OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alegria (àlbum)

Alegria és el tercer disc del grup Antònia Font, publicat a la primera meitat del 2002. El disc el componen 10 cançons, de les quals destaquen «Alegria...», «Dins aquest iglú», «Vos estim a tots igual», «Productes de neteja» o «Tristesa». Les lletres i les cançons són obra de Joan Miquel Oliver. Significa un salt qualitatiu respecte als anteriors discs i és en aquest, on les seves cançons prenen més consistència, madura i nous matisos. És un disc d'estil pop entrelligat amb històries arrauxades i imaginatives, surrealistes i poètiques. La presentació del disc a Catalunya es va fer a la Sala Bikini de Barcelona el 27 de juny de 2002.
Aquest és el primer i únic disc amb la discogràfica Virgin amb el subsegell Drac. Segons declaracions del grup anys després de la publicació, reconeixien que funcionaven com una discogràfica local atès que els enfocaren a un mercat local. El disc es va publicar sota l'empara de Gerardo Sanz.
Alegria va rebre el premi Puig-Porret del Mercat de Música Viva de Vic. Arran d'aquest reconeixement, el periodista musical Josep Maria Hernández Ripoll afirma que amb aquest disc havien estat "la gran revelació artística de la temporada". El disc va esdevenir un dels més aclamats de la banda. D'aquest disc, i aprofitant la publicació Lamparetes, es va fer una versió de l'àlbum titulada Alegria revisat (EDR Discos / Discmedi) publicada el juliol de 2011. Era un disc de versions d'artistes del panorama musical català com El Belda i el Conjunt Badabadoc, Mishima, The New Raemon, Oliva trencada, entre d'altres. L'única exigència del grup va ser que Tomeu Penya interpretés «Alegria».
El 10 de gener de 2023, l'humorista Joel Díaz, juntament amb la cantant de La Merca Band, va versionar la cançó «Alegria...» a Zona Franca, el programa de nit de TV3, i la va titular «Españita». En ella va parodiar el candidat de Vox a Palma, Fulgenci Coll Bucher, que poc abans havia titllat Antònia Font de grup «pràcticament desconegut» i que «només canta en català».

## Referències

* 1 2 Alegret, 2011, p. 12.
* 1 2 3 4 5 H.M.A «Antònia Font. Homenatge als exploradors». Revista Enderrock, 189, 7-2011, pàg. 34-37. ISSN: 1136-7393 [Consulta: 4 agost 2014].
* ↑ Linés, Esteban «Los mallorquines Antònia Font refrescan el pop en catalán con “Alegria”». La Vanguardia, 27-06-2002 [Consulta: 4 agost 2014].
* ↑ Alegret, 2011, p. 25.
* ↑ Martorell, Núria «Antònia Font s'acomiada "amb alegria"». El periódico, 28-11-2013 [Consulta: 4 agost 2014].
* ↑ H.M.A. «Antònia Font. Alegria revisitat». Revista Enderrock, 189, pàg. 34-37. 9771136739003 (EAN).
* ↑ «Revisitant 'Alegria'». Enderrock, 27-06-2011. [Consulta: 2 agost 2014].
* ↑ «La paròdia a ritme d'Antònia Font on Joel Díaz canta les quaranta al «feixista» Fulgencio». DBalears.cat, 15-01-2023. [Consulta: 26 gener 2023].

## Bibliografia

* Alegret, Helena Morén (coordinadora). Antònia Font : robots innocents. Valls: Cossetània, 2011, p. 73. ISBN 978-84-15403-64-7.
Viccionari
# CSM Flacăra Moreni

El Clubul Sportiv Municipal Flacăra Moreni és un club de futbol romanès de la ciutat de Moreni.

## Història

El club va ser fundat l'any 1922. Evolució del nom:
* 1922-1950: Astra Română Moreni
* 1950-1977: Flacăra Moreni
* 1977-1985: Flacăra Automecanica Moreni
* 1985-present: Flacăra Moreni
La seva millor posició a la primera divisió romanesa fou una quarta posició la temporada 1988-89, que el classificà per la Copa de la UEFA de la temporada següent.

