OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Efecte tisora

L'efecte tisora, o fer la tisora, és el nom que rep el gir accidental de la cabina en un camió articulat.
L'efecte es produeix en bloquejar-se les rodes de fre quan el vehicle circula a gran velocitat. En aquesta situació, les rodes bloquejades perden la seva capacitat per dirigir el vehicle o per mantenir-lo en la seva traçada. Al girar el volant sobtadament el vehicle (cotxe o camió) seguirà en línia recta fins que les rodes tornin a girar.
Al produir-se l'efecte tisora, les rodes del camió es bloquegen i el remolc té menys capacitat de frenada a causa de la seva major proporció de pes (o altres causes). En aquestes condicions, qualsevol lleu angle de diferència entre la cabina i el remolc al moment d'accionar el fre produeix que el remolc es desplaci lateralment, desplaçant l'eix posterior de la seva posició original, girant i podent arribar el remolc a sobrepassar la cabina de comandament.

## Sistemes contra l'efecte tisora

* Els sistemes més efectius per reduir aquest efecte són el antibloqueig de frens (ABS) i el repartiment de frenada
* Una altra alternativa és instal·lar un fre electromagnètic al remolc, fet que permet tenir a la cabina una palanca de fre del remolc.

## Vegeu també

* Fre de disc
* Repartidor de frenada
* Hidroplanatge
* Sistema antibloqueig de rodes

## Referències

* 1 2 . ISBN 978-1-59031-760-0.
* 1 2 Brake Pressure Regulator - Patent 3762776

## Enllaços externs

* DisplayPort homepage
# Oliaigo

L'oliaigo o oliaigua és una sopa típica de Menorca. Té els seus orígens en la pagesia de l'illa i és per això que els seus ingredients són bàsicament productes de l'hort, com el tomàtic, la ceba o el pebrot verd. Tradicionalment feia part de l'esmorzar, però amb el temps ha esdevingut un plat que es menja per dinar.
És una sopa que en la seva versió més senzilla, en èpoques de mancança, de vegades es componia simplement d'aigua, una mica d'oli d'oliva i herbes. Després, si es podia, s'afegia algun all o alguna ceba. Posteriorment s'ha enriquit amb tomàquet de penjar i pebrot.
Per a la seva elaboració, es tallen les verdures a trossos no gaire grossos i es sofregeixen a poc a poc en oli d'oliva en un tià, afegint-hi una mica d'aigua de tant en tant si cal. Seguidament es cobreix d'aigua i s'escalfa sense que arribi a bullir. Com es fa amb altres sopes menorquines, es serveix la sopera a taula i una plata amb llesques primes de pa dur o torrat, i llavors cada comensal es serveix primer el pa al plat i després s'hi aboca la sopa. L'oliaigua se sol acompanyar de figues fresques a l'estiu (és el conegut oliagua amb figues).
També hi ha altres oliaigües d'hivern i de tardor, de primavera (oliaigua broix, oliaigua amb col, oliaigua blanc, oliaigua amb espàrecs...), i també oliaigües mariners, com són l'oliaigua amb pegellides, pades i cornets i també l'oliaigua amb crancs peluts.

## Referències

* ↑ «Oliaigo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Caldereta de pagesos o vegetariana?», 10-06-2016. [Consulta: 22 agost 2019].
* ↑ Ballester i Pons, Pere, 1856-1946.. De re cibaria : cocina, pastelería, repostería menorquinas. 6a ed. Alaior: Sebas, DL 1995. ISBN 8492061014.

## Vegeu també

* Llista de plats típics menorquins
* Cuina menorquina
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Part de {{Cultura de Catalunya}} :
Companatges i condiments :
# Museu Municipal de Requena

El Museu Municipal de Requena es va crear en 1968 i està situat en l'antic Real Convent del Carme.
En l'any 2017 entrà a formar part de la Xarxa de Museus Etnològics Locals, coordinada pel Museu Valencià d'Etnologia.

## Història

El Museu Municipal de Requena naix en 1968 amb el nom de "Museo Histórico Artístico de Requena y su comarca" al Castell i es trasllada a les actuals dependències del convent l'any 1975.
Al 1977 comencen les tasques de catalogació del seu fons amb l'aparició del "Catálogo-Guía Museo Arqueológico de Requena" on apareix una part del material recuperat fins al moment.
En 1988 la Direcció General de Patrimoni inclou les primeres cent peces de la secció d'etnologia. També s'inclou les figures del Director del Museu com a tècnic professionalitzat i tècnics d'arqueologia i etnologia així com l'adequació de magatzems i tallers i l'activitat de la biblioteca amb manuals bàsics i publicacions especialitzades.

