OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Illa d'en Sales

L'Illa d'en Sales és un illot del litoral mallorquí situat davant Portals Nous, al municipi de Calvià. Té una extensió de 8.750 m2, un perímetre de 460 m i una cota màxima de 6 m. Es tracta d'un illot escarpat accessible només per la cara nord, on hi ha una plaja d'arena i macolins.
Després d'una tasca de prospecció arqueològica, hom hi va identificar una quantitat significativa de ceràmica púnica dels segles iii i II aC, i també restes sota l'aigua. Atès que no ha estat possible de trobar-hi estructures, hom pensa que es tractaria d'un enclavament que sovintejaven els mariners i comerciants púnico-ebusitans, per bé que sense estructures estables, ans de materials peribles. Hom pensa que degué constituir un punt costaner important per l'intercanvi comercial amb els indígenes i pel control de la població en les lleves de mercenaris. El ventall cronològic en què s'inseririen les troballes aniria del 250 aC i el 190 aC, entre la Primera i la Segona Guerra Púnica, si fa no fa coincident amb les troballes fenícies dels illots de la Galera, na Guardis i na Moltona. Sembla plausible d'interpretar aquests assentaments com una fase prèvia al procés de colonització fenícia i cartaginesa de les ribes de la mar Mediterrània.

## Referències

* ↑ «Sales, Illa d'en». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 15. Palma: Promomallorca, p. 51-52. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Dades estadístiques cartogràfiques i geogràfiques de les Illes Balears». CAIB. Arxivat de l'original el 25 de juny 2021. [Consulta: 14 agost 2019].
* ↑ Guerrero Ayuso, Víctor «Puntos de escala y embarcaderos púnicos en Mallorca: Illot d'en Sales». Bolletí de la Societat Arqueològica Lul·liana, 45, 1989, pàg. 27-38.
# Illa d'en Tusqueta

L'Illa d'en Tusqueta és una illa de la costa Nord de Menorca, davant de la Cala Tusqueta, al cantó Est de la Mola de Fornells. Destaca la presència de la sargantana endèmica Podarcis lilfordi sargantanae.

## Referències

* ↑ Baggaley, David and Susie. Balearic Islands: Cruising Ibiza, Formentera, Mallorca, Cabrera and Menorca (en anglès). Imray, Laurie, Norie and Wilson Ltd, p. 283. ISBN 978-1-78679-510-6.
# Daniel Pennac

Daniel Pennac, nascut Daniel Pennacchioni (Casablanca, 1 de desembre de 1944) és un escriptor francès nascut al Marroc. Provinent d'una família militar, va passar la seva infància en terres africanes i del sud-est asiàtic i la seva joventut a Niça, on es va graduar en lletres i es va decantar per l'ensenyament.
Després d'iniciar la seva activitat literària amb llibres per a nens, va adquirir gran popularitat gràcies a les novel·les de la saga al voltant de la família Malaussène (pertanyent a la novel·la negra, a la qual arribà arran d'un viatge al Brasil), encara que també ha escrit altres novel·les, els esmentats llibres per a nens, assaigs, ... D'aquests és cèlebre el titulat Com una novel·la, en què enumera els drets del lector.
La saga malausseniana gira al voltant de Benjamin Malaussène, germà gran i cap d'una família que viu al multicultural i marginal barri de Belleville, a París (França). Allà es desenvoluparan les trepidants aventures i desventures d'aquesta família i el seu variat entorn, que inclouen romanç, crim, amistat, ... tot això narrat amb un estil àgil i col·loquial. Segons va confessar en una entrevista a Ricardo Abdahllah, "El principi narratiu de les meves obres és l'error, l'humor neix d'aquí".
El gener del 2023 va publicar Le cas Malaussère 2: Terminus Malaussère (Gallimard).
El 2007 va rebre el Premi Renaudot per la seva obra Chagrin d'Ecole (Mal d'escola).
El 2018, en una carta publicada a Le Monde amb Roberto Saviano, Erri de Luca, i Jean Marie Laclavetine van demanar l'alliberament dels presos polítics catalans.
El gener de 2020 va publicar La loi du rêveur (Gallimard ISBN 9782072879388).
El maig de 2021 va publicar una obra teatral Bartleby mon frère (Gallimard) ISBN 9782072946318

