OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Home llarg de Wilmington

L'Home llarg de Wilmington (en anglés, Long Man of Wilmington) és una figura en un turó situat a la rodalia de Wilmington, East Sussex, Anglaterra, al vessant del pujol de Windover Hill, a 20 km al nord-oest de la ciutat d'Eastbourne.
És una de les dues figures de turó antropomòrfiques que hi ha a Anglaterra. L'altra és el Gegant de Cerne Abbas.

## Descripció

L'Home llarg de Wilmington fa 69 m d'alçada. És la silueta esquemàtica d'un home prim que sosté a banda i banda el que semblen dos bastons o llances, una a la mà esquerra i l'altra a la dreta. Està dissenyat per ser vist en proporció des de la base del turó. En canvi, vist des de dalt sembla exageradament allargat (d'ací el seu nom).

## Origen

L'origen i finalitat de la figura són encara hui desconeguts. Els treballs arqueològics efectuats per la Universitat de Reading indiquen que data del s. XVI o el XVII.

## Història

El registre més primerenc on s'esmenta la figura és de 1710 i és obra del topògraf John Rowley. Més tard, el filantrop escocés William Burrell feu un dibuix de la figura durant una visita a Wilmington. Aquest dibuix suggereix que antigament la figura tenia trets facials, a més d'un rasclet i una dalla a cada mà (més curts que els bastons actuals) i un cap en forma de casc, per això el seu disseny originari era més complex del que és hui.
Fins al 1874, l'Home llarg de Wilmington només era visible després d'una lleugera nevada i sota certes condicions de llum (a l'alba o al capvespre). Aquell any el rector W. de St. Croix marcà els límits de la figura amb rajoles grogues. Sembla que aquest procés de restauració distorsionà la posició del peu i eliminà uns suposats genitals de l'Home llarg, però no n'hi ha proves.
El 1925, l'Home llarg de Wilmington passà a propietat del Sussex Archaeological Trust (actual Sussex Archaeological Society) del duc de Devonshire. Durant la II Guerra Mundial el pintaren de verd per impedir que l'aviació alemanya l'utilitzara com a punt de referència.
Tot i que no té un origen prehistòric, romà ni celta, sinó molt posterior, l'Home llarg de Wilmington és venerat per grups neopagans que fan cerimònies en la rodalia.

## En la cultura popular

L'Home llarg de Wilmington apareix en el còmic The Sandman de Neil Gaiman, concretament en el capítol titulat "Somni d'una nit d'estiu". Allí el seu nom és Wendel i guarda un portal que uneix el món real i el de Faerie.

## Referències

* ↑ Tira Brandon-Evans, « The Seer of Wilmington », Earthsongs, Sardis, British Columbia, Elder Grove Press, vol. 9, no 3, 2005
* ↑ Castleden, Rodney (2002). "Shape-shifting: The changing outline of the Long Man of Wilmington". Sussex Archaeological Collections (140): 83–95.
# Hoquei sala

L'hoquei sala o hoquei pista és una modalitat d'hoquei que es juga en sala, amb un estic de fusta, de fibra de vidre o plàstic, que s'utilitza en la pràctica dels diferents tipus d'hoquei.

## Història

Les normes del hoquei sala deriven del hoquei sobre gel, i fou oficialment jugat per primer cop a Montréal en 1875, però la creació oficial de l'esport segons el Canada's Sports Hall of Fame s'atribueix a Samuel Perry Jacks, més conegut com a "Sam Jacks". A Jacks se li atribueix individualment tant a la creació del joc oficial com la seva codificació en 1936. En aquest moment, Jacks estava treballant com a director de preparació física al West End YMCA de Toronto. El seu assoliment va ser reconegut més tard per les Nacions Unides.
Durant els primers anys es practicava de moltes maneres: es jugava sobre fusta, ciment o formigó, i amb porteries de mides diferents. Amb el temps, la Federació Internacional d'Hoquei va unificar les regles i es van començar a jugar lligues i campionats tant masculins com femenins.

