OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Superfície de Catalan

En geometria, una superfície de Catalan, anomenada així pel matemàtic belga Eugène Charles Catalan, és una superfície reglada on tots els regles són paral·lels a un pla fix.

## Equacions

L'equació vectorial d'una superfície de Catalan ve donada per
    r = s(u) + v L''(u),
On r = s(u) és la corba espacial i L''(u) és el vector unitari del regle a u = u. Tots els vectors L''(u) són paral·lels al mateix pla, anomenat pla directriu de la superfície. Això pot ser caracteritzat per la condició: producte mixt [L''(u), L' (u), L''" (u)] = 0.
Les equacions paramètriques de la superfície de Catalan són
$x=f(u)+vi(u),\quad y=g(u)+vj(u),\quad z=h(u)+vk(u)\,$

## Casos especials

Si tot els regles d'una superfície de Catalan interseccionen una recta fixa, llavors la superfície és anomenada un conoide.
Catalan va provar que l'helicoide i el pla eren les úniques superfícies mínimes reglades.

## Referències

* A. Gray, E. Abbena, S. Salamon, Modern differential geometry of curves and surfaces with Mathematica, 3rd ed. Boca Raton, Florida:CRC Press, 2006. (ISBN 978-1-58488-448-4)
* Michiel Hazewinkel (ed.). Catalan surface. Encyclopedia of Mathematics (en anglès). Springer, 2001. ISBN 978-1-55608-010-4.
* V. Y. Rovenskii, Geometry of curves and surfaces with MAPLE (ISBN 978-0-8176-4074-3)
# Sutoku

L'emperador Sutoku (崇徳天皇 Sutoku-tenn, 7 de juliol de 1119 -14 de setembre de 1164) va ser el 75è emperador del Japó, segons l'ordre tradicional de successió. Va regnar entre els anys 1123 i 1142. Abans de ser ascendit al «Tron de Crisantem», el seu nom personal (imina) era Príncep Imperial Akihito (顕仁親王, Akihito-shinnō). A la mort de l'enclaustrat Emperador Toba en 1156, l'Emperador Go-Shirakawa i el retirat Sutoku (tots dos fills de Toba) van disputar-se la successió real al «Tron del crisantem», que va mantenir Go-Shirakawa.

## Referències

* ↑ Titsingh, Isaac. (1834). Annales des emepeurs du japon, pp.181-185; Brown, Delmer et al. (1979). Gukanshō, pp. 322-324; Varley, H. Paul. (1980). Jinnō Shōtōki. pp. 204-205.
* ↑ Titsingh, p. 181; Brown, p. 322; Varley, p. 204.
* ↑ Kitagawa, Hiroshi et al. (1975). The Tale of the Heike, p. 783

## Bibliografia

* Brown, Delmer M. e Ichirō Ishida, eds. (1979). [ Jien, 1221], Gukanshō (The Future and the Past, a translation and study of the Gukanshō, an interpretative history of Japan written in 1219) . Berkeley: University of California Press. ISBN 0-520-03460-0
* Titsingh, Isaac, ed. (1834). [Siyun-sai Rin-siyo/Hayashi Gahō, 1652], Nipon o daï itsi ran; ou, Annales des empereurs du Japon, tr. par M. Isaac Titsingh avec l'aide de plusieurs interprètes attachés au comptoir hollandais de Nangasaki; ouvrage re., complété et cor. sur l'original japonais-chinois, accompagné de notes et précédé d'un Aperçu d'histoire mythologique du Japon, par M. J. Klaproth . París: Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland.— Dos copias de este libro están disponibles en línea: (1) en la librería de la Universidad de Michigan, digitalizado el 30 de enero de 2007; y (2) en la librería de la Universidad de Stanford, digitalizado el 23 de junio de 2006. Texto original en francés.
* Varley, H. Paul, ed. (1980). [ Kitabatake Chikafusa, 1359], Jinnō Shōtōki ("A Chronicle of Gods and Sovereigns: Jinnō Shōtōki of Kitabatake Chikafusa" translated by H. Paul Varley) . Nova York: Columbia University Press. ISBN 0-231-04940-4

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó
# Suzaku (emperador)

L'emperador Suzaku (朱雀 天皇, Suzaku-Tennō, 7 de setembre del 923 - 6 de setembre del 952) va ser el 61è emperador del Japó, segons l'ordre tradicional de successió. Va regnar entre 930 i 946. Abans de ser ascendit al Tron de Crisantem, el seu nom personal (imina) era Príncep Imperial Hiroakira (Hiroakira-shinnō). També era conegut com a Príncep Imperial Yutaakira (Yutaakira-shinnō).