## Palmarès

* Segona divisió romanesa de futbol:
** 1985-86
* Tercera divisió romanesa de futbol:
** 1946-47, 1971-72, 1972-73, 1975-76, 1978-79, 1983-84
* Quarta divisió romanesa de futbol:
** 2015-16

## Referències

* ↑ Evolutia denumirilor echipelor de-a lungul anilor a enciclopediaromaniei.ro
* ↑ «Romania Final League Tables». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Flacăra Moreni - Facebook
* "Istoria Fotbalului Morenar" - Gheorghe Ilinca 2005
* "Fenomenul Flacara Moreni" - Articol ProSport, Andru Nenciu 2015
# Casa-fàbrica Olivé

La casa-fàbrica Olivé era un edifici situat als carrers de la Cadena i Sant Martí del Raval de Barcelona, avui desaparegut.

## Història

El 1798, Josep Antoni Martí Creus va presentar a l'Ajuntament el projecte d'obertura d'un carrer entre els de la Cadena i de la Riereta, que s'anomenaria de Sant Antoni de Pàdua. Tanmateix, va topar amb l'oposició d'altres propietaris, que el 1807 van presentar un nou projecte, que incloïa els de Sant Jeroni, Sant Bartomeu, Sant Martí i Sant Antoni de Pàdua, quedant aquest darrer aturat a l'alçada del primer.
La urbanització del sector va quedar interrompuda per la Guerra del Francès, i el març del 1828, el fabricant de filats de cotó Antoni Olivé va demanar permís per a construir una casa-fàbrica de planta baixa i dos pisos a la cantonada del carrer de la Cadena amb el nou de Sant Martí, segons el projecte del mestre de cases Josep Pedrerol. Dos mesos després, Olivé va tornar a demanar permís per a aixecar-hi un tercer pis, segons el projecte del mateix autor. La façana del carrer de Sant Martí consistia en la repetició de 10 obertures a cada planta, i el pati de l'interior de l'illa permetia la doble il·luminació de les «quadres» de 6 metres d’amplada.
Segons el Padró del 1829, la filatura d'Antoni Olivé del carrer de la Cadena, 57 (antic) comptava amb 10 màquines de filar mule-jennies i tenia un peó de 23 anys, anomenat Ramon Sagarra, i la resta de personal devia ser femení.
El 1857 hi havia l'establiment de tint de Manuel Elias. El 1862, el serraller Francesc Altadill va presentar un projecte de reforma signat per l'arquitecte Josep Simó i Fontcuberta. Aquest va canviar la distribució de les plantes, afegint-hi un entresol i dos pisos més, així com una nova crugia que ocupava l'antic pati de parcel·la.
Finalment, l'edifici, afectat pel PERI, va ser enderrocat el 1999 per a l’obertura de la Rambla del Raval.

## Referències

* ↑ Plaza, Elsa. La calle olvidada (Històries del Raval, 3). El Lokal, 2017.
* 1 2 3 4 5 Artigues i Vidal i Mas i Palahí, 2019.
* ↑ «Antoni Olivé. Fabricant de filats. Cadena. Sant Martí. Edificar de 2 pisos amb balcons a Cadena». C.XIV Obreria C-100. AHCB, 08-03-1828.
* ↑ «Antoni Olivé. Cadena. Sant Martí. Construir el 3er. pis i posar balcons de sortida». C.XIV Obreria C-100. A`HCB, 22-05-1828.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1857, p. 155, 320.
* ↑ Guía general de Barcelona, 1849, p. 316.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1863, p. 166, 191.
* ↑ AMCB, Q127 Foment 1238 bis C (1862).
* ↑ Alexandre, 2000.
* ↑ «Concurréncia d’ofertes per a la redacció de projectes i I’execució de les obres d’enderroc de dos grups d’edificis a Ciutat VelIa, Barcelona.». La Vanguardia, 27-11-1998, pàg. 36.

## Bibliografia

* Alexandre, Octavi. Catàleg de la Destrucció del Patrimoni Arquitectònic Històrico-Artístic del Centre Històric de Barcelona. Veïns en Defensa de la Barcelona Vella i Estudiants pel Patrimoni, 2000, p. 35.
* Artigues i Vidal, Jaume; Mas i Palahí, Francesc. El model de casa fàbrica als inicis de la industrialització. Registre de fàbriques de Ciutat Vella de Barcelona 1738-1807/1808-1856 (pdf), 2019, p. 408-409. ISBN 978-84-9156-216-0.
# Bikini Bandits

Bikini Bandits és una pel·lícula estatunidenca dirigida el 2002 per Steve Grasse i produïda per Shymala Joshi.

