OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Illa de Maio

L'illa de Maio (crioll capverdià Dja r’ Mai’) és una illa de Cap Verd, la principal vila de la qual és Vila do Maio (Porto Inglés).
És una illa d'origen volcànic, va ser descobert pels vents alisis, que van fer de l'illa aplanat, tal vegada recordant els deserts d'Àfrica. Antic port d'exportació de la sal que es produïa aquí fins al segle xx. Desperta una profunda sensació d'excentricitat en gaudir de les seves immenses platges de sorra daurada i diversos tons de blau, gairebé mai són freqüentades. La infinitat de llocs secrets, perpetua el romanticisme que roman en l'aire. I si una part és predominant est el seu caràcter, per l'altre, el vent i les aigües cristal·lines i riques en flora i fauna marines proporcionen un entorn idíl·lic per a la pràctica d'esports nàutics i aquàtics.
Posseeix també una important indústria de pesca i agricultura.

## Població

Cap al 1832, la població era estimada en 2.500 habitants.
Població de Maio, Cap Verd (1940—2010) :
| 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 |
| 2.237 | 1.924 | 2.680 | 3.466 | 4.098 | 4.969 | 6.754 | 8.303 |

## Història

Va ser descoberta en 1460, però no es va arribar a poblar fins al començament del segle xvi. Abans d'això va ser usada per a la pastura de les cabres. Entre el segle xvi i XIX, la principal ocupació de l'illa va ser l'extracció de sal pels anglesos. La sal extreta era enviada a l'illa de Santiago per després exportar-la a Europa, Àfrica i Brasil.

## Divisió administrativa

Forma part del municipi de Maio, que comprèn la freguesia de Nossa Senhora da Luz i les localitats de:
* Alcatraz
* Barreiro
* Calheta
* Figueira da Horta
* Figueira Seco
* João
* Lagoa
* Monte Branco
* Morro
* Morrinho
* Pedro Vaz En la costa este de Maio
* Pedro Vaz Localizada cerca de Baia Galeão
* Pilão Cão
* Porto Cais
* Praia Gonçalo
* Ribeira Dom João
* Santo Antônio
* Vila do Maio/Porto Inglês

## Referències

* ↑ «Guia de Cap Verd». Arxivat de l'original el 2014-02-22. [Consulta: 4 maig 2016].
* ↑ Roberts, Edmund. Embassy to the Eastern Courts of Cochin-China, Siam, and Muscat. Nova York: Harper & Brothers, 1837, p. 17.
* 1 2 3 4 5 6 Fonts: Statoids
* ↑ Fonts: Instituto Nacional de Estatísticas.
* ↑ Fonts: projection to 2010 from the Instituto Nacional de Estatísticas

## Enllaços externs

* Associação Nacional dos Municípios Cabo-Verdianos Arxivat 2005-01-24 a Wayback Machine.
* caboverde.com
# Illa de Nottingham

L'illa Nottingham és una de les illes de l'Arxipèlag Àrtic Canadenc, a la regió de Qikiqtaaluk, al territori autònom de Nunavut del Canadà. Es troba a l'estret de Hudson, al nord de l'entrada a la badia de Hudson. Té una superfície de 1.372 km² i un perímetres de 274 km.

## Història

L'illa de Nottingham fou batejada per l'explorador anglès Henry Hudson el 1610 en honor del comte de Nottingham. El 1884 s'hi va construir una estació meteorològica. El 1927 s'hi va construir un camp d'aviació com a part d'un programa per controlar el gel a la badia d'Hudson. L'illa va quedar deshabitada l'octubre de 1970, quan els inuit van emigrar cap a ciutats més grans, principalment a Cape Dorset.

## Fauna

L'illa és coneguda per la seva important població de morses.

## Referències

* ↑ Trémaudan, Auguste Henri de Trémaudan. The Hudson Bay road (1498-1915). Digitized Jul 10, 2008. J.M. Dent, 1916, p. 50. «Nottingham Island hudson.»
* ↑ «The Atlas of Canada - Sea Islands», 06-10-2012. Arxivat de l'original el 2012-10-06. [Consulta: 9 novembre 2020].
* ↑ «Nottingham Island | Arctic Expedition | University of Calgary». [Consulta: 9 novembre 2020].
* 1 2 «BBC - Nottingham - Spotlight - Nottingham Island». [Consulta: 9 novembre 2020].
# Negrești-Oaș

Negrești-Oaș (pronunciat en romanès: [neˌɡreʃtʲ ˈo̯aʃ]; en hongarès: Avasfelsőfalu, Pronunciació hongaresa: [ˈɒvɒʃfɛlʃøːfɒlu]) és una ciutat del nord-oest de Romania, al comtat de Satu Mare. Es troba a prop de la frontera ucraïnesa. Dos pobles, Luna (Lunaforrás) i Tur (Túrvékonya), són administrats per la ciutat. El nom de Negrești prové de la paraula romanesa "negru", que significa "negre". La ciutat és la capital de la regió etnogràfica del país d'Oaș.