## Regles de joc

* Es pot tocar la bola, només amb l'estic, però en el cas del porter també amb els peus i altres parts del cos.
* No es pot elevar la bola, excepte en el xut a porteria.
* Per fer gol cal llançar la pilota des de dins de l'àrea.
* No es pot llançar l'estic.
* Les faltes voluntàries comeses fora de l'àrea pròpia se sancionen amb un corner.
* Les faltes voluntàries comeses dins de l'àrea pròpia se sancionen amb un strok

## Referències

* ↑ “Floor Hockey Rules,” http://sportsvite.com/sports/FloorHockey/rules Arxivat 2010-12-23 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.sportshall.ca/stories.html?proID=491&catID=all Arxivat 2015-09-25 a Wayback Machine.
* ↑ «Floor Hockey: Sport History». Special Olympics – Pennsylvania. Arxivat de l'original el 2012-03-22. [Consulta: 8 desembre 2016].
* ↑ “NIRSA Floor Hockey Basics,” Last modified 2010, The National Intramural-Recreational Sports Association, http://www.nirsa.org/Content/NavigationMenu/Sports/IntramuralRules/im_floorhockey.htm

## Enllaços externs

* Reial Federació Espanyola d'Hoquei Arxivat 2009-05-29 a Wayback Machine. - Reglament de l'hoquei sala
Viccionari
# Hort (mesura)

L'hort és una antiga unitat de mesura de superfície agrícola a Mallorca que equival a una setzena part d'una quarterada i es correspon amb 443,94 m². Quatre horts fan un quartó.

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «hort». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
Viccionari
# Hort de la Font (Bóixols)

L'Hort de la Font és una petita partida rural del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, en territori del poble de Bóixols.
Està situada a prop del poble, al seu nord-oest, a l'esquerra del barranc de Cal Mascarell.
Comprèn les parcel·les 204 del polígon 3 d'Abella de la Conca, i consta de 0,3460 hectàrees amb conreu de secà i bosquina.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 27 octubre 2011].

## Enllaços externs

* La partida de l'Hort de la Font en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Horta del Valira

L'Horta del Valira era un nucli disseminat de la ciutat de la Seu d'Urgell i actualment després de la urbanització de la zona és un nou barri. Està situat a la riba dreta del riu la Valira, a prop de Castellciutat. Concretament és situat a llevant de la Seu d'Urgell on s'acaba l'eixample i el barri de Santa Magdalena i la zona coneguda com a Beverly Hills.
L'Horta del Valira fins fa poc era una zona de prats d'herba i de nuclis disseminats. Després d'haver-se urbanitzat, aquesta nova àrea, a més de noves zones per habitatges, aporta a la ciutat parcel·les de sòl públic de mida considerable. Unes amb la finalitat de formar part del Parc Territorial del riu Valira, continuïtat del Parc de la Valira i d'altres per la residència de gent gran, el futur Hospital comarcal, el teatre municipal i una nova escola de Primària.
L'estudi definitiu va introduir justament modificacions en el sector més proper al meandre del riu Valira, pel risc d'inundabilitat. El pla urbà també deixa la porta oberta a un futur accés a la Seu pel sud de Castellciutat, que es faria a llarg termini tot travessant la serra mitjançant un túnel i creuant la Valira amb un nou pont.

## Referències

* ↑ «Guia de carrers de Catalunya.». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 16 gener 2009].
* ↑ Generalitat de Catalunya, Arxivat 2007-12-23 a Wayback Machine. Horta del Valira.
# Hortènsia de fulla gran

L'hortènsia o hortènsia de fulla grossa (Hydrangea macrophylla o Hydrangea hortensia) és un arbust de la família de les hidrangeàcies originari del Japó.
L'arbust pot créixer entre 1 i 3 m. Té les fulles ovalades i fan entre 7 i 20 cm de llarg. Les flors poden ser de color rosa, blava o blanca segons el pH del sòl. En terres àcides les flors són blaves; en terres alcalines, roses; i en terres neutres, blanques. La planta s'usa en jardineria per a finalitats ornamentals.

## Ús

És molt tòxic i es desaconsella elaborar-ne productes medicinals artesans. Se'n solia decoure els arrels seques per tractar desordres intestinals.

## Referències

* ↑ «Hydrangea macrophylla». Floridata. [Consulta: 10 abril 2022].
* ↑ «Hortènsia». Verd urbà. Diputació de Barcelona, s.d. [Consulta: 10 abril 2022].
* ↑ «Growing Bigleaf Hydrangea» (en anglès). Universitat de Geòrgia. [Consulta: 10 abril 2022].
* 1 2 Enrich, Montserrat. «Toxicitat de la hortènsia Hydrangea macrophylla», 19-01-2019. [Consulta: 10 abril 2022].

