OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Equipament esportiu

L'equipament esportiu és un conjunt d'elements que afavoreixen la pràctica d'esports.

## Lloc o espai

El lloc de realització de pràctiques fisicoesportives o esport pot ser gairebé tot el nostre entorn, amb l'únic requeriment previ que marquin o delimitin les normes o els estris necessaris per a la pràctica específica de cada activitat. La natura, les infraestructures, els carrers, els parcs o els espais específicament adaptats, són susceptibles de suportar pràctiques esportives.
De fet, per al desenvolupament d'una pràctica fisicoesportiva, només es necessita un practicant, al que anomenem esportista, i un espai físic on aquesta es desenvolupi, que anomenarem espai esportiu. A part, podem necessitar altres espais que donen suport a la pràctica esportiva i permeten que l'activitat es desenvolupi òptimament, als que anomenem espais complementaris.
L'equipament esportiu el diferenciem de la resta d'espais potencials de pràctica perquè s'hi ha fet una actuació concreta que permeti una pràctica determinada. Així, es defineix l'equipament esportiu com a espai adaptat per al desenvolupament de les diferents pràctiques fisicoesportives. Aquestes adaptacions poden tenir una vocació de permanència o ser temporals. També les adaptacions poden ser mínimes, com és el cas de la senyalització de senders, o comportar la construcció d'espais esportius i complementaris.
Les instal·lacions esportives són equipaments que s'han construït específicament per al desenvolupament d'activitats fisicoesportives. Una instal·lació esportiva estarà formada per aquells espais esportius i complementaris que estiguin situats en un recinte comú i tinguin un funcionament dependent i homogeni. Diverses instal·lacions esportives connexes poden formar part d'allò que s'anomena complex esportiu.

## Vestimenta o material

Les pràctiques fisicoesportives poden requerir l'ús de peces de roba d'esport com un xandall o una dessuadora. Però també de material de protecció com una conquilla.
També es considera equipament esportiu, aquells estris, materials o implements d'ús individual (com un pulsímetre, un monopatí o una raqueta) o col·lectiu (com una pilota)necessaris per a la pràctica, així com tot aquell mobiliari que permet o facilita la pràctica físicoesportiva (com porteries, cistelles o xarxes).
En els esports reglats i reglamentats, les característiques dels diferents tipus d'equipaments esportius estan definides d'una manera exhaustiva per a poder garantir una igualtat de condicions entre les diferents persones que el practiquin. També hi ha el material adaptat (com cadires de rodes, cadires per a correr a atletisme…)

## Fonts

* Pla director d'instal·lacions i equipaments esportius de Catalunya (PIEC)
# Eratostenià

L'Eratostenià és un període de l'escala geològica lunar que comprèn el temps entre fa 3.200 i 1.100 milions d'anys. El seu nom ve del cràter Eratòstenes, la formació del qual marca l'inici del període Copernicà, que el succeeix. L'immens vulcanisme basàltic del període Imbrià superior es reduí gradualment fins a aturar-se cap a la darreria d'aquest període, el més llarg de la història geològica lunar. En l'Eratostenià, el sistema solar ja no tenia gaire objectes capaços de desencadenar grans impactes i generar conques d'impacte.
El seu equivalent a la Terra són gran part del Neoarqueà, el Paleoproterozoic i el Mesoproterozoic.

## Referències

* 1 2 3 Crespí, 2010, p. 80.
* ↑ Crespí, 2010, p. 80 i 81.

## Bibliografia

* Crespí, D. «Geologia de la Lluna». A: Ginard, A.; Pons, G. X.; Vicens, D. Història i ciència: commemoració dels 40 anys de l'arribada de l'home a la Lluna. Societat d'Història Natural de les Balears, Observatori Astronòmic de Mallorca i Universitat de les Illes Balears, 2010, p. 61-94. ISBN 978-84-15081-49-4.
# Eremomela pitdaurada

L'eremomela pitdaurada o eremomela de pit daurat (Eremomela scotops) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Cisticolidae pròpia d'Àfrica.

## Distribució i hàbitat

Es troba a Angola, Botswana, Burundi, República del Congo, República Democràtica del Congo, el Gabon, Kenya, Malawi, Moçambic, Namíbia, Ruanda, Sud-àfrica, Suazilàndia, Tanzània, Uganda, Zàmbia, i Zimbàbue.
L'hàbitat natural són els boscos secs subtropicals i la sabana seca.