## Argument

Víctimes d'un accident de cotxe, els "Bikini Bandits" desembarquen a l'Infern i Satan en persona els encarrega una missió: profanar l'estàtua de la Verge Maria. El Papa intentarà llavors parar-les...

## Repartiment

* Bikini Bandit núm. 1: Heather-Victoria Ray.
* Bikini Bandit núm. 2: Heather McDonnell.
* Bikini Bandit núm. 3: Cynthia Diaz.
* Bikini Bandit núm. 4: Shannon Pezzetta.
* Bikini Bandit núm. 5: Betty San Luis.
* El Diable: Maynard James Keenan.
* El Papa: Dee Dee Ramone.
* Ell mateix: Corey Feldman.

## Guió

* Steve Grasse
* Peter Grasse
* Shymala Joshi
* Sonia Kurtz
# Habitatge al raval de Santa Anna, 16 (Reus)

L'Habitatge al raval de santa Anna, 16, és un edifici del municipi de Reus (Baix Camp) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un edifici entre mitjaneres estructurat en planta baixa, entresol i tres pisos superiors. La planta baixa és un local d'ús comercial, a l'entresol hi ha un gran finestral semicircular que pràcticament ocupa tota l'amplada de la façana. Al primer pis hi ha una gran tribuna feta tota d'emplomat de vidre. És quadrangular i el vidre, a excepció del de la zona superior, completament transparent. Els pisos superiors tenen dues entrades allindanades d'estructura rectangular. La façana està coberta d'arrebossat imitant carreus sense desbastar.

## Referències

* ↑ «Habitatge raval santa Anna 16». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17-VIII-2015].
# Apareiodon orinocensis

Apareiodon orinocensis és una espècie de peix de la família dels parodòntids i de l'ordre dels caraciformes. Pot atènyer fins a 13,2 cm de longitud total.
És un peix d'aigua dolça i de clima tropical. Es troba a la conca del riu Orinoco a Veneçuela a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Bonilla, A., A. Machado-Allison, C. Silvera, B. Chernoff, H. López & C. Lasso. 1999. Apareiodon orinocensis, una nueva especie de pez de agua dulce (Pisces: Characiformes: Parodontidae) proveniente de los rios Caura y Orinoco, Venezuela. Acta Biol. Venez. v. 19 (núm. 1): 1-10.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Pavanelli, C.S., 2003. Parodontidae (Parodontids). p. 46-50. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
# Acrossocheilus labiatus

Acrossocheilus labiatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Taiwan i la Xina.

## Referències

* ↑ Oshima, M. 1919. Contributions to the study of the fresh water fishes of the island of Formosa. Ann. Carnegie Mus. v. 12 (núms. 2-4): 169-328, Pls. 48-53.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1997. Aquarien Atlas, Band 5. Mergus Verlag, Melle, Alemanya. 1148 p.

## Bibliografia

* Chen, X., J.-H. Pan, Z. Liu i D. Liang, 1991. Barbinae. p. 136-167. A J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu i J.-H. Liu (editors) The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 p.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. 1908. Description of new fishes from Lake Candidius, Formosa, collected by Dr. A. Moltrecht. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 2 (núm. 10): 358-360.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bilal Hassani

Bilal Hassani (en àrab: بلال حسني; París, 9 de setembre del 1999) és un cantant, compositor de cançons i youtuber francés. Representà França al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2019 amb la cançó Roi.
Hassani va néixer en una família marroquina originària de Casablanca. La seva mare va obtenir la nacionalitat francesa i viu a França, mentre que el seu pare viu a Singapur. Té un germà, Taha, nascut el 1995.

## Carrera

El 2015, Bilal Hassani va participar en la segona temporada de The Voice Kids França amb la cançó Rise Like a Phoenix de Conchita Wurst, que admira molt. Es va unir a l'equip de Patrick Fiori i va ser eliminat als Battles. La revista Têtu va designar Hassani el 2018 com una de «les 30 persones LGTB que mouen França» i el van reconèixer com una icona per a la joventut LGTBI francesa.

### Destination Eurovision

El 6 de desembre del 2018 es va anunciar com un dels 18 candidats que participen a Destination Eurovision, un concurs de cant centrat a elegir el representant de França al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2019 a Tel-Aviv. Va guanyar amb la cançó Roi. Al Festival de la Cançó d'Eurovisió va acabar en setzè lloc.

## Referències

* ↑ «Qui est Bilal Hassani, l'influenceur et chanteur qui a séduit Janet Jackson ?» (en francès), 03-10-2018. Arxivat de l'original el 2019-01-04. [Consulta: 27 març 2019].
* ↑ «Eurovision 2019 : qui est Bilal Hassani, le chanteur qui représentera la France avec la chanson "Roi" ?» (en francès).
* ↑ «Je vous présente mon frère !».
* ↑ Benoît Daragon. «Bilal Hassani en route vers l'Eurovision». Le Parisien, 27-01-2019.
* ↑ Patri, Alexis «Les 30 LGTB+ qui bougent la France». Têtu, núm. 217, Hivern 2018, pàg. 52-62.
* ↑ «Bilal Hassani candidat de la France à l'Eurovision ? Le youtubeur confirmé à Destination Eurovision» (en francés). purebreak.com.
# Habitatge amb tribuna de J. Vilaseca Rivera al carrer Victòria

L'Habitatge amb tribuna de J. Vilaseca Rivera al carrer Victòria és una obra de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici situat a la cantonada entre el carrer Victòria i l'avinguda Prat de la Riba, al nord del municipi. L'habitatge és de planta rectangular i es desenvolupa en planta baixa i dos pisos. A la planta baixa, hi ha tres obertures, la central d'arc escarser i de majors dimensions, i, a banda i banda, dues d'arc de llinda. A l'eix central de la primera planta, hi destaca una tribuna, de secció rectangular amb tres finestres a la part davantera, la central més gran que les altres dues. Flanquejant la tribuna, hi ha una balconada, que es perllonga per tot el pla de la façana principal i la lateral, protegida amb una barana, a la part baixa de balustrada i a la part superior, de ferro forjat. Al segon pis, just per sobre de la tribuna i seguint-ne el seu traçat, hi ha dues obertures d'arc pla que donen pas a un balcó amb balustrada. El parament de l'edifici està conformat per plaques horitzontals i dovelles a saltacavall culminant a l'obertura central de la façana principal. La coberta és de teula aràbiga, de quatre aiguavessos i queda amagada pel remat que corona tot el perímetre de les façanes, configurat per una cornisa i un muret.
# Aphanopus capricornis

Aphanopus capricornis és una espècie de peix pertanyent a la família dels triquiúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 77,8 cm de llargària màxima.
* 44-46 espines i 54-59 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 46-49 radis tous a l'anal.
* 106-108 vèrtebres.

## Hàbitat

És un peix marí i bentopelàgic que viu entre 879 i 1.024 m de fondària (14°S-34°S).

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental (l'est d'Austràlia) i el Pacífic sud-oriental (el Perú).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lowe, R. T., 1839. A supplement to a synopsis of the fishes of Madeira. Proceedings of the Zoological Society of London. 1839 (pt 7): 76-92.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Parin, N. V., 1994. Three new species and new records of the black scabbard fishes genus Aphanopus (Trichiuridae). Voprosy Ikhtiol. v. 34 (núm. 6): 740-746.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Parin, N.V., 1995. Three new species and new records of cutlass fishes of the genus Aphanopus (Trichiuridae). J. Ichthyol. 35(2):128-138.
* ↑ Parin, N.V., 1995.
* ↑ Parin, N.V., A.N. Mironov i K.N. Nesis, 1997. Biology of the Nazca and Sala-y-Gómez submarine ridges, an outpost of the Indo-West Pacific fauna in the Eastern Pacific ocean: composition and distribution of the fauna, its community and history. Adv. Mar. Biol. 32:145-242.

## Bibliografia

* Nakamura, I. i N.V. Parin, 1993. FAO Species Catalogue. Vol. 15. Snake mackerels and cutlassfishes of the world (families Gempylidae and Trichiuridae). An annotated and illustrated catalogue of the snake mackerels, snoeks, escolars, gemfishes, sackfishes, domine, oilfish,. cutlassfishes, scabbardfishes, hairtails, and frostfishes known to date. FAO Fish. Synop. 125(15):136 p.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Habitatge carrer del Carme, 7 (el Papiol)

L'Habitatge carrer del Carme, 7 és una obra eclèctica del Papiol (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge entre mitgeres d'una sola planta força senzill. La façana és arrebossada imitant el carreuat de la pedra. Les obertures són allindades amb els marcs ressaltats amb motllures geometritzants. A la porta hi podem veure un guardapols amb una ornamentació força singular, suportat per unes mènsules, avui malmeses. Són uns elements punxeguts d'inspiració vegetal de poca alçada. Els brancals són falses pilastres acanalades molt poc sobresortints.Remata l'edifici un element sobresortint a la zona central amb motius naturals.
# Aleksandr Ilinski