## Població

Segons el cens del 2011, hi havia 11.867 persones vivint a la ciutat.
De la població per a la qual es disposava de dades, el 95% eren romanesos d'ètnia, mentre que el 2,9% eren hongaresos d'ètnia i l'1,9% romaní. El 72,4% eren ortodoxos romanesos, el 12,6% Testimonis de Jehovà, el 4,5% pentecostal, el 3,7% catòlic, el 3,4% greco-catòlic i l'1,6% reformat.

## Fills il·lustres

* Oana Gregory

## Galeria

* Nois locals amb vestits tradicionals
* El riu Tur a Negrești-Oaș prop del seu naixement

## Referències

* ↑ «INSSE Statistic». Arxivat de l'original el 2010-01-17. [Consulta: 20 desembre 2008].
* ↑ Negrești-Oaș, capital of Oaş Country Arxivat 2014-12-02 a Wayback Machine., at the Satu Mare County Council site
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 15 octubre 2021].
# Illa de Santa Cruz (Oleiros)

L'illa de Santa Cruz, també coneguda com a illa do Castelo (Illa del Castell), és una illa gallega situada al municipi d'Oleiros, a la província de la Corunya. Està situada davant la vila d'O Porto de Santa Cruz i té una superfície d'1,9 ha.
Té una forma arrodonida i lleugerament muntanyosa, coberta d'arbres i jardins. S'hi pot arribar a peu amb la baixamar i està unida a terra mitjançant un pont de fusta.

## El castell

A l'illa s'aixeca el castell de Santa Cruz, que el va ordenar construir el capità general Diego das Mariñas l'any 1594. El port de la Corunya estava ben defensat pels castells de Santo Antón i San Diego, però el 1589 l'Armada anglesa, comandada per Francis Drake, va poder arribar tranquil·lament al fons de la badia i desembarcar a Oza per iniciar l'assalt de la Corunya. Per aquest motiu, es va completar la defensa de la badia amb la construcció d'una fortalessa a l'illa de Santa Cruz.
El 1640 es van acabar les defenses del castell, que es va completar amb peces d'artilleria. Una d'elles, l'anomenat canyó Barranco, assolia els 10 quilòmetres (la distància en línia recta del castell de Santa Cruz al de Santo Antón és de 4 km). En el segle xix, quan ja havia perdut el seu valor estratègic, va ser adquirit pel general Cavalcanti, marit d'una filla d'Emilia Pardo Bazán. Va construir al cos central un pazo per a viure-hi però, en no tenir descendència, va donar la fortalesa el 1938 a l'Arma de Cavalleria, que la va utilitzar com a residència estival d'orfes de militars.
Avui en dia està dedicat a la investigació i divulgació científica, essent la seu del Centre d'Extensió Universitària i Divulgació Ambiental de Galícia (CEIDA).
# Illa de São Jorge

L'Illa de São Jorge es troba al mig del grup central de les illes Açores, separada de l'Illa de Pico per un estret de 15 km - o Canal de São Jorge. La superfície de l'illa és de 237,59 km² amb una població de 10.500 habitants (2001).
Administrativament, l'illa té dos municipis (concelhos): el de Calheta, amb 5 freguesias (parròquies), i Velas, amb 6 freguesias. A l'illa hi ha tres viles: das Velas, da Calheta i Topo.

## Geografia

Està travessada per una serralada que arriba a una altitud màxima de 1.053 metres, al Pico da Esperança. La costa és en general rocosa i escarpada.
El seu origen està lligat al vulcanisme que va donar diverses erupcions en línia recta i en resten els cràters.

