OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Weston Razooli

Weston Razooli és un cineasta estatunidenc. La seva pel·lícula de debut, Riddle of Fire, fou estrenada al 76è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Biografia

Razooli va néixer i es va criar a Park City (Utah). Es va graduar a la California College of the Arts a San Francisco.
El 2015, Razooli va fundar la productora Anaxia. El seu debut al llargmetratge l'any 2023, Riddle of Fire, es va estrenar a la secció Quinzena de Cineastes del 76è Festival Internacional de Cinema de Canes, on va ser elegible per a la Càmera d'Or.

## Filmografia

| Any | Títol | Ref. |
| 2023 | Riddle of Fire | |

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Treball nominat | Resultat |
| 2023 | Festival de Cinema de Canes | Quinzena de Cineastes | Riddle of Fire | Nominat |
| 2023 | Festival de Cinema de Canes | Càmera d'Or | Riddle of Fire | Nominat |
| 2024 | Buenos Aires Festival Internacional de Cinema Independent | Millor pel·lícula internacional | Riddle of Fire | Guanyador |

### Reconeixements

| Premi | Data | Categoria | Receptor | Resultat |
| Festival de Cinema de Canes | 25 de març de 2023 | Càmera d'Or | Riddle of Fire | Nominat |
| Festival de Cinema de Canes | 25 de març de 2023 | Quinzena de Cineastes | Riddle of Fire | Nominat |
| Ghent Film Festival | 21 d'octubre de 2023 | Competició oficial | Riddle of Fire | Nominat |
| Lisbon & Estoril Film Festival | 17 de novembre de 2023 | Competició oficial | Riddle of Fire | Nominat |
| Festival Molodist | 21 d'octubre de 2023 | Concurs de pantalla juvenil | Riddle of Fire | Nominat |
| Mon Premier Festival | 31 d'octubre de 2023 | Premi del públic a la millor pel·lícula | Riddle of Fire | Nominat |
| Piccolo Grande Cinema | 12 de novembre de 2023 | Concurs Internacional | Riddle of Fire | Nominat |
| Festival de Cinema Fantàstic de Saskatoon | 25 de novembre de 2023 | Premi Elecció del Públic | Riddle of Fire | Guanyador |
| Festival de Sitges | 15 d'octubre de 2023 | Menció especial | Riddle of Fire | Guanyador |
| Festival Internacional de Cinema de Varsòvia | 15 d'octubre de 2023 | Premi Esperit Lliure | Weston Razooli | Guanyador |

## Referències

* 1 2 «RIDDLE OF FIRE writer/director Weston Razooli». Salt Lake City Weekly. [Consulta: 3 juny 2024].
* ↑ «About». Weston Razooli. [Consulta: 3 juny 2024].
* ↑ «Weston Razooli». Sitges Film Festival. [Consulta: 3 juny 2024].
* 1 2 3 4 «‘Riddle of Fire’ Director Weston Razooli Takes Flight Into Fantasy With Directors’ Fortnight Feature Debut». Variety.
* ↑ «Two films from Argentina and Brazil share BAFICI top award». Buenos Aires Herald.
* ↑ «The 2023 Caméra D’or: Who are the contenders?». Cinema de Demain, 05-12-2023. [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ «Riddle of Fire». Film Fest Gent. [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ «Official Selection – In Competition». Lisboa Film Festival. [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ «Riddle of Fire». Molodist International Film Festival. [Consulta: 18 març 2024].
* 1 2 3 4 «Riddle of Fire: Awards». IMDb. [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ «Riddle of Fire». Saskatoon Fantastic Film Festival. [Consulta: 18 març 2024].
# Haptonomia

L'haptonomia és una tècnica de preparació per al part. Etimològicament el terme deriva dels mots grecs hapsis (tacte, sentit, afectivitat) i nomos (llei, la norma), i es pot traduir com a tacte afectiu. Consisteix en l'aplicació per part d'ambdós pares d'una sèrie de contactes i carícies que el bebè percep a través de la paret del ventre de la seva mare.

## Història

Les bases teòriques de l'haptonomia van ser desenvolupades pel fisioterapeuta holandès Frans Veldman (1921-2010), a partir de les seves experiències personals a la Segona Guerra Mundial i en les atrocitats de l'Holocaust. Veldman va començar a estudiar la importància de la dimensió afectiva en les relacions humanes, i l'efecte que aquesta podria tenir a través de la mediació del contacte físic en els camps de l'educació i de la salut. Durant la dècada dels 80, ja després de la seva jubilació, Veldman va dedicar el seu temps a sistematitzar les seves idees en diferents publicacions, conformant el cos teòric bàsic de l'haptonomia.

