OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Les vacances de Mara

Les vacances de Mara és una pel·lícula espanyola del 2023 escrita i dirigida per Elena Escura, en el que ha estat el seu debut com a directora de llargmetratges. Ha estat rodada en valencià.

## Argument

Mara decideix visitar sobtadament la seva amiga Vera, a la que fa temps que no veu. Després de passar el dia plegades, Vera marxa de vacances de Pasqua. Nogensmenys, Mara torna i es queda a la casa de la Vera sense que aquesta ho sàpiga, en un intent d'escapar de la seva pròpia vida que no li agrada.

## Repartiment

* Lorena López - Mara
* Mireia Pérez - Vera
* Ramón Ródenas - Daniel
* Toni Agustí -Alberto
* Joan Manuel Gurillo - Caixer
* Guille Zavala Cambrer

## Producció

Fou rodada en tres setmanes a la Serra d'Irta, al nord de Castelló, i està inspirada en la pel·lícula de Cesc Gay Ficció, estrenada el 2006. Es va projectar com a pel·lícula de clausura a la XXXVIII edició de la Mostra de València

## Recepció

Va guanyar el Premi a la Millor Pel·lícula al 15è Festival de l'Audiovisual Català Som Cinema.

## Referències

* ↑ Les vacances de Mara a la Mostra de València
* ↑ «Les vacances de Mara», radiografía de una amistad, verlanga.com
* ↑ El debut cinematográfico de una directora valenciana clausura la Mostra de València Arxivat 2023-11-01 a Wayback Machine., La Vanguardia, 16 d'octubre de 2023
* ↑ «‘Les vacances de Mara’ habla de la valentía de cambiar de vida cuando la tuya no te gusta», Mostra de València, 27 d'octubre de 2023
* ↑ Som Cinema 2024: “Les Vacances de Mara”, de Elena Escura, cinecastel.com

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Hexafluorur d'urani

L'hexafluorur d'urani (UF 6), o fluorur d'urani (VI), és un compost format per sis àtoms de fluor i un d'urani. A condicions normals de pressió i temperatura es troba en estat de sòlid cristal·lí i és incolor o blanc. És un compost poc estable i reacciona vigorosament amb aigua formant fluorur d'hidrogen (HF), un gas corrosiu. També pot reaccionar violentament amb combustibles i a més a més és radioactiu, tòxic i perillós pel medi ambient.
Les utilitats d'aquest compost s'aprofiten a la indústria per separar els diferents isòtops de l'urani. Per fer-ho s'escalfa l'hexafluorur d'urani fins a la, relativament baixa, temperatura de sublimació del compost i, en estat gasós, se separen els isòtops mitjançant difusió gasosa o centrifugació de gasos, aconseguint urani enriquit i empobrit. L'urani enriquit s'usa als reactors de fissió per produir energia. L'urani empobrit s'emmagatzema en forma d'hexafluorur d'urani o es converteix en urani metàl·lic, un metall avantatjós militarment a causa de la seva alta densitat.

## Vegeu també

* Energia nuclear
* Central nuclear

## Enllaços externs

* Hexafluorur d'urani a Encyclopædia Britannica (anglès)
* Bèlgica prohibeix l'urani empobrit (català)
# Hexàgon hivernal

