OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Apogon chalcius

Apogon chalcius és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud-est del Pacífic: Illa de Pasqua.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Fraser, T. H. & J. E. Randall. 1986. A new species of the cardinalfish genus Apogon from Easter Island. Copeia 1986 (núm. 3): 641-645.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Obaga de Toà

L'Obaga de Toà, o Obac de Toà, és una extensa obaga del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situada en el vessant oriental de la Serra de Monteguida, per damunt i a ponent de Casa Sarró, la Borda del Miquelet i la Borda del Cuquerlo. Conforma tot el pendís de la dreta del barranc de Caborriu.
Comprèn les parcel·les 250 a 253, 255 a 258, 264 a 265, 268 a 273, 282 a 284, 286, 292 a 298 i 352 del polígon 4 d'Abella de la Conca; consta de 108,6442 hectàrees de pastures, matolls i bosquina i moltes zones de pineda apta per a fusta. En el registre del Cadastre apareix inscrit com a Obac de Toha.

## Etimologia

Deu el nom a la seva ancestral pertinença a Casa Toà.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 7 novembre 2011].
# Agnes Zimmermann

Agnes Zimmermann (Colònia, Alemanya, 1845 - 1925) fou una compositora i pianista alemanya.
Cursà la carrera de piano en la Royal Academy of Music, de Londres, presentant-se al públic amb gran èxit el 1863 en el Crystal Palace i el 1864 en la Gewandhaus de Leipzig. A partir d'aquella data adquirí una sòlida reputació com a concertista, havent-la assenyalat la crítica com a intèrpret model dels clàssics.
Com a compositora va produir algunes sonates per a piano i violí, un trio i una sonata per a piano; cançons, i obres per a cor.
Va publicar una edició crítica de les obres per a piano de Beethoven i de Schumann.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 70, pàg. 1239 (ISBN 84-239-4570-7)
# Casa al carrer Albergueries, 1 (Peralada)

La Casa al carrer Albergueries, 1 és una obra de Peralada (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, situat en una cantonada a pocs metres de la plaça del Carme. És un edifici de planta baixa i un pis, amb coberta a dues vessants, amb una part de la façana arremolinada, però a la major part d'aquesta podem veure els grans carreus ben escairats que conformen el paredat original. La planta baixa disposa de dues obertures de grans dimensions, en una de les quals hi podem veure l'arrenacada d'un arc de mig punt, tot i que actualment està desaparegut. Aquesta porta té una gran llinda inscrita, de la qual costa llegir la inscripció de la part superior, ja que la balconada corriguda d'època moderna del primer pis, es troba a sobre. Tot i això es pot llegir : JOAN LL S - 1579. Al primer pis, trobem tres obertures carrueades, una de les quals té una mena de guardapols amb motius florals esculpits. La façana lateral que podem veure,té arremolinada la part superior, i a la inferior veiem un arc de mig punt lleugerament apuntat.

## Referències

* ↑ «Casa al carrer Albergueries, 1». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 octubre 2017].
# Brachyglanis frenata

Brachyglanis frenata és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: a les conques dels rius Essequibo, Negro, Orinoco i Urubo.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H., 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Memories of the Carnegie Museum v. 5 (núm. 1). i-xxii + 1-578.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H., 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Memories of the Carnegie Museum v. 5 (núm. 1): i-xxii + 1-578, Pls. 1-103.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Hemoglobinúria

L'hemoglobinúria és una afecció en la qual l'hemoglobina (la proteïna transportadora d'oxigen) es troba en concentracions anormalment elevades en l'orina.
La malaltia és habitualment causada per una hemòlisi excessiva, en la qual es destrueixen un gran nombre de glòbuls vermells, alliberant així l'hemoglobina al plasma. L'excés d'hemoglobina es filtra pels ronyons, que l'excreten a l'orina, donant a l'orina un color morat. L'hemoglobinúria pot provocar necrosi tubular aguda.

## Diagnòstic

El diagnòstic es fa sovint a partir de la història clínica, mostres de sang i una mostra d'orina. L'absència de glòbuls vermells en l'orina (vista microscòpicament) malgrat una prova amb la tira reactiva d'orina positiva suggereix hemoglobinúria o mioglobinúria. El terme mèdic per la presència de glòbuls vermells en l'orina és hematúria.

## Referències

* ↑ Deters, A.; Kulozik, A. E. «Hemoglobinuria» (en anglès). Practical Algorithms in Pediatric Hematology and Oncology, 2003, pàg. 20–21. DOI: 10.1159/000069582.
* ↑ «What causes hemoglobinuria?», 30-09-2020.