## Traduccions en català

* 1993. La fada carabina. (La Fée carabine) Traducció d'Àlvar Valls.
* 1995. Gossot, gossarro. (Cabot-Caboche) Traducció de Rosa Serrano.
* 1996. El senyor Malaussène. (Monsieur Malaussène) Traducció de Víctor Compta.
* 1998. Senyors nens. (Monsieurs les enfants) Traducció de Jordi Puntí Garriga.
* 1998. Com una novel·la. (Comme un roman) Traducció de Sergi Pàmies.
* 2000. La petita venedora de prosa. (La Petite Marchande de prose) Traducció de Víctor Compta.
* 2001. Els fruits de la passió. (Aux fruits de la passion) Traducció d'Anna Casassas.
* 2001. En Kamo i jo. (Kamo et moi) Traducció de Lluïsa Moreno Llort.
* 2002. Quin un, en Kamo. (L'Agence Babel i L'Évasion de Kamo) Traducció de Goretti López.
* 2003. El dictador i l'hamaca. (Le Dictateur et le Hamac) Traducció d'Anna Casassas.
* 2003. L'ull de llop. (L'Œil du loup) Traducció de Rosa Serrano.
* 2008. Mal d'escola. (Chagrin d'école) Traducció de Joan Casas.

## Referències

* ↑ Dictionnaire de la litterature francaise du XXe siecle.. France: Encyclopædia Universalis, [2016]. ISBN 2-85229-147-9.
* ↑ «Roberto Saviano i Erri de Luca reclamen la llibertat "dels catalans empresonats per les seves idees polítiques"». Ara.cat.
# Illa de Bahrain

L'illa de Bahrain (àrab: جزيرة البحرين, jazīrat al-Baḥrayn) és una illa del Golf Pèrsic, la més gran de l'arxipèlag que conforma el Regne de Bahrain.

## Característiques físiques

Amb unes longituds màximes de 48 km de nord a sud i de 16 d'est a oest, presenta una superfície de 620 km², que suposa un 85% de l'àrea total de l'estat. La segueixen, en grandària, Hawar, de 40 km², i al-Muharraq, de 18.
Es tracta d'una illa continental plana, de 30 a 60 m d'alçària, de pedra calcària coberta per sorra. El punt més alt de l'illa és prop del centre i arriba als 134 m. Només una petita franja litoral al nord és fèrtil, usada per a l'agricultura de fruiters. Al sud, hi predominen les dunes i salines.

## Comunicacions

Diversos ponts uneixen l'illa de Bahrain amb l'illa d'al-Muharraq, al nord-est, i la calçada del rei Fahd, de 26 km de llargària, la connecta amb la Península Aràbiga, a l'oest.
A la costa nord de l'illa hi ha la ciutat d'Al-Manama, capital del país i principal port.
# Illa de Barents

L'illa de Barents (en noruec: Barentsøya) és una illa de l'arxipèlag Svalbard (Noruega), que es troba entre les illes d'Edge i de Spitsbergen. L'illa, petita comparada amb les més grans de l'arxipèlag, no té habitants permanents. Rep el nom de l'explorador neerlandès Willem Barents (qui en realitat mai va arribar a veure l'illa) i forma part de la Reserva natural del sud-est de Svalbard.
Situada a l'Àrtida, al voltant del 43% de la seva àrea de 1.288 km² és glacial. Al nord, entre aquesta illa i la de Spitsbergen s'hi troba l'illa de Kükenthaløya. Al sud, l'estret que separa l'illa de Barents de la d'Edgeøya és Freemansundet.

## Geografia

Barentsøya té una forma aproximadament quadrada, amb longituds i amplades d'uns cinquanta quilòmetres com a màxim, i una àrea de 1.288 km². Una part important de l'illa, més de 500 km², és glacial. La capa de gel de Barentsjøkulen cobreix una gran part de l'illa. La muntanya de Schweinfurthberget és un nunatak de Barentsjøkulen.
A la banda nord de l'illa hi ha una península sense gel, així com una àrea muntanyosa també sense gel que s'estén en una longitud d'uns tretze quilèmetres a la part nord de l'illa. El punt de l'illa més occidental és el cap de Mistakodden. A la part sud de l'illa hi ha les muntanyes de Krefftberget i Høgrinden, mentre que Jeppeberget es troba al sud-est. Els llacs més grans de l'illa són Veslemjøsa i Dalskilvatnet.

