OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ateneu Hortenc

Ateneu Hortenc o Ateneu Cultural Hortenc és una entitat cívica del barri d'Horta, Barcelona, fundada el 1863 amb l'objectiu principal de proporcionar a la gent obrera una instrucció i una possibilitat de distracció lúdiques i culturals.
Va ser creada per un grup de veïns d'Horta que es reunien al cafè Can Balada. El primer local social que va tenir l'entitat va ser a una planta baixa de la plaça major, avui de Santes Creus. El primer president fou el senyor Manel Bartoneus i Rovira, el qual va fer un reglament que fou aprovat pels socis, en la junta general l'any 1873. El 1888 prengué el nom de Círculo Hortense, i el canvià altre cop el 1921 pel d'Ateneu Obrer Hortenc, El 1926 l'entitat comprà l'edifici del carrer Pere Pau, número 8, que serà la seva seu fins a l'actualitat.
Després de la guerra civil fou l'Ateneo Cultural Hortense. L'entitat estigué clausurada durant 3 anys perquè s'hi trobà una bandera republicana, i es tornà a obrir amb la condició que la Junta fos del Movimiento.
El 1998 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona i el 2002 va rebre la Creu de Sant Jordi per la tan positiva contribució al seu progrés des de la consolidació del seu teixit associatiu. En aquesta tasca, desenvolupada a partir de diverses activitats, hi destaca també l'afany d'un millor coneixement del país mitjançant l'organització de visites d'interès històric i cultural per diversos punts del territori. Actualment compta amb 250 socis.

## Referències

* 1 2 3 Giménez i Compte, Carlota. L'Abans: Recull gràfic de la Vall d'Horta (1861 - 1978). :, . ISBN. El Papiol: Efadós, juny 2012, p. 534. ISBN 978-84-15232-22-3.
* ↑ «Ateneu Hortenc». Cor d'Horta. Arxivat de l'original el 2023-01-09. [Consulta: 9 gener 2023].
* ↑ «L'Ateneu Hortenc compleix 150 anys». Televisió d'Horta-Guinardó, 23-10-2014. Arxivat de l'original el 21 de desembre 2022. [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ Rutes històriques pel Districte d'Horta-Guinardó

## Enllaços externs

* Article a El Parcial, blog d'Horta i La Guineueta Arxivat 2010-05-13 a Wayback Machine.
# Oficina Central de Telegrames Astronòmics

L'Oficina Central de Telegrames Astronòmics (en anglès, Central Bureau for Astronomical Telegrams, CBAT) és el centre de recollida internacional oficial d'informació relacionada amb esdeveniments astronòmics transitoris.
La CBAT recull i distribueix informació sobre cometes, satèl·lits naturals, noves, supernoves i altres esdeveniments astronòmics transitoris. La CBAT també estableix la prioritat de descobriment (qui en té crèdit) i assigna designacions inicials i noms als nous objectes.
En nom de la Unió Astronòmica Internacional (IAU), la CBAT distribueix Circular de la UAI. Des de la dècada del 1920 fins a 1992, la CBAT enviava telegrames en casos urgents, tot i que la majoria de circulars s'enviaven per correu ordinari; quan es van abandonar els telegrames, el nom «telegrama» es va mantenir per raons històriques, i van continuar com a Oficina Central de Telegrames Electrònics (Central Bureau Electronic Telegrams). Des de mitjans de la dècada del 1980, les Circulars de la UAI i les Minor Planet Circulars (Circulars de Planetes Menors) relacionades estan disponibles electrònicament.
La CBAT és una organització sense ànim de lucre, però cobra per les seves Circulars IAU i telegrames electrònics per finançar el seu funcionament continuat.

## Història

L'Oficina Central va ser fundada per la Societat Astronòmica d'Alemanya el 1882 a Kiel (Alemanya).
Durant la Primera Guerra Mundial es va traslladar a l'Observatori d'Østervold de Copenhaguen (Dinamarca), per ser operat allà per l'Observatori de la Universitat de Copenhaguen.
El 1922, la UAI va convertir l'Oficina Central en el seu Bureau Central des Télégrammes Astronomiques (en francès, Oficina Central dels Telegrames Astronòmics), i va romandre a Copenhaguen fins al 1965, quan es va traslladar al Harvard College Observatory (HCO), per ser operada allà per l'Observatori Astrofísic Smithsonian.
S'ha mantingut a Cambridge (Massachusetts, EUA) fins avui. El HCO havia mantingut una Oficina Central a l'hemisferi occidental des de 1883 fins que el CBAT de la IAU es va traslladar allà a finals de 1964, de manera que lògicament el personal del HCO es va fer càrrec de l'Oficina de la IAU.