## Aplicació

L'haptonomia és una tècnica que no només té relació amb la mare, sinó que també en té amb el pare i el bebè. S'inicia aproximadament als quatre mesos de gestació i té continuïtat en les setmanes posteriors al part. L'objectiu últim és, per una banda, fer que el bebè senti, ja des del si matern, l'estimació i la tendresa que li oferiran els seus pares després del naixement; per altra banda, es pretén acompanyar el bebè activament en el seu dur viatge d'arribada al món.
La tècnica s'aplica generalment quan el bebè comença a moure's. L'expert mostra llavors als pares els moviments, tècniques i gestos que han d'efectuar per establir comunicació amb el bebè, que els pares han de repetir per obtenir una resposta del bebè des de l'interior del ventre matern. Ja en el part, permet que la mare es calmi durant les contraccions, facilitant així la sortida a l'exterior del bebè.

## Implicacions

Els defensors d'aquesta tècnica sostenen que afavoreix l'establiment de llaços afectius entre els futurs pares i el bebè i estimula la maduració psicològica, afectiva i psicomotora de tots tres. Tanmateix, defensen que la influència positiva de l'haptonomia dura tota la vida, afavorint el desenvolupament d'aspectes psicològics com la independència o la responsabilitat i enfortint la salut física dels nens nascuts mitjançant aquesta tècnica. Finalment, afirmen que l'haptonomia, com a Ciència de l'Afectivitat, es pot aplicar a molts d'altres camps, com la Psicologia clínica o el tractament de pacients hospitalitzats o de la Tercera Edat

## Referències

* 1 2 http://www.enfemenino.com/ficha/madre/f11499-la-haptonomia.html Arxivat 2010-08-12 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.haptonomia.es/es/index.php?mod=page&id=13
* 1 2 http://www.elpais.com/articulo/pais/vasco/Carino/nonato/elpepuesppvs/20070212elpvas_6/Tes
* ↑ http://www.bebesymas.com/embarazo/haptonomia-la-ciencia-de-la-afectividad

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de la Fundació espanyola de l'Haptonomia
* Centre Internacional d'Investigació i Desenvolupament de l'Haptonomia Arxivat 2008-10-21 a Wayback Machine.
# ONC

ONC té els següents significats:
* Congrés Nacional Oromo (del seu nom en anglès Oromo National Congress), partit polític històric d'Etiòpia
* Open Network Computing, sistema de crida a procediment remot de Sun Microsystems
* ONC també és el codi UCI de l'ONCE, equip ciclista d'Espanya
* Onc. també és l'abreviatura d'Oncidium, gènere d'orquídies
# Alfredo Saybene

Alfredo Saybene (Rosario, Província de Santa Fe, República Argentina, 10 de febrer de 1876) fou un compositor argentí. Als dotze anys passà amb la seva família a Itàlia on començà més tard la carrera d'enginyer, que abandonà per a dedicar-se a la música. Estudià harmonia amb Guarneri en el Conservatori Verdi de Milà i amb Tarenghi, professor de la Scuola Musicale de la mateixa ciutat. El 1905 estrenà a Milà una obra sobre l'argument de l'Amintes, de Tasso, que aconseguí un bon èxit. El 1909, a Busto Arsizio (Llombardia) estrenà la seva segona òpera, Floredana. El 1913 retornà a la seva pàtria on fou professor de l'Escuela Normal de Cañada de Gòmez.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. 9, pàg. 1119 ISBN 84-239-4579-0
# Apistogramma linkei

Apistogramma linkei és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Regan, C. T. 1913. Fishes from the River Ucayali, Peru, collected by W. Mounsey. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 12 (núm. 69): 281-283.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Apistogramma linkei» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Koslowski, I. 1985. Descriptions of new species of Apistogramma (Teleostei: Cichlidae) from the Rio Mamoré system in Bolivia. Bonner Zool. Beitr. v. 36 (núms. 1-2): 145-162.
# OMO Ilinden Pirin

