OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ibón de Bachimaña Bajo

L'ibón Baixo Vachimanya és un ibón del pirineu aragonès d'Osca, situat a la Vall de Tena. Està situat a 2190 metres d'altitud sobre el nivell del mar. En ell s'ha construït una presa, per això ara es denomina embassament de Baixo Vachimanya, encara que en realitat és un ibón utilitzat com a embassament.

## Descripció

El ibón té 3,2 hectàrees de superfície. La seua profunditat és desconeguda, però no és molt gran. Així i tot, és profund com per poder cobrir a una persona. L'ibón no serveix d'embassament, ja que el desglaç dels cims propers va a parar a aquest ibón i al veí Ibón Alto Vachimanya.

## Excursions

Té cert interès per a les rutes, ja que, en estar situat als peus del pic Sarrato (2877 m) i pic Xuans (2757 m), permet ascendir a aquests cims o als pics de l'Infierno (3082 m), entre moltes altres rutes de muntanya. També es pot ascendir a l'ibón Alto Vachimanya Alto (2207 m). A prop hi és el circ de la punda de ra Faixa (3005 m), un dels més transitats i d'aquí l'interès d'aquesta zona, és molt visitat i aporta una mica d'interès al ibón. També és interessant la collada de les Punda de ras Argualas i el pic Pondiellos, més fàcil d'ascendir per la ruta dels Banys de Panticosa. Des de Baixo Vachimanya un camí ascendeix a la Punda de roGarmo Negro (3051 m), però com en la ruta anterior, el més fàcil és fer-ho des de Banys de Panticosa. Sobre l'ibón Baixo Vachimanya està el nou refugi dels Ibons de Vachimanya.

## Referències

* 1 2 Guia y mapa del Valle de Tena - Bal de Tena; Vignemale - Comachibosa (en castellà). Editorial Pirineo. ISBN 84-87997-40-2.
* 1 2 3 «Bachimaña Bajo» (en castellà). Turismodearagon.com. [Consulta: 30 setembre 2017].
* ↑ «Ibones del Valle de Tena / Bachimaña inferior» (en castelló). Valletena.com. Arxivat de l'original el 1 d’octubre 2017. [Consulta: 30 setembre 2017].
* ↑ «Embalses de Bachimaña | Excursiones por Huesca» (en espanyol europeu). [Consulta: 30 setembre 2017].
# Icositetràedre pentagonal

En geometria, l'icositetràedre pentagonal és un dels tretze políedres de Catalan, té 24 cares pentagonals.
L'icositetràedre pentagonal és un políedre quiral, és a dir, no és igual a la seva imatge reflectida en un mirall, dels 13 sòlids de Catalan només n'hi ha un altre que és quiral, és l'hexacontàedre pentagonal.
Els pentagons irregulars que formen l'icositetràedre pentagonal tenen costats de dues llargades tres de curts i dos de llargs, els costats més llargs conflueixen en un vèrtex formant un angle de $\arccos \left(2-t\right)$ on t é la constant de tribonacci això dona aproximadament 80,7517..º. Mentre que els altres angles són de $\arccos \left[{\frac {1}{2}}\left(1-t\right)\right]\approx 114,812$.

## Àrea i volum

En el cas d'un icositetràedre pentagonal obtingut com a dual d'un cub xato amb arestes de longitud a, les tres arestes curtes de cada cara de l'icositetràedre pentagonal tenen longitud:
    ${\frac {1}{\sqrt {t+1}}}a\approx 0,593465a$
mentre que les dues arestes llargues tenen logitud:
    $\left[{\frac {1}{2}}{\sqrt {t+1}}\right]a\approx 0.842509a$
Llavors les fórmules per calcular l'àrea A i el volum V d'un icositetràedre pentagonal són les següents:
    ${\begin{aligned}&S=\left[3{\sqrt {\frac {22\left(5t-1\right)}{4t-3}}}\right]a^{2}\approx 19,29994a^{2}\\&V=\left[{\sqrt {\frac {11\left(t-4\right)}{2\left(20t-37\right)}}}\right]a^{3}\approx 7,4474a^{3}\\\end{aligned}}$
On t és la constant de tribonacci, és a dir l'arrel real del polinomi:
    $P\left(t\right)=t^{3}-t^{2}-t-1$

## Dualitat

El políedre dual de l'icositetràedre pentagonal és el cub xato.

