OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bibarba bibarba

Bibarba bibarba és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,5 cm de llargària total.
* Nombre de vèrtebres: 43.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Vladykov V. D. 1929. Sur un nouveau genre de Cobitides: Sabanejewia. Bull. Mus. Natl. Hist. Nat. (Sér. 2) v. 1 (núm. 1). 85-90.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Chen, Y.X. i Chen, Y.F. 2007. Bibarba bibarba: a new genus and species of Gobitinae (Pisces: Cypriniformes: Cobitae) from Guangxi Province (China). Zoologischer Anzeiger 246 (2):103-113.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Ludwig, A., J. Bohlen, C. Wolter i C. Pitra 2001: Phylogenetic relationships and historial biogeography of spined loaches (Cobitidae, Cobitis and Sabanejewia) as indicated by variability of mitochondrial DNA. Zoological Journal of the Linnean Society v. 131: 381-392.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cal·lírroe (filla d'Escamandre)

Segons la mitologia grega, Cal·lírroe (en grec antic Καλλιρρόη) va ser una nimfa, filla del déu fluvial Escamandre.
Es casà amb el Rei Tros de Dardània i tingueren quatre fills:
* Ilos, fundador i primer rei de Troia.
* Assàrac, rei de Dardània.
* Cleòpatra.
* Ganimedes. Que va ser raptat pel déu olímpic Zeus, qui se n'enamorà i el feu establir-se com a coper i catamita seu.
A la Tròade hi havia una tradició sobre aquesta Cal·lírroe (o potser una altra). Es deia que era una nimfa estimada per Paris quan aquest príncep vigilava els ramats a l'Ida, abans de conèixer Helena. Paris la va abandonar per Helena i Cal·lírroe va plorar llargament el seu amor perdut.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 84. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 41. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
# Barbatula farsica

Barbatula farsica és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Fa 5,7 cm de llargària màxima.
* Aletes pectorals i pèlviques llargues.
* 3 espines i 8 radis tous a l'aleta dorsal. 2 espines i 5 radis tous a l'aleta anal.
* Peduncle caudal relativament curt, profund i comprimit lateralment.
* Les parts laterals i dorsals del cos tenen forma arrodonida amb taques marrons sobre un fons semblant al marbre.
* Cap i cos de color groc pàl·lid a la zona inferior. Les aletes dorsal i caudal presenten files de taques marrons.
* Peritoneu marró.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima subtropical, el qual viu als rius Qom, Shur i Kor (l'Iran).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linck H. F., 1790. Versuch einer Eintheilung der Fische nach den Zähnen. Mag. Neueste Phys. Naturgesch. v. 6 (núm. 3). 28-38.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Nalbant, T. T. i P. G. Bianco, 1998. The loaches of Iran and adjacent regions with description of six new species (Cobitoidea). Ital. J. Zool. 65:109-125.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Freshwater Fishes of Iran (anglès)

## Bibliografia

* Hanel, L. i J. Novák, 2002. Ceské názvy zivocichu V. Ryby a ryboviti obratlovci (Pisces) 3., maloústí (Gonorhynchiformes) - máloostní (Cypriniformes). Národní muzeum (zoologické oddelení), Praga.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Discover Life (anglès)
# Bikimel

Bikimel és el nom amb què és coneguda musicalment Vicky de Clascà (Barcelona, 1976), amb tres discos al mercat: Stat jònic, Farrera can·sons D.O. i Morir d'un llamp. Va guanyar una beca per fer estada al Centre d'Art i Natura de Farrera, el 2011, del qual va sorgir el projecte del seu segon disc. Aquest segon treball va ser gravat entre la Coma de Burg i Caldes de Montbui. Entre les seves influències hi ha Bonnie Raitt, que segons ella, li «va ensenyar a cantar i a entendre el blues». Segons Roger Mas, Bikimel canta «per transformar l'estat de l'ànima».
El juny de 2013 va actuar al Concert per la Llibertat juntament amb la Beth i Ivette Nadal. El 24 de setembre de 2014 va participar en el Piromusical de la Mercè interpretant una moderna versió de La santa espina en l'espectacle pirotècnic El somni d'un gegant. En gener del 2015 va començar la gravació del seu tercer àlbum d'estudi, produït pel compositor Luc Suarez i el guitarrista David Soler. Aquest àlbum va ser enregistrat a l'estudi la Casamurada de Banyeres del Penedès.