## Referències

* ↑ Agencia imperial: 朱雀天皇 (61)
* ↑ Titsingh, Isaac. (1834). Annales des emepeurs du japon, pp. 134-139; Brown, Delmer et al. (1979). Gukanshō, pp. 294-295; Varley, H. Paul. (1980). Jinnō Shōtōki. pp. 181-183.
* ↑ Titsingh, p. 134; Varley, p. 181.
* ↑ Brown, p. 294.

## Bibliografia

* Brown, Delmer M. and Ichirō Ishida, eds. (1979). Gukanshō: The Future and the Past. Berkeley: University of California Press. ISBN 0-520-03460-0; ISBN 978-0-520-03460-0; OCLC 251325323
* Titsingh, Isaac. (1834). Nihon Odai Ichiran; ou, Annales des empereurs du Japon. Paris: Royal Asiatic Society, Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland. OCLC 5850691
* Varley, H. Paul. (1980). Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns. Nova York: Columbia University Press. ISBN 0-231-04940-4; ISBN 978-0-231-04940-5; OCLC 59145842

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó
Viccionari
# Svir

L'Svir (en rus: Свирь, en vepse: Süvär', en carelià i finès: Syväri) és un riu dels districtes de Podporozhsky, Lodeynopolsky i Volkhovsky al nord-est de l'óblast de Leningrad, al territori de la Federació Russa. Flueix cap a l'oest des del llac Onega fins al llac Làdoga, connectant així els dos llacs més grans d'Europa. És el riu més gran que desemboca al llac Làdoga. La longitud del Svir és de 224 quilòmetres, mentre que l'àrea de la seva conca hidrogràfica és de 84.400 quilòmetres quadrats. Les ciutats de Podporozhye i Lodeynoye Pole, així com els assentaments de tipus urbà de Voznesenye, Nikolsky, Vazhiny i Svirstroy es troben a la riba del riu Svir.
Després que Pere el Gran connectés l'Svir amb el Neva pel canal Làdoga al segle xviii, el riu ha format part del sistema de canals de Mariïnsk, actualment la via navegable Volga-Bàltic. El canal d'Onega és una circumval·lació del llac Onega des del sud, que connecta l'Svir amb el riu Vytegra. L'Svir s'utilitza per a la navegació, tant amb vaixells de càrrega com de creuers. Al riu hi ha dues preses amb centrals hidroelèctriques. L'estació hidroelèctrica de Svir inferior, a Svirstroy, es troba a 81 quilòmetres de la desembocadura del riu, mentre que l'estació hidroelèctrica Svir superior, situada a Podporozhye, es troba a 128 quilòmetres. Per sobre de l'estació hidroelèctrica de Svir superior s'hi troba l'embassament d'Ivinsky Razliv.
Atès que l'Svir neix al llac Onega, la seva conca hidrogràfica ocupa una àmplia extensió que abasta el sud de la República de Carèlia, el nord i l'est de l'óblast de Leningrad, el nord-oest de l'óblast de Vólogda, i àrees menors a l'óblast d'Arkhàngelsk (la conca del riu Ileksa). Els principals afluents de l'Svir són el Vazhinka (dreta), l'Oyat (esquerra) i el Pasha (esquerra). Els principals rius de la conca del Svir són el Suna, el Shuya, el Vodla i el Vytegra. La conca de l'Svir també inclou una enorme quantitat de llacs d'aigua dolça, els més grans dels quals, darrere del llac Onega, són el llac Vodlozero, el llac Syamozero, el llac Gimolskoye, el llac Lizhmozero i el llac Shotozero. La ciutat de Petrozavodsk i les ciutats de Suoyarvi, Kondopoga, Medvezhyegorsk, Pudozh, Vítegra, Podporozhye i Lodeynoye Pole es troben a l'àrea de captació de l'Svir.
L'àrea al voltant del riu va ser escenari d'importants combats durant la Guerra de Continuació (1941-1944). La riba dreta del baix Svir està ocupada per la Reserva Natural de Nizhnesvirsky, establerta el 1980.