## Història

Aquesta illa apareix sense identificació al "Portolà Mediceo Laurenziano" (Atles Laurentino, Atles Mideceu), de 1351, actualment a Florència. Més tard en l'Atles Català de cap a 1375, ja apareix amb el seu nom (Sant Jordi). Tradicionalment s'accepta la data de 23 d'abril (diada de Sant Jordi) de 1439 como data probable del descobriment pels portuguesos.
El seu poblament es faria cap a 1460. El noble flamenc Willem van der Hagen (Guilherme da Silveira), cap a 1480 s'establí a Topo.
l'economia es basà en l'agricultura de blat, moresc complementada per la vinya. També es produïen tints que s'exportaven principalment a Flandes.
Els pirates i els corsaris atacaren sovint l'illa, a vegades esclavitzant els seus habitants (1625)
El 1757 hi va haver un gran terratrèmol que causà 1.000 morts, seguit d'un lleu tsunami.

## Referències

* Revista de Estudos Açorianos, Vol. X, Fasc. 1, página. 63, de Dezembro de 2003.
* Açores, Guia Turístico 2003/2004, Ed. Publiçor.
* Jardins e Parques dos Açores de Isabel Soares de Albergaria. Dep. Legal 235961/05
* Guia do Património de São Jorge, Dep. Legal 197839/03

## Vegeu també

* Francisco de Lacerda

## Enllaços externs

* http://saojorgeacores.blogspot.com
* [pt http://www.destinazores.com/pt/sjorge.php]
# Illa de São Nicolau

L'illa de São Nicolau és una de les illes de Barlavento a l'arxipèlag de Cap Verd. La capital és Ribeira Brava. Està situada entre les illes de Santa Luzia i Sal. Té una població de 12.769 habitants en una àrea de 388 km². La seva economia es basa principalment en l'agricultura, la pesca i el turisme de platja. La major part de la població és rural. L'aeròdrom de Preguiça està situada al sud entre Vila da Ribeira Brava i Campo.

## Història

L'illa va ser descoberta en 1461. Fou habitada per primer cop en el segle xvi i fou coneguda per les seves muntanyes i per la seva ciutat principal, Ribeira Brava, durant molt temps seu de la diòcesi de Cap Verd. La seva altra ciutat és el ferri i port pesquer de Tarrafal. Una fam va afectar tota l'illa en la dècada de 1940 que condueixen a l'emigració, principalment a São Tomé i Príncipe. En 1818 es construeix el fort de São Jorge en la localitat de Preguiça per a la defensa de l'illa dels atacs pirates.

## Divisió administrativa

L'illa de São Nicolau està dividida en dos municipis i tres freguesies:
* Ribeira Brava
** Nossa Senhora da Lapa
** Nossa Senhora do Rosário
* Tarrafal de São Nicolau
** São Francisco de Assis

## Infraestructures
### Aeroports

L'illa de São Nicolau disposa del Aeròdrom de Preguiça que es troba entre les localitats de Ribeira Brava i Preguiça. A través de l'aeròdrom l'illa està comunicada amb les illes de Sal i São Vicente.

### Carreteres

La longitud de la xarxa de carreteres de l'illa és de 108,76 km, sent 92,73 km a 7 carreteres nacionals i 16,03 km a 9 carreteres municipals.
Carreteres nacionals
| Identificador | Itinerari | Longitud |
| EN1-SN-01 | Ribeira Brava-Tarrafal de São Nicolau | 15,85 km. |
| EN2-SN-01 | Ribeira Brava-Aeròdrom de Preguiça | 3,68 km. |
| EN3-SN-01 | Tarrafal de São Nicolau-Ribeira Prata | 18,60 km. |
| EN3-SN-02 | Ribeira Brava-Carriçal | 37,20 km. |
| EN3-SN-03 | Aeròdrom de Preguiça-Preguiça | 3,00 km. |
| EN3-SN-04 | Ribeira Brava-Agua das Patas | 3,00 km. |
| EN3-SN-05 | EN1-SN-01-Monte Gordo | 1,40 km. |

### Ports

A la vila de Tarrafal de São Nicolau es troba el principal port de l'illa que connecta amb la resta de ports del país.

## Agermanaments

* Braga

## Residents notables

* Amandio Cabral (n. 1934) - cantant
* Teofilo Chantre (n. 1964) - músic
* Antonio Gominho - escriptor capverdià
* Baltasar Lopes da Silva (23 d'abril de 1907 - 28 de maig de 1989 a Mindelo)
* José Lopes da Silva (Gabrial Mariano, (1928–2003), poeta i assagista
* Paulino Vieira- cantant, compositor i poeta

## Enllaços externs

* (portuguès) Municipio de São Nicolau (Ribeira Brava) Arxivat 2005-01-24 a Wayback Machine.
* (portuguès) Associação Nacional dos Municípios Cabo-Verdianos - Asociación Nacional des Municipios Caboverdianos Arxivat 2005-01-24 a Wayback Machine.
* (anglès) caboverde.com
# Algorisme de l'embolcallament

En geometria computacional, l'algorisme de l'embolcallament (de l'anglès Gift wrapping algorithm) és un algorisme per calcular l'envolupant convexa d'un sistema finit de punts. Tal com el nom suggereix, la idea principal de l'algorisme és embolcallar el conjunt de punts com si es tractés d'un paper de regal, definint-lo a partir d'un punt i estirant-lo i girant-lo al voltant del núvol de punts fins a ternir-los tots recoberts.
Tot i que es pot generalitzar a 3 dimensions o més, l'algorisme va ser inicialment descrit per ser aplicat en 2 dimensions sobre un pla; en aquest cas també rep el nom de Jarvis march, en honor de Ray Jarvis, qui va publicar l'algorisme el 1973.
L'algorisme no és gaire eficient; té un temps de processament O(nh) on n és el nombre total de punts i h la mida de l'envolupant. És per aquest motiu que posteriorment han sortit altres algorismes com el mètode de Graham o l'algorisme de Chan, que partint d'una idea similar utilitzen diversos trucs per augmentar l'eficiència.

## Procediment

Si comencem amb una distribució de punts a l'atzar, podem trobar l'envolupant convexa partint del punt de més a l'esquerra (el punt amb menor coordenada en l'eix X) i utilitzant-lo d'origen per calcular un angle entre aquest i qualsevol altre punt de la simulació. D'aquesta manera identifiquem el punt amb major angle interior i l'escollim com a següent punt de l'envolupant; al fer-ho tracem una línea entre els dos punts. Llavors, podem utilitzar el nou punt per calcular de nou els angles amb la resta de punts i fer el mateix. Aquest procediment es va repetint fins que retornem al punt inicial. El grup format per tots els punts escollits durant el procediment formaràn l'embolcall, és a dir, l'envolupant convexa.

## Vegeu també

* Complexitat computacional
* Mètode de Graham

## Referències

* 1 2 Jarvis, Ray A «On the identification of the convex hull of a finite set of points in the plane». Elsevier, 1973.
# Operació Testudo

L'Operació Testudo va ser una operació de la policia espanyola i l'Europol contra el blanqueig de capitals per part d'una xarxa de presumptes membres de la màfia russa, a Alacant, Tarragona, Eivissa i Madrid, el desembre del 2020. Entre els 23 detinguts, hi havia un policia nacional i dos guàrdies civils, a més del regidor de Seguretat Ciutadana de Benidorm.
Els agents policials van ralitzar 18 escorcolls, amb intervenció de sis armes de foc curtes, dues escopetes de combat, un fusell d'assalt, un rifle de franctirador amb silenciador i munició. També es van intervenir més de 300.000 euros en efectiu, caixes de seguretat en bancs, moneders de criptomonedes, diamants i 16 vehicles de luxe. També es va procedir al bloqueig de diversos comptes bancaris i actius patrimonials per valor de milions d'euros. Segons la policia, es tractava de la investigació de més rellevància contra les màfies de l'est d'Europa a Espanya en els últims 10 anys. Segons l'Europol, la presumpta xarxa criminal formaria part d'un entramat a gran escala implicat en delictes d'assassinat, narcotràfic, tràfic d'armes, tràfic de persones i extorsió, que tenia ramificacions a Europa, Amèrica del Sud i els Estats Units. Jeràrquicament, els grans objectius de l'operació policial serien les activitats de Merab Dazhangveladze, Vasily Khristoforov, Mikhail Danilov, Maxim Lalakin, Boris Zingarevich. Entre els detinguts, l'empresari d'origen rus i membre del PP d'Altea Alexey Shirokov, seria el presumpte vincle del crim organitzat rus al País Valencià. Segons fonts judicials, Shirokov "hauria aconseguit desplegar una extensa xarxa clientelar cultivant l'amistat i les relacions personals i comercials amb persones del seu entorn policial, administratiu i polític". També haurien planejat la compra de populars discotèques d'Eivissa.
El gener de 2021, el jutge va alliberar els ultims quatre detinguts que romanien a la presó, retirant-los el passaport.

