OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ocell del paradís becblanc

L'ocell del paradís becblanc (Drepanornis bruijnii) és un ocell de la família dels paradiseids (Paradiseidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos propers als rius de les terres baixes del nord de Nova Guinea central.

## Referències

* ↑ «Ocell del paradís becblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Bryconamericus miraensis

Bryconamericus miraensis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,3 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Mira.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., McAtee W. L. & i D. P. Ward 1907. On further collections of fishes from Paraguay. Ann. Carnegie Mus. v. 4 (núm. 2). 110-157.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fowler, H. W. 1945. Colombian zoological survey. Pt. I.--The freshwater fishes obtained in 1945. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 97: 93-135.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Can Gregori (Castellcir)

Can Gregori és una masia del terme municipal de Castellcir, al Moianès.
Està situada uns 600 metres a llevant del Carrer de l'Amargura, nucli principal actual del poble de Castellcir, a llevant de la masia del Puig i molt a prop al nord-oest de Cal Jaumet.
S'hi accedeix per la pista rural que des del Carrer de l'Amargura mena a Sant Andreu de Castellcir i a Cal Tomàs. Poc abans que aquesta pista travessi la riera de Castellcir surten dues pistes cap al sud-sud-oest; la primera mena a Can Gregori, i la segona, més propera a la riera, a Cal Jaumet.
Una mica més al sud de Can Gregori hi ha les restes de Cal Quirze.

## Bibliografia

* RODRÍGUEZ LARA, José Luis. Aproximació a la Toponímia del Moianès. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2009. (Col·lecció "Camí Ral", núm. 30). ISBN 978-84-232-0735-0.

## Vegeu també

* Font del Roure
# Òliba de Minahassa

L'òliba de Minahassa (Tyto inexspectata) és una òliba, per tant un ocell rapinyaire nocturn de la família dels titònids (Tytonidae). Habita boscos del nord de Sulawesi. El seu estat de conservació es considera vulnerable.

## Referències

* ↑ «Òliba de Minahassa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 247. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Minahasa Masked-owl. Tyto inexspectata» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Edgard Istel

Edgard Istel (Magúncia, Alemanya, 23 de febrer de 1880 - Miami, EUA, 1948) fou un compositor i musicòleg alemany.
Amb els estudis musicals, que feu en la seva ciutat natal i a Múnic, alternà els de filosofia, doctorant-se en aquesta matèria amb la Memoria J. J. Rousseau als Komponist seiner lyrischen Scene Pygmalion (Leipzig, 1901) i a partir de llavors residí en la capital bavaresa, on desplegà gran activitat com a compositor i pedagog. El 1907 anà per primera vegada a Espanya i el 1913 era professor de ciències musicals en l'Acadèmia Humboldt de Berlín i el 1918 de la Universitat de Lessing.
Des de 1920 va romandre a Madrid, on fou representant de la Societat d'Autors i Compositors alemanys, havent contribuït desenvolupant aquest càrrec a unir les relacions artístiques entre ambdós països. La labor d'Istel fou molt important, tant per la quantitat com per la qualitat, i abraçà molts aspectes. Va compondre les òperes següents, quasi totes amb llibret propi:
* Der Fahrende Schüler (1906);
* Des Tribunal Gebot (1908);
* Prinzessin und Schweinehirt (1908);
* Verbotenet, Liebe, Maienzauber i Wenn Faruent räumen (1919);
* el ball Das Letzte Ahnenfest (1911);
* la música per a l'escena Salyros de Goethe (1910);
* una refosa del Pygmalion de Rousseau (1904);
* les operetes D. Frauenstreik i König Mammon; Eine, Singspielowertüre que formaven part del repertori de les principals orquestres del món i que fou estrenada per la Filharmònica de Madrid el 1924.
* Hymnus an Zeus per a cor i orquestra;
* melodies vocals i cors mixtes per a 4 veus.
A més, va publicar dos volums de cançons antigues espanyoles, adaptades i traduïdes a l'alemany, algunes de les quals donà conèixer a Madrid la seva esposa Joanna Wylie d'Istel.
També és molt extensa la llista dels seus treballs de crítica i història de la música. Entre els principals cal citar: Das Deutsche Weihnacht und seine Wiedergebur aus dem Geiste der Musik. (1900); Peter Cornelius (1901); Die Entstehung des deutschen Melodramas (1906); Die Komische Oper (1906) Die Blütezeit der musikalischen Romantik (1909); Das Kunstwerk Richard Wagner (1910); Das Libretto, traduït a l'anglès (1914); Die moderne Oper seit Richar Wagner (1914); Paganini (1919); Das Buch der Oper (1920); Wagnerstud (1925); Felipe Pedrell, interessant i ben documentat treball en el The Musical Quarterly, de Nova York (abril de 1925), així com un nombre considerable d'estudis en revistes alemanyes, angleses i nord-americanes, programes de concert, edicions de diversos autors amb notes i comentaris, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 28, segona part, pàg. 2150-51 (ISBN 84-239-4582-0)
# Joan Massanet i Ochando