L'Organització Macedònia Unida Ilinden–Pirin (en macedònic Обединена македонска организация: Илинден–Пирин) o OMO Ilinden Pirin és una organització política dels macedonis de Bulgària que declara com a objectius la protecció dels drets humans, l'idioma i la nacionalitat de la minoria macedònia al país. A Bulgària, la mateixa organització és considerada com a organització separatista finançada per un govern estranger.
El 1999 l'organització va ser registrada com a partit polític i va participar en les eleccions municipals del mateix any. El partit va obtenir aproximadament 3.000 vots a la província de Blagòevgrad (Macedònia de Pirin), en consonància amb el nombre d'autodeclarats ètnicament macedonis a la regió segons l'últim cens Búlgar (3.100 en 2001). El partit no va rebre gairebé vots a la resta del país.
El 29 de febrer, 2000, per decisió de la Cort Constitucional de Bulgària, OMO Ilinden Pirin va ser expulsat del sistema polític búlgar com a partit separatista. El 25 de novembre, el Tribunal Europeu de Drets Humans a Estrasburg, va condemnar Bulgària per violació de la llibertat d'organitzar mítings d'OMO Ilinden-Pirin. El tribunal va declarar que Bulgària havia violat la Llei 11 de la Convenció Europea de Drets Humans.
El 26 de juny 2006, el partit va celebrar una nova reunió fundacional i va provocar certa controvèrsia en els mitjans de comunicació búlgars. La reunió es va celebrar a la ciutat de Gotse Dèltxev, malgrat una manifestació de protesta de l'Organització Revolucionària Interior Macedònia – Moviment Nacional Búlgar. El diputat d'aquest partit, Boris Yachev, acusà al govern macedoni de patrocinar el partit amb 75,000 euros i demanà la retirada de l'ambaixador macedoni Abdurahman Aliti.
El 30 de juliol del Tribunal de la Ciutat de Sofia va confirmar la decisió de denegar el registre; els arguments avançats pel tribunal van ser, entre d'altres, que el quòrum necessari de 530 firmes no s'havia assolit i que hi havia moltes irregularitats, entre els que es presenten.
Des d'abril de 2007 és membre de l'Aliança Lliure Europea.

## Referències

* ↑ «La Cort Europea condemna la prohibició d'un partit búlgar». Arxivat de l'original el 2007-09-28. [Consulta: 14 agost 2009].
* ↑ Dues sentències de la ECHR consideren que Bulgària violà les llibertats de reunió i associació
* ↑ la Cort Búlgara denega un altre cop el registre d'OMO Ilinden–Pirin

## Enllaços externs

* Web oficial
# Adrast de Frígia

Adrast (en llatí Adrastus, en grec antic Ἄδραστος) era fill del rei de Frígia Gordi (Gordios), que va matar sense voler el seu germà, per la qual cosa el seu pare el va desterrar del regne i el va desheretar.
Es va refugiar a la cort del rei de Lídia Cresos, que el va rebre amablement i el va purificar. Un temps després, encarregat de la custòdia del príncep Atis, fill de Cresos, també el va matar accidentalment, durant la cacera d'un senglar que feia estralls al país. Cresos el va perdonar perquè va veure en aquest fet la voluntat dels déus i el compliment d'una profecia, però Adrast no ho va poder suportar i es va suïcidar davant de la tomba d'Atis, segons explica Heròdot.
Alternativament, Adrast era fill de Cresos.

## Referències

* ↑ Adrastus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 21
* ↑ Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 209. Barcelona, octubre del 1997. ISBN 84-297-4146-1, plana 9.
# Casa Oleguer Garrigosa

La casa Oleguer Garrigosa era un edifici situat als carrers d'en Gombau i de Fonollar de Barcelona, actualment desaparegut.

## Descripció

Es tractava d'una casa de veïns del segle xviii en cantonada, composta de planta baixa i quatre pisos. La façana principal del carrer d'en Gombau presentava una senzilla decoració esgrafiada, amb plafons verticals i un encoixinat a la cantonada.

## Història

El 1784, l'hostaler Oleguer Garrigosa (vegeu Hostal de la Rosa) va adquirir dues parcel·les a la cantonada dels carrers d'en Gombau i de Fonollar, i el 1785 va demanar permís per a aixecar-hi un nou edifici sobre les construccions existents. El 1820, la seva vídua Manuela Arteman va demanar permís per a posar-hi un guardarrodes a la cantonada.
El 1985 es va aprovar el PERI del Sector Oriental del centre històric (Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera), i el 1995, l'Estudi de Detall de l'àrea central, obertura de l'avinguda Cambó, per la qual cosa, l'empresa mixta Promoció de Ciutat Vella SA (PROCIVESA) en va iniciar els tràmits d'expropiació. Finalment, l'edifici va ser enderrocat cap al 1999.