## Vegeu també

* Mioglobinúria
* Hematúria
# Obaga de Coll de Neda

L'Obaga de Coll de Neda és una obaga del terme municipal de Conca de Dalt, dins de l'antic terme de Claverol, al Pallars Jussà. Es troba en territori de l'antic enclavament dels Masos de Baiarri.
Està situat a la part central-meridional de l'enclavament, al vessant oriental del Cap de l'Alt de Baiarri. És a ponent de l'Obaga de l'Oriol i al nord-oest del Coll de Neda, a llevant del Roc Roi. És al sud-est de l'Obaga de l'Alou i al sud-oest de la Solana de la Grallera.
# Alois Mizandary

Alois Iosebis dze Mizandary (en georgià: Alois Iosebis dze Mizandari; n. 13 de setembre de 1838 - mort el 14 de juny de 1912) va ser un pianista, compositor i pedagog virtuós georgià. Va ser un dels cofundadors d'una destacada escola de música a Tbilisi, que dècades més tard es convertiria en el Conservatori Estatal de Tbilisi.

## Biografia

Alois Mizandary va néixer a Gori, Geòrgia, llavors part de l'Imperi Rus. Alois Mizandary va néixer a Gori, Geòrgia, llavors part de l'Imperi Rus.
Entre 1855 i 1863, va estudiar a la Facultat de Llengües Orientals de la Universitat de Sant Petersburg. Va actuar amb l'orquestra simfònica de la universitat. Durant la seva estada allà, va conèixer a Mili Balàkirev i Anton Rubinstein, que van influir en l'obra posterior de Mizandary.
Mizandary va actuar per tot Europa i va rebre elogis per les seves actuacions en concerts de diversos diaris de l'època. El 1874, Mizandary va cofundar una escola de música a Tbilisi, que es convertiria en el Conservatori Estatal de Tbilisi el 1917.
Les obres per a piano de Mindary són un dels primers exemplars georgians d'aquest tipus. Es presumeix que s'han perdut moltes obres, incloses misses de quatre parts compostes per a l'Església Catòlica de Tbilisi.
Mizandary va morir el 1912 i està enterrat al Panteó de Didube.

## Referències

* ↑ Sometimes spelled as Aloiz Mizandari or misspelled as Alioz, generally translated as Alois.
* ↑ ალოიზ მიზანდარი, National Parliamentary Library of Georgia. Retrieved 18 Aug 2023
* ↑ "Der Wanderer" (1867), "Die Debate" (1867), "Vorderblatt" (1867), "Neue Wienner Theaterzeitung" (1867)

## Bibliografia

* Miandari L., Misandari (monografia), "Griffon" 2011;
* Enciclopèdia soviètica georgiana, vol. 6, vol., 1983. — pàg. 679.
* Vachnadze M., Assajos de la història de la música per a piano georgiana, "Art", 1973;
* Giorgadze N., Aloiz Misandari, Tb., 1969;
* Tulashvili A., el fundador de l'escola de pianista georgiana, ibid., 1954, núm. 5.
* Z. Babunashvili, T. Nozadze, "Mamulishvilita Savane", pàg. 271, Vol., 1994
# Apogon dispar

Apogon dispar és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Salomó i Palau.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 «Apogon dispar» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Fraser, T. H. & J. E. Randall. 1976. Two new Indo-West Pacific cardinalfishes of the genus Apogon. Proc. Biol. Soc. Wash. v. 88 (núm. 47): 503-508.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Obaga de Vilanova

L'Obaga de Vilanova, és una obaga al terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en el territori del poble de Rivert. Està situada a llevant de Rivert, al nord mateix de l'extrem nord del terme municipal de Salàs de Pallars, el territori de Sensui que entra com una falca dins del terme de Conca de Dalt. És al nord-est de la Borda de Fèlix i de les Vilanoves, a ponent de la capçalera de la llau de l'Obaga i dels llocs de Fornot i Gavatx.
# Cleusonita

La cleusonita és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de la crichtonita. Rep el seu nom de l'indret on va ser descoberta: el llac Cleuson, a la vall de Nendaz (Valais, Suïssa).

## Característiques

La cleusonita és un òxid de fórmula química Pb(U$^{4+}$,U$^{6+}$)Fe2+ 2(Ti,Fe$^{2+}$,Fe$^{3+}$)$_{18}$(O,OH)$_{38}$. Cristal·litza en el sistema trigonal. La cleusonita és en part un mineral metamict. El dany de la radiació li produeix una inflor macroscòpica (és a dir, té densitat i dimensions de les cel·les unitàries variables) i també fa que el mineral aparegui òpticament isòtrop.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cleusonita pertany a «04.CC: Òxids amb relació Metall:Oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: cromobismita, freudenbergita, grossita, clormayenita, yafsoanita, latrappita, lueshita, natroniobita, perovskita, barioperovskita, lakargiïta, megawita, loparita-(Ce), macedonita, tausonita, isolueshita, crichtonita, davidita-(Ce), davidita-(La), davidita-(Y), landauïta, lindsleyita, loveringita, mathiasita, senaïta, dessauïta-(Y), gramaccioliïta-(Y), diaoyudaoïta, hawthorneïta, hibonita, lindqvistita, magnetoplumbita, plumboferrita, yimengita, haggertyita, nežilovita, batiferrita, barioferrita, jeppeïta, zenzenita i mengxianminita.