## Referències

* ↑ «Svir Delta». Servicio de Información sobre Sitios Ramsar. [Consulta: 12 abril 2023].
* ↑ Dr. Sergey Titov. «Land-locked Salmon in the Ladoga and Onego basins». Baltic Fund for Nature. Arxivat de l'original el 2 de maig 2019. [Consulta: 16 desembre 2010].
* ↑ «Государственный водный реестр: река Свирь». [Consulta: 12 abril 2023].
# TRD

TRD té els següents significats:
* Tendència Democràtica de Reflexió, partit polític d'Angola
* Tecnologías Reunidas para la Defensa, S.A., empresa dedicada a l'armament d'Espanya
* Toyota Racing Development, filial de l'empresa Toyota dedicada a la personalització de vehicles
* Tren regional diésel, servei de tren de mitjana distància ofert per Renfe a Espanya
* Translational Science of Rare Diseases, revista científica dedicada a la recerca en malalties rares
* Tuberculosis and Respiratory Diseases, revista científica dedicada a les malalties respiratòries
* Transportation Research part D, revista científica dedicada als sistemes de transport i el seu impacte en el medi ambient
* Depressió resistent al tractament (del seu nom en anglès Treatment-Resistant Depression), forma de depressió major que no respon bé als antidepressius
* Detector de radiació de transició (del seu nom en anglès Transition Radiation Detector), detector de partícules
* Trapped Radiation Detector, detector Txerenkov inclòs a l'instrumental de la sonda espacial Pioneer 10
* Normes tècniques per a calderes de vapor (del seu nom en alemany Technische Regeln für Dampfkessel), recomanacions de seguretat i salut laboral per a l'instalació de calderes de vapor
* TRD també és el codi IATA de l'aeroport de Trondheim-Værnes, aeroport que serveix l'àrea de Trondheim a Noruega
* Trd també és l'abreviatura de la tridimita, mineral de la classe dels òxids
* Trd. també és l'abreviatura de traductor, persona que es dedica a la traducció de textos
* trd també és el codi ISO 639-3 del turi, llengua munda parlada a l'est de l'Índia
# TSC1

L'esclerosi tuberosa 1 (TSC1), també coneguda com hamartina, és una proteïna que en humans està codificada pel gen TSC1.

## Funció

TSC1 funciona com una co-chaperona que inhibeix l'activitat ATPasa de la chaperona Hsp90 (proteïna de xoc tèrmic-90) i desaccelera el seu cicle de chaperona. Tsc1 funciona com a facilitador de Hsp90 en l'acompanyament de clients de cinases i no quinases, inclòs Tsc2, evitant per tant la seva ubiqüitinació i degradació al proteasoma. TSC1, TSC2 i TBC1D7 és un complex multiproteic també conegut com a complex TSC. Aquest complex regula negativament la senyalització de mTORC1 funcionant com una proteïna activadora de GTPase (GAP) per a la petita GTPase Rheb, un activador essencial de mTORC1. El complex TSC ha estat implicat com a supressor de tumors.

## Importància clínica

Els defectes d'aquest gen poden causar esclerosi tuberosa, a causa d'un deteriorament funcional del complex TSC.Els defectes en TSC1 també poden ser una causa de displàsia cortical focal. TSC1 pot estar implicat en la protecció de les neurones cerebrals a la regió CA3 de l'hipocamp dels efectes de l'ictus.

## Interaccions

S'ha demostrat que TSC1 interactua amb:
* AKT1,
* HSP70
* HSP90
* NEFL,
* PLK1, i
* TSC2.