## Discografia

* 2010: Stat jònic (Temps Record)
* 2013: Farrera, can·sons D.O. (Temps Record)
* 2015: Morir d'un llamp (Satélite K)

## Referències

* 1 2 3 AAVV (text: H.M.A) «Dones, cançons i violes. 25 dones de la cançó». Enderrock, núm. 207, pàg. 16.
* 1 2 "Farrera" per Bikimel a Enderrock, 27/5/2013
* ↑ «Bikimel - Farrera Can Sons D.O.». Enderrock, 02-04-2013. [Consulta: 17 novembre].
* ↑ «Bikimel i el misteri de 'Farrera'». El Periódico, 27-06-2013.
* ↑ Bikimel: "Per cantar has d'estar molt ben connectat amb l'ànima, i això és molt difícil" Arxivat 2018-02-20 a Wayback Machine. a Directe.cat, per Pau Cortina, 26/6/2013
* ↑ «Beth:«Al Concert per la Llibertat va haver-hi moltes errades»», 28-09-2013. Arxivat de l'original el 2019-10-19. [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ «Lluís Danés dirigeix el piromusical històric que tanca avui la Mercè i el Tricentenari», 24-09-2014.
* ↑ «Bikimel». Viasona.
* ↑ «Morir d'un llamp».
* ↑ Cardús Cardellach, Pere. «Bikimel: ‘Fer una cançó és tancar un conflicte o un desig’». Vilaweb, 01-11-2015.

## Enllaços externs

* Bikimel - Lloc web oficial
* Blog oficial
# Barboides gracilis

Barboides gracilis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 1,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (24 °C-26 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: des de Benín, Nigèria i el Camerun fins a la Guinea Equatorial.

## Referències

* ↑ Brüning C., 1929. Der Clou und der Pipifax. Wochenschrift Aquar.-Terr. v. 26 (núm. 51). 758-759.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Brüning, C., 1929. Der Clou und der Pipifax. Wochenschrift für Aquarien- und Terrarienkunde v. 26 (núm. 51): 758-759.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C., 1990. Cyprinidae. p. 269-361. A: C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.). Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Tom I. Coll. Faune Tropicale núm. XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.
* ↑ Olaosebikan, B.D. i A. Raji, 1998. Field guide to Nigerian freshwater fishes. Federal College of Freshwater Fisheries Technology, New Bussa, Nigèria. 106 p.
* ↑ Vivien, J., 1991. Faune du Cameroun. Guide des mammifères et des poissons. GICAM. 271 p.
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* ↑ Loiselle, P.V. i R.L. Welcomme, 1971. Two new species of Barbus (Pisces: Cyprinidae) from southeastern Dahomey. Rev. Zool. Bot. Afr. 83(1-2):1-15.
* ↑ Paugy, D., K. Traoré i P.S. Diouf, 1994. Faune ichtyologique des eaux douces d'Afrique de l'Ouest. p. 35-66. A G.G. Teugels, J.F. Guégan i J.J. Albaret (eds.) Biological diversity of African fresh- and brackish water fishes. Geographical overviews presented at the PARADI Symposium, Senegal, 15-20 de novembre de 1993. Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool., 275:177 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cigaló