## Subespècies

Hi ha cinc subespècies reconegudes:
* E. s. congensis (Reichenow, 1905) – Gabon a Angola i República Democràtica del Congo.
* E. s. pulchra (Bocage, 1878) – Angola, República Democràtica del Congo, Zàmbia, Malawi, Namíbia i Botswana.
* E. s. citriniceps (Reichenow, 1882) – Uganda, Kenya, Tanzània, Rwanda i Burundi.
* E. s. kikuyuensis (van Someren), 1931 – Kenya.
* E. s. scotops (Sundevall, 1850) – Kenya costanera, l'est de Malawi fins al nord de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Eremomela pitdaurada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 4/02/2023(català)
* ↑ «Master Lists – IOC World Bird List v13.1» (en anglès americà). [Consulta: 4 febrer 2023].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Grassbirds, Donacobius, tetrakas, cisticolas, allies – IOC World Bird List v6.5» (en anglès americà), 2017. [Consulta: 4 febrer 2023].
# Eriçó de panxa blanca

L'eriçó de panxa blanca (Atelerix albiventris) és una petita espècie d'eriçó originari de gran part de l'Àfrica subsahariana, des del Senegal i Mauritània a l'oest fins al Sudan a l'est i se l'ha observat tan al sud com Zàmbia. Les poblacions tendeixen a escampar-se entre hàbitats apropiats de sabana i camps de conreu, evitant les zones boscoses.
# Ermita de Nuestra Señora de Treviño

L'ermita de Nuestra Señora de Treviño és una església del segle xiii situada en la localitat espanyola d'Avosca, pertanyent a la província d'Osca, a l'Aragó. Està catalogada com a Bé d'Interés Cultural.

## Arquitectura

L'església, consagrada a la Mare de Déu, és una construcció tardoromànica de carreus. Té una portada romànica amb arquivoltes i un porxe gòtic cobert amb volta de grans finestrals. Les capelles laterals de l'església també són afegits d'èpoques posteriors. L'absis està a l'interior del semicercle amb forma poligonal. Són molt nombroses les mènsules suportades en estàtues esculpides. A la façana oest es troba un pòrtic gòtic i una espadanya. A l'església es van trobar restes medievals de murals amb la imatge dels apòstols.
Les restes d'un cementiri prop de l'església mostren la possible presència d'una zona poblada a la qual podria haver pertangut l'església.

## Estatus patrimonial

El 18 de desembre de 1981 va ser declarada Monument Historicoartístic, mitjançant un reial decret publicat el 24 de març de l'any següent en el Butlletí Oficial de l'Estat, amb la rúbrica de Juan Carlos I i de la d'aleshores ministra de Cultura Soledad Becerril. En l'actualitat és considerada Bé d'Interès Cultural.

## Referències

* ↑ «Real Decreto 3553/1981, de 18 de diciembre, por el que se declara monumento histórico-artístico, de carácter nacional, la ermita de Treviño; en Adahuesca (Huesca)». Boletín Oficial del Estado, 71, 24-03-1982, pàg. 7585. ISSN: 0212-033X.

## Bibliografia

* Cayetano Enríquez de Salamanca: Rutas del Románico en la provincia de Huesca. Enríquez de Salamanca Editor, Madrid, 1993 (2. Edición), P. 200f., ISBN 84-398-9582-8
# Ermita de San Miguel (Grisén)

L'ermita de San Miguel és una ermita situada als afores de la localitat saragossana de Grisén (Espanya). El temple, d'estil gòtic, va ser construït entre el segle xiii i el segle xiv, amb fàbrica de maó i està emblanquinat. Està dedicada a Sant Miquel Arcàngel, un dels patrons de la localitat.
Es tracta d'un edifici d'una sola nau, de planta rectangular, dividida en quatre trams. Compta amb arcs faixons apuntats, contraforts a l'exterior, una espadanya d'època més recent i coberta a dues aigües. La portada d'accés compta amb un arc de mig punt.

