OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Apistogramma piauiensis

Apistogramma piauiensis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Regan, C. T. 1913. Fishes from the River Ucayali, Peru, collected by W. Mounsey. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 12 (núm. 69): 281-283.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander S. O.: A taxonomic study of the genus Apistogramma (Regan, 1913), with a revision of the brazilian and peruvian species (Teleostei: Percoidei: Cichlidae). Bonner Zoologische Monographien Núm. 14 : 1-152. Any 1980.
* Kullander, S.O. 1986. Cichlid fishes of the Amazon River drainage of Peru. Swedish Museum of Natural History, Estocolm, Suècia, 431 pp.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Orquestra Filharmònica d'Oslo

L'Orquestra Filharmònica d'Oslo és una orquestra simfònica d'Oslo, Noruega. L'orquesta fou fundada el 1919 per Georg Schnéevoigt. Des de 1977 té la seu a l'Oslo Konserthus («palau de la música d'Oslo»).
L'Orquesta Filharmònica d'Oslo te les seves arrels al 1879, quan Edvard Grieg i d'altres van fundar l'Associació Musical Kristiania (Kristiania Musikerforening). El 1919, l'orquesta fou reformada com a Orquestra de la Companyia Filharmònica (Filharmonisk Selskabs Orkester). El 1979 va prendre el nom actual.
Si ara be l'orquestra va tenir un elevat estàndard de qualitat des dels seus inicis, el període sota la direcció del letó Mariss Jansons entre el 1979 i el 2002 va ser particularment lluent. Durant aquest temps, l'orquestra va enregistrar obres de referència de Sibelius, Mahler, Stravinsky, Tchaikovsky, Beethoven, Strauss i Franck.

## Directors

* Georg Schnéevoigt (1919–1921)
* Johan Halvorsen (1919–1920)
* Ignaz Neumark (1919–1921)
* José Eibenschütz (1921–1927)
* Odd Grüner-Hegge (1931–1933)
* Olav Kielland (1933–1945)
* Odd Grüner-Hegge (1945–1962)
* Herbert Blomstedt (1962–1968)
* Øivin Fjeldstad (1962–1969)
* Miltiades Caridis (1969–1975)
* Okko Kamu (1975–1979)
* Mariss Jansons (1979–2002)
* André Previn (2002–2006)
* Jukka-Pekka Saraste (2006-2013)
* Vasily Petrenko (2013- 2020)
* Klaus Mäkelä (2020 -…)

## Referències

* 1 2 «música d’Oslo». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Georg Lennart Schnéevoigt». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Nikel, David. Moon Oslo (en anglès). 1st edition. Berkeley, CA: Hachette, 2017. ISBN 978-1-63121-662-6.
* 1 2 «Mariss Jansons - The Oslo Years |» (en castellà). Warner Classics, 23-10-2020. [Consulta: 6 març 2022].
* ↑ Rodríguez, Pablo L. «Klaus Mäkelä: “Quizá se admira a los directores de orquesta más de lo debido”» (en castellà), 22-06-2021. [Consulta: 6 març 2022].

## Bibliografia

* Fidjestøl, Alfred. Lyden av Oslo : Oslo-filharmonien 1919-2019 [El so d'Oslo: l'orquestra filharmònica d'Oslo 1919-2019]. Oslo: Cappelen Damm, 2019. ISBN 978-82-02-63550-3.

## Enllaços externs

* Orquestra Filharmònica d'Oslo - Lloc web oficial
# Illa des Freu

L'Illa des Freu (o popularment es Freu) és un illot granític situat davant la punta de Garbí, al terme municipal de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà). Es troba separada de s'Estufador de Llevant per un angost pas navegable per a petites embarcacions de 3,48 metres d'amplada en el seu punt més estret.
# Conangle (Matamala)

Conangle és el nom d'un antic poble del terme comunal de Matamala, a la comarca nord-catalana del Capcir.
Estava situat en el lloc que ara ocupa l'angle nord-est del Llac de Matamala, a la zona on es troba l'extrem oriental de la resclosa, cap a la meitat del terme comunal de Matamala. En aquest lloc hi hagué el Pont de Conangle.
Formava part dels poblets (villarunculis) esmentats en el testament del comte Sunifred II de Cerdanya, el 965.

