OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bryconops magoi

Bryconops magoi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ Kner R. 1858. Beiträge zur Familie der Characinen. Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 30 (núm. 13). 75-80.
* ↑ Chernoff, B. & A. Machado-Allison. 2005. Bryconops magoi and Bryconops collettei (Characiformes: Characidae), two new freshwater fish species from Venezuela, with comments on Bryconops caudomaculatus (Günther). Zootaxa Núm. 1094: 1-23.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Machado-Allison, A., P. A. Buckup, B. Chernoff i R. Royero 1993: Las especies del género Bryconops Kner, 1858 en Venezuela (Teleostei, Characiformes). Acta Biológica Venezuélica v. 14 (núm. 3): 1-20.
* Malabarba, L.R. 1998. Monophyly of the Cheirodontinae, characters and major clades (Ostariophysi: Characidae). p. 193-233. A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M.S. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.) Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre: EDIPUCRS.
* Malabarba, L.R. 2003. Subfamily Cheirodontinae (Characins, tetras). p. 215-221. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Bryconops magoi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Scamorza

L'scamorza és un formatge de pasta filada elaborat amb llet de vaca. Algunes lleteries de la Campània també produeixen scamorza amb llet de búfala. És reconegut com un producte agroalimentari tradicional de les regions de la Campània, Basilicata, Abruços, Molise, Pulla i Calàbria (on s'anomena provola).
Generalment té la forma d'una esfera aplanada, amb un pes de 0,15-0,25 kg. També se n'elabora de fumada (affumicata) o farcida. El terme «scamorza» podria provenir de capa mozza, és a dir, «cap tallat».

## Referències

* ↑ «Scamorza» (en italià). [Consulta: 5 desembre 2021].
* 1 2 3 «Scamorza: formaggio vaccino a pasta filata, tipico della Campania».
* ↑ Marcello Aprile. Dalle parole ai dizionari. Il Mulino, 2015, p. 123. ISBN 978-88-15-25236-4.
* ↑ «SCAMORZA di vacca e di bufala», 16-07-2015. Arxivat de l'original el 2015-07-16. [Consulta: 5 desembre 2021].

## Bibliografia

* Antonino Uccello, Bovari, pecorari e curatuli, Stass Palermo, 1980.
# Skycar

L'Skycar és el nom d'un cotxe creat per l'inventor Paul Moller per poder volar. Disposa d'elements d'un avió, i en alguns dels seus dissenys més avançats podia transportar fins a quatre passatgers. Les característiques del seu ús han fet que el seu inventor el nombrés com un cotxe volador.Vers 2016 cap dels models prototip ha estat capaç d'enlairar-se.
L'empresa nord-americana Moller International fa anys que està treballant en el transport aeri personal. L'Skycar és un cotxe que té la peculiaritat d'enlairar-se i aterrar de forma vertical. Aquest vehicle és capaç d'arribar a una velocitat de més de 600 kilòmetres per hora i, també, pot viatjar tant per aire com per terra però, en aquesta última modalitat, l'Skycar no supera la velocitat pròpia de qualsevol altre cotxe.
De moment, per poder conduir aquest vehicle, cal la llicència per a pilot privat, però s'està treballant en un mecanisme de control que podria automatitzar les maniobres d'enlairament i aterratge, llavors no seria necessari tenir una formació superior que la del típic permís de conducció de turismes. El preu de l'Skycar ronda els 400.000 dòlars americans.

## Referències

* ↑ Kennedy, George «Self-driving cars are coming; can flying be next?». The Boston Globe, 09-04-2016.
* ↑ Flying car companies aim for takeoff in 2017, Alanna Petroff, CNN
* ↑ Interview with Paul Moller about future cars Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (August 3, 2007)
* ↑ Moller’s Skycar® Rotary Engine Proves Ability To Produce 3 Horsepower Per Pound Arxivat 2014-04-07 a Wayback Machine.. 1 November 2014.

## Enllaços externs

* Pàgina web de Moller International(anglès)
# L'Illeta (Sóller)

L'Illeta (popularment s'Illeta) és un illot del litoral mallorquí situat a prop del port de Sóller, a llevant de les Puntetes, davant el puig de Bàlitx. Té una extensió de 31.250 m2, un perímetre de 900 m i una cota màxima de 93 m, i està parcialment cobert de vegetació.