L'Hexàgon hivernal o cercle/oval hivernal és un asterisme que s'assembla a la forma d'un hexàgon amb els vèrtexs en les estrelles Rigel, Aldebaran, Capella, Pollux, Proció i Sírius. Es troba majoritàriament a l'hemisferi nord de l'esfera celeste. En la majoria de llocs de la Terra (excepte l'illa del Sud de Nova Zelanda i el sud de Xile i l'Argentina i més al sud), aquest asterisme domina el cel nocturn des de desembre a març, aproximadament. Als tròpics i a l'hemisferi sud, a l'asterisme -que s'anomena Hexàgon estival- s'hi pot afegir la brillant estrella Canopus.
Més petit i de forma més regular hi ha el Triangle Hivernal (també conegut com el Gran Triangle del Sud), gairebé un triangle equilàter que comparteix dos vèrtexs (Sirius i Proció) amb l'Hexàgon hivernal. El tercer vèrtex és Betelgeuse, que rau vora el centre de l'hexàgon. Aquestes tres estrelles són tres dels deu objectes més brillants fora del sistema solar que es poden veure des de la Terra. Betelgeuse és fàcil de localitzar, estant a l'espatlla d'Orió, que ajuda els buscadors d'estrelles a localitzar el triangle. Una vegada es té el triangle identificat, l'hexàgon es localitza seguidament.
Algunes de les estrelles de l'hexàgon poden trobar-se independentment una de l'altra seguint diverses línies traçades mitjançant diverses estrelles d'Orió.
Les estrelles de l'hexàgon són part de sis constel·lacions. Vistes en sentit antihorari i partint de Rigel a Orió, tenim: Taure, Auriga, Bessons, Canis minor i Canis major.

## Vegeu també

* Triangle d'estiu.

## Bibliografia

* Astronomical Calendar 2006.. Universal Workshop, 2005, p. 76. ISBN 0-934546-51-7.
# Hidrur d'alumini

L'hidrur d'alumini és un compost sòlid polimèric que s'usa com a reductor. El punt de fusió és de 150 °C, però a una temperatura superior als 150 °C es comença a descompondre en alumini i hidrogen. Reacciona violentament amb l'aigua, formant l'hidròxid d'alumini i hidrogen.

## Obtenció

Es pot obtenir fent reaccionar hidrur de liti i alumini amb clorur d'alumini en un medi totalment exempt d'humitat, segons la següent reacció:
    LiAlH₄ + AlCl₃ → AlH₃ + LiCl

## Referències

* 1 2 «Hidrur d'alumini». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 30 juliol 2023].
* ↑ «HIDRUR D'ALUMINI: PROPIETATS, CARACTERÍSTIQUES I USOS - QUIMICA - 2023». sperohope.com. [Consulta: 30 juliol 2023].
* ↑ Lewis Jackson. «Hidrur d'alumini (AlH3): estructura, propietats, usos». ca1.warbletoncouncil.org. [Consulta: 30 juliol 2023].
* ↑ «NTP 237: Reacciones químicas peligrosas con el agua» (en castellà). Ministerio de Trabajo y Asuntos Sociales de España. [Consulta: 30 juliol 2023].
# Hidròxid de ferro(II)

L'hidròxid de ferro(II), antigament hidròxid ferrós, és un compost químic produït quan els ions de ferro(II) d'un compost com el sulfat de ferro(II) reaccionen amb els ions hidròxid. L'hidròxid de ferro(II) és pràcticament blanc però amb un to verdós. El seu precipitat rep el nom de rovell verd (en anglès:"green rust"), que és un potent agent reductor i també un hidròxid de doble capa (LDH) capaç d'absorbir anions. La forma mineralògica del rovell verd s'ha descobert recentment i és la fougerita. L'anàleg natural de l'hidròxid de ferro(II) és el mineral rar amakinita, (Fe,Mg)(OH)₂.
L'hidròxid de ferro(II) és poc soluble; el seu precipitat, format per la reacció amb sulfat de ferro(II), és:
    FeSO₄ + 2 OH$^−$ → Fe(OH)₂ + SO₄$^{2−}$

## Usos

Els anions com la selenita i selenat es poden fàcilment adsorbir en la superfície de l'hidròxid de ferro(II) on es redueixen a Fe$^{2+}$. Els productes són poc solubles (Se$^0$, FeSe, o FeSe₂).
Els hidròxids de ferro(II) s'han investigat per treure els selenats tòxics i l'àcid selenós dels aiguamolls per precipitació del seleni que és insoluble.
En una solució bàsica l'hidròxid de ferro (II) és un material electroquímic actiu del elèctrode negatiu de la bateria de ferro-níquel.