Un cigaló o rebentat és una beguda calenta, elaborada amb cafè i brandi o conyac. Si hi afegim llet tindrem un trifàsic. A l'inici significava un gotet de licor.
El seu origen és incert i hi ha qui el situa entre els descarregadors dels molls del port de Barcelona. Antigament era més corrent enfortir el cafè amb rom, amb anís o amb aiguardent. Hi ha molts sinònims: cremadet, perfumat, tocat o tocadet, rebentat, cafè amb gotes, cafè licor, ronquim.
En castellà com en català, es designa aquesta beguda amb un diminutiu d'un mot popular usat per referir-se al penis: 'cigala' en català, i 'carajo' en castellà. Una paretimologia espanyola fa del terme castellà carajillo una derivació de corajillo, beguda que els negrers de les plantacions de Cuba haurien donat als treballadors per tals d'estimular-los davant la inabastable feina diària. Segons una falsa etimologia atribuïda a l'escriptor Josep Maria Espinàs i Massip provindria de «una copa i un café, que ara guillo».
El rebentat és la variant local que es consumeix a Mallorca i Castelló de la Plana. Encara que en alguns pobles tenen la seva denominació particular: a Manacor és un ponxet i a Felanitx és una rasca. Es pot fer amb diferents begudes espirituoses, com per exemple: rom negre, brandi, whisky, cassalla (anís sec), anís dolç, herbes (anisat de fabricació autòctona). Rebentar el cafè és el fet d'abocar-hi la beguda alcohòlica.

## Referències

* ↑ Romaní i Olivé, Joan Maria. Diccionari del vi i del beure. Barcelona: Edicions de La Magrana, 1998, plana 63. ISBN 84-8264-131-X.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Cigaló». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ Fàbrega i Colom, 2019, p. 469.
* 1 2 Costa, Roger «Quin és l'origen del popular 'carajillo' i del seu nom?». Sàpiens [Barcelona], núm. 71, 9-2008, p. 5. ISSN: 1695-2014.
* ↑ pron. pop. cremaet
* ↑ «rebentat (2)». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Mans i Teixidó, Claudi. La química de cada dia : com la química ens ajuda a comprendre la cuina i moltes altres coses. Barcelona: Edicions Universitat Barcelona, p. 49-50. ISBN 978-84-475-3974-1.
* ↑ Fàbrega i Colom, 2019, p. 468-469.
* ↑ «Rebentats, rasques, brufar». RodaMots. [Consulta: 3 agost 2017]. «S'usa «rebentar el cafè», per exemple: «Aquest cafè el podríem rebentar amb un poc de conyac». Un avantatge, per petit que sigui, sobre el castellà, el qual, que jo sàpiga, no pot dir «vamos a carajillar este café».»

## Bibliografia

* Fàbrega i Colom, Jaume. «Rebentat». A: Cuina i cultura del gust al País Valencià : el patrimoni culinari. Sant Vicent del Raspeig: Publicacions de la Universitat d'Alacant, 2019, p. 468-470. ISBN 978-84-9717-656-9.
# The Astronomical Almanac

The Astronomical Almanac (traducció al català: L'almanac astronòmic ) és un almanac publicat per l'Observatori Naval dels Estats Units i el HM Nautical Almanac Office, i conté les efemèrides del sistema solar i catàlegs de determinats objectes estel·lars i galàctics.
L'Explanatory Supplement to the Astronomical Almanac (traducció al català: Suplement explanatori a l'Almanac Astronòmic ) ofereix una detallada explicació de l'ús i mètodes de reducció de dades usats a The Astronomical Almanac.

## Vegeu també

* The Astronomical Almanac (títol específic)
* American Ephemeris and Nautical Almanac (títol específic)
* Efemèrides Astronòmiques (article genèric)
* Almanac (article genèric)
* Almanac nàutic (article genèric)
* The Nautical Almanac

## Referències

* ↑ Astronomical Almanac for the Year 2007, (United States Naval Observatory/Nautical Almanac Office, 2006).
* ↑ P. K. Seidelmann (editor), explanatory Supplement to the Astronomical Almanac (University Science Books, New York, 1992).
* ↑ (nom d'una sèrie específica de publicacions (oficials britàniques) que van aparèixer en una varietat de títols diferents per al període complet 1.767-1.959, així com un títol oficial específic (publicat conjuntament UK/US) de l'any 1960 en endavant)
* ↑ explicativa Suplement al Efemèrides astronòmiques i les efemèrides Llatina i l'Almanac Nàutic, (1961) ('ESAE 1.961 "), un conjunt de la publicació de les Oficines del Almanac Nàutic del Regne Unit i els EUA, esp. sect.1B.
# Tom Rob Smith