## Continguts

Actualment ofereix les col·leccions permanents sobre:
* Etnologia de la comarca:
** La Indumentària Tradicional en el Camp de Requena-Utiel, 1789-1914, repàs de l'evolució del vestir comarcal des de la Revolució Francesa fins a la I Guerra Mundial.
** De l'Habitatge i allò Domèstic, reproducció d'un habitatge rural i urbà de la comarca amb el mobiliari i complements necessaris per a les diferents tasques domèstiques tradicionals. Comprèn els estils del mobiliari des del segle xviii fins als anys 20 del segle xx.
** Embotir a Requena. 20 anys de Mostra i més de 500 de tradició
* De les col·leccions arqueològiques del Museu, s'exposa una mostra del món romà sota el títol: Vida Quotidiana i Món Funerari Romà a la Comarca. S'hi presenta la reconstrucció del monument funerari de la Calerilla d'Hortunas i, a través d'ell, una visió del ritual funerari de la cultura romana. L'aspecte econòmic i social romà es repassa des de l'arqueologia comarcal. També s'exposa la Cultura Ibèrica en la comarca Requena-Utiel i el Tresor de la família Ferrer de Plegamans.
* De Ciències Naturals, s'exposen els Ecosistemes de la Comarca, Geologia Comarcal.

## Referències

* 1 2 3 4 «Museo municipal de Requena» (en castellà). [Consulta: 22 maig 2018].
* ↑ «Red de Museos Etnógicos Locales | MUVAET» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-05-22. [Consulta: 23 maig 2018].
* 1 2 3 Jesús-María Romero, José A. Museo Municipal. Requena. València: Diputació de València, 2020, p. 11-13. ISBN 978-84-7795-853-6.
* 1 2 3 4 «Museu Municipal». Ayuntamiento de Requena, 20-06-2017.
# Osmoregulació

L'osmoregulació és la regulació activa de la pressió osmòtica dels fluids d'un organisme per a mantenir l'homeòstasi del contingut d'aigua de l'organisme; això és el que manté els fluids de l'organisme per tal que no passin a ser massa diluïts o massa concentrats. La pressió osmòtica és una mesurament de la tendència de l'aigua a desplaçar-se dins una solució cap a una altra per osmosi. Com més alta sigui la pressió osmòtica d'una solució més aigua voldrà desplaçar-se cap a una solució. la pressió pot ser exercida en el costat hipertònic d'una membrana selectivament permeable sper evitar la difusió d'aigua per osmosi des del costat que conté aigua pura.
Els organismes tant en ambients aquàtics com terrestres poden mantenir la concentració correcta de soluts i la quantitat d'aigua en els seus líquids corporals; això implica l'excreció (eliminant els residus metabòlics i altres substàncies com les hormones que podrien ser tòxiques si s'acumulen a la sang) via òrgans com la pell i els ronyons; mantenint la quantitat d'aigua i soluts dissolts en equilibri cosa que es diu osmoregulació.

## Osmoregulació en animals

Els dos tipus principals d'osmoregulació són els osmoconformadors i els osmoreguladors. Els osmoconformadors adeqüen l'osmolaritat del seu cos a la del seu ambient. I poden ser passius o actius. La majoria dels invertebrats marins són osmoconformadors, malgrat que la seva composició iònica pot ser diferent de la de l'aigua de mar.
Els osmoreguladors regulen estretament l'osmolaritat del seu cos, la qual sempre és constant, i són més comuns en el regne animal. Els osmoreguladors controlen activament les concentracions de sals en l'ambient. Un exemple són els peixos d'aigua dolça. Les brànquies prenen activament la sal del medi ambient per usar-la en els mitocondris de les cèl·lules. L'aigua es difondrà dins del peix, per tant excreta urina molt diluïda (hipotònica per expel·lir l'aigua en excés.