## Referències

* ↑ «Illeta, s'». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 7. Palma: Promomallorca, p. 75-76. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Dades estadístiques cartogràfiques i geogràfiques de les Illes Balears». CAIB. Arxivat de l'original el 25 de juny 2021. [Consulta: 14 agost 2019].
# Charles Edward Horn

Charles Edward Horn (St. Martin in the Fields (Londres), 21 de juny de 1786 - Boston (USA), 21 d'octubre de 1849), fou un compositor, director d'orquestra i cantant anglès.
Després de passar molts anys en la seva ciutat natal com a cantant, el 1833 passà als Estats Units, i havent perdut la veu, es dedicà exclusivament a la composició i a l'ensenyança, tenint entre els seus alumnes l'anglès Thomas Welsh. Va ser director de l'Handel and Haydn Society de Boston.
Deixà 26 òperes còmiques angleses, diversos oratoris, una Cantata, melodies vocals i altres composicions.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 28, 1.ª part, pàg. 368. (ISBN 84-239-4528-6)

## Referències

* ↑ «Charles Edward Horn». [Consulta: 14 abril 2019].
# Balbagathis confraga

Balbagathis confraga és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* El mascle fa entre 1,28-1,33 mm de llargària a les antenes, mentre que les ales li mesuren 1,78-2,10 de longitud i 0,68-0,75 d'amplada.
* La femella no ha estat encara descrita.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ Quate, 1996. Rev. Biol. Trop., 44 (Supplement 1), agost: 31. Vol. 10, pàg. 134.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Laurence W. Quate i Brian V. Brown, 2004. Revision of Neotropical Setomimini (Diptera: Psychodidae: Psychodinae). Contributions in Science, núm. 500, pàgs. 1–117. Natural History Museum of Los Angeles County. «PDF».
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Brúcol

El brúcol (Molopospermum peloponnesiacum, del grec mólops -macadura, en referència a les costelles dels fruits-, i spérma -llavor-, i de Peloponnesiakón -del Peloponès-) és una espècie de planta que es conrea en alguns pobles pirinencs. També apareix als Alps i algunes altres serralades entre els Alps i els Pirineus. És l'única espècie del gènere Molopospermum. També és coneguda com a api bord o coscoll.

## Morfologia

És una planta herbàcia erecta, robusta i glabrescent d'aroma penetrant i d'elegant fesomia, que fa d'1 a 2 m d'alçària, amb una tija robusta, gruixuda i buida que porta les fulles i unes inflorescències, en forma d'umbel·la, molt grans, denses i globuloses, la terminal molt més gran que les laterals.
Té les fulles lluents, molt grosses, les inferiors poden arribar a 1 m de llargada, diverses vegades dividides, amb els darrers segments lanceolats i dentats.
Les flors són d'un blanc esgrogueït, petites, disposades en umbel·les de 20 a 40 radis, d'una gran vistositat. La floració té lloc entre juny i agost.
Els fruits són ovoides de 7-10 x 5-7 mm tenen 6 ales i 4 costelles prominents.

## Localització

A l'alta muntanya, només als Pirineus, sobre sòls pedregosos, a les tarteres i en els relleixos de les roques, principalment a l'estatge subalpí i rarament descendeix a l'estatge montà. De la Vall d'Aran i de l'Alta Ribagorça al Conflent i al Ripollès (1.150-2.300 m) Sovint acompanyada de gencianes grogues i altres megafòrbiques.

## Època de recol·lecció

A partir del mes de maig, abans que les flors s'obrin.

## Ús gastronòmic

Només se n'utilitzen els pecíols i els brots tendres. Cal treure les fibres que els recorren tal com si es tractés d'api.
És bona per fer amanides i combina bé amb qualsevol verdura crua.

## Notes

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans

## Bibliografia

* Duran, Núria; Morguí, Mercè i Sallés, Mercè: Plantes silvestres comestibles. ECSA, Barcelona, juny del 2004. Col·lecció Pòrtic Natura, núm. 20. ISBN 84-7306-467-4, plana 17.