## Referències

* ↑ «Malalties que s'associen genèticament amb TSC1, vegeu/editeu les referències a wikidata».
* 1 2 3 GRCh38: Ensembl release 89: ENSG00000165699 - Ensembl, May 2017
* 1 2 3 GRCm38: Ensembl release 89: ENSMUSG00000026812 – Ensembl, May 2017
* ↑ «Human PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ «Mouse PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ «Entrez Gene: TSC1 tuberous sclerosis 1» (en anglès).
* ↑ The EMBO Journal, 36, 24, 12-2017, pàg. 3650–3665. DOI: 10.15252/embj.201796700. PMC: 5730846. PMID: 29127155.
* ↑ «TSC1 gene: MedlinePlus Genetics» (en anglès). [Consulta: 16 febrer 2024].
* ↑ Nature Medicine, 19, 3, 3-2013, pàg. 351–7. DOI: 10.1038/nm.3097. PMC: 3744134. PMID: 23435171.
# Takakura

L'emperador Takakura (高 仓 天皇, Takakura-Tennō, 23 de setembre del 1161 - 30 de gener del 1181) va ser el 80è Emperador del Japó, segons l'ordre tradicional de successió. Va regnar entre el 1168 i el 1180. Abans de ser ascendit al Tron de Crisantem, el seu nom personal (imina) era Príncep Imperial Norihito (宪 仁 亲王, Norihito-shinnō). També era conegut com a Príncep Imperial Nobuhito.

## Referències

* ↑ Titsingh, Isaac. (1834). Annales des emepeurs du japon, pp. 195-200; Brown, Delmer et al. (1979). Gukanshō, pp. 330-333; Varley, H. Paul. (1980). Jinnō Shōtōki. pp. 212-214.
* ↑ Titsingh, p. 195; Varley, p. 212.
* ↑ Brown, p. 329.

## Bibliografia

* Brown, Delmer M. e Ichirō Ishida, eds. (1979). [ Jien, 1221], Gukanshō (The Future and the Past, a translation and study of the Gukanshō, an interpretative history of Japan written in 1219) . Berkeley: University of California Press. ISBN 0-520-03460-0
* Kitagawa, Hiroshi and Bruce T. Tsuchida, eds. (1975). The Tale of the Heike. Tokio: Universidad de Tokio. ISBN 0-86008-128-1
* Titsingh, Isaac, ed. (1834). [Siyun-sai Rin-siyo/Hayashi Gahō, 1652], Nipon o daï itsi ran; ou, Annales des empereurs du Japon, tr. par M. Isaac Titsingh avec l'aide de plusieurs interprètes attachés au comptoir hollandais de Nangasaki; ouvrage re., complété et cor. sur l'original japonais-chinois, accompagné de notes et précédé d'un Aperçu d'histoire mythologique du Japon, par M. J. Klaproth .

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó
# Curació del cec de naixement

La curació del cec de naixement és un dels miracles de Jesús que es troba a l'evangeli segons Joan Joan 9:1-12.

## Narrativa

Jesús es trobà un home cec de naixement i els seus seguidors li preguntaren si estava així per haver pecat ell o sons pares. Ell negà les dues opcions, agafà fang del terra i el barrejà amb saliva, després va aplicar la pasta als ulls del cec i aquest va recuperar la visió. Després la gent, estranyada de veure'l sense demanar almoina, li preguntaven si era el mateix home que abans i el guarit contestà "soc el mateix".

## Anàlisi

Aquest miracle té en comú amb altres curacions el fet que l'acció de Jesús guareix, com passa a la curació del sord-mut de Decàpolis, on el contacte físic amb Crist lleva la malaltia o incapacitat dels altres. Destaca, però, per alguns trets distintius. En primer lloc, Jesús afirma que les malalties o afliccions no tenen una relació directa amb el pecat i, per tant, nega una associació comuna al judaisme, segons la qual les faltes comeses contra Déu comporten un càstig d'aquest, com es veu a múltiples passatges de l'Antic Testament (amb la destrucció de Sodoma i Gomorra o de la Torre de Babel, per exemple).
En segon terme, l'ús del fang no és casual sinó que té un paral·lelisme amb el segon relat de la creació segons el Gènesi. Així, a la creació Déu crea els humans a partir de fang, i aquí Jesús crea una nova vida per al cec amb fang i el miracle. Per això, per ser una nova vida, els incrèduls pregunten si es tracta de la mateixa persona. Creure en Jesús suposa renéixer, una nova vida i la salvació (en aquest cas la curació física és també una metàfora de la salvació de l'ànima). El paral·lelisme es justifica per la profecia d'Isaïes sobre els ulls que s'obriran amb la vinguda de Crist (Isaïes 35:5). Abans de la curació Jesús mateix es declara "la llum del món".
En darrer lloc, es pot observar una influència en aquesta curació i un ritus egipci. A l'inici del seu regnat, diversos faraons duien a terme un ritual de sanacions aparents d'invàlids per demostrar al poble el seu caràcter diví, i aquestes cerimònies incloïen sovint retornar la vista a un cec. Aquest costum va ser continuat pels romans quan controlaven Egipte en època contemporània a la vida de Jesús.