## Geologia i ecologia

Una gran part de la seva superfície rocosa va ser erosionada per la glaciació. Tota l'illa és visitada per l'os polar, que té una diferenciació genètica en la zona del mar de Barents.

## Referències

* ↑ «Besselsbreen - Isbre (Svalbard)». placenames.npolar.no. [Consulta: 8 setembre 2016].
* ↑ «Duckwitzbreen - Isbre (Svalbard)». placenames.npolar.no. [Consulta: 8 setembre 2016].
* ↑ «Schweinfurthberget - Fjell (Svalbard)». placenames.npolar.no. [Consulta: 8 setembre 2016].
* ↑ «Dorstbukta - Vik (Svalbard)». placenames.npolar.no. [Consulta: 8 setembre 2016].
* ↑ «Krefftberget - Fjell (Svalbard)». placenames.npolar.no. [Consulta: 8 setembre 2016].
* ↑ «Dalskilvatnet - Vatn (Svalbard)». placenames.npolar.no. [Consulta: 8 setembre 2016].
* ↑ Svalbard Images
* ↑ C. Michael Hogan, 2008

## Enllaços externs

* C. Michael Hogan (2008) Polar Bear: Ursus maritimus, globalTwitcher.com, ed. Nicklas Stromberg Arxivat 2008-12-24 a Wayback Machine.
* Svalbard Images: Barentsøya Arxivat 2004-12-07 a Wayback Machine. (Consulta: 26 de desembre del 2008)
# Illa de Bathurst (Austràlia)

L'illa de Bathurst és una de les illes Tiwi al nord d'Austràlia.

## Dades geogràfiques

L'arxipèlag de les Tiwi és compost, sobretot, per l'illa de Bathurst i l'illa de Melville situades a l'oest i l'est respectivament i separades només per un canal de mar l'amplada del qual va dels 5 km als 500 m.
L'illa de Bathurst té uns 2.600 km$^2$ de superfície, es localitza a la mar de Timor i forma part administrativament del Territori del Nord australià. Té uns 1.600 habitants, pràcticament tots d'ètnia tiwi. Uns 1.400 es concentren a la comunitat de Wurrumiyanga, que és al sud-est de l'illa, al punt més proper a l'illa de Melville, i on hi ha un petit aeroport.

## Història

Habitada des de fa uns 7.000 anys pels aborígens del poble tiwi, fou descoberta per als europeus el segle xvii. Al segle xix els anglesos van batejar l'illa, així com d'altres territoris, en honor del ministre de torn, Comte Bathurst.
# Illa de Beechey

L'illa de Beechey (en anglès Beechey Island) és una petita illa situada a l'arxipèlag àrtic canadenc, molt a prop de la costa occidental d'illa Devon. Administrativament pertany al territori autònom de Nunavut, Canadà.

## Geografia

L'illa de Beechey és una illa molt petita situada a uns 2 km de la costa occidental de l'illa Devon, i a la que uneix, en marea baixa un petit istme. Tanca per la seva part oest la petita badia Erebus i Terror, un excel·lent port natural, abrigada dels corrents i vents de l'oest i del nord. Té una longitud de només 2,5 km i una amplada de 2,1 km, mentre que la seva alçada màxima és de 198 m.
L'illa es troba a la riba septentrional de l'estret de Lancaster i indica l'inici del canal de Wellington.