## Enllaços externs

* Descripció i fotografia del brúcol. (català)
# Bathyraja peruana

Bathyraja peruana és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Reproducció

És ovípar i les femelles ponen càpsules d'ous, que presenten com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 980 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic sud-oriental: el Perú i Xile.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ McEachran, J. D.; Miyake, T. «Comments on the skates of the tropical eastern Pacific: one new species and three new records (Elasmobranchii: Rajiformes)» (en anglès). Proceedings of the Biological Society of Washington, v. 97, núm. 4, 1984, pàg. 773-787.
* ↑ Hamlett, William C. «Checklist of living elasmobranchs». A: Sharks, skates, and rays : the biology of elasmobranch fishes (en anglès). Baltimore: Johns Hopkins University Press, 1999, p.488. ISBN 0801860482.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, 941 p.
* 1 2 3 McEachran, John; Bailly, Nicolas. «Bathyraja peruana McEachran & Miyake, 1984 Peruvian skate». FishBase.
* ↑ Eschmeyer, William; van der Laan, Richard; Fricke, Ron. «Eschmeyer's Catalog of Fishes». California Academy of Sciences. [Consulta: 27 agost 2019].
* ↑ Pequeño, G., 1997. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada: addendum. Rev. Biol. Mar. Oceanogr. 32(2):77-94.

## Enllaços externs

* «Bathyraja peruana». IUCNN Red List.
# Scheldeprijs 2023

L'Scheldeprijs 20223 va ser la 111a edició del Scheldeprijs. Es disputà el 5 d'abril de 2023 sobre un recorregut de 205,3 km amb sortida a Terneuzen i arribada a Schoten. La cursa formà part de l'UCI ProSeries 2023 amb una categoria 1.Pro.
El vencedor final fou el belga Jasper Philipsen (Alpecin-Deceuninck), que s'imposà a l'esprint a l'australià Sam Welsford (Team DSM) i el britànic Mark Cavendish (Astana Qazaqstan Team), segon i tercer respectivament.

## Equips

21 equips a prendre part en aquesta edició de la Scheldeprijs.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ Weislo, Laura. «Scheldeprijs: Jasper Philipsen seizes sprint victory over Welsford, Cavendish». Future plc, 05-04-2023. [Consulta: 5 abril 2023].
* ↑ «Startlist for Scheldeprijs 2023». [Consulta: 29 abril 2023].
# Smiley

L'smiley és una cara somrient que va donar origen a l'emoticona actual, amb totes les seves variants. Va néixer amb fins publicitaris i es va popularitzar amb el moviment acid i dance, que l'associava a la festa. Altres connotacions lligaven el símbol a les drogues de síntesi.

## Referències

* ↑ Knott, Rebeka. «The Smiley Face: History Of The Original Emoji» (en anglès). [Consulta: 5 juny 2023].
* ↑ Taggart, Emma. «Who Invented the Smiley Face? Discover the Not-So-Smiley History of the Graphic Yellow Icon» (en anglès), 12-07-2022. [Consulta: 5 juny 2023].
* ↑ Silzer, Kate. «The staying power of the smiley face» (en anglès), 09-09-2019. [Consulta: 5 juny 2023].
# L'adolescent de Tamuín

L'Adolescent de Tamuín o l'Adolescent huastec és una escultura feta per un artista anònim de la cultura huasteca del període postclàssic mesoamericà, aproximadament d'entre els anys 900 i 1521. Trobada a l'àrea arqueològica de Tamuín, a l'estat de San Luis Potosí, es troba al Museu Nacional d'Antropologia de Mèxic. És considerada com una obra d'art destacada de Mesoamèrica.

## Descripció

Es tracta d'una escultura antropomorfa elaborada en pedra calcària, de 1,17 m d'alçària per 40 centímetres d'amplada. Representa un jove huasteca nuet que té esgrafiats motius artístics que podrien representar tatuatges o pintures corporals al costat dret del cos, al clatell, al coll, als canells i a les espatles. Té el braç dret doblegat i amb la mà es toca el pit, l'altra mà es recolza en el cos. Tal postura coincideix amb altres escultures huasteques i amb la descripció de les cròniques del segle xvi d'aquesta civilització: forma apuntada del cap a causa de la deformació craniana artificial, canelleres, grans orelleres, dents esmolades i nuesa. A l'esquena duu penjat amb una banda un xiquet, el qual presenta també té deformació craniana i orelleres.
La iconografia dels gravats del seu cos es relacionen amb panolles de dacsa, així com amb el déu Ehecatl Quetzalcóatl.