## Osmoregulació en les plantes

Mentre que no hi ha en les plantes superiors òrgans osmoreguladors específics, els estomes són importants per regular la pèrdua d'aigua a través de l'evapotranspiració i a nivell cel·lular el vacúol és crucial en la regulació de la concentració de soluts en el citoplasma. Els vents forts, la baixa humitat i les altes temperatures incrementen l'evapotranspiració de les fulles. L'àcid abscíssic és una fitohormona important per ajudar a conservar l'aigua en les plantes, causa que els estomes es tanquin i estimula el creixement de les arrels i així es pot absorbir més aigua.
En les plantes la pèrdua d'aigua és crucial per crear una força conductora que desplaci els nutrients des del sòl als teixits. Les xeròfites són plantes adapatades per poder aguantar la sequedat durant llargs períodes. Les plantes suculentes, com els cactus, emmagatzemen aigua en els vacúols de teixits de parènquima.

## Referències

* E. Solomon, L. Berg, D. Martin, Biology 6th edition. Brooks/Cole Publishing. 2002
# Institut Alfred Wegener per la recerca polar i marina

L'Institut Alfred Wegener per la recerca polar i marina (en alemany: Alfred-Wegener-Institut, Helmholtz-Zentrum für Polar- und Meeresforschung) és un institut científic situat a Bremerhaven, en el nord d'Alemanya. Va ser fundat el 1980, i rebé el seu nom en homenatge al meteoròleg i climatòleg alemany Alfred Wegener.
A més de la seva seu principal a Bremerhaven, l'institut posseeix estacions de recerca a l'Àrtida i a l'Antàrtida, i disposa d'un vaixell de recerca, el PFS Polarstern.
L'institut s'organitza en quatre departaments principals:
* el departament dels sistemes climàtics, que estudia els oceans, el glaç i l'atmosfera terrestre des d'un punt de vista d'un sistema físic i químic;
* el departament dels ecosistemes pelàgics, que s'interessa a l'ecologia del plàncton, en especial observant el glaç de mar i els altiplans marins
* el departament dels ecosistemes bentònics, que investiga la biologia dels altiplans oceànics de fondàries diferents
* el departament dels geosistemes, que estudia el desenvolupament climàtic, especialment el que revelen els sediments.
# Institut Ayn Rand

L'Ayn Rand Institute és un institut que recolza l'objectivisme, la filosofia d'Ayn Rand. Va ser fundat en 1985 per Leonard Peikoff, un intel·lectual objectivista i amic de Rand. El president actual del Institut Ayn Rand és Yarom Brook.
Objectivisme és el nom que Ayn Rand va donar a la seva filosofia, presentada inicialment mitjançant els herois de les seves famoses novel·les "El manantial" (1943) i "La revolta d'Atles" (1957), i més endavant en altres llibres i assajos.

## Referències

* ↑ www.objetivismo.org/

## Enllaços externs

* www.aynrand.org/ (anglès)
# Axí

L'axí és una partícula elemental hipotètica predita per algunes teories de física de partícules com a company supersimètric de l'axió, introduït per Peccei-Quin per a explicar l'absència de violació CP a la interacció forta. Com que l'axió és pseudoescalar, té dos supercompanys: l'axí fermiònic i el saxió, bosònic. Tots ells estan connectats dins un mateix supercamp quiral.
L'axí ha estat proposat com la partícula supersimètrica més lleugera al model supersimètric mínim, i per això, és considerat un candidat per a explicar la matèria fosca. El supermultiplet contenint un axió i un axí ha estat suggerit com a l'origen del trencament de supersimetria, quan el supermultiplet obté un valor d'expectatió del terme-F.

## Vegeu també

* Llista de partícules supersimètriques

## Referències

* ↑ Abe, Nobutaka; Moroi, Takeo; Yamaguchi, Masahiro «Anomaly-Mediated Supersymmetry Breaking with Axion». Journal of High Energy Physics, 1, 2002, pàg. 10. arXiv: hep-ph/0111155. Bibcode: 2002JHEP...01..010A. DOI: 10.1088/1126-6708/2002/01/010.
* ↑ Hooper, Dan; Wang, Lian-Tao «Possible evidence for axino dark matter in the galactic bulge». Physical Review D, 70, 6, 2004, pàg. 063506. arXiv: hep-ph/0402220. Bibcode: 2004PhRvD..70f3506H. DOI: 10.1103/PhysRevD.70.063506.
* ↑ Baryakhtar, Masha; Hardy, Edward; March-Russell, John «Axion Mediation». JHEP, 1307, 2013, pàg. 096. arXiv: 1301.0829. Bibcode: 2013JHEP...07..096B. DOI: 10.1007/JHEP07(2013)096.
# BSG