Tom Rob Smith (1979) és un escriptor i guionista anglès, fill de mare sueca i pare anglès. Va néixer i es va criar a Londres.
Es va llicenciar en Literatura Anglesa al St. John's College de la Universitat de Cambridge i, gràcies a una beca Harper, va marxar a Pavia (Itàlia), per estudiar Escriptura Creativa. Al seu torn, va començar a treballar com a guionista de sèries per a televisió.
"Nen 44" és la seva primera novel·la i va ser considerat l'autor revelació de l'any 2008. Va ser guardonat amb el premi Ian Fleming Steel Dagger a la millor Novel·la de suspens de l'any per la Crime Writers' Association. Els drets per portar-la al cinema han estat adquirits per Ridley Scott. Després ha publicat "El discurs secret" (The secret speech, 2009) i "Agent 6" (2011).

## Enllaços externs

* Tom Rob Smith - Lloc web oficial
# Camille Chevillard

Camille Chevillard (París, 14 d'octubre de 1859 - 30 de maig de 1923) fou compositor i director d'orquestra francès.
Estudià en el conservatori de la seva ciutat nadiua i casa amb la filla del cèlebre director Lamoreux, al que succeí en la direcció de la societat de concerts fundada per aquell, fou professor de conjunt instrumental del Conservatori de París on tingué entre altres alumnes en Suzanne Chaigneau, Paul Paray. Va escriure algunes composicions per a cant i piano, 6 obres de música de cambra, una balada simfonica per a orquestra (1889), el poema simfònic La chéne et la roseau (1891), una fantasia simfonica i la música d'escena pel drama La Roussalka, d'Eduard Schuré (1903). Méthode compléte de violoncelle i algunes peces per aquest instrument.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 17, pàg. 210 (ISBN 84-239-4517-0)
# Tronc de l'encèfal

És la porció de l'encèfal que connecta el diencèfal i el cerebel, amb la medul·la espinal.
# Lliga eritrea de futbol

La Lliga eritrea de futbol és la màxima competició futbolística d'Eritrea. Es creà l'any 1994, després d'assolir la independència del país.
Entre 1953 i la independència eritera el 1993, els clubs eritreus participaven en la lliga etíop de futbol, on foren campions 9 cops.

## Clubs participants

* Adulis SC (Asmara)
* Akria FC (Asmara)
* Al-Tahrir FC (Asmara)
* Asmara Brewery FC (Asmara)
* City Center FC (Asmara)
* Denden FC (Asmara)
* Edaga-Hamus FC (Asmara)
* Geza-Banda FC (Asmara)
* Maitemanai FC (Asmara)
* Red Sea FC (Asmara)
* Tesfa FC (Asmara)
* Mdlaw Megbi
* Kinfi FC

## Historial

Font:

### Època colonial (1936-1952)

* 1936: desconegut
* 1938: desconegut
* 1939: desconegut
* 1940: no finalitzat
* 1944: desconegut
* 1944-45: GS Asmara
* 1945-46: desconegut
* 1946-47: GS Asmara
* 1947-48: desconegut
* 1949: GS Asmara
* 1950: desconegut

### Com a part d'Etiòpia (1952-1993)

* 1962-63: GS Asmara
* 1963-64: GS Asmara
* 1970-71: GS Asmara
* 1973-74: GS Asmara