## Simetries

El grup de simetria de l'icositetràedre pentagonal és igual al grup octàedric O\cong S_4 de les simetries del cub i de l'octàedre que preserven les orientacions. És el mateix grup de simetria que pel cub xato.

## Relació amb altres políedres

Els 6 vèrtex de l'icositetràedre pentagonal, en què hi concorren 4 cares son també vèrtex d'un octàedre.

## Vegeu també

* Políedre arquimedià
* Políedre de Catalan
* Políedre regular
* Sòlid platònic
* Sòlid de Johnson

## Bibliografia

* H. M. Cundy & A. P. Rollett. I modelli matematici. Milà: Feltrinelli, 1974.
* Dedò, Maria. Forme, simmetria e topologia. Bolonya: Decibel & Zanichelli, 1999. ISBN 88-08-09615-7.

## Enllaços externs

* Políedres I Arxivat 2009-05-09 a Wayback Machine. Pàgina 25
* Pentagonal Icositetrahedron icositetràedre pentagonal a Mathworld
# Icosàedre triakis

En geometria, l'icosàedre triakis és un dels tretze políedres de Catalan, dual del dodecàedre truncat.
Es pot obtenir enganxant piràmides triangulars a cada una de les 20 cares de l'icosàedre. Les seves 60 cares són triangles isòsceles que tenen el costat més llarg que mesura ${\begin{matrix}{{15+{\sqrt {5}}} \over 10}\end{matrix}}$ vegades la longitud dels altres dos.

## Àrea i volum

Les fórmules per calcular l'àrea A i el volum V d'un icosàedre triakis tal que les seves arestes més curtes tenen longitud a són les següents:
    $A={\begin{matrix}{75 \over 11}\end{matrix}}{\sqrt {{\begin{matrix}{1 \over 2}\end{matrix}}(313+117{\sqrt {5}})}}a^{2}$
    $V={\begin{matrix}{125 \over 44}\end{matrix}}(19+9{\sqrt {5}})a^{3}$

## Simetries

El grup de simetria de l'icosàedre triakis té 120 elements, és el grup icosàedric I$_h$. És el mateix grup de simetria que el de l'icosàedre, el dodecàedre i l'icosidodecàedre.

## Altres sòlids relacionats

Les 30 arestes més llargues de l'icosàedre triakis i els 12 vèrtexs en què concorren, és a dir els vèrtexs en què hi concorren 10 cares, són arestes i vèrtexs d'un icosàedre. Els altres 20 vèrtexs de l'icosàedre triakis són vèrtexs d'un dodecàedre.

## Vegeu també

* Políedre arquimedià
* Políedre de Catalan
* Políedre regular
* Sòlid platònic
* Sòlid de Johnson

## Bibliografia

* H. M. Cundy & A. P. Rollett. I modelli matematici. Milà: Feltrinelli, 1974.
* Dedò, Maria. Forme, simmetria e topologia. Bolonya: Decibel & Zanichelli, 1999. ISBN 88-08-09615-7.

## Enllaços externs

* Políedres I Arxivat 2009-05-09 a Wayback Machine. Pàgina 24
* Triakis Icosahedron icosàedre triakis a Wolfram Mathworld (anglès)
* Paper models of Archimedean solids (anglès)
# Idealisme alemany

* Història de la filosofia
* Antiga Medieval Renaixentista (humanisme) Moderna (il·lustració) Filosofia contemporània Filosofia postmoderna
* Per cultura:
* Filosofia Índia Filosofia xinesa Filosofia japonesa Filosofia jueva Filosofia cristiana Filosofia islàmica
L'Idealisme alemany és una escola filosòfica que es va desenvolupar a Alemanya a cavall dels segles xviii i xix.
L'obra d'Immanuel Kant Crítica de la raó pura en marca el naixement. Està estretament lligada al Romanticisme i a la Il·lustració. Entre els pensadors d'aquesta escola filosòfica destaquen el mateix Kant, Johann Gottlieb Fichte, Friedrich Schelling i Georg Wilhelm Friedrich Hegel. En un segon pla hi ha autors com ara Friedrich Heinrich Jacobi, Gottlob Ernst Schulze, Karl Leonhard Reinhold i Friedrich Schleiermacher.
Els mateixos representants d'aquest corrent filosòfic mar no van fer servir l'expressió Deutscher Idealismus. L'escola materialista el va introduir, amb un cert menyspreu a mitjan segle xix Des dels anys 1860 va esdevenir un terme neutre, descriptiu.