## Referències

* 1 2 «Ermita de San Miguel - Grisén». Ermita de San Miguel - Grisén - SIPCA. [Consulta: 7 setembre 2019].
* 1 2 «Grisén: Turismo y Ocio, Patrimonio y Cultura, Naturaleza y Tradiciones». www.turismodezaragoza.es. Arxivat de l'original el 2019-09-06. [Consulta: 7 setembre 2019].
* ↑ «Grisén – Comarca Ribera Alta del Ebro» (en castellà). [Consulta: 7 setembre 2019].
# Ermita de Sant Antoni (Vistabella del Maestrat)

L'ermita de Sant Antoni de Vistabella del Maestrat, a la comarca de l'Alt Maestrat és un lloc de culte dedicat a Sant Antoni Abad, localitzat en el Camí del Cementiri, i està catalogat com Bé de Rellevància Local segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), amb codi identificatiu: 12.04.139-008.
El Camí del Cementiri es troba en la sortida oest del nucli poblacional i ens porta fins als peus del turó on es troba el Calvari, que antecedeix al cementiri, del que l'ermita de Sant Antoni forma part i al qual està adossat per la part est de l'edifici.
Presenta planta quadrangular i està datada entre els segles xv al xviii, amb sostre a dues aigües i atri en la façana en la qual destaca la presència d'una porta romànica.
Com ocorre amb l'Ermita de La nostra Senyora de Loreto, l'atri, amb sostre a dues aigües acabat externament en teules i internament en bigues de fusta, es recolza en dos pilars quadrats fets de carreus, que acaben en un murete. També presenta una espadanya, per a una sola campana, encara que no la té. A diferència d'aquesta altra ermita, la porta d'accés sí que està en la façana principal, i s'accedeix a ella per l'atri d'entrada.
La festivitat de Sant Antoni Abad se celebra el 17 de gener, però els actes es realitzen en el cap de setmana més proper a la data del sant, encenent-se al poble grans fogueres mentre es realitza la processó dels animals pels carrers.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/calvis2.htm Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
* 1 2 3 http://www.vistabelladelmaestrat.es/es/page/ermita-san-antonio Arxivat 2016-08-11 a Wayback Machine.
# Oca de les Hawaii

L'oca de les Hawaii (Branta sandvicensis) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita les terres altes de l'illa de Hawaii. Introduït a Maui.

## Referències

* ↑ «Oca de les Hawaii». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
# Humor escatològic

L'humor escatològic és un sub-gènere de la sàtira i la comèdia que tracta fets i qüestions relacionades amb actes fisiològics i corporals com ara: la defecació, la flatulència, la micció o el vòmit. Està íntimament relacionat amb l'humor sexual. Els primers exemples els podem trobar a Els contes de Canterbury de Geoffrey Chaucer.
Per diferents cultures, l'humor escatològic es considera un tabú. L'humor sorgeix del rebuig d'aquests tabús, i és una part de la cultura moderna.

## Vegeu també

* Cos grotesc

## Referències

* ↑ Praeger, Dave. Poop Culture: How America Is Shaped by Its Grossest National Product (en anglès). Feral House, 2007. ISBN 1-932595-21-X.

## Bibliografia

* Henderson, Jeffrey. The Maculate Muse: Obscene Language in Attic Comedy (en anglès). Oxford University Press, 1991. ISBN 0-19-506685-5.
* Slater, W. J.. Review of The Maculate Muse: Obscene Language in Attic Comedy (en anglès). Phoenix, 1976, p. 291–293 (Vol. 30, No. 3). DOI 10.2307/1087300.
# ICONA

L'Institut per a la Conservació de la Naturalesa (en castellà Instituto para la Conservación de la Naturaleza), més conegut per l'acrònim ICONA fou l'organisme administratiu de l'Estat espanyol per la preservació i l'estudi dels espais naturals entre els anys 1971 i 1995. L'ICONA va tenir un paper ambigu a la conservació dels espais naturals dins d'Espanya.

## Història

Entre els organismes similars de l'Estat Espanyol cal esmentar:
* 1833, fundació de la Dirección General de Montes'
* 1855, fundació de la Junta Consultiva de Montes que va ser successivament reanomenada Consejo Forestal i després Consejo Superior de Montes fins que va desaparèixer l'any 1967 integrada al Consejo Superior Agrario
* 1928, nom de la Dirección General de Montes canviat a Dirección General de Montes, Caza y Pesca Fluvial durant la dictadura de Primo de Rivera; passa a dependre del Ministeri de Foment espanyol.
* 1931, es crea a més a més l'Instituto Forestal de Investigación al temps de la Segona República Espanyola
* 1971, desapareix la Dirección General de Montes i és reemplaçada per l'ICONA
* 1991, desapareix l'ICONA i les seves competències passen al Instituto Nacional de Investigación y Tecnología Agraria y Alimentaria
* 1996, fundació del Ministeri de Medi Ambient espanyol i, dins d'aquest de la Dirección General de Conservación de la Naturaleza amb dues branques: Subdirección de Conservación de la Biodiversidad i ''Subdirección de Política Forestal que actualment han passat a ser la Subdirección de Montes.

