OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estornell ventrenegre

L'estornell ventrenegre (Notopholia corusca) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae), únic membre del gènere Notopholia. Es troba per tota la costa oriental africana, des de Kenya fins a Sud-àfrica. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell ventrenegre». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 17 octubre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 676. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Black-bellied Starling. Notopholia corusca» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# Estrelada

L'estrelada és una bandera del País Valencià que evolucionà a partir de la senyera coronada valenciana per paral·lelisme amb l'estelada de Catalunya. L'estrelada d'estrela blanca és utilitzada per diferents grups valencianistes des de principis del segle xx, sent el primer testimoni d'ús un acte d'Acció Nacionalista Valenciana als anys 30. El partit tenia una gran estrelada que hissava al balcó de la seua entitat en dates determinades.
El document gràfic més antic conservat amb una estrelada d'estrella blanca és una fotografia d'una concentració en favor de l'Estatut Valencià a Alzira, el 27 de setembre de 1932 i el d'una estrelada d'estrela roja és a un cartell de guerra d'Esquerra Valenciana, el realitzat per Lluís Dubón.
En l'actualitat és utilitzada bàsicament per alguns grups del nacionalisme valencià, però també alguns del regionalisme valencià afins al blaverisme. També rep el nom d'estrelada la bandera que simbolitza la lluita per la independència de la nació aragonesa.

## Referències

* ↑ Temps d'acció. Denes, p. 145.
* ↑ Temps d'acció. Denes, p. 101.

## Bibliografia

* Colomer Ferràndiz, Agustí. Temps d'acció : Acció Nacionalista Valenciana (1933-1936). 1a. ed. Paiporta, Valencia: Denes, 2007. ISBN 978-84-96545-31-1.

## Vegeu també

* Bandera del País Valencià
* Senyera del Consell
* Estelada

## Enllaços externs

* Senyera Valenciana Arxivat 2010-08-30 a Wayback Machine., història de l'estrelada
# Axioma de l'elecció dependent

En teoria de conjunts, l'axioma de l'elecció dependent és una forma més dèbil de l'axioma de l'elecció, que permet construir part de les matemàtiques ZFC, mentre que s'eviten problemes tals com la paradoxa de Banach-Tarski. En contrast, algunes demostracions tals com el teorema general de Tychonoff no són possibles (atès que tal teorema, per exemple, és equivalent a l'axioma de l'elecció).

## Enunciat formal

Per a qualsevol conjunt A i la relació binària $P\subset A\times A\,$
    $[a\in A\,\land \,\forall x\in A\,\exists y\in A\,P(x,y)]\rightarrow \exists f:N\to A\,[f(0)=a\,\land \,\forall n\in N\,P(f(n),f(n+1))]$
# AHT

AHT té els següents significats:
* Arxiu Històric de Tarragona, arxiu de documentació històrica de l'àmbit territorial de Tarragona
* Arxiu d'Història del Treball, arxiu de documentació històrica del sindicat Comissions Obreres
* Hipertensió arterial (del seu nom en anglès Arterial Hypertension), malaltia crònica consistent en una elevació persistent de la pressió arterial
* Aht també és com s'anomenen a si mateixos els nuu-chah-nulth, poble indígena de l'illa de Vancouver, al Canadà
* aht també és el codi ISO 639-3 de l'ahtna, llengua en perill parlada a Alaska (Estats Units)
# Patrycia Centeno Vispo

Patrycia Centeno Vispo (la Corunya, 19 de febrer de 1983) és una periodista de esquerra radical, escriptora i especialista en comunicació política no verbal catalana. Pionera i experta en comunicació no verbal, ha treballat també com a periodista de moda i assessora d'imatge. Col·laboradora amb freqüència al programa Estat de Gràcia de Catalunya Ràdio. El seu compte twitter @politicaymoda i el seu bloc Política y moda són entre els més influents pel que fa a l'anàlisi política.