## Referències

* ↑ «Idealisme alemany». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Marx, Karl; Engels, Friedrich. Die heilige Familie oder Kritik der kritischen Kritik, 1845.
* ↑ Lange, Friedrich Albert. Geschichte des Materialismus und Kritik seiner Bedeutung in der Gegenwart. Iserlohn: Baedecker, 1866 [Consulta: 12 octubre 2023].

## Enllaços externse

* «German idealism [Idealisme alemany]» (en anglès). Internet Encyclopedia of Philosophy.
# Bandera de Coahuila

La Bandera de Coahuila consisteix en un rectangle de mesures idèntiques de color blanc. Entre el medi del camp blanc, té l'escut estatal i al centre, amb un diàmetre de tres quartes parts de l'ample d'aquest camp.

## Història
### Estat de Coahuila i Texas

Durant la revolució de Texas, quan no era un estat sobirà de Mèxic. Els texans vivien sota la bandera estatal de Coahuila i Texas a les dècades de 1820 i 1830. Les dues estrelles significaven les dues regions que comprenien l'estat de Coahuila i Texas. Estava unit administrativament a l'estat de Coahuila amb la capital a Saltillo, Coahuila.

### La Republica de Rio Grande

La primera bandera es va dividir en tres camps: un camp vermell a l'esquerra i dos camps horizontals a la derecha, ia la dreta, un altre amb tres estrelles, de color roig amunt i avall i blanc al negre. En el camp o llenç verda de la bandera es destacaven tres boniques estrelles que simbolitzen els estats Tamaulipas, Nuevo León and Coahuila i Texas from de la Republica Rio Grande per decret del 6 de novembre de 1840 en Laredo, Texas.

## Galeria

* Bandera de Coahuila 1823 (ratio 4:7)
* Bandera de Coahuila i Texas 1836 (ratio 4:7)
* Bandera de la República de Rio Grande 1840 (ratio 4:7)
* Bandera de Coahuila 2009 (ratio 4:7)

## Referències

* ↑ Flags of the World (2005): Coahuila, Mexico, 1 març 2025.
* ↑ «Ley de símbolos de estado de Coahuila».
* ↑ «Stories in Laredo its seven flags over Texas.».

## Enllaços externs

* Stateflag of Coahuila (domestic use)
# Idioma abipó

L'idioma abipón era un idioma del grup de llengües guaicurú de la família Guaycurú-Charruan que va ser parlada a l'Argentina pel poble Abipón. Es creu que l'últim parlant de l'idioma va morir en el segle xix.

## Fonologia
### Consonants

| | Bilabial | Alveolar | Postalveolar/Palatal | Velar | Uvular | Glotal |
| Nasal | m | n̪ | ɲ | | | |
| Oclusiva/Africada | p | t̪ | tʃ | k | q | |
| Fricativa | | | | ɣ | ʁ | h |
| Líquida | w | r, l | j | w | | |
| | Posterior | Anterior/Central |
| Tancada | i | ɨ |
| Mitjana | e̞ | o̞ |
| Oberta | a | a |

## Bibliografia

Citat en l'Enciclopèdia Catòlica
* Hervas (1785), Origini, Formazione, Mecanisme, ed Armonia degli Idiomi (Cesena)
* Hervas (1787), Vocabulari poliglotto
* Hervas (1787), Saggio practico delle Lingue ...
* Adrian Balbi (1826), Atles ethnographique du globe (Paris)
* Alcide d'Orbigny (1839), L'Homme americain (Paris)
* Daniel Brinton, The American Race.
* UPSID

## Referències

* ↑ John Mackenzie (ed.), Peoples, Nations and Cultures.

## Enllaços externs

* Abipón basic lexicon at the Global Lexicostatistical Database
* World Atles of Language Structures information on Abipón
# Oli vegetal bromurat

L'oli vegetal bromurat, en anglès:Brominated vegetable oil (BVO), és una mescla de triacilglicerols derivats de les plantes que han estat bromurats. Els olis vegetals bromurats es fan servir principalment per ajudar a l'emulsió en begudes refrescants no alcohòliques que tenen sabors a cítrics, evitant així que se separin els components durant la distribució. Els olis vegetals bromurats es fan servir en les begudes d'aquest tipus des de 1931, generalment a una concentració de 8 parts per milió (ppm).
Amb la mateixa intenció es fan servir alternativament altres productes que inclouen l'isobutirat acetat de sacarosa (sucrose acetate isobutyrate) (SAIB, E444) i lèster de glicerol de la pega grega (ester gum, E445).