Joan Massanet i Ochando (Muro, Mallorca, 8 de març de 1831 - 14 de gener de 1901) fou un polític mallorquí, diputat i senador a les Corts Espanyoles durant el regnat d'Isabel II i durant la restauració borbònica.
La seva família tenia grans propietats. Fou elegit diputat per primer cop a les eleccions de 1863 i 1864 per la circumscripció d'Inca i el 1867 fou governador civil de la província de Conca. Fundador del Centre Alfonsí de Mallorca, després de la restauració borbònica ingressà al Partit Conservador, amb el que fou escollit novament diputat per la circumscripció de Palma a les eleccions generals espanyoles de 1884 i de 1896. També fou senador per les Illes Balears el 1876-1877, 1886, 1891-1893 i 1899-1900. Des del 1887 es va posar de part de Francisco Silvela en les disputes internes del partit, del que en fou el principal cap a Mallorca. Fou pare del bisbe de Sogorb Antoni Maria Massanet Verd i avi d'Antoni Maria Sbert i Massanet.

## Obres

* Memoria sobre los sucesos de Aragón en agosto de 1867 (1868)

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
# Ocell del paradís de Berlepsch

L'ocell del paradís de Berlepsch (Parotia berlepschi) és un ocell de la família dels paradiseids (Paradiseidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes Foja, al nord de Nova Guinea central.

## Referències

* ↑ «Ocell del paradís de Berlepsch». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Bryconamericus novae

Bryconamericus novae és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,7 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tocantins.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., McAtee W. L. & i D. P. Ward 1907. On further collections of fishes from Paraguay. Ann. Carnegie Mus. v. 4 (núm. 2). 110-157.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. & Henn, A. W. 1914. On new species of fishes from Colombia, Ecuador, and Brazil. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 140). Indiana University Studies Núm. 24: 231-234.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Campionat del Món de X-Trial 2022

La temporada de 2022 del Campionat del Món de X-Trial fou la 30a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 5 proves puntuables, celebrades entre l'11 de març i el 8 d'octubre. Dues de les proves programades es disputaren als Països Catalans: el Trial Indoor de Barcelona, disputat el 10 d'abril, i la darrera prova del calendari, el Trial Indoor d'Andorra la Vella.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Toni Bou | Montesa | 104 |
| 2 | Adam Raga | TRRS | 69 |
| 3 | Jaime Busto | Vertigo | 51 |
| 4 | Matteo Grattarola | Beta | 41 |
| 5 | Gabriel Marcelli | Montesa | 24 |
| 6 | Sondre Haga | Beta | 22 |
| 7 | Toby Martyn | TRRS | 21 |
| 8 | Benoit Bincaz | Gas Gas | 17 |
| 9 | Miquel Gelabert | Gas Gas | 4 |
| 10 | Teo Colairo | Beta | 1 |

## Referències

* «World Championship X Trial 2022» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 10 novembre 2022].
* «Championship overview. Ranking riders 2022» (en anglès). fim-moto.com. FIM, 2022. [Consulta: 10 novembre 2022].
# Òliba del Congo

L'òliba del Congo (Phodilus prigoginei) és una espècie d'ocell de la família dels titònids (Tytonidae). És un rapinyaire nocturn molt poc conegut, que habita únicament zones de muntanya del nord-oest del Llac Tanganika, a la República Democràtica del Congo. El seu estat de conservació es considera en perill d'extinció.

## Referències

* ↑ «Òliba del Congo». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 246. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Congo Bay-owl. Phodilus prigoginei» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Edificis a l'esplanada de les Caputxines, 45-57 (Mataró)

Els Edificis a l'esplanada de les Caputxines, 45-57 és un conjunt d'edificis de Mataró (Maresme) protegits com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Conjunt de vuit cases de entre mitgeres de planta baixa i pis, molt senzilles, que formen el conjunt de l'Esplanada, junt al convent de les Caputxines. Es caracteritzen per la repetició en façana de portals i finestres i la continuïtat de la cornisa.
Caldria modificar la volumetria de la casa núm. 43 adaptant-la a la resta del conjunt. Aquestes cases foren edificades en el període de creixement comprés entre 1732 i 1751.

## Referències

* 1 2 3 4 «Edificis a l'esplanada de les Caputxines, 45-57». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Manuel Adame Misa

Manuel Adame Misa (Sevilla, 1901 - Mèxic, 1945) fou un periodista, sindicalista i polític espanyol. Militant de la Confederació Nacional del Treball (CNT), el 1927 va abandonar l'anarquisme i es va integrar en el Partit Comunista (PCE), on va arribar a ser membre de la direcció sevillana, del Buró Polític i del Comitè Central, sent el fundador del sindicat d'obrers del port de Sevilla. Després del IV Congrés del Partit el 1932, les seves posicions contràries a la Internacional Comunista van acabar amb el seu cessament i posterior expulsió. Després del seu retorn de la Unió Soviètica es va integrar en la Unió General de Treballadors (UGT) i en el Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE), va ser secretari de l'Agrupació Socialista de Sevilla el 1936 i va dirigir la Federación Nacional de Trabajadores de la Tierra (FTT). Va ser escollit compromissari per a l'elecció del President de la República a l'abril de 1936.
Quan es va produir el cop d'estat del 18 de juliol de 1936 es trobava en la pedania de Benamahoma (Grazalema, província de Cadis), on va haver de refugiar-se en la serra davant l'avanç de les tropes revoltades i va crear un grup de resistència. Després va aconseguir arribar a Màlaga on va cooperar en la resistència a les tropes franquistes i més tard a Barcelona on va dirigir l'Agrupació Socialista de Refugiats de Sevilla.
El 1939 va marxar a l'exili en França, fou internat al camp de concentració de Gurs i després marxà a Mèxic, on moriria. Va ser buscat durant i després de la guerra civil per la dictadura franquista per ser dirigent obrer destacat a Sevilla i ser un dels pocs que havia aconseguit evitar la mort. El 1949 encara s'interessava per ell el Tribunal Especial per a la Repressió de la Maçoneria i el Comunisme i la direcció de la Guàrdia Civil, que assenyalava l'interès de les autoritats franquistes sevillanes perquè se li apliqués el bàndol de guerra (execució). El seu expedient va ser sobresegut el 1950 en considerar-lo mort.

## Bibliografia

* García Márquez, José María. La UGT de Sevilla. Golpe militar, resistencia y represión (1936-1950). Segunda. Córdoba: Fundación para el Desarrollo de los Pueblos de Andalucía, 2009. ISBN 978-84-937130-0-3. Arxivat 2014-05-30 a Wayback Machine.
# Ocell del paradís de Pennant

L'ocell del paradís de Pennant (Parotia sefilata) és un ocell de la família dels paradiseids (Paradiseidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes occidentals de Nova Guinea, a les Arfak, Tamrau i Wandammen.