## Referències

* ↑ «Desarticulen una xarxa dedicada al blanqueig de diners de màfies russes a Tarragona, Madrid, Alacant i Eivissa». Diari Més, 16-12-2020 [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ «El presumpte "aconseguidor" de la màfia russa en la Marina va desplegar una "cadena de favors" usant diners i regals». Europa Press, 18-12-2020 [Consulta: 28 juliol 2021].
* 1 2 Pérez, Moisés «La xarxa empresarial del presumpte mafiós rus del PP». El Temps, 22-12-2020 [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ «23 detinguts en una operació contra una xarxa dedicada al blanqueig de diners de màfies d'origen rus» (en castellà). Ministeri de l'Interior d'Espanya, 16-12-2020 [Consulta: 28 juliol 2021]. Arxivat 28 de juliol 2021 a Wayback Machine.
* 1 2 Marco, Lucas «L’advocat detingut en l’operació contra el blanqueig de la màfia russa abandona una immobiliària de luxe d’Altea sense empleats». El Diario, 21-06-2021 [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ Pérez, Moisés «Els negocis eivissencs dels presumptes contactes de la màfia russa». El Temps [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ Marín, Julio «Deixen en llibertat els detinguts en l'operació contra la màfia russa» (en castellà). Es Diario, 21-01-2021 [Consulta: 28 juliol 2021].
# Carsium (castrum)

Carsium va ser una fortalesa construïda a la província romana de Mèsia al segle 1 dC.

## Galeria

* Ruïnes de Carsium
* Penya-segats al Danubi

## Referències

* ↑ «Ravennatis Anonymi Cosmographia - liber IV - 6240 - L'encyclopédie - L'Arbre Celtique». [Consulta: 22 maig 2021].
* ↑ «Wayback Machine», 10-06-2012. Arxivat de l'original el 2012-06-10. [Consulta: 22 maig 2021].

## Enllaços externs

* Reconstrucció virtual de la fortalesa Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine.
* Castra romana de Romania: Google Maps / Earth Arxivat 2012-12-05 at Archive.is
# 186 aC

El 186 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat d'Albí i Filip o també any 568 Ab urbe condita o de la fundació de la ciutat). L'ús del nom «186 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Antiga Roma

* Aquest any són elegits cònsols Espuri Postumi Albí i Quint Marci Filip.
* El Senat encarrega als cònsols de dirigir la investigació sobre el culte a Baccus i les bacanals. Durant el seu mandat es dicta un senatus consultum que suprimeix el culte a Bacus a Roma, a causa dels crims que s'havien comès en l'adoració d'aquest deu.
* Marci Filip és enviat a Ligúria amb el seu col·lega on fa la guerra sense èxit. Quan és al país dels apuans l'enemic el sorpren en un pas estret i perd quatre mil homes. Aquest pas es va conèixer durant molt de temps amb el nom de Saltus Marcius.
* Publi Corneli Sul·la és pretor a la província de Sardenya.
* Marc Licini Lucul és pretor peregrí. Durant el seu mandat es descobreixen les reunions d'homes i dones per organitzar les bacanals a Roma, cosa que provoca una gran confusió i s'adopten mesures serioses i un Senatconsult (de Bacchanalibus). Els pretors han de suspendre per trenta dies els processos judicials en curs.
* Gneu Manli Vulsó, que havia tancat amb Antíoc III el Tractat d'Apamea, celebra un triomf a Roma.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXXIX, 6
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXXVII, 47-50
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXXIX, 14
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXXIX,6,8
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXXIX, 6, 8
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXXIX, 43
# Orde de Sant Marc de Lleó

L'Orde Militar de Sant Marc de Lleó fou un orde militar hospitaler existent al Regne de Lleó entre 1172 i 1180, quan s'integrà a l'Orde de Sant Jaume.