## Procedència

L'estàtua, la va descobrir a l'estructura oest de la zona arqueològica de Tamuín o El Ranxo, al 1917, Walter Staub. En aquesta zona es feien obres d'una casa per al militar Manuel Lárraga, que s'hagueren de deturar per les troballes. Segons una altra versió, Lárraga l'hauria descoberta i la va regalar al seu amic Blas E. Rodríguez, un advocat resident a Tampico, que l'hauria venuda per conducte de Joaquín Meade al Museu Nacional de Mèxic per deu mil pesos.

## Galeria

* Vista de la part posterior
* Vista lateral
* Vista lateral
* Detall de les inscripcions

## Referències

* 1 2 Aguilar Hernández, Yuri. Una escultura huasteca llamada El adolescente (en espanyol). Tesis para la licenciatura en Artes Plásticas, ENAP, UNAM, 2001. Arxivat 2018-07-24 a Wayback Machine.
* ↑ Trejo, Silvia «El Adolescente huaxteca de Río Tamuín» (en castellà). Arqueología mexicana, 12, 67, 2004. ISSN: 0188-8218 [Consulta: 2 juny 2018].
* ↑ De la Fuente, Beatriz «La escultura huaxteca». Arqueología Mexicana vol. XIV no. 79, 2006 [Consulta: en espanyol].
* ↑ Ladrón de Guevara, Sara «El adolescente de Tamuín». Catálogo esencial. 100 obras maestras del Museo Nacional de Antropología e Historia., 2011. DOI: en espanyol.
* ↑ Ocaña, Diana Zaragoza «La arquitectura de Tamohi» (en castellà). Arqueología, 0, 36, 10-12-2007, pàg. 71–92. ISSN: 0187-6074 [Consulta: 4 juny 2018].
* ↑ El adolescente: escultura huasteca--una interpretación (en espanyol). Universidad Autónoma de Tamaulipas, Instituto de Investigaciones Históricas, 1982.
# Charles Edward Stephens

Charles Edward Stephens (Londres, Regne Unit, 18 de març de 1821 - 13 de juliol de 1892) fou un compositor anglès, nebot de la cantant Catherine Stephens.
Fou deixeble de Potter, Blagrove i Hamilton i ensems es distingí com a compositor, pianista i organista. Deixà: Quartets per a instruments d'arc; dos serveis complets per al culte protestant; música per a piano i orgue, i gran nombre de composicions vocals.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 56, pàg. 1109 (ISBN 84 239-4556-1)
# Balbagathis sinuosa

Balbagathis sinuosa és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* El mascle fa entre 1,55-1,68 mm de llargària a les antenes (1,30 en el cas de la femella), mentre que les ales li mesuren 1,85-2,60 de longitud (2,10-2,25 la femella) i 0,78-1,05 d'amplada (0,80-0,98 la femella).
* Els lòbuls apicals de la placa subgenital de la femella són moderadament amples i ben separats l'un de l'altre.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ Quate, 1996. Rev. Biol. Trop., 44 (Supplement 1), agost: 31. Vol. 10, pàg. 134.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Laurence W. Quate i Brian V. Brown, 2004. Revision of Neotropical Setomimini (Diptera: Psychodidae: Psychodinae). Contributions in Science, núm. 500, pàgs. 1–117. Natural History Museum of Los Angeles County. «PDF».
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Social Science Research Network

L'SSRN, anteriorment conegut com a Social Science Research Network (Xarxa de Recerca en Ciències Socials), és un dipòsit de preimpressions dedicat a la ràpida difusió de la investigació acadèmica en ciències socials i humanitats i molt més. Elsevier va comprar SSRN a Social Science Electronic Publishing Inc. el maig del 2016.

## Referències

* ↑ Gordon, Gregg. «SSRN—a leading social science and humanities repository and online community—joins Elsevier». Elsevier Connect. Elsevier, 17-05-2016. [Consulta: 17 maig 2016].
# Balduin Dahl

Christian Florus Balduin Dahl (6 d'octubre de 1834 – 3 de juny de 1891) fou un compositor i director d'orquestra danès.
Dahl es va convertir en el successor d'Hans Christian Lumbye en 1872 com a director d'orquestra a la sala de concerts de Tivoli i durant molts anys va ser una persona musical molt popular dintre la música danesa. Dahl va compondre prop de 150 melodies de ball.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 17, pàg. 792. (ISBN 84-239-4517-0)
# Buenia