## Enllaços externs

* Informació sobre l'Hortènsia (anglès)
# Hospital Comarcal de Móra d'Ebre

L'Hospital Comarcal de Móra d'Ebre és un centre hospitalari de la Xarxa d'Hospitals d'Utilització Pública de Móra d'Ebre (Ribera d'Ebre) inaugurat el 1988.

## Edifici i arquitectura

És una obra dels arquitectes Elías Torres Tur i José Antonio Martínez Lapeña, construït entre els anys 1982 i 1987. El 1988 va rebre el Premi FAD d'Arquitectura.

## Referències

* ↑ «Hospital Comarcal de Móra d'Ebre». [Consulta: 17 abril 2024].
* ↑ López Daufí, Antoni. Guia d'arquitectura de la Demarcació de l'Ebre. Tortosa: Col·legi d'Arquitectes de Catalunya, Demarcació de l'Ebre, 2002, p. 5. ISBN 8488258623.

## Enllaços externs

* https://hcme.salutebre.cat/
# Irina Lauric

Irina Lauric (Rădăuți, 29 de desembre de 1992) és una esportista romanesa que va competir en piragüisme en la modalitat d'aigües tranquil·les, guanyadora d'una medalla de bronze al Campionat Mundial de Piragüisme de 2013 i una medalla de bronze al Campionat Europeu de Piragüisme de 2013, ambdues en la prova de K2 1000 m.

## Palmarès internacional

Campionat del món :
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2013 | Duisburg ( Alemanya) | 3 | K2 1000 m |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2013 | Montemor-o-Velho ( Portugal) | 3 | K2 1000 m |

## Referències

* ↑ «Irina Lauric» Arxivat 2012-12-15 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (en anglès).
* ↑ «Irina Lauric» en Canoeresults.eu (en anglès).

## Enllaços externs

* NBC Olympics Profile Arxivat 2013-04-11 at Archive.is
# Hospital John Radcliffe

L'Hospital John Radcliffe, John Radcliffe Hospital és un gran hospital d'ensenyament situat a Oxford, Anglaterra. És el principal hospital d'ensenyament de la Universitat d'Oxford i la Universitat Oxford Brookes. Com a tal, és un centre de recerca mèdica També incorpora la Medical School of the University of Oxford. Rep el seu nom pel metge anglès del segle xviii John Radcliffe. L'edifici inicial de l'hospital ("JR1"),es va inaugurar l'any 1972 i només era per neonatologia, el 1979 es va obrir el JR2 amb més serveis i es va acabar l'anyr 2006.

## Referències

* ↑ «On the roof of Oxford Children's Hospital». Arxivat de l'original el 2008-02-18. [Consulta: 19 gener 2016].
* ↑ FMRIB Centre, Oxford University, UK.

## Enllaços externs

* John Radcliffe information Arxivat 2012-12-28 a Wayback Machine.
# Ciorbă rădăuțeană

La ciorba rădăuțeană és un dels plats principals que se serveix al dinar o, de vegades, al sopar. Hi ha algunes variants de la recepta arreu de Romania.

## Origen

Com el seu nom indica, la sopa Radauti es va preparar per primera vegada al municipi de Rădăuți al comtat de Suceava als anys 70. La que va inventar aquest assortiment de sopes és Cornelia Dumitrescu. La mestressa de casa va introduir pollastre a la ciorbă de burtă, per insistència del seu marit, que volia sopa de panxa amb gust de pollastre. Molt poc després va introduir la recepta al menú del restaurant on treballava. La sopa va ser apreciada fins i tot per turistes estrangers, que van demanar la recepta. Molts xefs o propietaris de restaurants han introduït la recepta a les seves instal·lacions.

## Mètode de preparació

Els ingredients principals de la sopa són el pit de pollastre, nata, 3 rovells d'ou, 2 pastanagues, 2 pebrots, una ceba i 3 grans d'all.
Es pelen les verdures, es renta el pit de pollastre i tot seguit es posen a bullir totes en una olla. S'hi afegeix sal al gust i deixeu-ho coure a foc lent fins que bullin tots els ingredients. Després de tot bullit, es treu l'olla del foc, les verdures i el pollastre i es deixen refredar. Tot seguit es tallen les pastanagues a daus i es treu una tassa de sopa de la cassola en la qual bullin tots els ingredients i es deixa refredar.
Es barregen els 3 rovells d'ou amb la nata fins que quedi homogeni, i després els alls triturats juntament amb la sopa que es deixa refredar. Es torna a posar l'olla de sopa al foc i s'hi afegeix la composició feta a sobre dels rovells. Es posa el pit de pollastre solt i les pastanagues. Es bull un minut més i finalment es treu l'olla del foc.

## Referències

* ↑ «Femeia care a inventat ciorba rădăuțeană», 05-04-2009. [Consulta: 1r maig 2018].
# Hospital Universitari de les Canàries

L'Hospital Universitari de les Canàries és un hospital universitari ubicat a Tenerife, Espanya. Va ser inaugurat el 1971 i es troba a San Cristóbal de La Laguna. L'hospital atén els residents dels municipis del nord i oest de Tenerife i també és un hospital de referència per a l'illa de La Palma.
L'hospital té una àrea de 71,000 m². Es considera juntament amb la Hospital Universitari Nostra Senyora de Candelaria com un hospital de referència per a algunes especialitats a les Illes Canàries i també a Espanya. L'Hospital Universitari de Canàries va ser també el primer hospital universitari de Canàries.

## Referències

* ↑ «Información del Gobierno de Canarias sobre hospitales y servicios de referencia». Arxivat de l'original el 2008-10-16. [Consulta: 22 juliol 2018].
* ↑ Designación del Hospital Universitario de Canarias como centro de referencia a nivel nacional para el trasplante de páncreas

## Enllaços externs

* Lloc oficial
# Hospital das Clínicas da Universidade Estadual de Campinas

L'Hospital das Clínicas da Universidade Estadual de Campinas (Hospital de Clíniques de la Universitat Estatal de Campinas) és un hospital universitari («Hospital das Clínicas»), ubicat a la ciutat de Campinas, estat de São Paulo, Brasil. Va ser inaugurat el 1985. És l'hospital públic més gran de la regió i serveix a una població de prop de 3,5 milions de persones. Es tracta d'un hospital de tercer nivell, amb totes les especialitats mèdiques i serveis medicoquirúrgics representats. Disposa d'un total de més de 600 llits.

## Referències

* ↑ Oliveira Filho, Antonio Gonçalves «Hospital das clínicas UNICAMP: 30 anos de história cuidando da vida». Serviço Social e Saúde, 15, 2, 18-01-2017, pàg. 149. DOI: 10.20396/sss.v15i2.8648114. ISSN: 1676-6806.
* ↑ Bueno, Henrique. «Com seis milhões de atendimentos, HC da Unicamp completa 30 anos» (en portuguès brasiler). CBN Campinas, 26-10-2015. [Consulta: 21 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Lloc web d'Hospital das Clínicas(portuguès)
# Olesana

L'olesana també anomenada palomar és una varietat d'olivera. El seu cultiu ocupa unes 1.000 ha a la província de Barcelona, principalment a Olesa de Montserrat. És una varietat de vigor elevat i exigent pel que fa a les condicions de clima i sòls. Els seus esqueixos fàcilment fan arrels. El temps que tarda d'entrar en producció des de la plantació és com la mitjana de les varietats. El moment de la florida és precoç. El pol·len presenta baixa capacitat germinativa. La productivitat és elevada però alternant, afectada pel fenomen de la contranyada. La maduració és precoç i els fruits de pes mitjà, fàcils de recollir mecanitzadament. L'Oli d'Olesa té un rendiment en l'extracció elevat i molt bones qualitats organolèptiques i de gran estabilitat.

## Referències

* ↑ «Olesana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Producció d'oli», Centre Unesco de Catalunya, s.d.
* ↑ Josep M. Cobos, Pagesos, Paraires I Teixidors Al Llobregat Montserrati 1550-1850, Barcelona, L'Abadia de Montserrat, 2006, pàgines 144-145, ISBN 9788484157946
* ↑ «Palomar Olesana» Arxivat 2013-10-14 a Wayback Machine., Gremi d'Industrials Oliaires de Catalunya, s.d.
# Escola de Sant Esteve de Guialbes

L'Escola de Sant Esteve de Guialbes és un edifici escolar en estil noucentista de Vilademuls (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És la única escola encara activa de les cinc que hi ha hagut al municipi. Forma part d'una agrupació escolar amb l'escola d'Esponellà.