## Formació i jaciments

La cleusonita va ser descoberta al llac Cleuson, a la vall de Nendaz (Valais, Suïssa). També ha estat descrita a altres indrets de Suïssa, Àustria, Itàlia, Macedònia del Nord, Rússia i la Xina.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cleusonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Casa al carrer de Lloveres, 17 (Cambrils)

La casa al carrer de Lloveres 17 de Cambrils és una casa antiga del segle xvi de la qual solament conserva en façana una porta arquitravada, de dovelles de soldó. La dovella central presenta gravada la data de 1582 sota el símbol de Jesús(IHS).
La resta de la casa és moderna, estructurada en planta baixa i dos pisos, el primer d'ells amb balcó de barana abombada i el de dalt amb finestres abalconades. El terrat, amb barana d'obra, du la data de 1934. El nou edifici, pintat a franges roges i grogues, és d'estil “arabitzant”.
Datació: 1582 (porta i possibles estructures ocultes-és la casa amb data en la porta més antiga de Cambrils) i 1934 (casa).
Estat de conservació: bo. Ha estat recentment restaurada pels actuals propietaris.
Alteracions: De la casa antiga solament es conserva a simple vista la porta. La resta és de 1934.

## Bibliografia

* SALCEDA, Josep. “Les cases més velles del poble”. Revista Cambrils, núm. 102, octubre 1979.
# Brachyglanis microphthalmus

Brachyglanis microphthalmus és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Trombetas (Brasil).

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H., 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Memories of the Carnegie Museum v. 5 (núm. 1). i-xxii + 1-578.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Bizerril, C. R. S. F., 1991. Descriçao de uma nova espécie de Brachyglanis Eigenmann, 1912 da Bacia do rio Trombetas (Siluroidei, Pimelodidae). Bol. Mus. Nac. Zool. (N. S.) Núm. 347: 1-8.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Obaga de Ponet

L'Obaga de Ponet és una obaga del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Guàrdia de Tremp, al Pallars Jussà. Es troba en territori de Guàrdia de Noguera.
És a la dreta de la llau de Mascaró, al nord-est de Coscolloles. És davant i al sud de la Solana de Mascaró, a llevant de l'Obac del Pui. A l'extrem de llevant es troben les Costes.
# Alonso Ordoñez

Alonso Ordoñez (Plasència, (mitjan segle XVI) primer cantor i després phonaceus (director-compositor) dels cantors, en la primera organització de la capella de música de l'església de Santiago de Compostel·la a Galícia, ocupa el segon lloc entre els mestres de capella.
Possiblement hauria estudiat amb Morales. (conegut per haver estat cap de la capella a Plasencia des de 1528 fins a 1531). De 1530 a 1536 va ocupar la capella de Santiago de Compostel·la de Galícia, de la qual va ser convocat el 3 d'abril de 1536 per ocupar el patrimoni de la capella de Palencia. El seu predecessor a Palència era un clergue de la diòcesi de Toledo anomenat Diego del Castillo.
En l'arxiu de la catedral de Valladolid s'hi guarden d'Alonso Ordóñez: un Magnificat a 4 veus; una Salve regina a 4 veus; i dos motets també a 4 veus Iste est i Vias tuas, Domine, demonstra mihi.
Sembla força segur que Pedro Ordóñez, era el seu germà menor.

## Referències

* ↑ Stevenson, Robert. «Alonso Ordoñez». A: Spanish Cathedral Music in the Golden Age. University of California Press, 1961, p. 319 [Consulta: 22 febrer 2019].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 40, pàg. 223. (ISBN 84-239-4540-5)
# Apogon lativittatus

Apogon lativittatus és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Marqueses.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J. E. 2001. Four new cardinalfishes (Perciformes: Apogonidae) from the Marquesas Islands. Pac. Sci. v. 55 (núm. 1): 47-64.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Obaga de la Canya

L'Obaga de la Canya és una obaga del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble d'Hortoneda.
Es troba al sud-est d'Hortoneda, a la dreta de la llau de la Culla de Xoca i a l'esquerra de la llau de la Gavarnera, al nord-est del Clot de la Culla de Xoca i al sud de la Solana de la Gavarnera.
# Agullada (peix)

L'agullada (Centrophorus uyato) és una espècie de tauró esqualiforme de la família dels esquàlids, que viu al Carib, a l'Atlàntic oriental (des de Groenlàndia fins a Sud-àfrica), a la Mediterrània occidental, a l'oceà Índic i a les costes de Nova Zelanda i Taiwan.
Viu a la zona del talús continental, sobre els fons durs entre els 50 i 1.400 m de profunditat, més freqüentment als 200 m. Menja peixos ossis i petits invertebrats bentònics i demersals i també calamars. És ovovivípar aplacentari. La femella generalment pareix només un exemplar per ventrada, que pot fer entre 40 i 50 cm de longitud total. És una espècie sense interès comercial, encara que pot tindre potencialment una certa importància econòmica per la gran quantitat d'esqualè que conté el fetge.

## Descripció

* Cos fusiforme amb el musell no gaire allargat.
* Dues aletes dorsals amb espines.
* No té aleta anal ni membrana nictitant.
* Les aletes pectorals presenten una prolongació allargada de l'angle intern.
* Té cinc parells de fenedures branquials.
* Denticles dèrmics espinosos i irregularment repartits.
* Color terrós rogenc o grisós.
* Assoleix una longitud màxima de 100 cm.
* El mascle madura entre els 81 i 94 cm, i la femella entre els 75 i 89 cm.

## Referències

* Barrull, Joan i Mate, Isabel: Els taurons dels Països Catalans. Editorial Pòrtic, S.A. Col. Conèixer la natura, núm. 14. Barcelona, març del 1996. ISBN 84-7306-920-X. Plana 83.

## Enllaços externs

* Pogonoski, J. & Pollard, D. (2003). Gutxo. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 4 de febrer del 2008 (en anglès). (anglès)
* Àmplia informació sobre aquesta espècie de tauró. (anglès)
# Casa al carrer de Sant Ferriol, 29 (Olot)

La Casa al carrer de Sant Ferriol, 29 és una obra d'Olot (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa entre mitgeres, de planta rectangular amb teulada a dues aigües, planta baixa i dos pisos superiors. La planta baixa té una petita porta d'accés, en un costat, amb els murs estucats imitant la pedra. Damunt la porta, gravada en l'estuc, hi ha la data de construcció: 1893. El primer pis té una balconada sostinguda per mènsules decorades, amb dues portes d'accés. El segon pis té dos balcons, sostinguts també per mènsules, motiu que es repeteix sota la cornisa. Cal destacar la decoració de les obertures, amb un entaulament d'àmplies motllures treballades, sostingudes per mènsules.

## Història

El barri de Sant Ferriol va començar com un barri extramurs. On avui hi ha botigues hi havia corts de porcs, xais i fins i tot cavalls i bous. Durant el segle xix es tira endavant el projecte d'urbanització de Plaça Clarà i del Firal o Passeig d'en Blay; les muralles varen ser aterrades i es començà a donar forma urbanística al carrer que fins aleshores havia estat extramurs. Es basteix la capella dedicada al Sant que es troba al final del carrer; molts casals seran bastits de nova planta i altres seran profundament renovats, com les cases núm. 46, 27 i 29.

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer de Sant Ferriol, 29». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Trial2 Women

Trial2 Women és la categoria secundària del campionat del món de trial femení a l'aire lliure. Instaurat el 2017 per la FIM, el campionat s'anomena oficialment FIM Women’s Trial2 World Cup i admet participants prèviament seleccionades en funció dels seus resultats la temporada anterior en categories inferiors o bé en la categoria superior, TrialGP Women, que no hagin estat pre-seleccionades per a aquell altre campionat.

## Historial

    A 26 de novembre de 2024
| Edició | Any | Campiona | Motocicleta |
| I | 2017 | Neus Múrcia | Beta |
| II | 2018 | Alex Brancati | Beta |
| III | 2019 | Vivian Wachs | TRRS |
| IV | 2020 | Naomi Monnier | Beta |
| V | 2021 | Andrea Sofia Rabino | Beta |
| VI | 2022 | Denisa Pecháčková | Beta |
| VII | 2023 | Alycia Soyer | TRRS |
| VIII | 2024 | Martina Brandani | Sherco |

## Referències

* ↑ «Regulations» (PDF) (en anglès). fim-moto.com. FIM, 26-03-2021. [Consulta: 7 novembre 2021].

## Enllaços externs

* Lloc Web oficial (anglès)
* Resultats al Web trialonline.org Arxivat 2021-11-05 a Wayback Machine. (anglès)