## Referències

* ↑ Zingaro, Ralph A. [et al]. «Reduction of oxoselenium anions by iron(II) hydroxide». Environment International, 23, 3, 1997, pàg. 299–304. DOI: 10.1016/S0160-4120(97)00032-9.
# Hidròxid de liti

L'hidròxid de liti, LiOH, és un compost inorgànic iònic format per cations Li$^+$ i anions hidròxid, OH$^–$. Es presenta anhidre o formant un hidrat, l'hidròxid de liti monohidratat, LiOH·H₂O. És soluble en aigua i lleugerament soluble en etanol.

## Preparació

* L'hidròxid de liti es pot preparar per dissolució de liti metall o d'òxid de liti en aigua. La reaccions són:
    2 Li + 2 H₂O → 2 LiOH + H₂
    Li₂O + H₂O → 2 LiOH
La reacció del liti amb aigua és molt ràpida, encara que no violenta, per la qual cosa no es poden posar en contacte les bateries de liti amb aigua.
* Industrialment l'hidròxid de liti es produeix per reacció entre el carbonat de liti i l'hidròxid de calci:
    Li₂CO₃ + Ca(OH)₂ → 2LiOH + CaCO₃

## Reaccions

L'hidròxid de liti reacciona amb el diòxid de carboni, CO₂, formant el carbonat de liti, Li₂CO₃. Les reaccions pel compost anhidre i per l'hidrat són:
    2LiOH + CO₂ → Li₂CO₃ + H₂O
    2 LiOH·H₂O + CO₂ → Li₂CO₃ + 3 H₂O

## Aplicacions

* L'hidròxid de liti s'empra per purificar l'aire, eliminant el diòxid de carboni segons la reacció que s'ha vist a l'apartat anterior, a naus i estacions espacials, a submarins, etc. Un gram de l'hidròxid de liti anhidre pot eliminar fins a 450 cm³ de diòxid de carboni.
* S'empra en la fabricació de ceràmiques.
* S'utilitza per a la producció d'altres compostos de liti. Destaca l'obtenció de l'estearat de liti, un lubricant que es pot emprar tant a altes com baixes temperatures essent molt resistent a l'aigua.

## Bibliografia

* LIDE D.R. (Ed.) Handbook of Chemistry and Physics. CRC Press. 77th Ed. (1996-1997) New York
* PANREAC http://www.panreac.com/new/esp/catalogo/fichastec/131928ES.HTM
* SCIENCELAB http://www.sciencelab.com/xMSDS-Lithium_hydroxide-9924511 Arxivat 2007-07-24 a Wayback Machine. i http://www.sciencelab.com/xMSDS-Lithium_hydroxide_monohydrate-9927213 Arxivat 2010-01-02 a Wayback Machine.
# Equus (pel·lícula)

Equus és una pel·lícula britànicoestatunidenca de Sidney Lumet estrenada en 1977, a partir de l'obra teatral de Peter Shaffer. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

Un psiquiatre, Martin Dysart (interpretat per Richard Burton) investiga sobre un acte cruel, els ulls de sis cavalls han estat rebentats en un estable d'Hampshire, Anglaterra. Aquesta atrocitat ha estat comesa per un adolescent de 17 anys, Alan Strang (Peter Firth).