## Obres

* Política y Moda, la imagen del poder (2012)
* Espejo de Marx: ¿La izquierda no puede vestir bien? (2013)
* Sin decir ni mu: El poder de la comunicación no verbal (2019)

## Referències

* ↑ Ardévol Mallol, Clara «Patrycia Centeno: ‘Els polítics de Vox diuen que són homes d'ordre, però no saben ni fer-se el nus de la corbata’». Vilaweb, 30-06-2019 [Consulta: 3 juliol 2019].
* ↑ Virgili, Text: Laura Rosel / Fotos: Pere. «Patrycia Centeno: “La capacitat d’expressar emocions pot ser un acte de poder”», 02-08-2020. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ Barnils, Andreu «Patrycia Centeno. El bloc 'Política y moda' m'explica i em fa entendre més coses sobre la política que ningú, a vegades.». Vilaweb, 24-01-2016 [Consulta: 3 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Bloc Política y moda (castellà)
# Don Black

Don Black nom artístic de Donald Blackstone (Londres, 21 de juny de 1938) és un lletrista anglès conegut en part per la seva col·laboració amb el compositor John Barry. Els seus nombrosos treballs inclouen musicals, cançons per a pel·lícules i cançons de gran èxit. Ha estat condecorat amb l'OBE.
És conegut per haver escrit la lletra de moltes cançons per als films de James Bond com Thunderball, Diamonds Are Forever, The Man with the Golden Gun, Surrender de Tomorrow Never Dies i The World Is Not Enough. També va escriure la cançó principal de la pel·lícula Un treball a Itàlia. En col·laboració amb el compositor John Barry, va escriure la cançó del film de 1966, Born Free, la qual va guanyar el premi de l'acadèmia a millor cançó aquest any. El posteriorment va col·laborar amb Barry en Out of Africa, Dances with Wolves,i el musical de Broadway The Little Prince and the Aviator.
Ha treballat amb Jule Styne, Henry Mancini, Quincy Jones, Elmer Bernstein, Michel Legrand, Marvin Hamlisch, Charles Aznavour. La cançó "Ben" de Michael Jackson i "To Sir, with Love" de Lulu' van encapçalar la llista d'èxits als Estats Units..
Entre els musicals escrits per Black s'inclouen Bar Mitzvah Boy i diverses obres d'Andrew Lloyd Webber xous - el tema de 1980 Tell Me on a Sunday, la qual va ser interpretada per Marti Webb; Aspects of Love, la qual portà a Michael Ball a la fama, i l'adaptació musical del clàssic film de Billy Wilder Sunset Boulevard. En el 2002 el treball amb el productor hindue A. R. Rahman el musical Bombai Dreams. El també co-va escriure amb Jim Steinman el single "Is Nothing Sacred," la qual va ser interpretada per Meat Loaf. El 2009 va ajudar el cantant britànic Robbie Williams a compondre la cançó "Morning Sun".
Va ser el lletrista de la cançó 'Amics per sempre' amb música de Sir Andrew Lloyd Webber, cantada per Josep Carreras i Sarah Brightman en la cerimònia de clausura del Jocs Olímpics de 1992.
Black viu amb la seva esposa Shirley a Londres.

## Referències

* ↑ «Don Black | Biography, Albums, Streaming Links | AllMusic». [Consulta: 14 juliol 2017].
* ↑ «Don Black» (en anglès). [Consulta: 14 juliol 2017].
* ↑ «https://www.thejc.com/culture/interviews/don-black-star-lyricist-puts-a-productive-life-into-words-1.48305». [Consulta: 14 juliol 2017].
* ↑ James., Inverne,. Wrestling with elephants: the authorised biography of Don Black. Londres: Sanctuary, 2003. ISBN 1860744680.

## Enllaços externs

* Don Black en Internet Broadway Database
* El compositor David Arnold presenta premi a Do Black
# Casa Francesc Joan Sistaré

La casa Francesc Joan Sistaré és un edifici residencial situat als carrers de Jaume I, 6 i d'Arlet, 3 de Barcelona, catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C). Actualment, acull un hotel.

## Història

El 1847, Francesc Joan Sistaré (o Sisteré) i Faura (†1873), casat amb Antònia Ballester i Almirall (†1879), va encarregar-ne el projecte al mestre d'obres Antoni Valls i Galí. Als baixos es va instal·lar la farmàcia del seu futur gendre Ramon Maria Fanés, amb qui tindria un litigi. L'hereu de la propietat fou l'advocat Jaume Sistaré i Ballester.
Posteriorment, fou adquirit per la Caixa d'Estalvis i Mont de Pietat de Barcelona, que va fer construir un pont sobre el carrer d'Arlet per a unir-lo amb la seva seu. El 1993, l'empresa Suizo Hotel SL va obtenir la llicència per a reformar l'edifici i instal·lar-hi un hotel de tres estrelles, el que va comportar una remunta de dos pisos reculats del pla de façana.