## Regulació i ús

Als Estats Units el BVO des de 1958 es considera per la Food and Drug Administration segur (generally recognized as safe (GRAS), però amb restriccions. El BVO es fa servir en la beguda Mountain Dew, fabricada per PepsiCo; Powerade, Fanta de taronja i Fresca fabricada per Coca-Cola; i Squirt, Sun Drop i Sunkist Peach Soda, fabricada per Dr Pepper Snapple Group.
A Europa la UE prohibeix l'oli vegetal bromurat com additiu alimentari. En la Unió Eropea les companyies fabricants de begudes usen normalment l'èster de glicerol de la pega grega o la goma de garrofí com a alternativa al BVO.

## Referències

* ↑ «Pepsi Product Information: Ingredient Glossary». PepsiCo. Arxivat de l'original el 2008-01-08. [Consulta: 17 setembre 2007].
* 1 2 Paul Bendig, Lisa Maier, Walter Vetter «Brominated vegetable oil in soft drinks – an underrated source of human organobromine intake». Food Chemistry, vol. 133, 3, 2012, pàg. 678–682. DOI: 10.1016/j.foodchem.2012.01.058.
* ↑ Bendig, Paul; Maier, Lisa; Vetter, Walter “Brominated vegetable oil in soft drinks - an underrated source of human organobromine intake” Food Chemistry 2012, volume 133, 678-682. doi:10.1016/j.foodchem.2012.01.058.
* ↑ D.L. Turner «Determination of brominated vegetable oil concentrations in soft drinks using a specific ion electrode». Journal of Food Science, vol. 37, 5, 1972, pàg. 791–792. DOI: 10.1111/j.1365-2621.1972.tb02754.x.
* ↑ «Code of Federal Regulations, Title 21—Food and Drugs, Chapter I—Food and Drug Administration, Department of Heath and Human Services, Subchapter B—Food for Human Consumption, Part 180—Food Additives Permitted in Food or in Contact with Food on an Interum Basis Pending Additional Study». Title 21 of the Code of Federal Regulations. [Consulta: 17 setembre 2007].
* ↑ «Brominated vegetable oil: Why is BVO in my drink?», 05-04-2013. [Consulta: 17 febrer 2014].

## Enllaços externs

* Aracat, problemes per la salut del BVO
* Brominated Battle: Soda Chemical Has Cloudy Health History
* WHO/Food and Agriculture Organization 1970 report
* Behavioral and reproductive effects of chronic developmental exposure to brominated vegetable oil in rats
* FDA Everything Added to Food in the United States (EAFUS) entry for brominated vegetable oil Arxivat 2016-06-01 a Wayback Machine.
# Omloop Het Volk 1957

L'Omloop Het Volk 1957 va ser la tretzena edició de l'Omloop Het Volk. La cursa es va disputar el 24 de març de 1957, amb inici i final a Gant. La cursa va ser guanyada per Norbert Kerckhove.

## Classificació general

| Posició | Ciclista | Temps |
| 1 | Norbert Kerckhove (BEL) | 5h 22' 46" |
| 2 | Pino Cerami (BEL) | + 0" |
| 3 | Leon Van Daele (BEL) | + 14" |
| 4 | Julien Schepens (BEL) | + 14" |
| 5 | Rik Van Looy (BEL) | + 14" |
| 6 | Maurice Mollin (BEL) | + 14" |
| 7 | Seamus Elliott (IRL) | + 14" |
| 8 | Jozef Schils (BEL) | + 14" |
| 9 | Marcel Janssens (BEL) | + 14" |
| 10 | Josef Verhelst (BEL) | + 14" |

## Referències

* ↑ «Omloop Het Nieuwsblad (HC)». BikeRaceInfo. [Consulta: 27 febrer 2021].
* ↑ «1957 Omloop Het Volk (HC)». BikeRaceInfo. [Consulta: 13 febrer 2018].
* 1 2 «13ème Het Volk 1957». Memoire du cyclisme. Arxivat de l'original el 8 desembre 2004.
* ↑ «1957 Omloop Het Nieuwsblad». First Cycling. [Consulta: 13 febrer 2018].
# Llorenç Perramon i Playà