## Repartiment

* Richard Burton: Martin Dysart
* Peter Firth: Alan Strang
* Colin Blakely: Frank Strang
* Joan Plowright: Dora Strang
* Harry Andrews: Harry Dalton
* Eileen Atkins: Hesther Saloman
* Jenny Agutter: Jill Mason
* Kate Reid: Margaret Dysart
* John Wyman: Horseman
* Elva Mai Hoover: Miss Raintree
* Ken James: Mr. Pearce
* Patrick Brymer: Pacient a l'hospital

## Premis i nominacions
### Premis

* 1978: Globus d'Or al millor actor dramàtic per Richard Burton
* 1978: Globus d'Or al millor actor secundari per Peter Firth
* 1978: BAFTA a la millor actriu secundària per Jenny Agutter
* 1978: BAFTA a la millor música per Richard Rodney Bennett

### Nominacions

* 1978: Oscar al millor actor per Richard Burton
* 1978: Oscar al millor actor secundari per Peter Firth
* 1978: Oscar al millor guió adaptat per Peter Shaffer
* 1978: BAFTA al millor actor secundari per Colin Blakely
* 1978: BAFTA a la millor actriu secundària per Joan Plowright
* 1978: BAFTA al millor guió per Peter Shaffer

## Al voltant de la pel·lícula

* La pel·lícula ha estat rodada amb cavalls per obtenir efectes de realisme dur.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Equus. esadir.cat.
* ↑ «Equus». The New York Times.
# Hieronyma clusioides

L'Hieronyma clusioides és una espècie de planta de la família Phyllanthaceae, que es va separar recentment de la família Euphorbiaceae. És endèmica a Puerto Rico. És coneguda localment com a Cedro Macho.

## Fonts

* World Conservation Monitoring Centre 1998. Hyeronima clusioides. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Descarregada el 22 d'agost de 2007.
# Hieronyma jamaicensis

L'Hieronyma jamaicensis és una espècie de planta de la família Phyllanthaceae, que es va separar recentment de la família Euphorbiaceae. És endèmic de Jamaica. Està amenaçada per pèrdua d'hàbitat.

## Fonts

* World Conservation Monitoring Centre 1998. Hyeronima jamaicensis. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Descarregada el 22 d'agost de 2007.
# Hilozoísmo

L'hilozoísmo (o imaginisme) és una tendència poètica de la literatura gallega de la primera meitat del segle xx. El seu iniciador i principal executant és Luís Amado Carballo.
La gran aportació d'aquest moviment a la poesia gallega és la combinació dels nous corrents de les avantguardes amb les formes tradicionals de la lírica gallega.
Un enfocament formalista d'aquest moviment li dona el nom d'imaginisme, perquè els poemes d'aquesta tendència són una successió d'imatges plàstiques i gojoses encadenades. Uns altres autors, atenent al significat d'aquestes imatges, li apliquen el nom d'animisme o hilozoisme, ja que es dona una personificació del paisatge; els elements de la natura (camins, fonts, ponts, arbres, animals...) apareixen humanitzats.
L'hilozoisme assumeix la tradició paisatgística del segle xix, sense trencar-hi directament, combinant-la amb els recursos metafòrics propis de les avantguardes. Es manté la presència de la natura, però queda desplaçada per la gosadia de les imatges, que passen a ser el centre del poema. La metàfora atrevida emprada pels hilozoistes és d'una clara filiació ultraista. La poesia hilozoista és una poesia sensual, que combina preferentment elements visuals i auditius, però el predominant n'és el color, viu i cridaner.
La mètrica és molt senzilla, basada fonamentalment en les formes populars: versos curts, predominantment l'octosíl·lab, i rima assonant.
# Guitarra baríton

La guitarra baríton és una guitarra amb una longitud d'escala o tir més gran que es va començar a fabricar a l'any 1960. És capaç d'arribar a tonalitats més greus que una guitarra convencional. El seu màstil és més llarg degut a la longitud de l'escala i la seva estructura varia, a més també li calen un altre tipus de cordes. La majoria de guitarres barítons són elèctriques, tot i que també n'hi ha alguna de clàssica o acústica. Marques que n'han produït d'elècteiques són: Gretsch, Fender, Gibson, Ibanez, ESP Guitars, PRS Guitars, MusicMan, Danelectro, Schecter, Jerry Jones Guitars, Burns London… I marques com Tacoma Guitars, Santa Cruz, Taylor, Martin Guitars, Alvarez Guitars n'han fabricat d'acústiques.