## Referències

* ↑ Schwartz, Howard (2007). Tree of Souls. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-535870-4
* ↑ Bishop, Jonathan (1982). "Encounters in the New Testament". Dins Gros Louis, Kenneth R. R. (ed.). Literary Interpretations of Biblical Narratives, Volum 2. Nashville: Abingdon. p. 287.
* ↑ Trocmé, E. (1995). «Light and Darkness in the Fourth Gospel». Disdaskalia (Otterburne, Man.) 6 (2): 3–13.
* ↑ Ritner, Robert K. (1998). "Egypt under Roman rule: the legacy of ancient Egypt". Dins Petry, Carl F. (ed.). Islamic Egypt 640–1517. Vol. 1 (1 ed.). Cambridge University Press. ISBN 978-1-139-05337-2
# Terrier d'Austràlia

El Terrier d'Austràlia o Australian Terrier és una raça de gos originària d'Austràlia pertanyent a la família dels Terriers, i dins d'aquesta a la Secció 2.

## Característiques

Per la seva aparença, per regla general, se'l sol confondre per un Yorkshire terrier de mida gran. No és d'estranyar, ja que aquesta raça procedeix de l'encreuament d'un Yorkshire terrier i de diferents races de Terrier entre les quals hi ha el Cairn terrier i el Dandi Dinmont Terrier. És un gos allargat, robust d'extremitats curtes i fortes, de pelatge aspre. Fa 25 cm a la creu en els mascles i 22,5-23 cm en les femelles, el pes mitjà està establert en uns 6,5 kg. en els mascles, i en 6 kg. en les femelles. Quant al mantell, pot ser gris platejat, gris blavós, castany clar, castany vermellós, i gris en el cos i castany clar en el crani i les potes. La cua sol ser amputada i portada dreta.

## Temperament

Vivaç, atent i amb una expressió facial que denota intel·ligència, lleial i molt fidel. De vegades pot arribar a ser dominant de manera que un bon ensinistrament des de primerenca edat seria el més adequat.

## Manteniment

Està perfectament adaptat a qualsevol tipus d'habitatge, gran o petit. Ha de ser suficient amb un raspallat i amb una caminada diaris.

## Història i orígens

El seu origen es remunta a principis del s. XIX, quan les famílies britàniques acompanyades dels seus terriers viatjaven a Austràlia, on aquests es van anar barrejant amb la fauna canina local i altres gossos portats pels colons com el Dandi Dinmont Terrier i molts altres més donant origen a l'Australian Terrier, que va començar a ser reconegut per les societats canines britàniques des de la dècada de 1930 en endavant, i per les americanes el 1960.

## Referències

* Australian National Kennel Council Standard
* Clark, Anne Rogers; Andrew H. Brace (1995). The International Encyclopedia of Dogs. Howell Book House. pp. 94. ISBN 0-87605-624-9.
* Australian Terrier Club of South Australia
* Dog Longevity Web Site, Breed Data page. Compiled by K. M. Cassidy. Retrieved 8 July 2007
* Australian Terrier Club of America 2002 ATCA Health Survey Results. Note: There is not a direct link to the ATCA 1997 Health Survey, but the results are discussed extensively in the 2002 Survey Report. Retrieved February 2007
* Australian Terrier Club of America home page. Retrieved 13 July 2007
* Kennel Club/British Small Animal Veterinary Association Scientific Committee. 2004. Purebred Dog Health Survey. Retrieved 5 July 2007
* Dog Longevity Web Site, Weight and Longevity page. Compiled by K. M. Cassidy. Retrieved 5 July 2007
* American Kennel Club Website. Retrieved 11/07/2008
* The Intelligence of Dogs, by Stanley Coren, Chapter 10, pages 183-185, Free Press, 2005, ISBN 0743280873
* Australian Terrier Club of America. Retrieved 11/07/2008
# Timó d'espadella