## Referències

* ↑ Lloc on era el poble de Conangle en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «80 - Matamala». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Mercadal (coord.), Oriol; Giménez (fot.), Emili. «El Capcir. Formiguera». A: Patrimoni medieval de la Cerdanya i el Capcir. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2017, p. 240-241 (Col·lecció Camí Ral, núm. 39). ISBN 978-84-232-0830-2.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Matamala». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Astronesthes quasiindicus

Astronesthes quasiindicus és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües subtropicals que viu entre 100-2000 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest de l'Índic, el nord de Nova Guinea i a prop de Hawaii.

## Referències

* ↑ Richardson J., 1845. Ichthyology.--Part 2. A: R. B. Hinds (ed.) The zoology of the voyage of H. M. S. Sulphur, under the command of Captain Sir Edward Belcher, R. N., C. B., F. R. G. S., etc., during the years 1836-1842, Núm. 9. Londres: Smith, Elder & Co. Ichthy. Voyage Sulphur 2 . 71-98. Pls. 45-54.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Parin, N.V. i O.D. Borodulina, 1996. Revision of the Astronesthes indicus species group (Astronesthidae), with descriptions of five new species. J. Ichthyol. 36(8):551-565.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Gibbs, R. H., Jr. i J. F. McKinney, 1988: High-count species of the stomiid fish genus Astronesthes from the southern subtropical convergence region: two new species and redescription of Cryptostomias (= Astronesthes) psychrolutes. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 460: i-iii + 1-25.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Parin, N. V. i O. D. Borodulina, 2003: Phylogeny, systematics, and zoogeography of the mesopelagic genus Astronesthes (Astronesthidae, Stomiiformes). Voprosy Ikhtiologii v. 43 (núm. 5): 581-601. (En rus, traducció a l'anglès al Journal of Ichthyology v. 43 (núm. 8):557-576).
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# José Pozo

José Pozo (Lleida, 1967) és un director i productor de cinema d'animació espanyol.

## Carrera cinematogràfica

El 2003 va realitzar El Cid: La leyenda una pel·lícula de animació que compta les gestes de la famosa figura espanyola. És també guionista de la pel·lícula. Aquesta pel·lícula va rebre el Premi Goya i el Premi Barcelona de cinema a la millor pel·lícula d'animació.
El 2007, va dirigir Donkey Xote, una altra pel·lícula d'animació, però aquesta vegada en 3D, que compte, des d'un altre punt de vista, el del ruc Rucio, la segona part del famós llibre de Miguel de Cervantes Saavedra, El Quixot, una altra figura de la literatura espanyola. Encara que la pel·lícula va ser nominada als Premis Gaudí i als Goya, no va rebre cap guardó.
El 2008, va finalitzar la seva etapa al capdavant de la divisió d'animació de Filmax. Pozo va iniciar la producció de diferents projectes cinematogràfics, com el documental Y también Gaelle (2011), el curtmetratge Inquietante 2011 o la producció executiva del llargmetratge Viaje a Surtsey 2012.
El 2014 va produir, va escriure i va dirigir el llargmetratge Nick i el 2017 73 Minutos.

## Filmografia
### Pel·lícules com a director

* 2003 - El Cid: La leyenda
* 2007 - Donkey Xote
* 2013 - Clodette Curtmetratge
* 2014 - Nick
* 2016 - 73 Minutos

### Pel·lícules com a productor

* 2003 - El Cid: La leyenda / Productor Creatiu
* 2004 - Gisaku / Productor Creatiu
* 2007 - Nocturna, una aventura mágica / Productor Creatiu
* 2007 - Donkey Xote / Productor Creatiu
* 2011 - Y también Gaelle / Productor
* 2011 - Inquietante / Productor
* 2012 - Viaje a Surtsey / Productor executiu
* 2013 - Clodette / Productor
* 2014 - Voyeur / Productor consultor
* 2014 - Nick / Productor
* 2016 - 73 Minutos / Productor
* 2017 - Solo / Productor executiu