Llorenç Perramon i Playà (Manresa, 1895 - Mèxic ?) fou un periodista, acadèmic i polític. Fou col·laborador al diari "El Dia". Va ser acadèmic numerari de l'Acadèmia de Belles Lletres Catalanes dirigida pel pare Josep Pastoret. Persona destacada d'Acció Catalana era membre de la Junta de Govern Republicana Provisional de Manresa, del 14 d'abril de 1931. Fou el promotor de l'acte de la primera commemoració de les Bases de Manresa, el juny de 1931. Posteriorment, residí a Barcelona.
A l'inici de la guerra, va ser secretari general del Comitè Central de Milícies en funcions purament administratives. Una vegada dissolt el Comitè Central de Milícies, fou nomenat Cap dels Serveis Generals de la Conselleria de Defensa.
El març del 1945, el "Tribunal Especial de Repressió de la Maçoneria i del Comunisme" li va incoar expedient per haver pertangut a la Lògia maçònica "Themis" i a la "Gran Lògia de Catalunya". En haver-se exiliat a Mèxic arribant el 27 de juliol de 1939 a bord del Vapor Mexique, en acabar la guerra, el seu cas quedà "arxivat per rebel·lia".

## Referències

* ↑ Joaquim Aloy, Jordi Basiana i Pere Gasol La República a Manresa en un clic (1931-1936)
# Aïllament galvànic

L'aïllament galvànic en equips de potència fa referència al fet que el circuit de sortida es troba, elèctricament i físicament, aïllat del circuit d'entrada. És a dir, no hi pas de corrent elèctric entre els dos circuits. De fet, aquest aïllament es produeix en termes de corrent continu, evitant-ne el seu pas, mentre en flueix el corrent altern. Per tant, l'aïllament galvànic proveeix aïllament de corrent continu (DC).
Aquest aïllament es dona utilitzant un transformador, en el qual el filament del primari està completament aïllat del del secundari. Els transformadors, en lloc d'utilitzar una transferència per contacte directe utilitzen l'electromagnetisme com a font de transferència energètica. Un altre element comunament utilitzat per a proporcionar aïllament galvànic és el relé.
La majoria de transformadors ja siguin electronics o convencionals tenen aïllament galvanic, excepte els autotransformadors o variacs.

## Funcionalitat

L'aïllament galvànic proporciona un sistema de seguretat entre diversos circuits elèctrics, generalment entre la part d'alta tensió i la de baixa tensió. D'aquesta manera s'evita el dany a altres parts del circuit.

## Vegeu també

* Transformador
* Relé
* Electromagnetisme

## Referències

* ↑ «Descripció d'aïllament galvànic» (en anglès). Web de APC.com, 17-05-2011. [Consulta: 11 agost 2011].
* ↑ Huntington, John. Control Systems for Live Entertainment (en anglès). 3a edició. Elsevier, 2007, pàg. 40-41. ISBN 978-0-240-80937-3.
# B-22

L'autovia B-22 és una via administrada pel Ministeri de Foment d'Espanya que dona accés en transport privat a les dues terminals de l'Aeroport del Prat, a la que s'accedeix des de la C-31, tant en direcció Barcelona com en direcció Castelldefels. Es va inaugurar en 2009 coincidint amb l'obertura de la Terminal 1.
Aquesta via es divideix en dos trams:
* Tram 1: enllaça l'autopista C-32 (sortida 54) amb la Terminal 2 de l'aeroport (PK 0 a 2,3).
* Tram 2: enllaça l'autovia C-31 (sortida 189) amb la Terminal 1 de l'aeroport (PK 4,5 a 6,8).

## Referències

* ↑ «El 5% dels usuaris del Prat venen de Girona». Diari de Girona, 14-06-2009. [Consulta: 5 desembre 2023].
* ↑ «La T-1 se abrirá sin metro ni Cercanías pero con 4 nuevas líneas de autobuses» (en castellà). Publico, 14-06-2009. [Consulta: 5 desembre 2023].
* ↑ «BOE.es - Documento BOE-B-2014-6406» (en castellà). BOE, 22-02-2014. [Consulta: 28 desembre 2020].
# Bisbat de Nyundo

L'Bisbat de Nyundo (francès: Diocèse de Nyundo; llatí: Dioecesis Nyundoënsis) és un bisbat de l'Església catòlica pertanyent a Ruanda, sufragani de l'arquebisbat de Kigali. En 2012 comptava 607.628 batejats sobre 1.593.512 habitants. El bisbe és Anaclet Mwumvaneza.

## Territori

La diòcesi comprèn els districtes de Karongi, Ngororero, Rubavu i Rutsiro, així com la major part del districte de Nyabihu i una part del districte de Nyamasheke a la nova provincia de l'Oest de Ruanda
de la nova província del Sud de Ruanda.
La seu episcopal es troba a Nyundo.
El territori s'estén sobre 4.000 km² i es divideix en 23 parròquies.