## Referències

* ↑ «History of the Central Bureau for Astronomical Telegrams» (en anglès). IAU Central Bureau for Astronomical Telegrams.
* ↑ «Science is not national, but scientists are: International 20th century and Danish astronomers» ( PDF) (en anglès). ICESHS. Arxivat de l'original el 2018-01-19. [Consulta: 12 octubre 2023].

## Vegeu també

* The Astronomer's Telegram

## Enllaços externs

* «IAU: Central Bureau for Astronomical Telegrams» (en anglès).
* «The Central Bureau for Astronomical Telegrams: A Case Study in Astronomical Internationalism» (en anglès), 12-09-2019. Arxivat de l'original el 2019-09-12. [Consulta: 12 octubre 2023].
# Oficina de l'Alt Comissariat de les Nacions Unides per als Drets Humans

L'Oficina de l'Alt Comissariat de les Nacions Unides per als Drets Humans és una entitat que depèn de l'ONU i vetlla pel compliment dels drets humans des de 1993. Té la seu a Ginebra, Suïssa. Les seves funcions se centren en l'assessorament sobre legislació referida als drets humans, incloent la pressió per la ratificació de tractats relacionats per part de tots els països membres de l'ONU; l'exigència de vetllar per un tracte humanitari a les víctimes de conflictes i la coordinació de diversos organismes que treballen en aquest camp.
Actualment l'oficina està presidida per Michelle Bachelet. D'ell depenen el cos tècnic, les dues oficines permanents (a Ginebra i a Nova York) i les tres divisions operatives:
* divisió de recerca i desenvolupament: reivindica el dret de tots els països a un desenvolupament econòmic i social d'acord amb la Declaració de Viena, analitza la situació a diferents indrets amb informes monogràfics i promou els estudis sobre els afers de l'Oficina
* divisió de tractats: coordina els grups de treball sobre legislació referida als drets humans
* divisió de capacitació: promou la formació política, coordina els voluntaris del Comissariat i incentiva l'educació en drets humans arreu del món.
En 2018–2019 el seu pressupost era de 301,6 milions de dòlars dels EUA (3,7% del pressupost regular de l'ONU), i aproximadament 1,300 treballadors amb base a Ginebra i Nova York. És un membre ex officio del Comitè del Grup per al Desenvolupament de les Nacions Unides.

## Llista d'Alts Comissariats

* José Ayala Lasso, 1994-1997
* Mary Robinson, 1997-2002
* Sergio Vieira de Mello, 2002-2003 - assassinat en un atemptat a Bagdad, Iraq, el 19 d'agost de 2003
* Bertrand Ramcharan, 2003-2004
* Louise Arbour, 2004-2008
* Navanethem Pillay, 2008-2014
* Zeid Ra'ad Al Hussein, 2014-2018
* Michelle Bachelet, 2018-2022
* Volker Türk, 2022-2026

## Referències

* ↑ «Brief history». [Consulta: 5 setembre 2018].
* ↑ «OHCHR | Funding and Budget». [Consulta: 5 setembre 2018].
* ↑ «OHCHR | Who we are». [Consulta: 5 setembre 2018].
* ↑ «UNDG Members». Undg.org. Arxivat de l'original el 11 maig 2011. [Consulta: 10 desembre 2012].
* ↑ Power, Samantha. Chasing the Flame: One Man's Fight to Save the World. USA: Penguin Books, 2008, p. 492. ISBN 978-0-14-311485-7.
* ↑ United Nations High Commissioner for Human Rights (7 March 2008). Louise Arbour will not be seeking a second term as High Commissioner. Retrieved on 1 September 2008.
* ↑ «United Nations High Commissioner for Human Rights, Navi Pillay, to Serve Two More Years, by General Assembly Decision». Un.org, 24-05-2012. [Consulta: 10 desembre 2012].
* ↑ «Zeid acoge con satisfacción el nombramiento de la nueva Alta Comisionada de las Naciones Unidas para los Derechos Humanos», 10-08-2018. [Consulta: 14 agost 2018].
* ↑ «UN approves Austria’s Volker Turk as new human rights chief» (en anglès). Al Jazeera, 09-09-2022. [Consulta: 10 setembre 2022].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Web de l'Oficina per a Amèrica Central
# Atlàntic Mitjà dels Estats Units