### Pel·lícules com guionista

* 2003 - El Cid: La leyenda
* 2012 - Nick
* 2013 - Clodette
* 2016 - 73 Minutos

## Premis
### Toronto International film & video Awards

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2015 | Millor pel·lícula de pressupost mitjà | Nick | Guanyador |

### VI edició Piélagos en curt

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2015 | Millor pel·lícula "Posada de Llarg" | Nick | Guanyador |

### Premis Barcelona de Cinema

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2004 | Millor pel·lícula d'animació | El Cid: La leyenda | Guanyador |

### Premis Goya

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2003 | Millor pel·lícula d'animació | El Cid: La leyenda | Ganador |
    Premis Gaudí
| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2004 | Millor pel·lícula d'animació | El Cid: La leyenda | Guanyador |
| 2008 | Millor pel·lícula d'animació | Donkey Xote | Nominat |

## Referències

* ↑ Datos de José Pozo Arxivat 2014-08-12 a Wayback Machine. en Yahoo
* ↑ Ficha de José Pozo en la Escuela de Arte de Oviedo
* ↑ José Pozo, productor de ‘Solo’: “Hemos hecho un esfuerzo titánico para conseguir la financiación”, audiovisual451.com
# Orquestra Filharmònica de Sant Petersburg

L'Orquestra Filharmònica de Sant Petersburg, també coneguda com a Orquestra Filharmònica de Leningrad durant un temps, va ser fundada el 1882 i és l'orquestra simfònica més antiga de Rússia. Considerada permanentment entre les millors orquestres del món segons la revista Gramophone.

## Història

Va ser inicialment coneguda com el "Cor Musical Imperial" i tocava en privat per la cort d'Alexandre III de Rússia. Cap als anys 1900 va començar a fer concerts públics. Richard Strauss va dirigir l'orquestra el 1912. Després de la Revolució Russa de 1917 l'orquestra va ser presa pels seus membres, que van canviar el seu nom pel d'Orquestra Filharmònica Estatal de Petrograd. En els anys 1920 l'orquestra va començar a rebre suport de l'Estat i va ser reconeguda com un conjunt d'excel·lència. Es van presentar com a directors convidats Bruno Walter, Ernest Ansermet i Hans Knappertsbusch en aquesta època. Per aquest temps l'orquestra va ser reanomenada com Orquestra Filharmònica de Leningrad.
L'orquestra va guanyar el prestigi més gran amb la perllongada direcció musical de Ievgueni Mravinski. En particular, la increïble intensitat i cura assolides per la seva secció de violins va ser única, si bé la qualitat va disminuir després quan es va autoritzar l'emigració de músics jueus. L'orquestra va fer poques gires a Occident, però aquelles van ser autèntiques revelacions. Les sorprenents audicions realitzades per Mravinski s'han conservat en molts enregistraments d'estudi i en viu. Amb Mravinski, l'orquestra va estrenar vuit de les simfonies de Xostakóvitx.
El 1991 l'orquestra va rebre el seu nom actual després que la ciutat que n'era la seu tornés a anomenar-se Sant Petersburg. Avui és una orquestra simfònica internacionalment reconeguda sota la direcció de Iuri Temirkànov.

## Directors

* Hermann Fliege (1882–1907)
* Hugo Varlikh (1907–1917)
* Serge Koussevitzky (1917–1920)
* Emil Cooper (1920–1923)
* Valeri Berdiáiev (1924–1926)
* Nikolai Malkó (1926–1930)
* Aleksandr Gauk (1930–1934)
* Fritz Stiedry (1934–1937)
* Ievgueni Mravinski (1938–1988)
* Iuri Temirkànov (1988–)

## Enllaços externs

* Lloc oficial de l'orquestra (anglès)
* «Leningrad Philharmonic Orchestra. St. Petersburg Philharmonic Orchestra» en Bach-cantatas.com
* VIDEO:L'Orquestra Filharmònica de Sant Petersburg
# Astronesthes trifibulatus

Astronesthes trifibulatus és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 670 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic i el Pacífic.