## Característiques

Les guitarres baríton tenen una longitud d'escala (la distància entre la celleta i el pont) d'entre 27'' i 30'', mentre que les guitarres elèctriques normals tenen una d'entre 24''i 25''. Això suposarà més trastes a la guitarra i, per tant, més tonalitats.
L'afinació de les cordes pot variar però normalment ens trobarem amb una cinquena justa o una quarta justa menys que una guitarra normal. Així doncs, si una guitarra estàndard normalment la trobem afinada en E A D G B E, les guitarres baríton seran A D G C E A en el cas de baixar una cinquena i B E A D F♯ B en el cas de baixar una quarta.
Les cordes, que en són 6 igual que en la guitarra estàndard, dependran de l'afinació, però sempre seran més gruixudes i més denses que les d'una guitarra estàndard, a vegades es pot afinar una guitarra baríton com si fos un baix elèctric si s'hi col·loquen les cordes adequades.
Per exemple, un gruix adequat per una guitarra estàndard podria ser un de 0.10 – 0.46, mentre que en una guitarra baríton parlariem d'un gruix de 0.13 – 0.62 en els casos més aguts.
A continuació podem veure una taula on es relacionen el diàmetre i la tensió de cada corda amb una afinació B E A D F♯ B:
| Nombre de referència | Nota | Diàmetre en polzades | Tensió en kg |
| PL013 | B | 0.0130'' | 9.500 kg |
| PL017 | F# | 0.0170'' | 9.120 kg |
| NW026 | D | 0.0260'' | 11.350 kg |
| NW036 | A | 0.0360'' | 11.760 kg |
| NW046 | E | 0.0460'' | 10.440 kg |
| NW062 | B | 0.0620'' | 10.780 kg |
La construcció de la guitarra a part de les característiques esmentades és com la d'una guitarra estàndard o un baix. Té un cos massís, amb un pont, unes pastilles i uns potenciòmetres,a dalt del màstil trobem la pala amb els clavillers, més resistens que els d'una guitarra normal, més aviat com els d'un baix i travessant el mànec hi trobem l'ànima, com en els altres instruments.

## Referències

* ↑ «BARITONE GUITAR: What It Is & Why You Need One» (en anglès), 05-10-2014. [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ «Guitarras Barítono». [Consulta: 14 desembre 2018].
# Hieratisme

L'heredetarisme (hieratisme), o expressió hieràtica d'una imatge, està referit al posat sever i solemne, que no deixa entreveure cap sentiment.
L'expressió es va començar a aplicar a les imatges de trets durs i poc expressives pròpies de l'escultura grega, egípcia, oriental o precolombina. En aquesta disciplina és, de fet, sinònim de solemnitat, ja que acostuma a relacionar-se amb les divinitats religioses que es representen, però, alhora, són també signe d'un art arcaic i poc desenvolupat que no arriba al nivell d'expressar moviment i acció.
Dins del llenguatge de la història de l'art, el qualificatiu “hieràtic” ha estat utilitzat també en altres representacions artístiques com la pintura, especialment referit als mateixos períodes i simbologia divina que en l'escultura, si bé fent èmfasi en la forma més que en el color, inexistent en l'escultura i present en la pintura.
Específicament, s'associa el terme "pintura hieràtica" amb el període romà d'Orient i la seva influència, que arribà fins al gòtic.
Encara dins del període tardogòtic dels primitius flamencs i, especialment representat per la pintura de Jan van Eyck, el hieratisme va ser present en un estil que prioritzava el realisme solemne d'una pintura sovint carregada de simbolisme per sobre de cercar un dinamisme que vindria amb el Renaixement, i posteriorment el barroc.
Per extensió de l'ús en elements inerts, com les escultures, s'aplica el terme a actituds o comportaments en persones vives per destacar la seva fredor o falta de reacció espontània.

## Referències

* ↑ DIEC
* ↑ Bascara; Et Al. Humanities and the Digital Arts' 2006 Ed. (en anglès). Rex Bookstore, Inc., p. 27–. ISBN 9789712346286 [Consulta: 21 febrer 2011].
* 1 2 Schmitz, Leonhard. A history of Greece, from the earliest times to the destruction of Corinth, B.C. 146, based upon that of C. Tirlwall (en anglès), 1858, p. 571– [Consulta: 21 febrer 2011].
* ↑ Mukhopadhyay, Mihir Mohan. Sculptures of Ganga-Yamuna Valley (en anglès). Abhinav Publications, 1 gener 1984, p. 58–. ISBN 9788170171898 [Consulta: 21 febrer 2011].
* ↑ Hogg, James. Hogg's weekly instructor [afterw. Hogg's instructor] (en anglès), 1849, p. 136– [Consulta: 21 febrer 2011].
* ↑ Farnell, Lewis Richard; Richard, Farnell Lewis. The Cults of the Greek States (en anglès). Cambridge University Press, 15 Juliol 2010, p. 276–. ISBN 9781108015455 [Consulta: 21 febrer 2011].
* ↑ Widengren, Geo; Bleeker, Claas Jouco. Historia Religionum (en anglès). Brill Archive, p. 452–. GGKEY:WSCA8LXRCQC [Consulta: 21 febrer 2011].
* ↑ Notes on the Science of Picture-Making (en anglès). Forgotten Books, p. 245–. ISBN 9781440089701 [Consulta: 21 febrer 2011].
* ↑ Castelar, Emilio. Recuerdos de Italia (en castellà). Oficinas de la Ilustración Española y Americana, 1884, p. 147 [Consulta: 21 febrer 2011].
* ↑ Van Der Elst, Baron Joseph. The Last Flowering of the Middle Ages (en anglès). Kessinger Publishing, març 2005, p. 65–. ISBN 9781419138065 [Consulta: 21 febrer 2011].
* ↑ Tiffany, Daniel. Radio corpse: imagism and the cryptaesthetic of Ezra Pound (en anglès). Harvard University Press, 1995, p. 32–. ISBN 9780674746626 [Consulta: 21 febrer 2011].
# Comitè Paralímpic Argentí

El Comitè Paralímpic Argentí (COPAR) és l'entitat confederativa que organitza i promou els esports paralímpics i esdeveniments relacionats amb el moviment paralímpic en Argentina. En 2016 estava integrat per divuit associacions esportives paralímpiques.

## Membres

* AARA: Associació Argentina de Remers Aficionats (rem adaptat).
* AATA: Associació Argentina de Tennis Adaptat (tennis en cadira de rodes).
* CAH: Confederació Argentina de Handball (handball en cadira de rodes).
* FABA: Federació Argentina de Basquetbol Adaptat (basquetbol adaptat).
* FAC: Federació Argentina de Canoes (canotatge adaptat).
* FACPyR: Federació Argentina de Ciclisme de Pista i Ruta (ciclisme adaptat).
* FADDIM: Federació Argentina d'Esports per Disminuits Mentals (atletisme-natació).
* FADEC: Federació Argentina d'Esports per a Cecs (atletisme-natació-peses-futbol 5-judo-golbol).
* FADEPAC: Federació Argentina d'Esports per a Paràlisi Cerebral (atletisme-natació-peses-futbol 7-botxes).
* FADESIR: Federació Argentina d'Esports a Cadira de Rodes (atletisme-natació-peses-básquetbol-esgrima).
* FAT: Federació Argentina de Tir (tir paralímpic).
* FATARCO: Federació Argentina de Tir amb Arc.
* FATEMA: Federació Argentina de Tennis de Taula Adaptat (tennis de taula).
* FATr: Federació Argentina de Triatló (paratriatló).
* FASA: Federació Argentina de Esquí i Alpinisme (esquí adaptat).
* FAY: Federació Argentina de Yachting (vela adaptada).
* FEA: Federació Eqüestre Argentina (paraeqüestre).
* FRA: Fundació Rugbi Amistat (rugbi en cadira de rodes).

