqueomagnetisme per datar mostres arqueològiques.

## Referències

* ↑ Kiver, Eugene P. David V. Harris. Geology of U.S. Parklands (en anglès). John Wiley & Sons, 1999, p. 135. ISBN 0471332186.
# Peter Watts

Peter Anthony Watts (Bedford, Anglaterra, 16 de gener de 1946 – Londres, Anglaterra, 2 d'agost de 1976) va ser un road manager i enginyer de so anglès que va treballar amb la banda de rock progressiu Pink Floyd.

## Vida i carrera

Watts va néixer a Bedford el 16 de gener de 1946, fill de Jane P. G. (cognom de soltera Rolt) i Anthony Watts. Tenia un germà major, Michael, i una germana menor, Patricia. La seva mare, Jane, contrauria matrimoni de nou amb Anthony Daniells el 1989.
Watts era cònjuge de Myfanwy Roberts, una venedora d'antiguitats i dissenyadora d'escenaris i disfresses anglesa, filla d'un gal·lès i una australiana. Amb ella va tenir dos fills, Ben (n. 1967) i Naomi (n. 1968).
Watts va treballar per a The Pretty Things abans d'unir-se a Pink Floyd com el seu primer road manager experimentat. Apareix al costat d'Alan Styles, un altre roadie, en la contraportada de l'àlbum Ummagumma (1969), davant del furgó de la banda i de tots els seus equips acomodats en una pista de l'Aeroport de Biggin Hill, amb el propòsit d'imitar els dibuixos transversals d'avions militars i les seves càrregues útils, que gaudien de certa popularitat en aquells dies. La seva contribució a l'àlbum The Dark Side of the Moon (1973) van ser els repetits riures durant les cançons "Speak to Me" i "Brain Damage". Corresponen a la veu de la seva esposa, Patricia, la frase «Yeah, I was definitely in the right, that geezer was cruisin' for a bruisin'» pronunciada en la transició entre "Money" i "Us and Them", així com les paraules «I never said I was frightened of dying», que poden sentir-se cap al final de "The Great Gig in the Sky".
El 1974 va deixar de treballar amb Pink Floyd i es va reconciliar amb Myfanwy.
El 2 d'agost de 1976 va ser trobat mort en un apartament a Notting Hill, Londres, presumptament a causa d'una sobredosi d'heroïna.

## Referències

* 1 2 Mabbett, 2010.
* ↑ Riggs, 2005, p. 340.
* ↑ ; Peter; Sutcliffe «The True Story of Dark Side of the Moon» (en anglès). Mojo, número 52, marzo 1998. Arxivat de l'original el 2011-06-11 [Consulta: 5 abril 2022].
* ↑ Blake, 2008, p. 213.
* ↑ «Naomi Watts Biography» (en anglès). TalkTalk. Tiscali UK Limited trading.

## Bibliografia

* Blake, Mark. Comfortably Numb - The Inside Story of Pink Floyd. Di Capo Press, 2008. ISBN 978-0306817526.
* Mabbett, Andy. Pink Floyd - The Music and the Mystery. Londres: Omnibus, 2010. ISBN 978-1-84938-370-7.
* Mason, Nick. Inside Out: A Personal History of Pink Floyd, 2004.
* Riggs, Thomas. Contemporary Theatre, Film and Television: A Biographical Guide Featuring Performers, Directors, Writers, Producers, Designers, Managers, Choreographers, Technicians, Composers, Executives, Dancers. Gale / Cengage Learning, 2005. ISBN 978-0-7876-9037-3.
# Organització territorial de Guinea Equatorial

Aquest és un article sobre l'organització territorial de Guinea Equatorial, que és dividida administrativament en dues regions i vuit províncies (amb les seves respectives capitals), les províncies estan dividides al seu torn en 30 municipis:

## Regions

| Número | Regió | Capital | Superfície | Població (2013) | Densitat (Hab/km²) |
| 1 | Región Continental | Bata | 26,017 km² | 1,159,468 | 44 |
| 2 | Regió Insular | Malabo | 2,034 km² | 612,807 | 301 |
| | Guinea Equatorial | Malabo | 28,051 km² | 1,772,275 | 63 |