## Referències

* ↑ Richardson J., 1845. Ichthyology.--Part 2. A: R. B. Hinds (ed.) The zoology of the voyage of H. M. S. Sulphur, under the command of Captain Sir Edward Belcher, R. N., C. B., F. R. G. S., etc., during the years 1836-1842, Núm. 9. Londres: Smith, Elder & Co. Ichthy. Voyage Sulphur 2 . 71-98. Pls. 45-54.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Astronesthes trifibulatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Nakabo, T., 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species. Tokai University Press, Japó, pp v-866.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (editors) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea. A revised and annotated checklist. Vol. 1. Myxinidae to Synbranchidae. Research Bulletin Núm. 41. Department of Fisheries and Marine Resources, Port Moresby, Papua Nova Guinea. 194 p.
* ↑ Liao, Y.-C., L.-S. Chen i K.-T. Shao, 2006. Review of the Astronesthid fishes (Stomiiformes: Stomiidae: Astronesthinae) from Taiwan with a description of one new species. Zool. Stud. 45(4): 517-528.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Gibbs, R. H., Jr. i J. F. McKinney, 1988: High-count species of the stomiid fish genus Astronesthes from the southern subtropical convergence region: two new species and redescription of Cryptostomias (= Astronesthes) psychrolutes. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 460: i-iii + 1-25.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Parin, N. V. i O. D. Borodulina, 2003: Phylogeny, systematics, and zoogeography of the mesopelagic genus Astronesthes (Astronesthidae, Stomiiformes). Voprosy Ikhtiologii v. 43 (núm. 5): 581-601. (En rus, traducció a l'anglès al Journal of Ichthyology v. 43 (núm. 8):557-576).
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bembrops nelsoni

Bembrops nelsoni és una espècie de peix de la família dels percòfids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, bentònic i batidemersal (entre 285 i 297 m de fondària), el qual viu al Pacífic occidental central: el talús continental del mar d'Arafura i del nord d'Austràlia (el Territori del Nord).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Steindachner, F., 1876. Ichthyologische Beiträge (V). (Subtitles i-v.). Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien, v. 74 (1. Abth.): 49-240, Pls. 1-15. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 11 maig 2013].
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Thompson, B. A. & R. D. Suttkus, 2002. A revision of Indo-Pacific Bembrops, family Percophidae (suborder Trachinoidei). Mar. Freshwater Res. V. 53 (núm. 2): 283-295.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 Australian Faunal Directory (anglès)
* ↑ Fishes of Australia Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Catalog of Fishes Arxivat 2013-12-04 a Wayback Machine. (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Apistogramma urteagai

L'Apistogramma urteagai és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica, a la conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Regan, C. T., 1913. Fishes from the River Ucayali, Peru, collected by W. Mounsey. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 12 (núm. 69): 281-283.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander S. O.: A taxonomic study of the genus Apistogramma (Regan, 1913), with a revision of the brazilian and peruvian species (Teleostei: Percoidei: Cichlidae). Bonner Zoologische Monographien Núm. 14 : 1-152. Any 1980.
* Kullander, S.O. 1986. Cichlid fishes of the Amazon River drainage of Peru. Swedish Museum of Natural History, Estocolm, Suècia, 431 pp.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Conann, la Bàrbara

Conann és una pel·lícula dramàtica retrofuturista i psicològica franco-belga-pel·lícula luxemburguesa escrita i dirigida per Bertrand Mandico, estrenada el 2023. Ha estat subtitulada al català.
La pel·lícula és una reinterpretació lliure i feminista del personatge Conan creat per Robert E. Howard l'any 1932.

## Argument

Una dona entra a l'infern. És guiada per Rainer, un gos demoníac, guardià de l'infern. Aquest últim el presenta a Conann, la reina dels bàrbars, la més cruel. Rainer, amb la seva càmera, porta la Conann al món dels records de les seves vides i del que la converteix en la immillorable reina dels bàrbars. En un passat prehistòric fantàstic, un jove Conann és brutalitzada per bàrbars liderats per la seva reina Sanja. La seva mare és assassinada i Conann jura venjança.