### Després de la independència (1994-...)

* 1994: desconegut
* 1995: Red Sea FC (1)
* 1996: Adulis Club (1)
* 1997: FC Al Tahrir (1)
* 1998: Red Sea FC (2)
* 1999: Red Sea FC (3)
* 2000: Red Sea FC (4)
* 2001: Hintsa FC (1)
* 2002: Red Sea FC (5)
* 2003: Anseba SC (1)
* 2004: Adulis Club (2)
* 2005: Red Sea FC (6)
* 2006: Adulis Club (3)
* 2007: FC Al Tahrir (2)
* 2008: Asmara Brewery (1)
* 2009: Red Sea FC (7)
* 2010: Red Sea FC (8)
* 2011: Red Sea FC (9)
* 2012: Red Sea FC (10)
* 2013: Red Sea FC (11)
* 2014: Red Sea FC (12)
* 2015-18: desconegut
* 2019: Red Sea FC (13)
* 2020-22: desconegut
* 2023: Red Sea FC (14)
* 2024: Denden FC (1)

## Referències

* ↑ «Football for the Peoples. Eritrea». footforpeoples.ucoz.org. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Eritrea - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Cinchona lancifolia

Cinchona lancifolia és una planta del gènere Cinchona, de la família de les rubiàcies. En castellà rep els noms de Quina hoja de lanza, Quina amarilla i Quina naranja. Es fa a Veneçuela, Colòmbia i l'Equador.

## Descripció

Es troba a altituds d'entre 1.700-2.700 m i és un arbre perenne, de 10 a 12 m d'alçada, que acostuma a créixer en solitari. El tronc fa uns 40 cm de diàmetre. Les branques són rodones, erectes i braquiades, i creixen en parelles oposades. Les fulles són verdes, brillants, ovalo-lanceolades, i d'uns 11 cm de llarg. Les flors, oloroses, són d'un color blanc-rosat.

## Usos

Com totes les altres cincones, la seva escorça d'aquesta conté quinina, i és especial rica en l'alcaloide cinconina. En medicina es fa servir per les seves propietats aromàtiques, balsàmiques, antipirètiques, d'antídot, nervines i febrífugues.

## Sinònims

* Quinquina lancifolia, Cinchona tunita, Cinchona lancifolia "var. angustifolia", Cinchona lancifolia "var. discolor", Cinchona condaminea "var. lancifolia", Cinchona lancifolia "var. vera"

## Referències

* ↑ Diseño e implementación de un sistema de indicadores de la biodiversidad dentro de la jurisdicción de la CAR e identificación de especies potenciales como objeto de conservación. Informe final de resultados. Bogotá: Corporación Autónoma Regional de Cundinamarca, 2005, p. (4) 223 [Consulta: 7 abril 2014]. Arxivat 2014-04-08 a Wayback Machine.
* ↑ «Cinchona Bark (Cortex Cinchonae). Part 3».
* ↑ «Cultivo de quina. Programa de diversificación de ingresos en la empresa cafetera» (en espanyol). Arxivat de l'original el 2014-04-14. [Consulta: 13 abril 2014].

## Bibliografia

* Kirkbride jr., Joseph H. «The Cinchona Species of Jose Celestino Mutis». Taxon, núm. 31 - 4, 1982, pàg. 693-697.

## Enllaços externs

* Fitxa a l'USDA (anglès)
* Dibuix
# Bio

El lexema «bio» s'usa en composició de noms i adjectius, prefixat (bio-) o sufixat (-bi, -bia, -bios), on hi aporta el significat de "vida". És un element productiu del qual el 90% del lèxic és de producció recent i el 70% no ha estat incorporat al diccionari normatiu.

## Alimentació

Actualment aquest prefix només es pot emprar en noms de productes alimentaris que siguen d'origen biològic, és a dir, que s'hagen produït sense components químics ni pesticides, sense additius ni conservants, i sense manipulació genètica.