Buenia és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Buenia affinis (Iljin, 1930)
* Buenia jeffreysii (Günther, 1867)
* Buenia massutii (2017)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Iljin, B. S., 1930. Le système des Gobiidés. Trabajos del Instituto Español de Oceanografía v. 2: 1-63.
* ↑ Costa, F., S. Giacobbe i L. Salpietro, 1996. Taxonomic and ecological notes on Buenia affinis (Iljin, 1930) (Pisces: Gobiidae). Oebalia v. 22: 15-23.
* ↑ Günther, A., 1867. Additions to the British Fauna. Annals and Magazine of Natural History (Series 3) v. 20 (núm. 118): 288-291, Pl. 5.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ «Descubren una nueva especie de pez en Baleares» (en castellà). Diari de Mallorca, 26-04-2017.

## Bibliografia

* Kovačić, M. i R. A. Patzner, 2009: Reidentification of Buenia specimens (Gobiidae) from Banyuls-sur-Mer (France, western Mediterranean). Cybium v. 33 (núm. 2): 175-176.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Batrochoglanis transmontanus

Batrochoglanis transmontanus és una espècie de peix de la família dels pseudopimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Baudó, San Juan, Patia i Durango.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gill, T. N., 1858. Synopsis of the fresh water fishes of the western portion of the island of Trinidad, W. I. Ann. Lyc. Nat. Hist. N. Y. v. 6 (núms. 10-13): 363-430.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Regan, C. T., 1913. The fishes of the San Juan River, Colombia. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 12 (núm. 71): 462-473.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Shibatta, O.A., 2003. Pseudopimelodidae (Bumblebee catfishes, dwarf marbled catfishes). p. 401-405. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Barriga, R. «Peces de agua dulce del Ecuador» (en castellà). Revista de Información técnico-científica, XVI, 3, 1991, pàg. 7–88.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sociedade Esportiva e Recreativa Caxias do Sul

La Sociedade Esportiva e Recreativa Caxias do Sul és un club de futbol brasiler de la ciutat de Caxias do Sul a l'estat de Rio Grande do Sul.

## Història

Va ser fundat el 10 d'abril de 1935 com a Grêmio Esportivo Flamengo després de la fusió de dos altres clubs, el Ruy Barbosa i el Rio Branco). Durant els anys 1960 patí problemes econòmics, que el portaren a unir-se al Juventude formant l'Associação Caxias de Futebol el 14 de desembre de 1971. Juventude se'n separà el 1975, i el Grêmio Esportivo Flamengo adoptà el nom Sociedade Esportiva e Recreativa Caxias do Sul. El seu major èxit fou el triomf en el Campionat gaúcho l'any 2000.
El seu estadi és l'Estádio Centenário, inaugurat el 1976.
La major rivalitat la té amb el Juventude. El derbi entre ambdós clubs s'anomena CA-JU.

## Palmarès

* Campionat gaúcho:
** 2000
* Segona divisió del Campionat gaúcho (com a Flamengo): 1
** 1953
* Copa Interior:
** 1990
* Copa Daltro Menezes:
** 1996
* Taça STC 10 Anos:
** 1998
* Copa Ênio Andrade:
** 1998

## Jugadors destacats

* Cristian Borja
* Luiz Felipe Scolari
* Washington
* Caçapava
* Gil Baiano

## Referències

* 1 2 3 4 Enciclopédia do Futebol Brasileiro Lance Volume 1. Rio de Janeiro: Aretê Editorial S/A, 2001, p. 144–145. ISBN 85-88651-01-7.
* ↑ «Centenário» (en portuguès). Templos do Futebol. [Consulta: 12 juny 2009].

## Enllaços externs

* (portuguès) Web oficial Arxivat 2005-04-08 a Wayback Machine.
* (portuguès) Arquivo Grená Arxivat 2009-04-14 a Wayback Machine.
# LMP

LMP té els següents significats:
* Llista Marco Pannella, partit polític històric d'Itàlia
* Le Mans Prototype, categoria d'automòbils de competició
* Leucoencefalopatia multifocal progressiva, malaltia vírica greu que afecta la substància blanca del cervell
* LMP també és l'acrònim de Leopoldo María Panero, poeta espanyol
* LMP també és el codi IATA de l'Aeroport de Lampedusa, a Itàlia