## Vegeu també

* Casa Francesc Bartrina
* Can Papell

## Referències

* 1 2 Alexandre, Octavi. Catàleg de la Destrucció del Patrimoni Arquitectònic Històrico-Artístic del Centre Històric de Barcelona. Veïns en Defensa de la Barcelona Vella i Estudiants pel Patrimoni, 2000, p. 55.
* 1 2 «Gombau, 11». Carta Arqueològica de Barcelona. Servei d'Arqueologia de Barcelona.
* ↑ «Olaguer Garrigosa. Hostaler. Fonollar i Gombau. Casas. Planta baixa i quatre pisos. Fer reformes, afegir pisos, posar balcons». C.XIV Obreria C-38/1785-81. AHCB, 02-05-1785.
* ↑ «Manuela Garrigosa, vídua. Gombau. Fonollar. Construir un guarda-rodes a la cantonada». C.XIV Obreria C-81. AHCB, 19-04-1820.
* ↑ «Anunci d'expropiació forçosa». La Vanguardia, 01-06-1995, pàg. 73.
* ↑ «Anunci d'expropiació forçosa». La Vanguardia, 11-03-1996, pàg. 46.
* ↑ «Expedient d'enderroc de l'edifici ubicat al carrer Gombau 11 cantonada Fonollar, 21». Centre de Documentació del Servei d'Arqueologia de Barcelona.

## Bibliografia

* Bigas Vidal, Montserrat. La proposta d'Enric Miralles per a la renovació de l'entorn de Santa Caterina. Cas d'estudi de les intervencions en centres històrics. Universitat de Barcelona. Departament d'Expressió Gràfica Arquitectònica I (tesi doctoral), 2015, p. A24.
# Botia histrionica

Botia histrionica és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* El cos fa 11,7 cm de llargària màxima, és hidrodinàmic i presenta cinc franges al cos (cada una amb una petita taca rodona a la línia lateral).
* Ventre aplanat.
* 4 parells de barbetes sensorials a la boca.
* Posseeix un parell d'espines molt esmolades a les conques dels ulls, les quals estén com a defensa quan se sent amenaçat.
* Aleta dorsal amb una banda ampla i negra.
* Aletes pectorals, ventrals i anal amb dues franges negres cada una.
* Aleta caudal amb dues franges amples i l'extrem de cada lòbul de color negre.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical, el qual viu a Àsia: l'Índia (Manipur i Nagaland i Myanmar, incloent-hi les conques dels rius Salween, Chindwin i Irauadi.

## Confusió amb altres espècies

Els exemplars immadurs poden ésser confosos amb Botia kubotai, Botia almorhae i Botia rostrata, tot i que, en arribar a la maduresa, cada espècie adopta els seus patrons de coloració característics.

## Amenaces

La seua principal amenaça és la desforestació en benefici de les plantacions de tec, la qual cosa provoca sedimentació en els rius.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Menon, A. G. K., 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Ao, S., Dey S. C. i Sarmah, S. K., 2008. Fish and fisheries of Nagaland. Government of Nagaland.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources, Lucknow, l'Índia. 775 p.
* ↑ Blyth, E., 1860. Report on some fishes received chiefly from the Sitang River and its tributary streams, Tenasserim Provinces. Journal and Proceedings of the Asiatic Society of Bengal v. 29 (núm. 2): 138-174.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 1989. Zoogeography of the fishes from Indochinese inland waters with an annotated check-list. Bull. Zoöl. Mus. Univ. Amsterdam 12(1): 1-55.
* ↑ Loaches Online (anglès)
* ↑ UICN (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB (txec)
* AquaHobby Arxivat 2012-10-28 a Wayback Machine. (anglès)
# OON

OON té els següents significats:
* Organització de les Nacions Unides (del seu nom en rus Организация Объединённых Наций, transliterat Organizatsiia Obedinionnikh Natsii)
* Orde d'Orange-Nassau, orde de cavalleria dels Països Baixos
* oon també és el codi ISO 639-3 de l'önge, llengua parlada a les illes Andaman, a l'Índia
# Alloblennius pictus

Alloblennius pictus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,6 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al golf d'Aqaba, el Mar Roig, Djibouti i el Golf de Tadjoura.