Timó d'espadella és un tipus de timó, l'origen deriva de l'espadella, és a dir, una mena de rem gran que es feia servir per guiar embarcacions menors abans de l'ús del timó de codast (codast = prolongació de la quilla cap a popa on es munta el timó de codast). Per extensió, es fa servir el terme per denominar un timó fet amb elements d'emergència quan es perd el timó propi del vaixell.

## Història

Històricament l'ús del timó d'espadella es remunta al segle ii aC, en fer-ne ús els vaixells egipcis tal com es mostra a la Tomba de Menna (c. 1422-1411 aC).
Antigament s'adjuntava al costat d'estribord en els vaixells més grans, encara que en els altres més petits poques vegades, o mai, s'adjuntava. El rem va ser crucial en la invenció dels vaixells més grans en un moment en què no existia la tecnologia timó de codast. El timó d'espadella va ser el mecanisme de direcció típic dels drakars vikings.

## Galeria

* Timó d'espadella d'un vaixell egipci es mostra a la Tomba de Menna (c. 1422-1411 aC)
* Timó d'espadella en un vaixell viking
* Timó d'espadella sobresurtint del buc en un vaixell viking

## Vegeu també

* Timó (nàutica)

## Referències

* ↑ espadella a Optimot
* 1 2 Ancient Ships. CUP Archive, p. 75–. GGKEY:BFJG8KE4LH1 [Consulta: 12 desembre 2012].
# Embragatge Haldex

En automoció, l'embragatge Haldex és un mecanisme fabricat per l'empresa sueca Haldex que serveix per evitar pèrdues de tracció a les rodes en condicions d'acceleració, frenada, entre d'altres.

## Els avantatges de l'embragatge Haldex

Els avantatges que ofereix un vehicle equipat amb embragatge Haldex respecte a un de tracció davantera, o fins i tot a un altre tipus de tracció total, són les següents:
Tracció regulable en les rodes posteriors, la qual és gestionada electrònicament. Transmissió d'un elevat parell, fins a 3.200 N sobre l'eix posterior. Reacció ràpida en el repartiment del parell motriu entre eixos. L'eix posterior és capaç de transmetre fins a 1.000 N amb tan sols una diferència de 10º de gir entre eixos. Conducció confortable, similar a la d'un vehicle de tracció davantera. És totalment combinable amb les funcions dels sistemes ABS, EBV, EDS, ASR, MSR i ESP. Possibilita la conducció amb la roda d'emergència, situació en la qual se circula amb tracció davantera. Permet el remolcat del vehicle amb un eix aixecat.

## Estructura de l'embragatge Haldex

L'embragatge Haldex està format per tres grups de components: mecànics, hidràulics, i electrònics.

### Components mecànics

Els components mecànics assumeixen la funció de transmetre el parell de tracció, procedent de l'arbre cardan, al diferencial mitjançant un embragatge multi-disc.
Les peces que formen els components mecànics són:
* L'arbre d'entrada
* Els discos interiors i exteriors (conjunt multi-disc)
* El disc de lleva
* Els coixinets de corrons amb l'èmbol anul·lar
* L'arbre de sortida

#### Components hidràulics

Els components hidràulics tenen la funció de generar la pressió d'oli suficient per comprimir el conjunt multi-disc aconseguint així que els components mecànics transmetin el parell a l'eix.
Les peces que formen els components hidràulics són:
* La bomba hidràulica (bomba elèctrica d'oli)
* La vàlvula reguladora de pressió
* L'acumulador
* El filtre d'oli
* Vàlvules auxiliars

#### Components electrònics

Els components electrònics tenen la responsabilitat de gestionar la pressió de l'oli que comprimeix més o menys el conjunt multi-disc.
Les peces que formen els components electrònics són:
* La unitat de control
* El transmissor de temperatura
* El servomotor per a la vàlvula reguladora
* El motor de la bomba elèctrica d'oli

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de la companyia Haldex (anglès)