La regió de l'Atlàntic Mitjà dels Estats Units (en anglès: Mid-Atlantic, Middle Atlantic states o els Mid-Atlantic states. Normalment es considera que està situada entre Nova Anglaterra i els South Atlantic States. La seva definició exacta difereix segons la font. Comprèn els següents Estats dels Estats Units:
* Delaware
* Maryland
* Nova Jersey
* Nova York
* Pennsilvània
També inclou Washington D. C. que no és un estat sinó un districte federal.
De vegades, també s'hi inclouen:
* Virgínia
* Virgínia Occidental
La regió Mid-Atlantic ha jugat un important paper en el desenvolupament de la cultura dels Estats Units, el comerç i la indústria.
Aquest terme s'originà durant l'assentament de les colònies angleses (Middle Colonies).

## Principals ciutats de l'Atlàntic Mitjà

Algunes de les ciutats principals de l'Atlàntic Mitjà son:
* Albany (Nova York)
* Buffalo (Nova York)
* Rochester (Nova York)
* Ciutat de Nova York
* Jersey City, Nova Jersey
* Newark (Nova Jersey)
* Trenton (Nova Jersey)
* Filadèlfia (Pennsilvània)
* Harrisburg (Pennsilvània)
* Pittsburgh (Pennsilvània)
* Wilmington (Delaware)
* Baltimore (Maryland)
* i Washington DC, la capital del país

## Referències

* ↑ Earl A. Greene et al. "Ground-Water Vulnerability to Nitrate Contamination in the Mid-Atlantic Region". Arxivat 2017-11-17 a Wayback Machine. USGS Fact Sheet FS 2004-3067. 2005. Retrieved 25 April 2013.Note: Although the locator map appears to exclude part of northwestern Pennsylvania, other more detailed maps in this article include all of the state.
* ↑ «United States. (2009). In Encyclopædia Britannica.». [Consulta: 9 abril 2009].
# Atlético Clube Coríntians

L'Atlético Clube Coríntians és un club de futbol brasiler de la ciutat de Caicó a l'estat de Rio Grande do Norte.

## Història

El club va néixer el 1963 com a Associação Desportiva Corintians. El 25 de gener de 1968 esdevingué Atlético Clube Coríntians en fusionar-se amb l'Atlético Clube de Caicó. El 1995 jugà a la Tercera Divisió brasilera. Va guanyar el Campionat potiguar el 2001. Aquest mateix any tornà a la Tercera Divisió brasilera, i el 2002 i 2003 disputà la Copa do Brasil, on fou eliminat pel Bahia, i pel Cruzeiro respectivament.

## Palmarès

* Campionat potiguar:
** 2001

## Referències

* 1 2 3 (portuguès) Atlético Clube Coríntians at Arquivo de Clubes Arxivat 2013-01-17 at Archive.is
* ↑ 1995 Campeonato Brasileiro Série C a RSSSF
* ↑ «Rio Grande do Norte State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ 2001 Campeonato Brasileiro Série C a RSSSF
* ↑ 2002 Copa do Brasil a RSSSF
* ↑ 2003 Copa do Brasil a RSSSF

## Enllaços externs

* (portuguès) Atlético Clube Coríntians a Arquivo de Clubes Arxivat 2013-01-17 at Archive.is
* Web oficial Arxivat 2008-03-03 a Wayback Machine.
# August Mercadé Ramon