Aleksandr Ilinski (Puixkin, 24 de gener de 1859 - Moscou, 23 de febrer de 1920), nom complet amb patronímic Aleksandr Aleksàndrovitx Ilinski, rus: Алекса́ндр Алекса́ндрович Ильи́нский, fou un professor i compositor de música rus, més conegut per la Cançó de bressol, opus 13 núm. 7 de la seva suite orquestral Noure i Anitra, i per l'òpera en 4 actes La font de Bakhtxissarai, basada en el poema homònim de Puixkin.

## Biografia

A Viena fou deixeble de Salieri i Knauer, va escriure algunes obres molt estimables del gènere religiós, entre elles dues grans Misses, un Tedèum, un Miserere, salms, una Missa a capella, etc. També va compondre obertures, vuit Quartets per a instruments d'arc, dos Concerts per a piano, lieder, sobre textos francesos, i una gran aria di bravura per a la famosa Angelica Catalani.
En la seva joventut va servir a la guàrdia del tsar de Rússia, i a la diplomàcia fou, a més el 1853 conseller privat, senador, camarlenc etc.
Aquest il·lustre músic va cultivar també la poesia francesa, havent publicat en aquest idioma les col·leccions poètiques: Les réves d'áme; Le solitaire de Colonna (París, 1835) i Brises d'automne (París, 1850). A més va escriure, la novel·la Elmira.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 28 1ª. part, pàg. 995. (ISBN 84-239-4528-6)
# Habitatge del carrer de Baix, 7 (Seva)

L'habitatge del carrer de Baix, 7 és una casa de Seva (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil de petites dimensions cobert amb una teulada a dues vessants i desaigua a la façana principal. La façana principal està arrebossada i pintada de color marfil.
Ressalten les llindes de finestres i portal per la seva dimensió. En dites finestres hi ha desaigües i ampits. Esta datada en les llindes amb els anys 1656 i 1778.

## Història

El cens de la població de Seva era de 14 a 17 famílies els segles XV i XVI, de 36 el 1326 i de 71 el 1681. Veiem doncs, la importància d'augment demogràfic en la meitat del segle xvii que es quan es construí dita casa.

## Referències

* 1 2 3
# Alessandro Maratta

Alessandro Maratta fou un músic italià del XIX. Estrenà a Buenos Aires una òpera titulada Gismonda da Mendrisio (1860).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 32, pàg. 1292 (ISBN 84-239-4532-4)
# Aphyocharax nattereri

Aphyocharax nattereri és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,1 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica, a les conques dels rius Amazones i Paraguai.

## Referències

* ↑ Günther, A. 1868. Diagnoses of some new freshwater fishes from Surinam and Brazil, in the collection of the British Museum. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 4) v. 1 (núm. 6): 475-481.
* ↑ Steindachner, F. 1882. Beiträge zur Kenntniss der Flussfische Südamerika's (IV). Anz. Akad. Wiss. Wien v. 19 (núm. 19): 175-180.
* ↑ «Aphyocharax nattereri». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Malabarba, L.R. 1998. Monophyly of the Cheirodontinae, characters and major clades (Ostariophysi: Characidae). p. 193-233. A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M.S. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.) Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre: EDIPUCRS.
* Malabarba, L.R. 2003. Subfamily Cheirodontinae (Characins, tetras). p. 215-221. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Adam Joseph Emmert

Adam Joseph Emmert (Würzburg, 24 de desembre de 1765 - Viena, 11 d'abril de 1812) fou compositor i arxiver.
Va rebre les primeres lliçons musicals del seu pare, el qual era un músic amateur. A partir de 1788 va treballar al Gabinet de l'Arquebisbe de Salzburg (1798-1805), com arxiver. Va pertànyer al cercle de Joseph Haydn. Des de 1806 va ser un oficial de la cort i encarregat dels arxius judicials a Viena.

## Obres

* Don Silvio de Rosalva, òpera 1799;
* Tempesta, òpera, 1806), i nombroses obres d'església, música de cambra i piano, cançons sacres i seculars.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 19, pàg. 1027. (ISBN 84-239-4519-7)