BSG té els següents significats:
* Biblioteca de Santa Genoveva, biblioteca pública de París (França)
* Battlestar Galactica, sèrie de televisió dels Estats Units
* Supergegant blava (del seu nom en anglès Blue Supergiant), estrella supergegant de tipus espectral de color blau
* Betriebssportgemeinschaft, nom dels clubs esportius a la República Democràtica Alemanya
* BSG també és el codi IATA de l'Aeroport de Bata, aeroport que serveix la zona continental de Guinea Equatorial
# BVC

BVC té els següents significats:
* Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes, biblioteca digital de cultura hispànica creada per la Universitat d'Alacant
* Borsa de Valors de Cap Verd, principal mercat de valors de Cap Verd
* Bolsa de Valores de Colombia, principal mercat de valors de Colòmbia
* Borsa de Valors de Caracas, principal mercat de valors de Veneçuela
* BV Cloppenburg (de seu nom en alemany Ballspielverein Cloppenburg), club de futbol de Cloppenburg (Alemanya)
* BVC també és el codi IATA de l'Aeroport Internacional Aristides Pereira, aeroport situat a l'illa de Boa Vista (Cap Verd)
# Institut Balear de la Dona

L'Institut Balear de la Dona és un organisme autònom del Govern de les Illes Balears que va néixer amb els objectius d'elaborar i executar les mesures necessàries per fer efectius els principis d'igualtat de l'home i de la dona, impulsar i promoure la participació de la dona a tots els àmbits i eliminar qualsevol forma de discriminació de la dona a les Illes Balears.
La seva creació fou aprovada pel Ple del Parlament de les Illes Balears el dia 20 d'abril de l'any 2000. La seva seu fou inaugurada per Francesc Antich el 21 de desembre del mateix any. El 21 de juliol de 2023, Catalina Salom Niell fou nomenada directora de l'entitat.

## Referències

* ↑ «Institut Balear de la Dona | enciclopèdia.cat». [Consulta: 30 setembre 2019].
* ↑ «Llei 5/2000 de 20 d'abril de l'Institut Balear de la Dona». BOIB, 29-04-2000. [Consulta: 30 setembre 2019].
* ↑ «Institut Balear de la Dona» (en espanyol europeu), 02-04-2012. [Consulta: 30 setembre 2019].
* ↑ «Nomenen Catalina Solivellas delegada de la Presidència per a la Cultura». Arxivat de l'original el 2019-09-30. [Consulta: 30 setembre 2019].
# Praça Raul Soares

El Praça Raul Soares és una de les principals places de Belo Horizonte. Construït en l'estil francès, és a la confluència de quatre grans avingudes: Oleguário Maciel, Augusto de Lima, Amazonas i Bias Fortes. La plaça rep el seu nom en honor de qui fou president de Minas Gerais, Raul Soares de Moura. Al llarg de la història de la ciutat, es va produir una devaluació gradual de l'espai urbà al voltant de la plaça, especialment a la llum de la criminalitat i la inseguretat nit. No obstant això, el 2008, ha estat objecte de reformes de revitalització que van ser aprovats pel Programa de la prefectura i van arribar a costar 2 milions i 600 mil nous bancs reais.

## Vegeu també

* Praça Diogo de Vasconcelos

## Referències

* ↑ shtml Após 10 meses de reforma, Praça Raul Soares reabre à população. TV ALTEROSA
* ↑ "VASCONCELOS, Vitor Vieira. A Praça Raul Soares. Agosto de 2008."

## Enllaços externs

* Reformas na Praça da Savassi devem ser concluídas em 12 meses, Estado de Minas
* Verba para revitalização da Savassi cai de R$ 14 mi para R$ 10,4 mi, Estado de Minas
# Praça Rui Barbosa

Praça Rui Barbosa és una plaça situada a la ciutat central de Belo Horizonte. És més conegut com la Praça da Estação (Plaça de l'Estació) que es troba fora de l'edifici de l'antiga estació del Ferrocarril Central del Brasil, en l'actualitat el Museu d'Arts i Oficis (MAO). L'entrada de l'estació central de metro de Belo Horizonte també es troba en aquesta praça.

## Vegeu també

* Belo Horizonte
* Savassi

## Referències

* ↑ Pontos marcantes de Belo Horizonte sofrem com a falta de conservação
# Plopeni

Plopeni (pronunciació en romanès: [ploˈpenʲ]) és una ciutat del comtat de Prahova, Muntènia, Romania, amb una població de 7.718 habitants.
Plopeni té un clima continental humit (Cfb a la classificació climàtica de Köppen).