August Mercadé Ramon (Reus, 14 d'agost de 1909 - 14 de gener de 1967) va ser un economista i periodista català.
En la seva joventut formà part de la "Colla del Nap", un grup d'estudiants inquiets per la cultura i d'idees progressistes, format al recer del Centre de Lectura. La colla, que es reunia en bars i cafès reusencs, als inicis de la República, es va constituir en Agrupació Cultural, quan va redactar uns estatuts. Va ser un dels principals col·laboradors del Butlletí d'assaigs de l'Agrupació Cultural que editava el grup, primer mecanografiat i tirat a ciclostil, i després imprès. Cap al 1933 els de la "Colla del Nap" es van fusionar amb la "Penya Nyic-Nyic" per a constituir l'Associació Cultural, i August Mercadé va ser un dels principals impulsors d'aquesta unió. Va dirigir la nova revista del grup, Estudis, que publicava tota mena de temes, culturals, científics, polítics, socials i recreatius. Signava els seus escrits com a Edacrem. La temàtica de les seves aportacions era variada, però Mercadé destacava pels articles sobre economia i sociologia. Va col·laborar també a altres publicacions locals: Ciutat, Foment, Revista del Centre de Lectura i La Unión. Era llicenciat en Ciències Econòmiques i va organitzar en la postguerra la Unió de Cooperatives del Camp, on treballà pel cooperativisme. Més endavant va ser director general d'una empresa dedicada a la transformació de subproductes de la carn.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 449-450.
# Aura (espiritualitat)

En l'àmbit de la parapsicologia o de l'espiritualitat l'aura és un camp energètic de radiació lluminosa multicolor que envolta les persones o els objectes com un halo i que seria invisible per a la majoria de persones.
Com passa amb els fenòmens paranormals, no hi ha cap evidència d'existència de l'aura.

## Vegeu també

* Fotografia Kirlian
* Orb (Fotografia)
Viccionari
# Ojoceratop

L'ojoceratop (Ojoceratops) és un gènere de dinosaure ceratop que va viure en al Cretaci superior en el que actualment és Nou Mèxic. L'espècie tipus és Ojoceratops fowleri.

## Referències

* ↑ Robert M. Sullivan and Spencer G. Lucas, 2010, "A New Chasmosaurine (Ceratopsidae, Dinosauria) from the Upper Cretaceous Ojo Alamo Formation (Naashoibito Member), San Juan Basin, New Mexico", In: Ryan, M.J., Chinnery-Allgeier, B.J., and Eberth, D.A. (editors) New Perspectives on Horned Dinosaurs: The Royal Tyrrell Museum Ceratopsian Symposium, Bloomington, Indiana University Press, 656 p.
# Oksskolten

L'Oksskolten (lit. Cap de bou) és una muntanya del municipi de Hemnes, comtat de Nordland, Noruega. Amb 1916 metres d'altura, és el punt més alt del comtat de Nordland, la muntanya més alta de Nord-Norge, i té la vuitena prominència més gran de Noruega. La muntanya es troba al sud del llac Gresvatnet a la serralada d'Okstindan, a l'est de Korgen i al nord del llac Røssvatnet.
La primera ascensió a la muntanya registrada fou per en Peder Stordal el 1883. Per tal d'arribar al cim, els escaladors han de creuar la gran glacera d'Okstindbreen, que es troba a l'oest de la muntanya.

## Referències

* ↑ Store norske leksikon. «Oksskolten» (en noruec). [Consulta: 2 desembre 2011].
# Oleoresina

L' oleoresina és una barreja més o menys fluida d'una resina i un oli essencial o gras, obtinguts per evaporació dels dissolvents utilitzats per a la seva producció. Les oleoresines naturals també es coneixen com a bàlsams.

## Propietats

A diferència dels olis essencials obtinguts per destil·lació al vapor, les oleoresines abunden en compostos més pesats, menys volàtils i lipòfils, com resines, ceres, greixos i olis grassos. Les gomo-oleoresines (resines oleo-goma, resines de goma) es produeixen principalment com a bàlsams bruts i també contenen gomes solubles en aigua. El processament d'oleoresines es realitza a gran escala, especialment a la Xina (400.000 tones anuals a la dècada de 1990), però la tecnologia és massa intensiva en mà d'obra per ser viable en països amb alts costos laborals, com els EUA.
Les oleoresines es preparen a partir d'espècies, com ara alfàbrega, pebre vermell, cardamom, llavors d'api, escorça de canyella, brot d'olor, fenogrec, bàlsam d'avet, gingebre, jambu, labdanum, macis, marduix, nou moscada, julivert, pebre (blanc/negre), pimenta (pebre de Jamaica), romaní, sàlvia, salat (estiu/hivern), farigola, cúrcuma, vainilla i fulles de llorer de les Índies Occidentals. Els dissolvents utilitzats són no aquosos i poden ser polars (alcohols) o no polars (hidrocarburs, diòxid de carboni).