## Membres

A continuació s'oferix in llistat d'alguns embres de l'ICONA:
* Eugenio Morales Agacino (col·laborador).

## Bibliografia

* Felipe Crecente-Campo, Alberto Rojo Alboreca & Ulises Diéguez-Aranda, A merchantable volume system for Pinus sylvestris L. in the major mountain ranges of Spain. Departamento de Ingeniería Agroforestal, Universidad de Santiago de Compostela
* Eria revista cuatrimestral de geografia, Departamento de Geografía, Universidad de Oviedo

## Referències

* ↑ Monfragüe: a conservation success in Spain
* ↑ (castellà) Análisis de la inclusión de la palabra “MONTES” en las denominaciones de los diferentes órganos de las administraciones públicas Arxivat 2006-04-21 a Wayback Machine. PDF

## Enllaços externs

* Socio-economics of nature protection policies
* Insights into Rural Conservation Issues in the EEC
# Yússuf V

Yússuf V fou un rei musulmà de la dinastia nassarita de l'Emirat de Gharnata, fill d'Ismaïl (un príncep no identificat clarament) conegut a les cròniques cristianes com Aben Ismael). A començaments del 1445 el rei Muhàmmad IX l'Esquerrà fou deposat per un cop d'estat i substituït pel seu nebot Muhàmmad X al-Ahnaf (el Coix); el juny de 1445 el seu parent Yússuf V ibn Ismaïl, amb el suport dels castellans i dels Banu Sarraj, es va proclamar rei a Montefrío i va rebre el suport de diverses poblacions; Muhàmmad X va atacar als rebels i els seus reforços castellans i es van apoderar del castell de Benzalema (prop de Baza), de Benamaurel i de Huéscar; els rebels foren derrotats el 1446 a Montefrío i Yússuf va fugir sota protecció dels Banu Sarraj. L'estiu del 1462 el rei Sad ibn Ali va trencar amb els Banu Sarraj, que es va retirar a Màlaga on van proclamar a Yússuf V (setembre). El novembre de 1462 Yússuf V entrava a Granada, però el desembre del mateix any Sad recuperava la capital i Yússuf va morir.

## Referències

* ↑ José Antonio Conde Historia de la dominacion de los Arabes en España: Sacada de varios manuscritos y memorias arabigas
# Amoniotinsleyita

L'amoniotinsleyita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la leucofosfita. Rep el nom per tractar-se de l'anàleg amb amoni de la tinsleyita.

## Característiques

L'amoniotinsleyita és un fosfat de fórmula química (NH₄)Al₂(PO₄)₂(OH)·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2020. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5510/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Pabellón de Pica, a la loclaitat xilena de Chanabaya, a la província d'Iquique (Regió de Tarapacá), on es troba en forma d'agregats globulars, de fins a 3 mm de diàmetre, sent l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ammoniotinsleyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 febrer 2022].
# Habitatge al carrer Sant Pere, 26

L'Habitatge al carrer Sant Pere, 26 és una obra de Vic (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Casa entre mitgeres de dos trams que consta de planta baixa i dos pisos. A la planta baixa s'obre un portal a la part esquerra, amb llinda de fusta datada el 1656, un portalet petit i un altre de més gran també amb dues més però de dimensions més petites, com correspon a un pis de menys alçada.
La façana és arrebossada i esgrafiada de color salmó més pujat i emmarca les finestres i en forma una de cega enmig de les reals. També es marquen carreus rectangulars amb el mateix esgrafiat. És coberta amb teula aràbiga, a dues vessants i el ràfec forma una mena de cornisa. L'estat de conservació és mitjà.
Aquest edifici ha estat enderrocat, actualment hi ha un habitatge nou.

## Història

Tipus primitiu de casa plurifamiliar propi de la ciutat barroca. Situat a l'antic raval de Sant Pere, que començà a formar-se al segle xiii davant el portal de Malloles, prop de l'antiga torre d'Amposta a tocar dels desapareguts camps de Letrans. El seu creixement va venir determinat per l'establiment d'un ordre de mercedaris al segle xiii per ordre del rei Jaume I i pel trasllat de l'antic camí de Barcelona al c/ Sant Pere.
Al segle xiv s'hi instal·laren els primers edificis destinats a l'hospital que culminarien amb l'actual del segle xvi. Al segle xviii s'hi construí l'edifici dels Trinitaris, fou escenari de la guerra dels Segadors i al segle xix en sorgiren persecutors de l'absolutisme. Actualment el carrer Sant Pere sembla estar d'esquena al creixement i modernització de la ciutat i molts dels seus edificis haurien de ser restaurats.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6
# Eruguera cuallarga

L'eruguera cuallarga (Lalage leucopyga) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae). Habita els boscos de les Illes Salomó sud-occidentals de San Cristobal i Ugi. Illes Torres i Banks; Vanuatu. Nova Caledònia. Antany a Norfolk.

## Referències

* ↑ «Eruguera cuallarga». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021(català)
# Eruguera de Boyer

L'eruguera de Boyer (Coracina boyeri) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae). Habita el bosc de les terres baixes de Salawati i Misool, a les illes Raja Ampat. Nova Guinea, incloent les illes Yapen.

## Referències

* ↑ «Eruguera de Boyer». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021
# Eruguera de Buru

L'eruguera de Buru (Coracina fortis) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae). Habita boscos a les terres baixes i muntanyes de l'illa de Buru, a les Moluques meridionals.

## Referències

* ↑ «Eruguera de Buru». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021
# Eruguera de Grauer

L'eruguera de Grauer (Ceblepyris graueri) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae).

## Hàbitat i distribució

Habila la selva pluvial de les muntanyes del nord-est i est de la República Democràtica del Congo i sud-oest d'Uganda.

## Referències

* ↑ «Eruguera de Grauer». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Eruguera de Madagascar

L'eruguera de Madagascar (Ceblepyris cinereus) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, vegetació secundària i manglars a Madagascar.

## Referències

* ↑ «Eruguera de Madagascar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Eruguera de Manus

L'eruguera de Manus (Coracina ingens) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae). Habita boscos i manglars de les Illes de l'Almirallat.

## Referències

* ↑ «Eruguera de Manus». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Eruguera de l'Índia

L'eruguera de l'Índia (Coracina macei) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae) que habita boscos i sabanes del nord del Pakistan i de l'Índia, Sri Lanka, Myanmar, sud de la Xina, Taiwan, Sud-est asiàtic i les Andaman.

## Referències

* ↑ «Eruguera de l'Índia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Eruguera de les Salomó

L'eruguera de les Salomó (Edolisoma holopolium) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes de les illes Salomó, a Buka, Bougainville, Choiseul, Santa Isabel, Guadalcanal, Malaita, Kulambangra i Vangunu.

## Referències

* ↑ «Eruguera de les Salomó». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Eruguera petita

L'eruguera petita (Lalage fimbriata) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae).
Habita boscos, terres de conreu i vegetació secundària de les terres baixes de la Península de Malaca Sumatra, incloent les illes Simeulue i Siberut. Java, Bali i Borneo.
Ha estat desplaçada recentment des del gènere Coracina fins Lalage.

## Referències

* ↑ «Eruguera petita». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021(català)
* ↑ KA Jønsson, RCK Bowie, JAA Nylander, L Christidis, JA Norman et J Fjeldså. 2010. Biogeographical history of cuckoo-shrikes (Aves: Passeriformes): transoceanic colonization of Africa from Australo-Papua. Journal of Biogeography 37: 1767–1781.
# Eruguera porpra

L'eruguera porpra (Campephaga quiscalina) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae) que habita selva i bosc de Guinea, Sierra Leone, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Nigèria, Mali, sud de Camerun, sud-oest de la República Centreafricana, sud-oest, sud, est i nord-est de la República Democràtica del Congo, est de Sudan del Sud, Ruanda, Uganda, oest i sud de Kenya, Tanzània, el Gabon, Guinea Equatorial, República del Congo, centre d'Angola i Zàmbia.

## Referències

* ↑ «Eruguera porpra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021 (català)
# Eruguera pàl·lida

L'eruguera pàl·lida (Edolisoma ceramense) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i vegetació secundària de les Moluques des de l'illa d'Obi fins Buru, Boano i Seram.

## Referències

* ↑ «Eruguera pàl·lida». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Oca menuda africana

L'oca menuda africana (Nettapus auritus) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita llacs i aiguamolls amb vegetació emergent a gran part de l'Àfrica subsahariana, des del sud de Mauritània, cap a l'est fins a Etiòpia i el sud de Somàlia, i cap al sud fins al nord-est de Sud-àfrica, a més de Madagascar.