### Història

El 24 de juny de 1991 la Comunitat Europea publica el Reglament comunitari de producció agrícola ecològica núm. 2092/91, aprovat el 22 de juliol de 1991, en el qual es protegix l'ús dels termes biològic, ecològic i orgànic, reservant-los a la producció agroalimentària ecològica.
El 22 d'octubre de 1993, s'aprova el Reial Decret 1852/1993 (publicat el 26 de novembre) on es protegix el vocable biològic i amb caràcter supletori, s'indica que les competències de les Comunitats Autònomes podran afegir termes com ecològic, orgànic, biodinàmic i les formes bio i eco, per a productes vegetals i animals no transformats.
L'11 de maig de 2001, el Consell de Ministres, aprovà un Reial Decret 506/2001 (publicat al BOE núm. 126 de 25 de maig de 2001) per a poder utilitzar el terme bio en productes que no són biològics, aprofitant la mancança existent en el Reglament Comunitari d'una menció expressa dels termes eco i bio.
Aquest decret fou combatut pel sector agrari i ramader de producció biològica i ecològica, i organitzacions ecologistes.
El 14 de juliol de 2006, el Tribunal Europeu dicta una sentència contra l'Estat espanyol instant a no saltar-se el dret comunitari i impedir l'ús dels prefixos bio i eco en productes que no procedixen de l'agricultura ecològica.
El 30 de desembre de 2006 el Consell de Ministres aprovà el Reial Decret 1614/2005, (publicat al BOE núm. 2 de 3 de gener 2006), per la qual cosa es modifica el Reial Decret 1852/1993, de 22 d'octubre, sobre producció agrícola ecològica i la seua indicació en els productes agraris i alimentaris que posa fi als 'falsos bio' i torna a protegir els termes 'biològic', 'orgànic' i 'bio' en exclusiva per a la producció ecològica que contravenia el dret comunitari.
Aquest nou decret va suposar el canvi de nom de productes com ara "Biofrutas" de Leche Pascual que es va denominar "Pascual Funciona", "Biocentury" que passà a ser "Bicentury", o el iogurt "Bio" de Danone convertit a "Activia". En total va afectar uns 50 productes.

## Referències

* ↑ Diccionari de formació de paraules, Lluís López del Castillo, edicions 62, 2002, ISBN 84-297-5103-3

## Enllaços externs

* Article en Terra Arxivat 2007-12-05 a Wayback Machine. sobre el Decret. (castellà)
* Editorial de Revista Natura Arxivat 2008-02-26 a Wayback Machine. sobre l'anunci del decret per part del govern del PP.
* Article sobre els falsos biològics.
Viccionari
# Thitu

L'Illa Thitu (en Tagal: Pagasa, xinès simplificat: 中 业 岛, xinès tradicional: 中 业 岛, pinyin: Zhōngyè dǎo; vietnamita: Đảo Thi El teu), amb una superfície de 37,2 hectàrees (0,37 km²) és la segona illa més gran de totes les Illes Spratly i la més gran d'aquest grup de les ocupades per Filipines. Funciona com una població o poble de la Municipalitat de Kalayaan, un municipi de la província de Palawan (una divisió administrativa de les Filipines). Es troba a unes 300 milles (483 quilòmetres) a l'oest de la ciutat de Port Princess, la capital de Palawan. És reclamada a part de la Xina, per Taiwan i Vietnam. Pagasa és la paraula usada en tagal per a l'esperança.

## Història

Va ser ocupada per les Filipines el 1968. Sent una de les illes més grans, just després de l'illa Itu Aba (ocupada pels taiwanesos), amb 46 hectàrees, està protegida per les forces militars de les Filipines. Xina, Taiwan i Vietnam també reclamen aquesta illa. 40 d'un total de 60 soldats filipins estacionats en totes les illes ocupades es troben assignats a l'illa de Pagasa. Té una pista d'aterratge (camp d'aviació Rancudo), que serveix tant a les necessitats militars com a les comercials de transport locals. És l'única pista d'aterratge en tota la cadena Spratly que pot acomodar aeronaus de grans dimensions, com per exemple els avions de càrrega C-130 de la Força Aèria de les Filipines (PAF). La PAF envia regularment avions de combat des de Palawan per fer missions de reconeixement sobre les regions de les Filipines i en la fiscalització en la cadena de Spratly. La presència d'una pista d'aterratge construïda a l'Illa de Pagasa fa aquestes missions de reconeixement més senzilles.

## Referències

* ↑ <gwu.edu-analysis

## Enllaços externs

* Imatge de satèl·lit d'aquesta Illa