## Llista d'oleoresines

Entre altres:
* Oleoresina de "Capsicum"
* Oleoresina de "pebre vermell"
* Oleoresina de "Pimentó"
* Oleoresina de "Boletus edulis"
* Oleoresina de Pebre negre
* Oleoresina de Cardamom
* Oleoresina de Cassia
* Oleoresina de Llavor d'api
* Oleoresina de Capoll de clau
* Oleoresina de Llavor de coriandre
* Oleoresina de Llavor de comí
* Oleoresina de Curri
* Oleoresina de Llavor de Fonoll
* Oleoresina de Fenugreek
* Oleoresina de Gingebre vermell
* Oleoresina d'All
* Oleoresina de Gingebre
* Oleoresina de Ginebre
* Oleoresina de Lemon grass, herbes cítriques
* Oleoresina de Nou Moscada
* Oleoresina de resinoides olibanum
* Oleoresina de Ceba
* Oleoresina de Llavor de julivert
* Oleoresina de Extracte de Romero
* Oleoresina d'Extracte de vainilla
* Oleoresina de Pebre blanc

## Referències

* ↑ Commission, British Pharmacopoeia. British Pharmacopoeia. 3, 2009. ISBN 978-0-11-322799-0. «EXTRACTS»
* ↑ ISO 9235:2013(fr) Matières premières aromatiques naturelles — Vocabulaire
* ↑ Lars-Hugo Norlin. Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry (en anglès). Weinheim, Alemanya: Wiley-VCH, 2005. DOI 10.1002/14356007.a26_057. «Tall Oil»
* ↑ George A. Burdock. Fenaroli's Handbook of Flavor Ingredients. 6th. Taylor & Francis, 2010. ISBN 978-1-4200-9077-2.
* ↑ «Oleoresin de pebre vermell CAS 84625-29-6». AHA International Co., Ltd.. [Consulta: 16 gener 2022].

## Vegeu també

* Resina
* Pega grega
# Oli d'Abramelín

L'oli d'Abramelín és una suposada substància màgica usada en alguns rituals de l'ocultisme. El seu nom ve de El llibre d'Abramelín, on es descriu la seva preparació i efectes i s'afirma que deriva de l'oli sant que Moisès va usar per a les uncions. També apareix descrit en tradicions de la càbala.

## Preparació

La recepta concreta varia segons la tradició, però la majoria d'ingredients són comuns: mirra, oli d'oliva, canyella i càlam. Ingredients específics, que només apareixen en alguns llibres màgics, són arrel de zingiberàcia o cannabis. Cada ingredient té un caràcter simbòlic i s'ha de barrejar seguint la proporció exacta consignada al llibre font, mentre es consagra i es deixa en un recipient sota un altar perquè activi els seus poders màgics. Llavors s'aplica al front del mag, perquè il·lumini la seva raó i pugui accedir al món ocult.

## Efectes

Els suposats efectes de l'oli màgic són diversos. D'una banda potencien tots els rituals, encanteris o meditacions que dugui a terme la persona ungida amb ell, pel seu caràcter sagrat. De l'altra, poden activar els sentits, fer que el mag voli o es faci invisible i ajuda a localitzar tresors o objectes amagats.

## Referències

* ↑ Crowley, Aleister. Magick: Book 4. York Beach, Me. : S. Weiser, 1997.
# Oli de citronel·la

L'oli de citronel·la és un dels olis essencials obtinguts de les fulles i tiges de diferents espècies del gènere Cymbopogon (herba de llimona). L'oli s'empra àmpliament com una font de substàncies perfumíferes, com ara citronel·lal, citronel·lol i geraniol. Aquests productes químics troben aplicació en la producció de sabons, perfumeria, cosmètica i aromes de tot el món. L'oli de citronel·la també és un famós repel·lent natural d'insectes i s'ha registrat per aquest ús als Estats Units des de 1948. L'Agència de Protecció Ambiental dels Estats Units considera l'oli de citronel·la com un pesticida amb un mode d'acció no tòxic. Les investigacions també mostren que l'oli de citronel·la té fortes propietats antifúngiques.