## Referències

* ↑ «Ocell del paradís de Pennant». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Bryconamericus orinocoense

Bryconamericus orinocoense és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., McAtee W. L. & i D. P. Ward 1907. On further collections of fishes from Paraguay. Ann. Carnegie Mus. v. 4 (núm. 2). 110-157.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Román-Valencia, C. 2003. Descripción de tres nuevas especies de Bryconamericus (Pisces: Ostariophysi: Characidae) de Colombia. Memoria, Fund. La Salle Cien. Nat. Núm. 155 (for 2001): 31-49.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Can Jeroni (Tagamanent)

Can Jeroni-Can Jeroni Perera, Cal Josep, és un mas desaparegut del vilatge de Les Casetes del Congost, a Santa Eugènia del Congost, municipi de Tagamanent (Catalunya)

## Descripció

És una masia enderrocada els anys 70 (s.XX) datada al segle xvii situada a un pla al nord de Can Pere Jan. Trobareu el pla de l'antic emplaçament a mà esquerra tot pujant per l'antic camí de Les Casetes del Congost, davant de Can Pere Moliner. És esmentada en una obra cabdal per conèixer la toponímia de Tagamanent.

## Llibre d'Enric Garcia-Pey, Tagamanent, noms de cases i de lloc, Ajuntament de Tagamanent, any 1998

Queda un petit pla a ponent de can Pere Moliner, a les Casetes del Congost, on hi havia aquesta casa, ara desapareguda. Després també es va conèixer per can Jeroni Perera.
..."Geroni alias Bentura Corominas. Una casa possehida per dit duenyo anomenada cal Geroni ab son hort de dos cortans terra tersera qualitat ab oliveras. Afronta a lleban ab cal Pou, a mitg dia ab Jaume Torn, a ponen cal Farres, i a Tremontana ab cal Capellà" (APE, ll. RT, núm. 67)

## Referències

* ↑ Garcia-Pey, Enric. Tagamanent, Noms de cases i de lloc. Ajuntament de Tagamanent, 1998, p. 42.
# Cottiusculus

Cottiusculus és un gènere de peixos pertanyent a la família dels còtids.

## Taxonomia

* Cottiusculus gonez (Jordan, 1904)
* Cottiusculus nihonkaiensis (Kai & Nakabo, 2009)
* Cottiusculus schmidti (Jordan & Starks, 1904)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Jordan, D. S. & Starks, E. C., 1904. A review of the Cottidae or sculpins found in the waters of Japan. Proceedings of the United States National Museum v. 27 (núm. 1358): 231-335.
* ↑ Kai, Y. & Nakabo, T., 2009. Taxonomic review of the genus Cottiusculus (Cottoidei: Cottidae) with description of a new species from the Sea of Japan. Ichthyological Research, 56 (3): 213–226.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-08 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Kai, Y. i T. Nakabo, 2009: Taxonomic review of the genus Cottiusculus (Cottoidei: Cottidae) with description of a new species from the Sea of Japan. Ichthyological Research v. 56: 213-226.
# Ocell del paradís de cintes

L'ocell del paradís de cintes (Astrapia mayeri) és una espècie d'ocell de la família dels paradiseids (Paradisaeidae) que habita els boscos de les muntanyes de la zona central de l'est de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Ocell del paradís de cintes». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Edmond Cherouvrier

Edmond-Marie Cherouvrier (Sablé-sur-Sarthe, 7 de febrer de 1831 - idem. 22 de novembre de 1905), fou un polític i compositor francès.
Des de la infància demostrà bones disposicions per a la música, però hagué de lluitar contra forta oposició familiar, pel que els seus estudis foren molt deficients al principi. La seva afició a la música li va fer perdre una fortuna de 300.000 francs que li havia de deixar una tia seva. El 1858 aconseguí el segon Prix de Rome per la seva cantata Jephté, aquest fet sembla que va fer que es reconcilies amb la família.
Quan el març de 1871 succeïren els fets de la Comuna de París fou empresonat i restà a punt d'ésser afusellat, lliurant-se de la mort per una verdadera casualitat. Després fou alcalde del districte XIV de la capital francesa.
Va escriure les òperes: Le Roi des mines, Quentin Metzys, Gilles de Bretagne, La fiancée de Corinthe, Nicolas Flamel, i diverses composicions religioses.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 17, pàg. 187. (ISBN 84-239-4517-0)