## Repartiment

* Elina Löwensohn : Rainer
* Françoise Brion : Conann Reina / la morta
* Nathalie Richard : Conann, 55 anys
* Agata Buzek : Conann, 45 anys
* Sandra Parfait : Conann, 35 anys
* Christa Theret : Conann, 25 anys
* Claire Duburcq : Conann, 15 anys
* Julia Riedler : Sanja
* Christophe Bier : Octavia
* Audrey Bonnet : Cimère
* Yuming Hey : Ex Turil 21
* Karoline Rose Sun : Ultra Lux
* Louise Manteau: una bàrbar / uns soldat

## Reconeixements

La pel·lícula es va estrenar al programa de la Quinzena de Cineastes al 76è Festival Internacional de Cinema de Canes, on va competir per la Palma Queer.

## Notes i referències

* ↑ Michael Talbot-Haynes, "She Is Conann". Film Threat, 5 February 2024.
* ↑ Conann, la Bàrbara a Filmin
* ↑ «Le réalisateur Bertrand Mandico féminise « Conan le Barbare »». Le Monde..
* ↑ «“Conan la Barbare” : Bertrand Mandico prépare son nouveau film». Les Inrockuptibles, 08-03-2021..
* ↑ Katie Rife, "She Is Conann". RogerEbert.com, 2 February 2024.
* ↑ Tim Grierson, "'Conann': Cannes Review". Screen Daily, 20 May 2023.
* ↑ Florian Ques. «Festival de Cannes : voici les films en lice pour la Queer Palm 2023» (en francès). Têtu, 04-05-2023. [Consulta: 16 maig 2023].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Illot Gros de na Moltona

L'Illot Gros de na Moltona, també dit Illot de na Moltona, és un illot de Mallorca situat a uns 40 metres al sud-oest de l'illa de na Moltona. Té una longitud de 50 metres i una amplada de 30 metres. Pertany al municipi de Ses Salines.
Hi solen freqüentar gavines i corbs marins.

## Referències

* 1 2 Cosme Aguiló Adrover (Coord.). «Nomenclator Toponímic de les Illes Balears: Ses Salines». IEC.
* ↑ Jordi Carol; Carmen Muñoz. El litoral de Mallorca (en castellà). 1a. Barcelona: GeoPlaneta, 2001, p. 53. ISBN 84-08-03939-3.
* ↑ «Visor cartografia IDEIB». SITIBSA. [Consulta: 28 setembre 2018].
# Bembrops nematopterus

Bembrops nematopterus és una espècie de peix de la família dels percòfids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

Fa 18,5 cm de llargària màxima. 6 espines i 14-15 radis tous a l'aleta dorsal i 15-16 espines a l'anal. Té l'aleta caudal arrodonida. El seu nivell tròfic és de 3,37. És un peix marí i batidemersal (entre 183 i 293 m de fondària), el qual viu a l'Índic occidental: és un endemisme de Zanzíbar (Tanzània).
És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Norman, J. R., 1939. Fishes. The John Murray Expedition 1933-1934. Scientific Reports, John Murray Expedition. Vol. 7 (núm. 1): 1-116.
* 1 2 3 Capuli, Estelita Emily. «Bembrops nematopterus Norman, 1939» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Sea Around Us (anglès)
* 1 2 Das, M. K. i J. S. Nelson, 1996. Revision of the percophid genus Bembrops (Actinopterygii: Perciformes). Bull. Mar. Sci. 59 (1): 9-44. Pàg. 35, fig. 9.
* ↑ All fishes of Tanzania, United Rep. of - FishBase Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Thompson, B. A. i R. D. Suttkus, 2002. A revision of Indo-Pacific Bembrops, family Percophidae (suborder Trachinoidei). Marine and Freshwater Research. Vol. 53 (núm. 2): 283-295. «Enllaç».

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.