## Referències

* ↑ Rezultatele finale ale Recensământului din 2011: «Tab8. Populația stabilă după etnie – județe, municipii, orașe, comune». Institutul Național de Statistică din România, 05-08-2013. Arxivat de l'original el 2016-01-18. [Consulta: 9 octubre 2021].
# C-60

La C-60 , també coneguda com l'Autopista de la Roca, és una autopista sense peatge que comunica el Vallès Oriental amb el Maresme, travessant la Serralada litoral pel Túnel de Parpers, sota el Coll de Parpers. Uneix les capitals de comarca Mataró i Granollers i alhora permet l'enllaç entre les autopistes C-32 i AP-7. Circula en paral·lel a la carretera comarcal C-1415c, la qual va substituir com a principal via de comunicació entre les dues poblacions.

## Enllaços

* 0: Mataró Centre / C-32
* 1: Argentona centre
* 4: Dosrius / Òrrius / Argentona Nord
* 9: La Roca del Vallès
* 10: Granollers (B-40z) / AP-7
* C-1415c

## Àrees de servei

* 9: La Roca del Vallès

## Referències

* ↑ Obradors, Víctor «Mesures de protecció ambiental a l'autopista Mataró-Granollers». Espais: revista del Departament de Política Territorial i Obres Públiques. Generalitat de Catalunya, Núm. 4, 1995, pàg. 51-56.

## Vegeu també

* Llista d'autopistes i autovies de Catalunya
# CMN

CMN té els següents significats:
* Costruzioni Meccaniche Nazionali, empresa històrica fabricant d'automòbils de Milà (Itàlia)
* Construction Mecanique de Normandie, drassana amb seu a Cherbourg (França)
* Compagnie Méridionale de Navigation, companyia naviliera francesa, operant entre Còrsega, Sardenya i Marsella
* Col·legi de la Nació Muscogee (del seu nom en anglès College of the Muscogee Nation), institució educativa promoguda per la Nació Muscogee (Creek)
* CMN també és el codi IATA de l'Aeroport Internacional Mohammed V de Casablanca (Marroc)
* cmn també és el codi ISO 639-3 del mandarí, llengua oficial de la Xina
# Orgue de regalia

L'orgue de regalia o regal (també conegut com a orgue de taula) és un orgue de reduïdes dimensions normalment transportable i de vegades emplaçat en lloc fix (sobre una taula o a terra).
Està format per un sol teclat manual i un únic registre de llengüeta batent, normalment en diapasó de vuit peus. La seva extensió és d'unes tres octaves. Per generar l'aire, compta amb un parell de manxes darrere de l'instrument accionats manualment amb un operador.
A diferència de l'orgue positiu, el regal no compta amb tubs, sinó amb petits ressonadors normalment de fusta que allotgen una fina llengüeta de llautó que vibra amb el pas de l'aire. El so d'aquest instrument, poc melodiós, és més aviat penetrant, la qual cosa li permet ser escoltat fins i tot en llocs oberts.

## Vegeu també

* Orgue
* Canya
* Harmònium

## Enllaços externs

* Informació sobre el Regal del sistema d'informació cultural AEIOU; inclou imatges i sons. (en anglès)
# Institut Etxepare

L'Institut Basc Etxepare (en basc: Etxepare Euskal Institutua) és una institució dependent del Govern Basc l'objectiu del qual és promoure la projecció exterior del basc i de la cultura basca. Pren el nom de l'escriptor Bernat Etxepare, també sacerdot, navarrès que visqué el 1548 i recordat per haver escrit el primer llibre en euskera. El 2017 van col·laborar amb el Festival Sismògraf, enviant una representació de dansa contemporània basca al festival. La seva directora és Irene Larraza.

## Referències

* ↑ «La consejera estará al frente del Instituto Etxepare hasta que tenga director» (en castellà). El País, 06-01-2009 [Consulta: 28 juliol 2014].
* ↑ ABC. «Cuatro compañías vascas abrirán la nueva sección del festival Sismògraf - ABC.es - Noticias Agencias» (en castellà). [Consulta: 20 abril 2017].