## Història

L'illa va ser descoberta el 1819 per l'expedició de William Edward Parry i va rebre el seu nom en honor del llavors tinent Frederick William Beechey (1796-1856), segon de Parry al vaixell HMS Hecla.
L'illa és un indret de diversos esdeveniments molt importants en la història de l'exploració de l'Àrtida. El 1845 l'explorador britànic Sir John Franklin, al comandament d'una nova expedició de recerca del Pas del Nord-oest, amb els vaixells HMS Erebus i HMS Terror, va triar el port protegit de l'illa de Beechey per al seu primer campament d'hivern. Aquesta expedició va desaparèixer i les expedicions de rescat enviades localitzaren el 1851 aquest campament d'hivern. Van trobar un gran túmul de pedra al costat de les tombes de tres membres de la tripulació de Franklin, el suboficial John Torrington, William Braine i John Hartnell; però no van trobar constància escrita o indicació de cap a on tenia previst navegar Franklin la pròxima temporada.
El 18 d'agost de 1853 Joseph René Bellot, un oficial de la marina francesa que participava en les noves recerques de Franklin, es va ofegar a l'estret de Barrow, a poca distància de l'illa. Un memorial de pedra en honor seu va ser erigit a l'illa de Beechey.
A la dècada de 1980, l'antropòleg forense canadenc Owen Beattie va exhumar els tres cossos de la tripulació de Franklin, trobant-se notablement ben conservats. Les autòpsies determinaren que les causes més probables de mort haurien estat una afecció pulmonar o l'enverinament per plom.
El 1979, el govern dels Territoris del Nord-oest va declarar l'illa de Beechey com a "lloc d'importància històrica territorial". Des de 1999 l'illa de Beechey forma part del llavors creat territori autònom canadenc de Nunavut.

## Vegeu també

* John Franklin
* William Edward Parry
* Frederick William Beechey
* Expedició perduda de Franklin

## Enllaços externs

* Atlas del Canadà
* The Frozen Zone: Sites Associated with Sir John Franklin's Last Expedition (anglès)
# Illa de Benissanet

L'illa de Benissanet és un dels espais del complex de zones humides de les Illes de l'Ebre. Ocupa unes 18 hectàrees i es troba al sud d'aquesta població, just al davant del mas de la Sénia de la Barca. L'illa és compartida pels municipis de Benissanet -a la riba dreta, i Ginestar -a la riba esquerra, malgrat que la major part de la seva extensió pertany al primer dels municipis.
És una illa de petites dimensions coberta per tamarigars de Tamarix canariensis i T. Africana, ben estructurats, oberts i lluminosos (hàbitat d'interès comunitari, codi 92D0). De forma aïllada hi ha peus d'àlber (Populus alba) i salze (Salix alba) (hàbitat d'interès comunitari, codi 92A0).
Pel que fa a la fauna, constitueix una àrea de cria i refugi per a ardèids, corbs marins i ocells de ribera: oriol (Oriolus oriolus), blauet (Alcedo atthis), etc.
El conjunt de les illes fluvials de l'Ebre representen un rosari de biòtops pont que faciliten el desplaçament de multitud d'ocells de zones humides, des dels aiguamolls litorals -majoritàriament el delta de l'Ebre-, vers l'interior de la península Ibèrica. Tot i que el seu estat de conservació és bo i no s'identifiquen impactes específics sobre l'espai, la problemàtica ambiental que podria tenir l'espai en un futur serà molt semblant a la resta d'espais del complex de zones humides de les Illes de l'Ebre. És per aquest motiu que convindria plantejar-se la seva gestió i conservació de forma global.

## Referències

* 1 2 3 4 «Illa de Benissanet». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). Arxivat de l'original el 2015-02-20. [Consulta: 20 febrer 2015].
# Illa de Cortegada

L'illa de Cortegada és la més gran de l'arxipèlag del mateix nom, situat a la província de Pontevedra, a prop de l'estuari del riu Ulla, a la ria d'Arousa, davant les costes de Carril, al municipi de Vilagarcía de Arousa. L'arxipèlag, que també conté altres illes com les Malveiras o les Briñas, està inclòs al Parc nacional de les Illes Atlàntiques.
Durant la baixamar s'uneix a terra ferma. Té una extensió de 5 hectàrees i una superfície de 2,5 quilòmetres quadrats amb algunes platges i dos petits turons de 20 metres d'altitud coberts per una flora abundant, el bosc de llorers més gran de la península Ibèrica, pins i altres espècies.
# Illa de Greely

L'illa de Greely (en rus: Остров Грили) és una illa de la Terra de Francesc Josep, Rússia, dins el subgrup de la Terra de Zichy.
La seva superfície és de 127 km², amb una llargada de 17,5 km i una amplada de 10,5 km i està gairebé completament per glaceres. Sols petites zones estan lliures de gel. El punt més elevat de l'illa es troba a 474 msnm. Un estret canal la separa de l'illa Ziegler, a l'oest. Al nord-oest hi ha l'illa Payer i al nord les petites illes Kuhn i Kane.
L'illa de Greely va ser descoberta l'abril de 1874 per l'expedició austrohongaresa al pol Nord. Apareix al primer mapa de la Terra de Francesc Josep de Julius Payer com a part d'una extensa massa terrestre que va anomenar la terra de Zichy. No va ser fins a l'expedició polar Baldwin-Ziegler de 1901-1902 que es va determinar que la Terra de Zichy en realitat eren nombroses illes. Evelyn Baldwin hi va establir un dels seus dos camps base (Kane Lodge) i va batejar l'illa com a illa McKinley. Finalment Anthony Fiala li va donar el nom definitiu en record de l'explorador estatunidenc de l'Àrtida Adolphus Greely, recordat per una dramàtica expedició al nord de l'illa Ellesmere entre 1881 i 1884 com a part del Primer Any Polar Internacional.

## Referències

* 1 2 «Franz-Joseph-Land Info - Greely (Grili) Insel ». Arxivat de l'original el 2021-05-07. [Consulta: 10 desembre 2020].
* ↑ Julius Payer: Die österreichisch-ungarische Nordpol-Expedition in den Jahren 1872–1874, Alfred Hölder, Wien 1876. Originalkarte des Kaiser Franz Josef Landes
* 1 2 Capelotti, P. J. (Peter Joseph), 1960-. The greatest show in the Arctic : the American exploration of Franz Josef Land, 1898-1905. ISBN 978-0-8061-5222-6.
# Illa de Gràcia

L'illa de Gràcia, o illa fluvial de Gràcia, és un illot català pertanyent al municipi de Deltebre, al Baix Ebre, que es troba en el tram final del riu Ebre i que té uns dos quilòmetres de longitud. Les seves 130 hectàrees estan destinades, bàsicament, al conreu agrícola, amb especial èmfasi als cítrics. També compta amb una empresa organitzadora d'esdeveniments i amb bosc de ribera, també anomenat albereda. Només hi ha un pont per accedir-hi per terra. Aquest es troba just davant de l'entitat de població de Balada, la meitat de la qual pertany a Sant Jaume d'Enveja (Baix Ebre) i l'altra meitat a Amposta (Montsià). L'illa de Gràcia està també davant d'una altra entitat de població, la de Jesús i Maria, que pertany tota ella al municipi de Deltebre. L'Illa de Gràcia és la segona més gran d'aquest riu després de l'Illa de Buda. L'illa de Gràcia va ser propietat de Josep Maria Cartes i Mur (1877-1929), regidor de l'ajuntament de Tortosa, president de la Federació Agrícola de l'Ebre (1919-1929) i diputat provincial fins que la dictadura de Miguel Primo de Rivera va desmantellar la Mancomunitat. J. M. Cartes Mur va destacar com a defensor dels interessos agrícoles. Tot i que s'hi pot entrar lliurement, avui dia, l'illot segueix estant en mans privades.

## Referències

* ↑ «illa de Gràcia». ésAdir. [Consulta: 16 novembre 2024].
* ↑ «Isla de Gracia e Isla de Sapiña» (en castellà). Experience Catalonia (punt d'informació del parc). [Consulta: 27 agost 2021].
* ↑ «La comarca del Montsià». Consell comarcal del Montsià. [Consulta: 27 agost 2021].
* ↑ Curto, Albert. «Cartes i Mur, Josep Maria». A: Diccionari biogràfic dels diputats de la Mancomunitat de Catalunya (1914-1925). Barcelona: Diputació de Barcelona, octubre de 2019, p. 130. ISBN 9788498038897.
* ↑ «Josep Maria Cartes Mur». Portal Ilercavònia. [Consulta: 27 agost 2021].
# Illa de Hall (Rússia)