## Referències

* ↑ Lawless, J., The Illustrated Encyclopedia of Essential Oils, 1995, ISBN 1-85230-661-0
* ↑ «U.S. EPA Citronella Factsheet». Consultat el 20 de juliol de 2007.
* ↑ EPA citronella reregistration fact sheet
* ↑ Kazuhiko NAKAHARA*, Najeeb S. ALZOREKY1, Tadashi YOSHIHASHI, Huong T. T. NGUYEN2 and Gassinee TRAKOONTIVAKORN, "Chemical Composition and Antifungal Activity of Essential Oil from Cymbopogon nardus (Citronella Grass)", Japan International Research Center for Agricultural Sciences (JIRCAS),(Tsukuba, Ibaraki 305–8686, Japan), JARQ - October 2003 - (Vol. 37 No. 4)
* ↑ PATTNAIK S., SUBRAMANYAM V. R., KOLE C., 2006, "Antibacterial and antifungal activity of ten essential oils in vitro", Microbios, Vol. 86, No. 349, pp237-246 Arxivat 2014-12-13 a Wayback Machine.
* ↑ Prabuseenivasan S, Jayakumar M, Ignacimuthu S., 2006, "In vitro antibacterial activity of some plant essential oils.", BMC Complement Altern Med." Nov 30;6:39
# Llista de fabricants d'automòbils

Aquesta és una llista amb els principals fabricants d'automòbils que hi ha hagut al llarg de la història.
    A 4 de gener de 2014

## Empreses per estat
### Alemanya

* Audi
* BMW
* Mercedes-Benz
* Opel
* Porsche
* Volkswagen
* MAN

### Corea del Sud

* Hyundai Motor Company
* Kia Motors
* Oullim Motors

### Espanya

* SEAT

### Estats Units

* Cadillac
* Chevrolet
* Saturn
* Buick
* Pontiac
* GMC
* Dodge
* Chrysler
* Jeep
* Ford Motor Company
* Lincoln
* Mercury
* DeWitt Motor Company
* Oldsmobile

### França

* Citroën
* Matra
* Peugeot
* Renault
* Bugatti

### Itàlia

* Autobianchi.
* Alfa Romeo.
* Ferrari.
* Fiat.
* Lamborghini.
* Lancia.

### Japó

* Acura
* Honda
* Mazda
* Mitsubishi
* Nissan
* Infiniti
* Subaru
* Toyota Motor Corporation (també Lexus)

### Països Baixos

* DAF

### Regne Unit

* Jaguar
* Lotus Cars
* Rolls Royce
* Rover
* Land Rover
* Mini
* MG
* Aston Martin
* Bentley

### Rússia

* ChechenAvto
* GAZ
* Lada (automòvil)
* UAZ
* ZiL

### Suècia

* Saab
* Volvo

### Txèquia

* Skoda

### Xina

* First Automobile Works (FAW)
* Dongfeng Motor Corporation
* Shanghai Automotive Industry Corporation (SAIC)
* Chang'an Motors
* Chery Automobile
# Oli de palmist

L'oli de palmist és un oli vegetal comestible que s'extreu de l'ametlla del fruit de la palmera d'oli de Guinea. No s'ha de confondre amb l'oli de palma que hom obté per espremuda de la polpa. L'oli de palmist, l'oli de coco i l'oli de palma són tres dels pocs greixos vegetals altament saturats. Aquests olis donen nom a l'àcid palmític (àcid gras saturat de 16 carbonis). És utilitzat comercialment com a oli de fregir pel seu relatiu baix cost i perquè es manté estable a altes temperatures de cocció. També té una vida d'emmagatzematge més llarga que altres olis vegetals. L'oli de palmist és semisòlid a temperatura ambient, i de textura pastosa.

## Referències

* ↑ «Oli de palmist». Idescat. [Consulta: 13 febrer 2013].
* ↑ Poku, Kwasi. «Origin of oil palm». A: Small-Scale Palm Oil Processing in Africa. Food and Agriculture Organization, 2002, p. 3 (FAO Agricultural Services Bulletin 148). ISBN 92-5-104859-2.
* ↑ «What are the benefits of palm kernel oil?». livestrong.com. The Lance Armstrong Foundation, 22-11-2010. [Consulta: 12 setembre 2012].

## Enllaços externs

* (castellà) http://www.indupalma.com/aceite-de-palmiste Arxivat 2013-01-30 a Wayback Machine. indupalma.com aceite de palmiste.
* http://www.acepalma.com/Productos.php#Aceites02 Arxivat 2013-03-08 a Wayback Machine..