## Enllaços externs

* «Llei 3/2007, de 20 d'abril, de Creació i Regulació del Instituto Vasco Etxepare Euskal Institutua / Basque Institute.» (en castellà). [Consulta: 28 juliol 2014].
* http://www.etxepare.net/eu/index Arxivat 2014-07-26 a Wayback Machine.
# Institut Europeu de la Mediterrània

L'Institut Europeu de la Mediterrània (IEMed) fundat l'any 1989, és una entitat de caràcter consorciat integrada per la Generalitat de Catalunya, el Ministeri d'Afers Exteriors i Cooperació i l'Ajuntament de Barcelona. Incorpora la societat civil mitjançant el seu Alt Patronat i el seu Consell Assessor format per universitats, empreses, entitats i personalitats mediterrànies de reconegut prestigi.
Es va fundar l'any 1989 amb el nom d'Institut Català d'Estudis Mediterranis i el seu primer director va ser Baltasar Porcel, qui es mantindria en el càrrec fins a l'any 2000. L'any 1995 va canviar el seu nom a Institut Català de la Mediterrània d'Estudis i Cooperació. Entre 1989 i 1999 va ser l'ens encarregat d'atorgar el Premi Internacional Catalunya. El 2002 la institució fou refundada, amb el nom actual.
D'acord amb els objectius del Partenariat Euromediterrani, la Política Europea de Veïnatge i la Unió per la Mediterrània, la finalitat de l'IEMed és fomentar les actuacions i projectes que contribueixin al coneixement mutu, els intercanvis i la cooperació entre els diferents països, societats i cultures mediterrànies així com promoure la progressiva construcció a la Mediterrània d'un espai de pau i estabilitat, de prosperitat compartida i de diàleg entre cultures i civilitzacions.
Amb una clara vocació de think tank especialitzat en les relacions mediterrànies a partir d'un enfocament multidisciplinari i del treball en xarxa, l'IEMed fomenta l'anàlisi, el coneixement i la cooperació a través de l'organització de seminaris, projectes de recerca, debats, cicles de conferències i publicacions, juntament amb un ampli programa cultural.

## Referències

* ↑ «Institut Europeu de la Mediterrània». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Institut Europeu de la Mediterrània». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ IMed al portal de la Generalitat
* ↑ «Document». [Consulta: 10 maig 2022].
* ↑ «Document». [Consulta: 10 maig 2022].
* ↑ «Institut Català de la Mediterrània d'Estudis i Cooperació | enciclopèdia.cat». [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ DECRET 116/2002, de 16 d'abril, pel qual es dissol l'Institut Català de la Mediterrània d'Estudis i Cooperació i s'aprova la creació de l'Institut Europeu de la Mediterrània

## Vegeu també

* Procés de Barcelona: Unió per la Mediterrània

## Enllaços externs

* Institut Europeu de la Mediterrània (català) (anglès) (francès) (castellà)
* Réseau des Instituts Méditerranéens Arxivat 2010-08-25 a Wayback Machine. (Xarxa d'Instituts Mediterranis) en francès.
* Fundació Anna Lindh, red española, EuroMed Arxivat 2010-07-13 a Wayback Machine. (en català i castellà).
* EuroMeSCo (en anglès).
# Institut Gallec d'Estadística

L'Institut Gallec d'Estadística (en gallec: Instituto Galego de Estatística, IGE), és un organisme autònom de la Xunta de Galícia creat l'any 1988 i que es regeix bàsicament per la Llei 9/1988 d'Estadística de Galícia.
En la seva missió de promoure el desenvolupament del sistema estadístic de la Comunitat Autònoma presta serveis de recompilació i difusió de la documentació estadística disponible, desenvolupa bases de dades d'interès públic, analitza les necessitats i l'evolució de la demanda d'estadístiques i assegurar la seva difusió.

## Referències

* ↑ PARLAMENTO DE GALICIA «Ley 9/1988, de 19 de julio, de Estadística de Galicia». DOG, Núm. 148, 03-08-1988 [Consulta: 28 novembre 2018].
* ↑ «El Instituto Gallego de Estadística celebra su 30 aniversario afianzado como un organismo consolidado y de prestigio». Conselleria d'Hisenda de la Xunta de Galícia. [Consulta: 28 novembre 2018].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'IGE (gallec)
# Institut Industrial de Sabadell

L'Institut Industrial de Sabadell va ser una entitat creada el 1863 a redós del Gremi de Fabricants de Sabadell per ampliar la seva activitat relacionada amb la política proteccionista. Es dedicà a organitzar uns cursos d'ensenyament industrial, econòmic i mercantil entre el 1863 i el 1865, cursos que duia a terme el pedagog sabadellenc Agustí Rius i Borrell. El 1864 inicià la publicació del periòdic El Eco del Vallés. Les activitats de l'Institut es van acabar el 1872.

## Referències

* ↑ «Institut Industrial de Sabadell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.