## Descripció

Construcció aïllada de planta rectangular desenvolupada en un sol nivell i coberta a quatre vessants. A la façana posterior hi ha adossats dos cossos de serveis. L'accés es fa per les dues façanes laterals. Les murs portants a les façanes són arrebossats i pintats, excepte el sòcol, que és de pedra natural. Interiorment s'estructura en dues aules amb els serveis i accessos als extrems.

## Història

Va ser construïda aproximadament l'any 1934 i inaugurada 3 de juny de 1935, en plena República. En el mateix solar i en un cos apart hi ha l'edifici de cuina-menjador i sala d'actes del poble. El 2010 es va estrenar un eixample de l'edifici.

## Referències

* 1 2 3 Estéban, Ramon «L'escola de Sant Esteve de Guialbes celebra el setanta-cinquè aniversari del seu edifici». El Punt, 28-03-2010, pàg. 5.
* 1 2

## Bibliografia

* Galofré, Jordi. L'Escola de Sant Esteve de Guialbes 75 anys al servei del poble. Vilademuls: Ajuntament de Vilademuls, 2010, p. 95. ISBN 978-84-613-9887-4.
# Escac de muntanya

L'escac de muntanya (Melanargia russiae) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels nimfàlids (Nymphalidae) present als Països Catalans.

## Distribució

S'estén de forma dispersa pel sud d'Europa, incloent el nord i centre de la península Ibèrica, sud-est de França, centre i sud d'Itàlia, i els Balcans. Absent de les principals illes mediterrànies, excepte el nord de Sicília. A l'Àsia, és present des de l'est de Turquia fins al centre del continent, incloent les muntanyes del Caucas, sud de Rússia des del sud dels Urals fins a l'oest de Sibèria, i est de Kazakhstan. A Catalunya, està restringida a bona part dels Pirineus, excepte la Vall d'Aran, i àrea central dels Prepirineus al Solsonès i Berguedà. Antigament, també s'havia citat als Ports de Tortosa-Beseit.

## Descripció

Envergadura alar d'entre 45 i 57 mm. Dimorfisme sexual poc evident pel color groguenc del revers de les femelles. Anvers de color blanc amb taques negres. L'ala anterior presenta una línia negra en ziga-zaga que travessa la cel·la. El revers és molt semblant a l'anvers, però l'ala anterior presenta la punta i marge blanquinosos i un ocel poc marcat. L'ala posterior té una sèrie d'ocels a la part exterior amb el centre de color blanc o blavós.
* Melanargia russiae ♂
* Melanargia russiae ♂ △
* Melanargia russiae ♀
* Melanargia russiae ♀ △

## Hàbitat

Prats secs, en zones obertes dins de matollars en pinedes esclarissades. Rang altitudinal des dels 600 m fins als 2100 m. L'eruga s'alimenta de gramínies, com ara Brachypodium, Stipa o Aegilops.

## Període de vol i hibernació

Vola en una sola generació entre finals de juny i mitjans d'agost. Hiberna com a eruga.

## Espècies ibèriques similars

* Melanargia lachesis
* Melanargia galathea
* Melanargia ines
* Melanargia occitanica

## Referències

* ↑ «Escac de muntanya». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Proposta de noms comuns per a les papallones diürnes (ropalòcers) catalanes». Butlletí de la Societat Catalana de Lepidopterologia. Arrizabalaga et al., 01-12-2012. [Consulta: 23 març 2024].
* ↑ «Melanargia russiae» (en anglès). UICN, 29-01-2009. [Consulta: 23 març 2024].
* 1 2 3 4 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Collins Field Guide to the Butterflies of Britain and Europe (en anglès). Collins, 2008. ISBN 978-0-00-724234-4.
* 1 2 3 4 Vila, Roger; Stefanescu, Constantí; Sesma, José Manuel. Guia de les papallones diürnes de Catalunya. Lynx, 2018. ISBN 978-84-16728-06-0.
* ↑ Moussus, Jean-Pierre; Lorin, Thibault; Cooper, Alan. Guide pratique des papillons de jour (en francès). Delachaux et Niestlé, 2022. ISBN 978-2-603-02915-2.