## Províncies

| Número | Província | Capital | Superfície | Població (2013) | Densitat (Hab/km²) |
| 1 | Annobón | San Antonio de Palé | 17 km² | 20,741 | 1,220 |
| 2 | Bioko Nord | Malabo | 776 km² | 410,541 | 529 |
| 3 | Bioko Sud | Luba | 1,241 km² | 181,525 | 146 |
| 4 | Centre Sud | Evinayong | 9,931 km² | 202,054 | 20 |
| 5 | Kié-Ntem | Ebebiyín | 3,943 km² | 238,548 | 60 |
| 6 | Litoral | Bata | 6,665 km² | 400,415 | 60 |
| 7 | Wele-Nzas | Mongomo | 5,026 km² | 318,451 | 58 |
| 8 | Djibloho | Ciudad de la Paz | 453 km² | | |
| | Guinea Equatorial | Malabo | 28,051 km² | 1,772,275 | 63 |

## Districtes

Alhora, les províncies són dividides en districtes, llevat a l'illa d'Annobón:

### Regió Insular

* Annobón
* Bioko Nord
** Districte de Malabo
** Districte de Baney
* Bioko Sud
** Districte de Luba
** Districte de Riaba

### Regió Continental

* Centre Sud
** Districte d'Evinayong
** Districte d'Akurenam
** Districte de Niefang
* Kié-Ntem
** Districte de Mikomeseng
** Districte de Nsoc Nsomo
** Districte d'Ebebiyín
* Litoral
** Districte de Bata
** Districte de Cogo
** Districte de Mbini
* Wele-Nzas
** Districte de Mongomo
** Districte de Nsork
** Districte d'Aconibe
** Districte d'Añisok

## Referències

* 1 2 Dirección General de Estadisticas y Cuentas Nacionales, Republica de Guinea Ecuatorial
* ↑ Statoids - Districts of Equatorial Guinea

## Vegeu també

* Llista de municipis de Guinea Equatorial
* Canvis de topònims a Guinea Equatorial
# Gilmoreosaure

L'gilmoreosaure (Gilmoreosaurus, "llangardaix de Gilmore") és un gènere representat per una única espècie de dinosaure ornitòpode hadrosàurid que va viure a la fi del període Cretaci en el Campanià, fa aproximadament entre 80 milions d'anys en el que és avui Mongòlia.

## Descripció

És considerat per molts com un dels més primitius hadrosàurids, tenien llargues les mandíbules inferiors i les potes posteriors, i no tenien la cresta hueca. Els seus peus amb aspecte d'arpa s'assemblaven més a les d'un iguanodòntid, com l'iguanodont, que a les d'un hadrosàurid. Era de constitució lleugera per a la seva grandària de prop de 8 metres de llarg, amb membres posteriors ben desenvolupats que li permetrien una ràpida carrera. La seva boca estava repleta de petites dents que es reemplaçaven a mesura que es desgastaven, com en hadrosaures posteriors.
# Go-Fushimi

L'emperador Go-Fushimi (后 伏 见 天皇, Go-Fushimi-Tennō, 5 d'abril del 1288 - 17 de maig de 1336) va ser el 93è emperador del Japó, segons l'ordre tradicional de successió. Va regnar entre 1298 i 1301. Abans de ser ascendit al Tron de Crisantem, el seu nom personal (imina) era Príncep Imperial Tanehito (胤 仁 亲王, Hirohito-shinnō).

## Biografia

El Príncep Tanehito va ser nomenat Príncep de la Corona en 1289, quan tot just tenia un any d'edat.
El 1298, el seu pare, l'emperador Fushimi abdicà a favor del seu fill de deu anys, que assumeix al tron amb el nom d'emperador Go-Fushimi.
Després de les pressions de la branca Daikakuji-tō, qui va obtenir més poder, obliga l'abdicació de l'emperador Go-Fushimi, als tretze anys, en 1301.
No obstant això, en 1308, el seu germà menor assumeix el tron com l'emperador Hanazono. L'emperador Go-Fushimi actua com emperador enclaustrat amb el seu germà, entre 1313 i 1318, quan va abdicar.
Com emperador enclaustrat, les dues branques imperials negocien amb el shogunat Kamakura i estableixen l'acord Bunpō, on el tron seria alternat entre les dues línies, cada deu anys. L'acord seria trencat per l'emperador Go-Daigo.
L'emperador Go-Fushimi va ser l'autor d'una famosa petició al déu del santuari Kamo perquè ajudés al seu fill a guanyar el tron. La petició va ser realitzada, però va passar 33 anys després de la seva abdicació, quan l'emperador Kogon va assumir el tron i va iniciar una dinastia d'emperadors de la Cort Nord, que era recolzat pel shogunat Ashikaga.
El 1336 mor als 48 anys.

## Referències

* ↑ Titsingh, Isaac. (1834). Annales des emepeurs du japon, pp. 274-275; Varley, H. Paul. (1980). Jinnō Shōtōki. pp. 238-239.
* ↑ Titsingh, p. 274; Varley, p. 238.

## Bibliografia

* Titsingh, Isaac, ed. (1834). [Siyun-sai Rin-siyo/Hayashi Gahō, 1652], Nipon o daï itsi ran; ou, Annales des empereurs du Japon, tr. par M. Isaac Titsingh avec l'aide de plusieurs interprètes attachés au comptoir hollandais de Nangasaki; ouvrage re., complété et cor. sur l'original japonais-chinois, accompagné de notes et précédé d'un Aperçu d'histoire mythologique du Japon, par M. J. Klaproth . París: Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland.— Dos copias de este libro están disponibles en línea: (1) en la librería de la Universidad de Michigan, digitalizado el 30 de enero de 2007; y (2) en la librería de la Universidad de Stanford, digitalizado el 23 de junio de 2006. Texto original en francés.
* Varley, H. Paul, ed. (1980). [ Kitabatake Chikafusa, 1359], Jinnō Shōtōki ("A Chronicle of Gods and Sovereigns: Jinnō Shōtōki of Kitabatake Chikafusa" translated by H. Paul Varley) . Nova York: Columbia University Press. ISBN 0-231-04940-4

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó
# Go-Suzaku

L'emperador Go-Suzaku (后 朱雀 天皇, Go-Suzaku-Tennō, 14 de desembre del 1009 - 7 de febrer del 1045) va ser el 69è emperador del Japó, segons l'ordre tradicional de successió. Va regnar entre 1034 i 1045. Abans de ser ascendit al Tron de Crisantem, el seu nom personal (imina) era Príncep Imperial Atsunaga (敦 良 亲王, Atsunaga-shinnō).

## Referències

* ↑ Titsingh, Isaac. (1834). Annales des emepeurs du japon, pp.160-162; Brown, Delmer et al. (1979). Gukanshō, pp. 310-311; Varley, H. Paul. (1980). Jinnō Shōtōki. pp. 195-196.
* ↑ Titsingh, p. 160; Brown, p. 310; Varley, p. 197.

## Bibliografia

* Brown, Delmer M. e Ichirō Ishida, eds. (1979). [ Jien, 1221], Gukanshō (The Future and the Past, a translation and study of the Gukanshō, an interpretative history of Japan written in 1219) . Berkeley: University of California Press. ISBN 0-520-03460-0
* Mosher, Gouverneur. (1978). Kyoto: A Contemplative Guide. Tokio: Charles E. Tuttle. ISBN 0-8048-1294-2
* Titsingh, Isaac, ed. (1834). [Siyun-sai Rin-siyo/Hayashi Gahō, 1652], Nipon o daï itsi ran; ou, Annales des empereurs du Japon, tr. par M. Isaac Titsingh avec l'aide de plusieurs interprètes attachés au comptoir hollandais de Nangasaki; ouvrage re., complété et cor. sur l'original japonais-chinois, accompagné de notes et précédé d'un Aperçu d'histoire mythologique du Japon, par M. J. Klaproth .

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó
# Gospí

Gospí o Guspí és un entitat de població del municipi de Sant Ramon, a la comarca de la Segarra. El poble se situa al nord-oest del terme municipal. La carretera LV-3121 és la seva principal via de comunicació.

## Història

Hi ha unanimitat en els autors en considerar que el topònim tindria el seu origen en l'albespí, un arç blanc. El nom d'Albispino apareix l'any 1005 en les primeres referències en l'antic castell sota el que fou construït originàriament el poble. Gospí va pertànyer als marquesos de Palmerola.

## Llocs d'interès

* El Castell de Gospí se situa a la part més elevada del nucli urbà. Té adossada una torre de guaita cilíndrica que destaca pel damunt de totes les cases, amb una escalonada interior de pedra, i una sèrie de passadissos subterranis amb diverses cases del poble. Actualment és una casa senyorial.
* L'església parroquial de Sant Martí de Gospí és d'origen romànic. Conserva encara la portalada de l'església, les cornises, una finestra de creu grega, tot i que posteriorment ha sofert diverses modificacions. És oberta per misa cada cinquè diumenge del mes que en tingui.
* La Font de Gospí data de l'any 1772, fruit de la transformació d'una font prèvia. Està formada per dos brocs de coure en forma de cap d'animal i l'aigua es recull en un canal que la porta fins a un safareig.
* La capella de Sant Cosme i Sant Damià s'ubica a l'entrada del nucli urbà i és dedicada als antics patrons de Gospí. Consta d'una sola nau amb absis recte, coberta a dues aigües i realitzada amb paredat. Cada 26 de setembre s'hi celebra una missa en honors als sants.
* Castell de Gospí
* Sant Martí de Gospí
* Font de Gospí
* Capella de Sant Cosme i Sant Damià
A Gospí també hi ha un edifici de dues plantes on abans hi havia una escola i un forn de pa. L'antiga escola ocupava el pis de dalt, va funcionar entre 1963 i 1973 i es va aprofitar també per fer balls, reunions o fins i tot d'habitatge per al professorat. El forn de pa ocupava el pis de baix. Les famílies es feien el pa per la setmana i quan acabaven, li donaven la clau del forn a la següent família. Després va passar a ser el lloc de lectura i visió conjunta de la televisió. L'ús actual de l'edifici és per a reunions.

## Referències

* 1 2 3 «Gospí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Turull Rubinat, Albert «Toponímia de la Segarra: primera aproximació». SC. On. Butll. Iner.. Arxivat de l'original el 2016-08-17 [Consulta: 21 gener 2017].
* ↑ «Font de Gospí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* Gospí al web de l'Àrea de Turisme del Consell Comarcal de la Segarra Arxivat 2016-05-17 a Wayback Machine.
# Grup de Dansa L'Alcúdia

El Grup de Dansa L'Alcúdia va començar la seua activitat a l'Alcúdia (Ribera del Xúquer, València) l'any 1963 com a grupo de coros y danzas emmarcat dins la Sección Femenina. Ja en els primers anys des del començament, el grup va assolir molt de renom en realitzar una gira de tres mesos per l'estat de Nova York, i en obtindre diversos premis i guardons concedits per l'administració franquista, abans de la seua reorientació ideològica l'any 1977.
D'ençà la restauració de la democràcia, la seua faena d'exhibició i recuperació del patrimoni folklòric valencià ha anat encarada cap a la realització d'espectacles temàtics, la participació en festivals internacionals i l'enregistrament discogràfics que arrepleguen la qualitat i la varietat de balls i cançons que conformen el seu repertori, al llarg dels més de quaranta anys d'existència com a grup: prova de la seua tasca són la celebració, des del 1982 d'una Mostra Internacional de Dansa biennal, la fundació el 1991 de l'Escoleta de Cant, Rondalla i Danses (amb la Mostreta Infantil de Danses corresponent), i la reinstauració d'una dansà per la nit de Sant Joan, amb continuïtat fins hui en dia.
Quant a la recerca i a la recuperació de peces concretes, el Grup de Dansa L'Alcúdia ha aportat un bon nombre de balls i cançons del seu poble i comarca al repertori comú valencià com són la Joteta de l'Alcúdia, el Bolero de Guadassuar o l'arxiconegut Bolero de l'Alcúdia, amb lletra feta a propòsit per Vicent Andrés Estellés, i del qual han fet versions Al Tall i Maria del Mar Bonet, Òscar Briz i, més recentment, el popular Miquel Gil.

## Discografia

* Canciones y danzas de Valencia (Hispavox, 1967), enregistrat amb els grups de Carlet i València
* El bo de la post (Xirivella Records, 1988), editat en commemoració del 25 aniversari
* Ai, quina polseguera! (Estudis de Gravació Tabalet, 2003), gravat als 40 anys de la fundació

## Referències

* ↑ Ribera Televisió, 16 Mostra Internacional de Dansa. El Grup de Dansa de l'Alcúdia celebra els seus 50 anys d'existència
* ↑ «Veu del País Valencià, 50 Anys del grup de Dansa de l'Alcúdia». Arxivat de l'original el 2015-07-22. [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ RiberaExpress, L'Alcúdia ha dedicat tres dies a festejar a Sant Antoni
* ↑ Maria del Mar Bonet interpretarà el «Bolero de l'Alcúdia» com a homenatge a Vicent Andrés Estellés

## Enllaços externs

* Lloc web del Grup de Dansa L'Alcúdia Arxivat 2005-08-27 a Wayback Machine.
# HHL

HHL té els següents significats:
* Handelshochschule Leipzig, escola de negocis privada amb seu a Leipzig, a Alemanya
* Hecht-Hill-Lancaster, empresa productora de cinema dels Estats Units
* Algorisme HHL (dels noms dels seus creadors Harrow-Hassidim-Lloyd), algorisme quàntic per a sistemes d'equacions lineals
* Hafthohlladung, mina antitancs de càrrega buida utilitzada per les forces de l'Alemanya Nazi
* Hhl també és l'abreviatura de l'hidrohalita, mineral de la classe dels halurs