## Història

El vicariat apostòlic de Nyundo fou erigit el 14 de febrer de 1952 amb la bulla Ut in Vicariatu del papa Pius XII, arrabassant-li el territori al vicariat apostòlic de Ruanda (avui bisbat de Kabgayi).
El 10 de novembre de 1959 el vicariat apostòlic fou elevat a diòcesi amn la butlla Cum parvulum del papa Joan XXIII.
El 20 de desembre de 1960 i el 5 de novembre de 1981 ha cedit porcions del seu territori per tal d'erigir les diòcesis respectives de Ruhengeri i de Cyangugu.

## Llista de bisbes

* Aloys Bigirumwami † (14 de febrer de 1952 - 17 de desembre de 1973 dimitit)
* Vincent Nsengiyumva † (17 de desembre de 1973 - 10 d'abril de 1976 nomenat arquebisbe de Kigali)
* Wenceslas Kalibushi † (9 de desembre de 1976 - 2 de gener de 1997 retirat)
* Alexis Habiyambere, S.J. (2 de gener de 1997 - 11 de març de 2016 retirat)
* Anaclet Mwumvaneza, des de l'11 de març de 2016

## Estadístiques

A finals del 2012, la diòcesi tenia 607.628 batejats sobre una població de 938.000 persones, equivalent al 38,1 % del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diàques | religiosos | religiosos | parroquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diàques | homes | dones | |
| 1970 | 250.667 | 878.081 | 28,5 | 85 | 65 | 20 | 2.949 | | 58 | 156 | 23 |
| 1980 | 423.433 | 1.172.000 | 36,1 | 86 | 68 | 18 | 4.923 | | 68 | 132 | 26 |
| 1988 | 385.675 | 1.108.513 | 34,8 | 65 | 57 | 8 | 5.933 | | 39 | 110 | 18 |
| 1999 | 420.055 | 1.108.654 | 37,9 | 24 | 24 | | 17.502 | | 7 | 28 | 19 |
| 2000 | 462.592 | 1.170.542 | 39,5 | 27 | 27 | | 17.133 | | 4 | 39 | 19 |
| 2001 | 453.885 | 1.300.382 | 34,9 | 40 | 40 | | 11.347 | | 9 | 62 | 19 |
| 2002 | 494.898 | 1.334.767 | 37,1 | 38 | 38 | | 13.023 | | 10 | 70 | 19 |
| 2003 | 510.969 | 1.377.346 | 37,1 | 43 | 43 | | 11.883 | | 13 | 72 | 19 |
| 2004 | 516.483 | 1.393.147 | 37,1 | 50 | 49 | 1 | 10.329 | | 20 | 71 | 19 |
| 2013 | 607.628 | 1.593.512 | 38,1 | 74 | 74 | | 8.211 | | 33 | 141 | 23 |

## Fonts

* Anuari pontifici del 2013 i precedents, a Catholic-hierarchy
* (francès)(anglès) Web oficial de la diòcesi
* (llatí) Butlla Ut in Vicariatu, AAS 44 (1952), p. 571
* (llatí) Butlla Cum parvulum, AAS 52 (1960), p. 372
* Diòcesi de Nyundo a gcatholic.org
# Cambra de Representants d'Egipte

L'Assemblea del Poble (àrab: مجلس الشعب, Majlis ax-Xaʿb) és la cambra baixa el parlament bicameral d'Egipte. És la cambra més important en les funcions legislatives en comparació amb la cambra alta, el Consell de la Xura. D'acord amb la constitució d'Egipte, una llei separada ha de determinar el nombre total dels membres electes de l'Assemblea, tot i que no poden ser menys de 350. En l'actualitat, n'hi ha 444, de membres electes, a més de 10 membres designats pel president de la República. El país està dividit en 222 circumscripcions electorals; cada circumscripció elegeix dos membres, sempre que almenys un sigui un camperol o un treballador; per llei, almenys la meitat de l'Assemblea ha de ser integrada per treballadors i camperols. Els membres de l'Assemblea hi són elegits per períodes de cinc anys, tot i que pot dissoldre's per ordre presidencial. Tots els seients de l'Assemblea s'han de renovar en cada elecció segons el mètode d'escrutini uninominal majoritari.

## Enllaços externs

* (anglès) Portal oficial Arxivat 2008-12-03 a Wayback Machine.