## Enllaços externs

* Asturnatura (castellà)
* Biodiversidad Virtual (castellà)
* European Butterflies (anglès)
# Institut Femení Samuel H. Wang

L'Institut Femení Samuel H. Wang de la Universitat Yeshiva (en anglès: Samuel H. Wang Yeshiva University High School for Girls) (YUHSG), popularment conegut com a "Central", ofereix plans d'estudis preparatoris per a la universitat i programes d'estudis jueus que condueixen a l'obtenció d'un diploma acadèmic avalat per la junta de regents de l'Estat de Nova York i per l'associació de col·legis i escoles dels estats mitjans.

## Activitats

Les alumnes de l'institut participen en diverses activitats extracurriculares que inclouen: l'aprenentatge de la Torà, art, bàsquet, debat, drama, futbol, hoquei, música, softball, tennis, viatges, voleibol, i servei comunitari. Un exemple d'això és la seva participació en un programa on visiten diverses llars d'ancians i centres de rehabilitació. L'institut col·labora amb organitzacions no governamentals com Yachad, el Cercle d'Amistat, i Chai Lifeline.Les alumnes de l'institut també participen en una desfilada per celebrar l'existència de l'Estat d'Israel.

## Classes

L'institut Samuel H. Wang ofereix a totes les estudiants un programa integral de preparació per a la universitat i imparteix assignatures judaiques. Les ofertes de col·locació avançada inclouen; literatura anglesa, llengua anglesa, història jueva, història americana, govern, càlcul, química, biologia, art i psicologia. Els cursos optatius inclouen art avançat, espanyol avançat, francès, àrab, ciències de la terra, física, fisiologia i medicina forense. Les estudiants de l'últim any poden realitzar cursos a l'Escola de Negocis Sy Syms i diversos programes al Queens College. Un institut de ciències de recent creació ofereix a les estudiants l'oportunitat de realitzar recerques científiques avançades i millorar els seus coneixements científics.

## Ubicació

L'escola està afiliada amb la Universitat Yeshiva, l'institut es troba a Holliswood, al barri de Queens de la ciutat de Nova York. Actualment Miriam Goldberg és la presidenta, Chaya Batya Neugroschl és la directora de l'escola, Beverly Segal és la directora associada i Bracha Rutner és la sotsdirectora.

## Valors

L'institut Samuel H.Wang té com a missió educativa ensenyar i perpetuar la filosofia del judaisme ortodox modern, basat en els principis de la Torà Umadà. La seva meta és preparar els estudiants per entrar en l'edat adulta com a jueus informats i compromesos, i com a membres de la societat en general amb una àmplia educació i curiositat intel·lectual.

## Referències

* ↑ «Samuel H. Wang Yeshiva University High School for Girls» (en anglès). Asociación de escuelas y colegios de los estados medios. Arxivat de l'original el 2018-07-06. [Consulta: 30 octubre 2008].
* ↑ «Yeshiva University High School for Girls: Student Life» (en anglès).
# Institut Franco-Català Transfronterer

L'Institut Franco-Català Transfronterer, (IFCT), també anomenat en francès Institut Franco-Catalan Transfrontalier, és un component de la Universitat de Perpinyà, equivalent a una facultat. Inclou el departament de català que imparteix els cursos dels diplomes d'estat (Llicenciatura d'Estudis Catalans, Màster de recerca en estudis catalans i Màster professional en qüestions transfrontereres), així com els Certificats de Llengua Catalana (CeLCat), diplomes d'universitat corresponents a les formacions en català dels estudiants d'altres carreres. La Llicenciatura d'Estudis Catalans (3 anys) és el sol diploma d'estat corresponent a una formació superior a la llengua catalana i als Països Catalans, en el sistema universitari francès.
L'IFCT té la seu a la Casa dels Països Catalans del campus perpinyanès. És administrat per un Consell que reuneix representants de les entitats i organismes ubicats als mateixos locals: Associació per a l'ensenyament del català (APLEC), delegació de l'IEC a Perpinyà, associació de l'UCE a Catalunya Nord, l'AFECT (Associació formativa de l'espai català transfronterer).

## Referències

* ↑ «Casa dels Països Catalans» (en (en francès)). Arxivat de l'original el 2016-03-25. [Consulta: 16 març 2016].
* ↑ «Institut franco-catalan transfrontalier. Perpignan» (en francès). BNF.

## Enllaços externs

* Plana de l'institut Arxivat 2016-03-25 a Wayback Machine.