## Referències

* ↑ Smith-Vaniz W. F. & Springer V. G., 1971. Synopsis of the tribe Salariini, with description of five new genera and three new species (Pisces: Blenniidae). Smithson. Contrib. Zool. Núm. 73. 1-72.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Lotan, R., 1969. Systematic remarks on fishes of the family Salariidae in the Red Sea. Israel J. Zool. v. 18 (núm. 4): 363-378.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Springer, V.G., H. Bath i J.E. Randall, 1998. Remarks on the species of the Indian Ocean fish genus Alloblennius Smith-Vaniz & Springer 1971, (Blenniidae). Aqua 3(1):19-24.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Khalaf, M.A., 2005. Fish fauna of the Jordanian Coast, Gulf of Aqaba, Red Sea. Journal of King AbdulAziz University-Marine Sciences. Vol. 15.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Apistogramma luelingi

Apistogramma luelingi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Regan, C. T. 1913. Fishes from the River Ucayali, Peru, collected by W. Mounsey. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 12 (núm. 69): 281-283.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Apistogramma luelingi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Kullander, S. O. 1976. Apistogramma luelingi sp. nov., a new cichlid fish from Bolivia (Teleostei: Cichlidae). Bonner Zool. Beitr. v. 27 (heft 3-4): 258-266.
# Obac del Castell

L'Obac del Castell és una obaga del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, però que s'estén fins a l'antic terme de Guàrdia de Tremp, al Pallars Jussà.
Es troba en territori de l'antic poble de Mur i del Castell de Guàrdia. Està situat al nord-est de Mur i de Collmorter i al nord del Castell de Guàrdia, a la dreta del barranc d'Arguinsola. El barranc de Collmorter davalla per aquest obac.
# Casa Pau Manich

La casa Pau Manich és un edifici situat al carrer de les Candeles, 5 de Barcelona, catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C).

## Història

El 1855, el fabricant de trenyelles de cotó Pau Manich i Cabanellas (†1893) va demanar permís per a instal·lar-hi una màquina de vapor de 2 CV de la casa Alexander i Cia, segons el projecte de l'arquitecte Josep Simó i Fontcuberta, el que va motivar l'oposició dels veïns de la rodalia. El 1856, Manich va traslladar la seva indústria a un nou edifici del carrer de Jaume Giralt, avui desaparegut, i el 1858 va demanar permís per a reedificar la casa del carrer de les Candeles.

## Descripció

Es tracta d'un edifici d'habitatges de planta baixa i quatre pisos, en una parcel·la enclavada entre dues construccions amb façana al carrer de la Princesa. La composició de la façana s'organitza en eixos verticals amb balcons de barana de ferro forjat i llosana de pedra de Montjuïc de mida decreixent en alçada. Al mateix temps, presenta elements que reforcen la composició horitzontal, com la imposta a cada planta la cornisa i el fris amb els forats de ventilació al coronament.
La planta baixa té portals amb arc rebaixat, al centre dels quals s'encasten les mènsules sota els balcons. En un extren hi ha la porta de veïns de dimensions reduïdes (la reixa sobre la qual té la data 1859, tot i que l'última xifra està deteriorada), situada sota un eix vertical de finestres. Als baixos, el parament és de carreus de pedra, i a la resta, d'estucat llis emmarcant les obertures.

## Referències

* 1 2 3 4 «Edifici d'habitatges». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ La Vanguardia, 11-04-1893, p. 8.
* ↑ «Pablo Manich. Candeles 7. Fàbrica on es desitja instal·lar unes calderes de vapor». Q127 Foment 8/1855. AMCB, 17-08-1855.
* ↑ Diario de Barcelona (edición mañana), 30-04-1856, p. 3524.
* ↑ «Pablo Manich. Candeles 7. Reedificació d'un edifici». Q127 Foment 82/1858. AMCB.

## Vegeu també

* Fàbrica Arbós-Manich
# Heliornis americà

L'heliornis americà(Heliornis fulica) és una espècie d'ocell de la família dels heliornítids (Heliornithidae), i única espècie del gènere Heliornis Bonnaterre 1791.

## Hàbitat i distribució

Habita corrents fluvials de la selva a la zona Neotropical, des de l'est de Mèxic, a través d'Amèrica Central i del Sud, fins a l'oest del Perú i per les conques de l'Orinoco i Amazones fins al sud del Brasil, el Paraguai i nord-est de l'Argentina.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo (Zoo de Barcelona); Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia