OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Beatriz Jurado Fernández de Córdoba

Beatriz Jurado Fernández de Córdoba (Còrdova, 3 de març de 1983)) és una política cordovesa, membre del Partit Popular. És senadora per Còrdova des del 20 i ha representat a la seva circumscripció en les següents legislatures: X, XI i XII legislatures. Va ser la presidenta de Noves Generacions del PP fins al 22 d'abril de 2017.
És Llicenciada en Dret per la Universitat de Còrdova i va ser presidenta del Consell d'Estudiants de la Universitat de Còrdova des 2003 fins a maig del mateix any i continuà el 2004 fins al 2006. Militant de les Noves Generacions del PP des del 2003 després de tornar d'un Erasmus a Noruega, el gener de 2009 va accedir a la presidència de l'organització juvenil a Còrdova.Mesos després va ser nomenada responsable de Andalusia, càrrec del que va cessar el 30 d'abril de 2011, en el XII congrés regional. En el 13 congrés nacional de NNGG, celebrat a Saragossa el 17 d'abril de 2011, va ser elegida presidenta nacional de NNGG, en substitució de Nacho Uriarte.
Regidora de l'Ajuntament de Còrdova des de 2011, el 20, va ser triada senadora per la circumscripció de Còrdova al Senat d'Espanya amb el Partit Popular i va ser reelegida el 2015 i 20. Va presidir la Comissió d'Educació i Esport del Senat i va ser portaveu del Grup Popular a la Comissió d'Immigració.
El 2017 va tindre el seu tercer fill amb el seu marit, el periodista Raúl Ramos.

## Referències

* ↑ «Nuevas Generaciones elige Sevilla para su congreso nacional de abril, que elegirá el sustituto de Beatriz Jurado». La Vanguardia, 23-02-2017.
* ↑ «Beatriz Jurado presidirá el Consejo de Estudiantes». Diario Córdoba, 31-01-2003 [Consulta: 20 novembre 2018].
* ↑ «Beatriz Jurado opta de nuevo a presidir el CEU». Diario Córdoba, 05-11-2004 [Consulta: 20 novembre 2018].
* ↑ Zafra, Julia «Beatriz Jurado: “Si me dicen que mi hijo va a nacer con malformaciones, no lo tendría”». La Calle de Córdoba, 20-01-2014 [Consulta: 20 novembre 2018].
* ↑ «La cordobesa Beatriz Jurado se vislumbra como sucesora de Uriarte en NNGG» (en castellà). Diario Córdoba.
* ↑ «Beatriz Jurado» (en castellà). Diario Córdoba, 16-04-2011.
* ↑ Alba, Alfonso «Y el Senado, ¿qué? Tres para el PSOE y uno para el PP». Cordópolis, 21-12-2015 [Consulta: 20 novembre 2018].
* ↑ «Beatriz Jurado presidirá una de las comisiones del Senado». Cordópolis, 09-02-2016 [Consulta: 20 novembre 2018].
* ↑ «La senadora del PP de Córdoba Beatriz Jurado da a luz en el coche auxiliada por su marido». ABC. Sevilla, 07-11-2017 [Consulta: 20 novembre 2018].
# Tenskwatawa

Tenskwatawa "La porta oberta" (Old Piqua, Ohio, 1775 - Kansas City, 1836) fou un visionari shawnee, fill del cap Puckeshinewa i d'una creek, que en un accident va perdre un ull. D'antuvi el seu nom era Lalawethika (el que fa soroll), però des del 1805 se'l canvià quan començà a tenir visions. Era germà de Tecumseh (cabdill shawnee), no era un caçador hàbil, no participà en la guerra del 1790 i esdevingué alcohòlic. Després del Tractat de Greenville del 1795 intentà ser reconegut com a xaman, i va rebre la influència del seneca Handsome Lake. El 1805 començà a tenir visions, complementant el que predicava el seu germà Tecumseh, i va crear una aldea alternativa regida sota principis indis, Tippecanoe, que fou destruïda pels soldats nord-americans el 1811 quan Tenkswatawa decidí atacar-los malgrat els consells del seu germà. Quan esclatà la Guerra del 1812 marxà al Canadà, d'on va tornar el 1825 convidat pel governador de Michigan per tal de convèncer els shawnee de marxar cap a Kansas.

## Enllaços externs

* (anglès) Biografia al Dictionary of Canadian Biography Online
# Antonio Smareglia

Antonio Smareglia (Pula, 5 de maig de 1854 - Grado, 15 d'abril de 1929) fou un compositor italià del Romanticisme.
Alumne del Conservatori de Milà, fou un dels compositors italians en el que més marcada petja deixà la influència alemanya. Vers l'any 1900, quedà cec, el que no li impedí continuar dedicat a la música, doncs, dotat d'una memòria prodigiosa, aprenia els llibrets de les seves òperes, com Ozeana i Abisso, compostes ambdues quan ja havia perdut la vista. A més, fou professor de contrapunt del Conservatori de Trieste des de 1921.
Entre les seves òperes van cridar especial atenció de la crítica, a més d'assolir el favor del públic, les més modernes: El vasallo de Szigeth (Viena, 1889); Cornelius Schutt (Praga, 1893); Nozze istriane (Trieste, 1895); La Falena (Venècia, 1897); Ozeana (Milà, 1903), i Abisso (Milà, 1914).
A més, se li deuen, un poema simfònic titulat Leonore i diverses melodies vocals.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Apèndix núm. 9, pàg. 1378 (ISBN 84-239-4579-0)
* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 56, pàg. 1026 (ISBN 84-239-4556-1)
# Ànec cullerot sud-africà

L'ànec cullerot sud-africà (Anas smithii) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita llacs, aiguamolls i corrents fluvials tranquils d'Àfrica Meridional, des del sud d'Angola, sud-est de la República Democràtica del Congo, Botswana, Zimbàbue i sud de Moçambic, cap al sud fins a Namíbia i Sud-àfrica. Modernament se l'ha inclòs en el gènere Spatula com (S. smithii).

## Referències

* ↑ «Ànec cullerot sud-africà». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2 març 2025(català)
# Espai Corberó

L'Espai Corberó és un conjunt arquitectònic singular construït per l'escultor Xavier Corberó a partir de 1970, situat a Esplugues de Llobregat.

## Descripció i història

L'Espai Corberó, també conegut com la Casa dels Cecs o Espai XC, és un conjunt arquitectònic i artístic singular construït al llarg de diverses dècades per l'escultor Xavier Corberó i Olivella al centre d'Esplugues de Llobregat, al costat de l'església de Santa Magdalena i el Monestir de Montsió.
A partir de l'adquisició i reforma de diverses cases de camp, l'artista va anar configurant una suma d'edificis i patis interiors, que sumen 8.000m2 de sostre dins d'una parcel·la de 2.000m2. L'element més singular el constitueix la successió d'estructures amb arcs de mig punt, que configuren un edifici amb espais oberts i tancats, amb un aspecte final sorprenent, a mig camí entre una ruïna romana i una casa futurista.
L'edifici principal, o Casa dels Cecs estricta, ocupa tota la longitud de la finca i inclou diversos patis amb escultures de Xavier Corberó, a més d'un soterrani de 700m2 amb un sostre de volta catalana fet de formigó sense columnes, i un auditori amb capacitat per a 250 persones.
Pocs anys després de la mort de Xavier Corberó, l'any 2022 l'Ajuntament d'Esplugues de Llobregat adquirí l'immoble a la família Corberó per a la seva utilització com a equipament cultural de la ciutat.

## Utilització en esdeveniments i filmacions

A causa de la seva singularitat, l'Espai Corberó ha estat utilitzat com a escenari en diferents ocasions. Entre d'altres:
* Pel·lícula Vicky, Cristina, Barcelona, de Woody Allen (2007)
* Videoclip Vampiros de Rosalia (2023)
* Anunci de la nova plataforma 3Cat de Televisió de Catalunya (2023)

## Referències

* ↑ «L’Espai Corberó , una joia amagada al centre històric d’Esplugues | Museu Esplugues». [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ Llobregat, El. «L'Espai Corberó cincela eternamente el vínculo entre el escultor y Esplugues» (en castellà). [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ Redacció. «L'Ajuntament d'Esplugues compra l'Espai Corberó - 05 oct 2022», 03-11-2023. [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ Nast, Condé. «La historia de la laberíntica mansión de Xavier Corberó que ha conquistado a Inditex, a las marcas de lujo y que acogerá la pasarela 080» (en espanyol europeu), 10-10-2021. [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ Redacció. «El conegut lloc d'Esplugues que s'exhibeix en el nou videoclip de Rosalía», 21-04-2023. [Consulta: 3 novembre 2023].
# Homoeosaure

L'homoeosaure (Homoeosaurus) és un gènere de sauròpsids (rèptils) de l'ordre dels esfenodonts que va viure en el que avui és Baviera, Alemanya en el període Juràssic.

## Biota

A Alemanya hi havia moltes varietats de dinosaures, entre ells algunes teròpodes que podrien haver depredat l'homeosaure i també altres animals, com l'arqueòpterix, que com ell menjaven insectes.
# Executiu agressiu

Executiu agressiu (original: Anger Management) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Peter Segal, estrenada el 2003. Rudolph Giuliani, alcalde de Nova York en l'època del rodatge i amic personal d'Adam Sandler efectua un cameo al final de la pel·lícula. Ha estat doblada al català.

## Argument

El 1978, un jove Dave Buznik jove està a punt de besar la noia dels seus somnis, quan Arnie Shankman li tira avall els seus pantalons i roba interior, avergonyint-lo davant de tothom. Això deixa Dave amb un trauma relacionat amb mostrar l'afecte en públic, així com reprimir les seves emocions.
Dave Buznik, un home de negocis viu portant malament les situacions conflictives, tot guardant la calma. En un avió, Dave té un altercat amb un altre passatger que degenera. La jutja encarregada de l'informe obliga Dave a seguir un programa de psicoteràpia de gestió de la còlera i de l'agressivitat. Hi coneix el Dr. Buddy Rydell que serà el seu pitjor malson.

## Repartiment

* Adam Sandler: Dave Buznik
* Jack Nicholson: Dr. Buddy Rydell
* Marisa Tomei: Linda
* Luis Guzmán: Lou
* Jonathan Loughran: Nate
* Kurt Fuller: Frank Head
* Krista Allen: Stacy
* January Jones: Gina
* John Turturro: Chuck
* Lynne Thigpen: Jutge Brenda Daniels
* Nancy Walls: Ajudant de vol
* Woody Harrelson: Galaxia/Guàrdia de seguretat
* Kevin Nealon: Sam
* Allen Covert: Andrew
* Adrian Ricard: Rose Rydell
* Rudolph Giuliani: Ell mateix
* Heather Graham: Kendra

## Rebuda de la critica

Les ressenyes d’Executiu agressiu són variades. El portal Rotten Tomatoes informa que un 43% de les crítiques són positives, amb un resultat de 5.1 sobre 10, basat en 189 ressenyes Metacritic donava una ràtio de 52 sobre 100, basat en 38 ressenyes.

## Referències

* ↑ esadir.cat. . esadir.cat.
* ↑ Lear, Jonathan «Anger Management» (en anglès). The New York Times.
* ↑ Rotten Tomatoes. Anger Management Movie Reviews, Pictures - Rotten Tomatoes (en anglès). Rotten Tomatoes.
* ↑ Anger Management (2003): Reviews". Metacritic. (en anglès).
# Beatriz Lidia Coira

Beatriz Lidia Luisa Coira és una geòloga argentina referent en l'àrea de vulcanisme.
Es va llicenciar com a geòloga a la Facultat de Ciències Exactes i Naturals de la Universitat de Buenos Aires el 1966. La seva tesi va versar sobre la Serralada Frontal de Mendoza, a l'Argentina. En 1973 va aconseguir el grau de doctora amb una tesi sobre la geologia i la petrologia a la regió d'Abra Pampa a la Puna d'Atacama. Va ser pionera en els estudis sobre aquesta regió, la qual cosa li va valer ser cridada "La reina de la Puna".
Beatriz Coira va treballar al Servei Geològic Nacional als anys seixanta. Després de la seva tesi doctoral es va radicar al Nord-oest argentí i va realitzar les seves investigacions per al Consell Nacional d'Investigacions Científiques i Tècniques de l'Argentina (CONICET), a la categoria d'investigadora principal. Va ser professora a la Universitat Nacional de Jujuy, amb el càrrec de professora titular de la Càtedra Petrologia i Petrografia. Es va exercir a més com a consellera acadèmica a la UNJu i directora de l'Institut de Geologia i Mineria d'aquesta universitat.
L'any 2005 va ser aprovada per l'IMA la coiraïta, una nova espècie mineral que rebia el nom en honor seu, per la seva destacada investigació sobre el vulcanisme, la geologia regional i la seva relació amb la formació de jaciments de mineral a l'Argentina.
El 2012 va ser guardonada amb el Premi Strobel per a investigadors destacats al camp de les Ciències de la Terra, en virtut del seu extens recorregut docent i les seves rellevants aportacions a la geologia regional, la metalogènia i els processos volcànics del Nord-oest argentí. El 2014 va rebre la distinció a la Dona destacada a Mineria per part d'Argentinamining, i el 2019 va ser homenatjada pels seus col·legues al V Simposi del Miocè-Pleistocè del Centre i Nord d'Argentina.

## Referències

* ↑ «Geología y petrología de la zona de Abra Pampa, Provincia de Jujuy». , 1973 [Consulta: 23 octubre 2020]. «Texto completo»
* ↑ Gallardo, Susana. La reina de la Puna. Revista El Cable Nro. 801 https://exactas.uba.ar/la-reina-de-la-puna/
* ↑ Cisterna, Clara Eugenia Cisterna. Semblanza de Beatriz Coira. CIENCIA E INVESTIGACIÓN - RESEÑAS - TOMO 3 Nº 4 - 2015
* ↑ «Coiraite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 desembre 2021].
* ↑ Paar, W. H.; Moëlo, Y.; Mozgova, N. N.; Organova, N. I.; Stanley, C. J.; Roberts, A. C.; Culetto, F. J.; Effenberger, H. S.; Topa, D.; Putz, H.; Sureda, R. J.; de Brodtkorb, M. K. «Coiraite, (Pb,Sn 2+) 12.5 As 3 Fe 2+ Sn 4+ 5 S 28 : a franckeite-type new mineral species from Jujuy Province, NW Argentina». Mineralogical Magazine, 72, 5, 10-2008, pàg. 1083–1101. DOI: DOI:10.1180/minmag.2008.072.5.1083 [Consulta: 17 desembre 2021].
* ↑ «Otorgan el premio Strobel 2012 a la geóloga Beatriz Coira» (en castellà). El Tribuno, 03-07-2012 [Consulta: 17 desembre 2021].
* ↑ Mujer Destacada en Minería: Beatriz Coira
* ↑ «Homenajearon a investigadora de la Unju en Simposio de Geología» (en castellà). El Tribuno, 04-10-2019 [Consulta: 17 desembre 2021].
# Adam Gumpeltzheimer

Adam Gumpeltzheimer (també escrit Gumpelzhaimer o Gumpeltzhaimer - Trostberg, 1560 - Augsburg, 1625) fou un compositor alemany.
El 1575 entrà al servei del duc de Württemberg i el 1581 fou cantor a Augsburg. Es donà conèixer especialment com a compositor de càntics religiosos, que aparegueren en diferents col·leccions en els segles xvi i xvii i encara avui s'executen en les esglésies alemanyes.
A més, publicà, un Compendium musical latinum-germanicum (1595; 12a edició, 1675), reducció de l'obra de H. Faber.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 27 pàg. 320 (ISBN 84-239-4527-8)
# Antonio de Villegas

Antonio de Villegas (Sevilla, segle xvi - Madrid, 1613) fou un actor espanyol.
No és segur que naixes a Sevilla, fou un gran seguidor de Lope de Rueda. Va ésser un notable representant, autor i director d'una de les 12 Compañias Reales, i encara sembla que va escriure alguns entremeses i comèdies. D'ell va afirmar Lope de Vega que era celebrat <<per la propietat en què executava tota mena de figures>>. Per a la seva companyia va escriure Agustín de Rojas la lloa titulada Todo lo nuevo place, referint-se a l'arribada a Sevilla d'una nova companyia d'histrions, encapçalada pel comediant Vergara. En aquesta diu que no seria just ni digne de Sevilla abandonar en Villegas i els seus companys per anar a veure i aplaudir en Vergara, quan Villegas havia estat l'ídol de Sevilla, <representant cinquanta-quatre comèdies noves sense cansar-se, amb quaranta entremesos, de tan bon gust com gràcia, i restant-li encara per estrenar dotze comèdies, millors que les executades fins aleshores>.
En aquesta lloa, la qual és una de les més belles de Rojas, i en se citen els noms de diversos comediants d'aquell temps, Ana Muñoz, esposa de Villegas i el cèlebre Monzón, si pot veure la gran amistat que els unia.
Villegas fou el salvador de Rojas quan el van ferir greument a Sevilla, i Rojas com home agraït, tingué per a ell una amistat entranyable, un amor de germà. Sembla que les seves cartes des de Zamora, ja jubilat del teatre, es dirigien a Villegas sense anomenar-lo.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 68. pàg. 1557 (ISBN 84-239-4568-5)
# Scornicești

Scornicești (pronunciat skorniˈt͡ʃeʃtʲ) és una població de la província d'Olt, situada entre les regions històriques de Muntènia i Oltènia, al sud de Romania, amb una població d'11.766 habitants. El municipi inclou 13 pobles més (Bălțați, Bircii, Chițeasca, Constantinești, Jitaru, Mărgineni-Slobozia, Mihăilești-Popești, Mogoșești, Negreni, Piscani, Rusciori, Șuica i Teiuș) amb una superfície total de 170 km², el terme municipal més gran de tota la província d'Olt.

## Història

Scornicești és el lloc de naixement del líder comunista Nicolae Ceaușescu, que hi va viure fins a l'edat d'11 anys, quan va marxar a Bucarest per aprendre l'ofici de sabater. Durant el seu mandat, Ceaușescu va intentar fer de Scornicești un "poble model" on hi havia de viure el "Nou Home Soviètic". En conseqüència, el 1988 es va començar a demolir totes les cases tradicionals del poble i substituir-les per edificis d'apartaments, i es va canviar l'estatus del lloc de "poble" a "ciutat" (ara bé, la casa natal de Ceauşescu es va salvar de la demolició, i avui és una de les atraccions turístiques locals - veure a WikiMapia).
Ceaușescu també va fer edificar un gran estadi amb una capacitat de 18.000 espectadors per a l'equip de futbol local, el FC Olt Scorniceşti, que va pujar a la primera divisió de la Lliga romanesa de futbol amb l'ajuda del dictador. Actualment, però, aquest club competeix a la lliga provincial d'Olt.
Scornicești està perdent població en les darreres dècades: 13.998 habitants el 1992, 13.751 el 2002, 11.766 el 2011. Un milionari romanès, Dinel Staicu, ha anunciat que està construint un museu dedicat a Ceaușescu a la seva ciutat natal. També hi ha un parc de captació d'energia solar.