## Història

L'orde sovint s'ha confós amb els primers moments de l'Orde de Sant Jaume, i fins als estudis de J. L. Martín no es va començar a considerar com un orde diferent.
En 1152, una confraria atenia l'hospital de pelegrins de San Marcos, vora la ciutat de Lleó, i el pas del pont sobre el Bernesga. En 1172 o abans, la confraria, sota el mestratge de Suero Rodríguez, es transforma en milícia de cavallers o orde militar. No se'n conserva documentació ni estatuts o reglaments, però es pot induir que l'objectiu i l'organització n'era doble: orde militar de cavallers, comandats pel mestre laic, per a la defensa del pont i els camins, i orde hospitaler de religiosos, formada per una comunitat monàstica amb un prior, per a l'atenció sanitària i espiritual dels pelegrins a l'hospital. Hi havia dones per a l'atenció, probablement, a les pelegrines i malaltes.
Poc després, poc abans de 1180, i per iniciativa del mateix Suero Rodríguez, l'orde s'integrà a l'Orde de Sant Jaume, que es va fer càrrec de l'hospital i dels altres béns de San Marcos. Hi pot haver tingut part el rei Ferran II de Lleó per enfortir el paper dels lleonesos en la puixant Orde de Sant Jaume, dominada pels castellans. L'orde tindria una de les seus principals a l'hospital de San Marcos, cap del Priorat de Sant Marc de Lleó i de la diòcesi santiaguista del mateix nom.

## Referències

* ↑ José Luis Martín Rodríguez. "Fernando II de León y la Orden de Santiago", AEM 1 (1964), p. 167-196.

## Bibliografia

* AYALA, Carlos- Las órdenes militares hispánicas en la Edad Media (siglos XII-XV). Madrid: Marcial Pons Historia, 2007. ISBN 978-84-96467-49-1., p. 129.

## Vegeu també

* Orde de Sant Jaume
# Orde independent dels Odd Fellows

L'Orde independent dels Odd Fellows (en anglès: Independent Order of Odd Fellows), abreujada I.O.O.F., és un orde laic de caràcter filantròpic i humanitari a nivell internacional. L'Orde és neutral en l'àmbit confessional i polític. Els membres poden practicar qualsevol religió i participar en la política. Dins de l'Orde estan prohibides les activitats comercials, confessionals o de partits polítics. Els preceptes ètics de l'Orde són "visitar als malalts, ajudar els desemparats, enterrar als morts i educar als orfes". L'emblema de l'Orde consisteix en tres baules de cadena, que simbolitzen el lema de "amistat, amor i veritat", el qual compromet als membres a fer obres de caritat i a mostrar una actitud humana i tolerant.

## Bibliografia

* Müller, Stephanie (2008): Visit the Sick, Relleu the Distressed, Bury the Dead and Educate the Orphan: The Independent Order of Odd Fellows. A scientific work in the field of cultural studies. WVT, ISBN 978-3-86821-093-4
* Georg Schuster: Geheime Gesellschaften, Verbindungen und Ordre, 1905. Reprint: Komet-Verlag, Köln, März 2003, ISBN 3-89836-326-0

## Enllaços externs

* Pàgina web dels Odd Fellows (anglès)
# Orella externa

L'orella externa és la part exterior de l'orella. És incorrecte el terme oïda externa, ja que oïda és un sentit i no un òrgan.
Consta de:
* Pavelló auricular.
* Conducte auditiu extern.
* Cara externa del timpà.
Té la funció de recollir els sons i dirigir-los cap a l'orella mitjana, tot protegint aquesta última de traumatismes i agents estranys.
El pavelló auricular està revestit per cartílag elàstic recobert de pell tova, i aquesta pell té abundants glàndules sebàcies, denominades com pilositat del trago, i en la seva part més medial té en l'arquitectura cartilaginosa fibres de múscul estriat que es comuniquen amb el conducte auditiu exterior, donant-li fermesa i suport així com certa capacitat de moviments en l'ésser humà. A l'oïda animal, dins l'estudi de l'òrgan vestibulococlear dels mamífers terrestres, es poden apreciar els músculs extrínsecs de l'orella.
El conducte auditiu extern s'estén des de l'esmentat pavelló cap al timpà. D'uns 3.5 cm de llarg en l'ésser humà, i pot mesurar fins a 7 cm en altres mamífers. Està compost de cartílag elàstic, teixit ossi i pell tova. També es presenten vellositats del trago que són certament més abundants en subjectes masculins. Just en la pell es localitzen glàndules ceruminoses, que són una mena de glàndules sudorípares apocrines, sent les responsables de la producció de cerumen, que té per funcions protegir la cavitat òtiques d'agents estranys, com la pols, agents paràsits, agents virulents i de certs agents bacterians; i evitar la maceració de la pell tova d'aquest meat o conducte.
# Staphylinochrous elongata

Staphylinochrous elongata és una espècie de lepidòpter zigenoïdeu de la família dels himantoptèrids (Himantopteridae), subfamília Anomoeotinae.
És endèmica de la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ «Funet - Staphylinochrous». [Consulta: 2 març 2025].