## Esdeveniments nacionals

* Dia Paralímpic: el COPAR organitza anualment des de 2014 el Dia Paralímpic, que constitueix l'esdeveniment esportiu adaptat més important de l'Argentina, en el que es realitzen exhibicions de diversos esports paralímpics, amb entrada lliure i gratuïta.

## Esdeveniments internacionals

El COPAR representa i coordina la participació dels esportistes argentins en els màxims tornejos paralímpics:
* Jocs Paralímpics.
* Jocs Parapanamericans.
* Jocs Parasuramericans.

## Vegeu també

* Comitè Paralímpic Internacional
* Jocs Paralímpics

## Referències

* ↑ «Valladares:'El dirigente no puede andar de reuniones'». Alentandooo, 22-05-2016.

## Enllaços externs

* «Pàgina oficial del COPAR». COPAR. Arxivat de l'original el 2016-10-17. [Consulta: 12 agost 2016].
# Equació de Prony

L' equació empírica de Prony és una equació històricament important emprada en hidràulica per calcular la pèrdua de càrrega d'un fluid deguda a la fricció dins d'una canonada. Es tracta d'una equació empírica formulada al segle xix pel francès Gaspard de Prony.
    $H_{f}={\frac {L}{D}}(AV+bV^{2})$
on h $_f$ és la pèrdua de càrrega deguda a la fricció, L/D és la relació entre la longitud i el diàmetre de la canonada, V és la velocitat del fluid per la canonada i a i b són dos factors empírics.
A la hidràulica moderna aquesta equació ha perdut importància sent substituïda per l'equació de Darcy-Weisbach, que la va utilitzar com a punt de partida

## Referències

* ↑ LLC, Revolvy,. «"Prony equation" on Revolvy.com» (en anglès). [Consulta: 23 juliol 2018].
# Anomoeotes

Anomoeotes és un gènere de lepidòpters zigenoïdeus de la família dels himantoptèrids (Himantopteridae), subfamília Anomoeotinae.

## Taxonomia

* Anomoeotes diaphana Hering, 1932
* Anomoeotes elegans Pagenstecher, 1903
* Anomoeotes infuscata Talbot, 1929
* Anomoeotes instabilis Talbot, 1929
* Anomoeotes leucolena Holland, 1893
* Anomoeotes levis Felder, 1888
* Anomoeotes nigrivenosus Butler, 1893
* Anomoeotes nox Aurivillius, 1907
* Anomoeotes nuda Holland, 1897
* Anomoeotes phaeomera Hampson, 1920
* Anomoeotes separatula Strand, 1913
* Anomoeotes simulatrix Talbot, 1929
* Anomoeotes tenellula Holland, 1893
* Anomoeotes triangularis Jordan, 1907

## Referències

* ↑ «Funet - Anomoeotes» (en anglès). [Consulta: 1r març 2025].
# Aliatge de Lichtenberg

L'aliatge de Lichtenberg és un aliatge fusible compost per un 50% de bismut, un 30% de plom, i un 20% d'estany. El seu punt de fusió és de 91,6 °C. El seu inventor fou el científic i escriptor alemany Georg Christoph Lichtenberg a finals del segle xviii.

## Referències

* ↑ Cardarelli, F. Materials handbook: a concise desktop reference. Springer, 2008. ISBN 9781846286681.
# Aligot barrat

L'aligot barrat (Morphnarchus princeps) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita la selva humida de muntanya de Costa Rica, Panamà, Colòmbia occidental i nord de l'Equador. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
Classificat tradicionalment al gènere Leucopternis avui es considera l'única espècie del gènere Morphnarchus.

## Referències

* ↑ «Aligot barrat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 283. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Barred Hawk. Morphnarchus princeps» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1