L'illa de Hall o Illa Gallya (en rus: Остров Галля; Ostrov Gallya) és una illa a la Terra de Francesc Josep, Óblast d'Arkhànguelsk, Rússia.
L'illa està gairebé tota coberta per glaceres. Les úniques zones relativament grans lliures de gel permanent es troben en el seu extrem meridional i occidental. La superfície és 1.049 km² i és una de les illes més grans del grup. El seu punt més elevat es troba a 502 msnm. Hi ha una àmplia badia al costat sud-est de l'illa de Hall, coneguda com la badia de l'Hidrògraf, i una de més petita a l'oest de la península Littrov.
L'estret canal Negri la separa de l'illa Mc Clintock. De l'illa Salm es troba separada pel canal Lavrov i de la Terra de Wilczek per l'estret d'Àustria.
L'illa de Hall va rebre el seu nom de l'explorador àrtic nord-americà Charles Francis Hall.

## Història

Aquesta illa va ser descoberta el 30 d'agost de 1873, per l'expedició austrohongaresa al Pol Nord. Va ser la primera gran illa del terra de Francesc Josep en la qual van posar peu els membres de l'expedició.
En 1898-99 es va construir un petit campament al cap Tegetkhof per l'expedició de Walter Wellman. Conté un marcador commemorant el descobriment de l'arxipèlag. El cap Tegethoff va rebre el seu nom del principal vaixell dels exploradors austro-hongaresos, que havien estat nomenats en honor de l'almirall austríac Wilhelm von Tegetthoff.

## Petites illes adjacents

* A la riba septentrional de l'illa Hall hi ha tres illots petits anomenats illes Brown (Ostrova Brounova). Van rebre aquest nom en honor de George Brown, de la Royal Navy, que va estar en l'expedició 1850-1854 a la recerca de Sir John Franklin, sota el comandament del capità R. M'Clure, al Investigator.
* 6 km a l'oest de el cap nord-oest de l'illa d'Hall queda una illa de forma oval i 5 km de llarg, l'illa Newcomb (Остров Нюкомба, Ostrov N'yukomba). Sense glaceres. El seu punt més alt 67 m. Aquesta illa va ser nomenada així per Raymond Lee Newcomb, l'oficial naval a carbo de la partida de 1882-1884 que buscava a la infortunada expedició DeLong al vaixell USS Jeannette.
* A 1,5 km de la banda nord-est de la badia oriental de l'illa d'Hall queda la petita però molt inclinada illa Berghaus (Остров Бергхауз, Ostrov Bergjauz), que arriba a una alçada de 372 m. Sense glacera. Aquesta illa rep el seu nom del cartògraf Heinrich Berghaus (1797-1884).

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Franz-Joseph-Land Info - Hall (Gallya) Insel - Kap Tegetthoff ». Arxivat de l'original el 2021-05-14. [Consulta: 11 desembre 2020].
* ↑ Travellers and Explorers, 1846–1900. § 35. Arctic Exploration.
* ↑ «Franklin Expedition and Arctic Exploration collection». Arxivat de l'original el 2007-10-15. [Consulta: 11 desembre 2020].
# Illa de Jackson

L'illa de Jackson (en rus: Остров Джексона) és una illa de la Terra de Francesc Josep, Rússia, dins el subgrup de la Terra de Zichy.
L'illa fa uns 40 km de llargada per 30 d'amplada. La seva superfície és de 510 km² i el seu punt més elevat s'eleva fins als 481 msnm. La badia DeLong, a la part septentrional de l'illa, en honor de l'explorador àrtic George Washington DeLong, separa l'illa en dues penínsules gairebé iguals.
L'illa fou nomenada per Fridtjof Nansen en honor de l'explorador àrtic Frederick Jackson que va visitar, descobrir i anomenar diverses illes de l'arxipèlag entre 1894 i 1897. Fridtjof Nansen i Hjalmar Johansen van hivernar al cap Noruega, a l'extrem sud de l'illa, després d'haver intentat arribar al pol Nord durant l'expedició de 1895-1896. Encara s'hi poden veure vestigis de la seva hivernada.

## Referències

* 1 2 «Franz-Joseph-Land Info - Jackson (Dzheksona) Insel - Kap Norwegia ». Arxivat de l'original el 2021-05-07. [Consulta: 10 desembre 2020].
* ↑ Derek Hayes, Historical Atlas of the Arctic, 2003, p.148
* ↑ (rus) Arctic exploration