## Referències

* ↑ Pàgina web oficial de l'Ajuntament, en romanès
* ↑ «O singură firmă face curent de la Soare în România». Money (en romanès). 2011-06-06. Arxivat de l'original el 2014-01-08. Consulta: 2012-01-03.
* Florian Bichir, "Scornicești, oaza de capitalism", Evenimentul Zilei, 25/1/2004 (en romanès)
* Alex Nedea, Catalin Pruteanu, "Scornicești, again a village", Jurnalul Național, 21/7/2005 (en romanès)

## Enllaços externs

* Scornicești - Lloc web oficial
# Espai de Schwartz

En matemàtiques, i més específicament en anàlisi funcional i camps relacionats, un espai de Schwartz és un espai funcional ${\mathcal {S}}$ de funcions de decreixement ràpid. Aquest tipus d'espai té la propietat interessant que la transformada de Fourier n'és un automorfisme. Per dualitat, aquesta propietat permet estendre la definició de la transformada de Fourier als elements de l'espai dual de l'espai de Schwartz ${\mathcal {S}}$, és a dir, a les distribucions temperades.
Aquest espai s'anomena així en honor de Laurent Schwartz, creador de la teoria de les distribucions. Una funció de l'espai de Schwartz es diu a vegades funció de Schwartz.

## Definició

L'espai de Schwartz o espai de funcions de decreixement ràpid ${\mathcal {S}}(\mathbb {R} ^{n})$ definit sobre l'espai euclidià $\mathbb {R} ^{n}$ és el conjunt de funcions
   ${\mathcal {S}}\left(\mathbb {R} ^{n}\right)=\{f\in C^{\infty }(\mathbb {R} ^{n})\mid \forall \,\alpha ,\beta :\ ||f||_{\alpha ,\beta }<\infty \}$
on
    $\alpha ,\beta \,$ són multiíndexs (conjunts ordenats d'índexs),
    $C^{\infty }(\mathbb {R} ^{n})$ és el conjunt de funcions reals llises sobre $\mathbb {R} ^{n}$, i
    $\|\cdot \|$ és una norma definida a partir de la norma del suprem com:
   $\|f\|_{\alpha ,\beta }:=\|x^{\alpha }D^{\beta }f\|_{\infty }=\sup _{\mathbf {x} \in \mathbb {R} ^{n}}\left|x_{i_{1}}^{\alpha _{1}}\ldots x_{i_{m}}^{\alpha _{m}}{\frac {\partial ^{|\beta |}f}{\partial x_{j_{1}}^{\beta _{1}}\ldots x_{j_{n}}^{\beta _{k}}}}\right|,$
on els nombres $\alpha _{i},\beta _{j}$ són enters positius que satisfan:
   $\sum _{i=1}^{m}\alpha _{i}=|\alpha |,\qquad \sum _{j=1}^{n}\beta _{j}=|\beta |.$

## Exemples de funcions en ${\mathcal {S}}(\mathbb {R} ^{n})$

* Si $a,n>0\,$, llavors $x^{n}e^{-ax^{2}}\in {\mathcal {S}}(\mathbb {R} )$.
* Qualsevol funció llisa de suport compacte pertany a ${\mathcal {S}}(\mathbb {R} ^{n})$.

## Propietats

* ${\mathcal {S}}$ és un espai de Fréchet sobre els nombres complexos $\mathbb {C}$.
* Per la regla de la cadena se segueix que ${\mathcal {S}}(\mathbb {R} ^{n})$ es tancat sota la multiplicació punt a punt, és a dir, $f,g\in {\mathcal {S}}(\mathbb {R} ^{n})\Rightarrow fg\in {\mathcal {S}}(\mathbb {R} ^{n})$.
* La transformada de Fourier es un automorfisme lineal continu de ${\mathcal {S}}(\mathbb {R} ^{n})$ en ell mateix.
* Per a qualsevol $1\leq p\leq \infty$, es té que ${\mathcal {S}}\subset L^{p},$ on L$^p$(R$^n$) es l'espai de funcions p-integrables en R$^n$. En particular, qualsevol funció de ${\mathcal {S}}$ és una funció fitada.