## Descripció

Edifici en cantonada de planta baixa i quatre pisos. La façana del carrer de Jaume I (d'uns 22 d'amplada) s'estructura en set eixos verticals d'obertures, amb altres elements que reforcen la composició horitzontal. A la planta baixa, un entaulament actua com a llinda de les obertures, amb una mena de clau en relleu en el centre de cada una. Per a realitzar l'entrada a l'hotel, les tres de l'esquerra es van estintolar amb un jàssera d'acer, que coincideix amb l'amplada de l'entaulament. Al primer pis hi ha un balcó corregut que gira la cantonada i es recolza sobre parells de mènsules alineades amb els brancals. Al segon pis hi ha una imposta i sòcol, i al quart una imposta. El coronament té un fris (amb relleus entre les obertures) i una cornisa motllurada.
Els balcons amb són llosa de pedra (motllurada i recolzada sobre permòdols als pisos segon i tercer) de volada decreixent amb l'alçada. Les baranes són de ferro colat amb motius ornamentals.
Al fons de l'antic vestíbul hi ha una porta, a la linda de la qual figura la data 1848.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Hotel Barcino». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Gran Hotel Barcino».
* ↑ La Imprenta (edición mañana), 04-01-1873, p. 83.
* ↑ Diario de Barcelona, 16-03-1879, p. 3217.
* ↑ AMCB, Q127 Foment 263 bis C.
* ↑ Diario de Barcelona, 24-09-1850, p. 5029.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1857, p. 158, 408.
* ↑ Sentencias del Tribunal Supremo de Justicia. Primer semestre de 1864, 1865, p. 196-197.
* ↑ Anuario-Riera, 1899, p. 245, 279, 502.
* ↑ El Noticiero Universal, 01-03-1949, p. 4.
* ↑ El Noticiero Universal, 13-02-1971, p. 16.
* ↑ «SUIZO HOTEL SL». e-informa.
* ↑ «Llicències concedides durant el mes d'agost de 1993». Gaseta municipal de Barcelona, 30-09-1993, pàg. 756.
* ↑ «Casa Francesc Joan Sistaré (Hotel Barcino)». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Vegeu també

* Casa Llauder

## Enllaços externs

* «Casa Francesc Joan Sistaré (Hotel Barcino)». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Església de Sant Julià (Campos)

L'Església de Sant Julià és una església neoclàssica de grans proporcions del municipi mallorquí de Campos. Va ser construïda durant el segle xix damunt les restes d'un altre temple del que en conserva el campanar del segle xvi i la capella del Roser del xviii. Dins seu hi ha el museu parroquial.

## Història

El promotor de la construcció de l'església actual va ser Nadal Cabrer, rector de la parròquia en aquella època, de l'edificació original només se'n conserven la capella de Santa Llúcia i els Sants Metges i el campanar, construït entre 1584 i 1597. Al campanar li varen fer reformes els anys 1610, 1693 i 1778 degut a esbucaments parcials.

## Arquitectura

És una església aïllada de planta longitudinal amb absis semicircular, la sagristia està a l'esquerra de l'altar, hi ha set capelles a cada costat que estan entre pilastres d'ordre jònic al pis superior hi ha finestrals. La coberta de volta canó està decorada amb estrelles emmarcades en casetons.
La façana principal està al carrer parròquia, a un costat hi ha el Carrer Major i a l'altre, el Carrer Bisbe Tallades.

## Vegeu també

* L'Orgue de l'església de Sant Julià

## Referències

* ↑ «Campos». abaleares.com. [Consulta: 8 agost 2012].
* 1 2 «Catàleg dels béns patrimonials de Campos» (PDF) pàgines 2 i 3. Ajuntament de Campos. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 8 agost 2012].
# Estrella al Coratge (Canadà)

L'Estrella al Coratge (francès: Étoile du Courage) és una condecoració concedida al Canadà. És la segona més important concedida per actes de coratge d'entre les condecoracions concedides al país nord-americà, i una de les tres condecoracions al coratge concedides pel monarca canadenc, generalment a través del seu virrei. Creada el 1972, la medalla s'atorga a individus, vius o morts, dels quals es diu que han realitzat "actes de valor notable en circumstàncies de gran perill", i permet als receptors l'ús de les lletres post-nominals SC, en anglès, o ÉC, en francès.

## Referències

* ↑ Office of the Governor General of Canada. «Honours > Decorations > Decorations for Bravery». Queen's Printer for Canada. Arxivat de l'original el 9 d’octubre 2006. [Consulta: 26 agost 2009].
* 1 2 Veterans Affairs Canada. «Canada Remembers > Records & Collections > Canadian Orders, Medals and Decorations > Canadian Military Medals and Decorations > Modern Honours of Canada > Star of Courage». Queen's Printer for Canada. Arxivat de l'original el 11 de març 2007. [Consulta: 26 agost 2009].

## Enllaços externs

* Lochnan, Carl. The Canadian Encyclopedia. Historica Foundation of Canada [Consulta: 26 agost 2009]. «The Canadian Encyclopedia > Medals, Emblems & Heraldry > Decorations for Bravery» Arxivat 8 de juny 2011 a Wayback Machine.
* Robertson, Megan C. «C > Canada > Orders, Decorations and Medals of Canada > Star of Courage».
# Anguila americana

L'anguila americana (Anguilla rostrata) és una espècie de peix pertanyent a la família dels anguíl·lids.

## Descripció

* La femella pot atènyer a 122cm de llargària màxima i el mascl 152 cm (normalment, en fa 50)
* Pes màxim: 7.330 g.
* Cap més aviat llarg.
* Ulls petits.
* Llavis gruixuts.
* Aleta caudal arrodonida i unida a les aletes dorsal i anal.
* Nombre de vèrtebres: 103-111.
* Pot assolir els 43 anys.

## Reproducció

Migra a la tardor a la mar dels Sargassos per a fresar.

## Alimentació

Menja larves d'Ephemeroptera, Odonata, Plecoptera, Coleoptera, Trichoptera i Lepidoptera, així com gastròpodes, oligoquets, amfípodes, isòpodes, Mysida i peixos (pèrcids, ciprínids, ictalúrids, catostòmids i anguíl·lids).

## Depredadors

Al Canadà és depredat pel mascarell comú (Morus bassanus) i als Estats Units pel llobarro atlàntic ratllat (Morone saxatilis), el tauró gris (Carcharhinus plumbeus) i el solraig (Isurus oxyrinchus).

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, salabrosa i marina; demersal; catàdrom i de clima subtropical (4 °C-25 °C; 66°N-7°N, 98°W-21°W) que viu fins a 464 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Atlàntic: des de Groenlàndia, i al llarg de les costes del Canadà i els Estats Units, fins a Panamà, les Índies Occidentals i l'illa de Trinitat.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 Agustin, Liza Q. «Anguilla rostrata (Lesueur, 1817) American eel» (en anglès). FishBase.
* ↑ Jessop, B.M., 1987. Migrating American eels in Nova Scotia. Trans. Am. Fish. Soc. 116(2):161-170.
* ↑ Barbin, G. P.; McCleave, J. D. «Fecundity of the American eel Anguilla rostrata at 45o N in Maine, U.S.A.» (en anglès). Journal of Fish Biology, 51, 4, 10-1997, pàg. 840–847. DOI: 10.1111/j.1095-8649.1997.tb02004.x. ISSN: 0022-1112.
* ↑ Lookabaugh, P.S. i P.L. Angermeier, 1992. Diet patterns of American eel, Anguilla rostrata, in the James River Drainage, Virginia. J. Freshwat. Ecol. 7(4):425-431.
* ↑ Montevecchi, W.A., D.K. Cairns i R.A. Myers, 2002. Predation on marine-phase Atlantic salmon (Salmo salar by gannets (Morus bassanus) in the northwest Atlantic. Can. J. Fish. Aquat. Sci. 59:602-612.
* ↑ Walter, J.F. III i H.M. Austin, 2003. Diet composition of large striped bass (Morone saxatilis) in Chesapeake Bay. Fish Bull. 101(2):414-423.
* ↑ Medved, R.J. i J.A. Marshall, 1981. Feeding behavior and biology of young sandbar sharks, Carcharhinus plumbeus (Pisces, Carcharhinidae), in Chincoteague Bay, Virginia. Fish. Bull. 79(3):441-447.
* ↑ Stillwell, C.E. i N.E. Kohler, 1982. Food, feeding habits, and estimates of daily ration of the shortfin mako (Isurus oxyrinchus) in the Northwest Atlantic. Can. J. Fish. Aquat. Sci. 39(3):407-414.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle. 864 p.
# Balança (astrologia)

Balança és el setè signe del zodíac, el qual és creuat pel Sol, en el seu format tropical entre el 23 de setembre i el 22 d'octubre aproximadament i segons l'any. És diferent de la constel·lació astronòmica i del signe hindú astrològic del zodíac sideral creuat pel Sol entre 31 d'octubre i el 22 de novembre.
Balança és considerat un signe de l'element aire i de qualitat cardinal, per la qual cosa el seu arquetip de personalitat inclou conceptes com la creativitat artística, la recerca de l'harmonia, la diplomàcia, l'amor pel debat, el diàleg i la resolució pacífica dels conflictes, entre d'altres. El seu planeta regent és Venus i, en ser balança un signe masculí regit per un planeta femení, se'l considera lleugerament ambigu en assignar els rols sexuals a les persones sota el seu signe solar. Els seus colors són el glauc, el verd clar i el blau cel, i les pedres que l'identifiquen són la cornalina i el lapislàtzuli. El seu símbol són les balances i és, per tant, l'únic símbol del zodíac que no correspon a un ésser vivent.
S'avé molt amb els altres signes d'aire (gèminis i aquari) i amb els signes de foc exceptuant, amb matisos, àries, per ser-ne el seu oposat, alhora que manté una forta incompatibilitat amb cranc i capricorn. Aquest quadre de compatibilitats i incompabilitats no reflecteix un perfil individual o lectura individual tal com s'interpreta dins de l'astrologia, sinó que reflecteix una orientació general i la referència a la compatibilitat segons el que és dictat per variables com qualitats i elements en el zodíac.

## Referències

* ↑ ALCOBA, María Emilia, AZICRI, Claudia i MOLINA, Cristina: Curso de astrología Tomo I. Kier, Buenos Aires, 2005 ISBN 950-17-4201-6
* ↑ The Diagram Group, The Little Giant Encyclopedia of The Zodiac, p 171, Sterling Publishing Company, New York, 1997
Viccionari
# AKM (desambiguació)

AKM té els següents significats:
* Centre Cultural Atatürk (del seu nom en turc Atatürk Kültür Merkezi), centre cultural polivalent de la ciutat d'Istanbul, a Turquia
* AKM Semiconductor (de l'acrònim en anglès Asahi Kasei Microdevices), empresa fabricant de semiconductors amb seu a San José (Califòrnia)
* AKM (fusell) (del seu nom en rus Автомат Калашникова Модернизированный, transliterat Avtomat Kalaixnikova Modernizirovannii), fusell d'assalt soviètic, variant de l'AK-47
* akm també és el codi ISO 639-3 de l'aka-bo, llengua extingida de les illes Andaman, a l'Índia
# Euroescepticisme

L'euroescepticisme és una idea política reticent o contrària al procés d'integració de la Unió Europea. Els euroescèptics s'oposen als proeuropeus. Els euroescèptics no formen un bloc homogeni. Els adversaris dels euroescèptics són els europeistes, partidaris de la Unió Europea i els partidaris del federalisme europeu.

## Referències

* ↑ «Euroescepticisme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «A Catalunya, l'europeisme guanya de llarg l'euroescepticisme». Diplocat, 11-05-2022. [Consulta: 27 novembre 2022].
# Eurométropole Tour 2016

L'Eurométropole Tour 2016, 76a edició de l'Eurométropole Tour, es va disputar el diumenge 2 d'octubre de 2016, entre Poperinge i Tournai, sobre un recorregut de 195,6 kilòmetres.

## Classificació final

Fonts: ProCyclingStats Cycling Archives :

## Enllaços externs

* Eurométropole Tour 2016 a ProCyclingStats
# Europa continental

L'Europa continental és el continent d'Europa amb l'exclusió explícita de les illes adjacents, especialment les illes Britàniques —és a dir, el Regne Unit, l'illa de Man, les Illes Anglonormandes i Irlanda, entre d'altres— i Islàndia. En un sentit geogràfic més estricte, se n'haurien d'excloure també altres regions insulars com ara Sicília, Sardenya, Creta i les altres illes gregues, Còrsega, Malta i les illes Balears, per exemple. Les illes Canàries o Madeira, tot i que pertanyen a estats europeus (Espanya i Portugal, respectivament) i són considerades regions europees a l'efecte administratiu, geogràficament no hi tenen res a veure.
# Europass

L'Europass és el model estandarditzat de curriculum vitae elaborat per la Comissió Europea per a unificar les candidatures laborals dels ciutadans europeus que desitgin treballar en altre part del territori de la Unió Europea (i de l'Espai Econòmic Europeu). El seu objectiu és incrementar la transparència de la qualificació i mobilitat dels ciutadans a la UE i al EEE, facilitant-ne la cerca d'ocupació, ja que fa que les habilitats i qualificacions d'una persona s'entenguin clarament a tot Europa (inclosos la Unió Europea, l'Espai Econòmic Europeu i els països candidats a la UE). Està format per cinc documents: el curriculum vitae, el passaport de llengües, el document de mobilitat, el suplement al títol superior i els certificats corresponents; aquests dos darrers són expedits per les autoritats educatives i comparteixen una marca i un logotip comú.
Es va establir per la Decisió 2241/2004/CE del Parlament i del Consell Europeus, de 15 de desembre de 2004, sobre un marc comunitari únic per a la transparència de les qualificacions i competències i va entrar en vigor l'1 de gener de 2005. Des del 2012, les persones poden reunir tots els documents Europass al passaport europeu d'habilitats.
Per tal de crear un currículum en format Europass, pot fer-se a través del portal (que està en 30 idiomes, però no en català) de l'European Centre for the Development of Vocational Training (CEDEFOP), on s'accedirà a l'aplicació per crear-lo o bé es podrà descarregar una plantilla en format Word per complimentar.

## Referències

* ↑ Currículum vitae (CV), Educaweb.cat
* 1 2 «Currículum vitae». Universitat Jaume I, 25-07-2018. [Consulta: 24 juny 2022].
* ↑ Decision 2241/2004/EC, Article 2 (anglès)
* ↑ Decision 2241/2004/EC, Article 1 (anglès)
* ↑ European Commission. REPORT FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL: Evaluation of the Europass initiative: Second evaluation of the Decision of the European Parliament and the Council on a single Community framework for the transparency of qualifications and competences (Europass) (en anglès), 18 desembre 2013.

## Enllaços externs

* L'Europass al web de l'European Centre for the Development of Vocational Training (CEDEFOP)
# Europe (vela)

L'Europe és una classe internacional d'embarcació de vela dissenyada en Bèlgica per Alois Roland, el 1960 i regida per la International Europe Class Union (IECU).

## Història

L'Europe va néixer com una versió nova de la classe Moth, però va evolucionar per convertir-se en una classe independent. el 1963 es va crear la International Europe Class Union (IECU), i el 1976 la IYRU (actual ISAF) va reconèixer a Europa com a classe internacional. L'11 de novembre de 1988 es va concedir a l' Europa (com se sol anomenar en espanyol) la nominació d'embarcació olímpica femenina per 1992. Es va mantenir com a embarcació olímpica individual per a dones fins al 2004. En l'actualitat intenta ser l'alternativa europea a la potent classe Laser americana, que precisament serà l'embarcació que la substitueix com a classe olímpica individual femenina, en la versió Laser Radial, des 2008.

## Palmarès olímpic de la classe
### 1992 Barcelona

| Medalla | Regatista |
| Or | Linda Andersen (NOR) |
| Plata | Natalia Via Dufresne (ESP) |
| Bronze | Julia Trotman (USA) |

### 1996 Atlanta

| Medalla | Regatista |
| Or | Kristine Rouge (DEN) |
| Plata | Margit Matthijsse (NED) |
| Bronze | Courtney Becker-Dey (USA) |

### 2000 Sydney

| Medalla | Regatista |
| Or | Shirley Robertson (GBR) |
| Plata | Margriet Matthysse (NED) |
| Bronze | Serena Amato (ARG) |

### 2004 Atenes

| Medalla | Regatista |
| Or | Siren Sundby (NOR) |
| Plata | Lenka Smidova (CZE) |
| Bronze | Signe Livbjerg (DEN) |

## Enllaços externs

* Classe Europa a l'Argentina Arxivat 2008-09-13 a Wayback Machine.