## Referències

* ↑ Reed & Simon, 1980.

## Bibliografia

* L. Hörmander, The Analysis of Linear Partial Differential Operators I, (Distribution theory and Fourier Analysis), 2nd ed, Springer-Verlag, 1990.
* M. Reed, B. Simon, Methods of Modern Mathematical Physics: Functional Analysis I, Revised and enlarged edition, Academic Press, 1980.
# Hidrogensulfur d'amoni

L'hidrogensulfur d'amoni és un compost químic amb la fórmula química (NH₄)SH. Es tracta de la sal química del catió amoni i l'anió hidrogensulfur. Aquesta sal es presenta com cristalls micacis incolors i solubles en aigua. El compost es troba principalment en solució, no pas com a sòlid. Es genera mesclant sulfur d'hidrogen i amoníac.
Al planeta Júpiter es creu que una part dels seus núvols estan formats per hidrogensulfur d'amoni.
La bomba pudenta comuna consta d'una solució aquosa de sulfur d'amoni. Aquesta mescla fàcilment es converteix en gasos amoníac i de sulfur d'hidrogen. La conversió té aquest equilibri:
    (NH₄)SH${\overrightarrow {\leftarrow }}$ NH₃ + H₂S
Tant l'amoníac com el sulfur d'hidrogen tenen una olor desagradable.
# Adam de Sant Víctor

Adam de Sant Víctor (París, darreria del segle xii - ibídem 1146) fou un prolífic poeta i compositor d'himnes i seqüències en llatí. També fou chantre de Notre-Dame de París. Es considera el millor i el més gran poeta litúrgic en llatí de l'edat mitjana.
Durant molt temps se'l ha confós amb un altre victorí, Adam le Breton, que morí a finals del mateix segle (1192).
Va escriure obres poètiques molt celebrades, i a més, dues sobre afers bíblics: Summa Britonis, seu de Difficilibus vocabulis in Bíblia contentis, Expositio super omnes prologos Bibliae. La primera es un diccionari en el que s'hi contenen i expliquen les paraules difícils de la Bíblia, destinat a servir de manual als novicis i als que comencen l'estudi de les Sagrades Escriptures. Allà s'hi troba exposada l'accepció etimològica i els sentits literal o místic en totes les significacions. Com l'autor confessa, és una compilació dels autors eclesiàstics que el precediren; i en efecte, més de cent manuscrits dels que l'autor diu en el pròleg, en vers, que va extreure de les Flores sanctorum, han estat aprofitades en aquella recopilació. En l'Expositio s'hi comenten històricament els pròlegs de Sant Jeroni, i té així mateix per destí instruir als principiants.
Dom Briol disputa a Adam la paternitat d'aquestes dues obres, atribuint la part filològica a Guillem el Bretó, equivocadament, per ser aquest escriptor d'època posterior al manuscrit 111 de Montpeller en què es recolza Dom Briol; és del segle xiii, i Guillem morí el 1356. Universalment es reconeix la Summa com obra d'Adam. És, amb tot, probable, segons el títol d'un d'aquests manuscrits, que el citat Guillem afegiria algun vocables francesos a l'obra d'Adam, que pren el títol de Vocavularium latino-gallicum. Respecte de les altres obres, com Adae Anglici super Marcum, ejusdem super Epistolam Pauli ad Hebraeos, Expositio super cantica, no existeix cap raó per atribuir-les seriosament a Adam.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 2, pàg. 816, ISBN 84-239-4502-2