OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Evacuació del Danevirke

L'evacuació del Danevirke va ser l'operació militar en què l'exèrcit danès va abandonar les posicions fortificades del Danevirke durant la Segona Guerra de Slesvig. Això va marcar l'últim ús militar de l'antiga estructura de defensa del Danevirke, que s'ha mantingut en possessió alemanya des de llavors.

## Antecedents

A causa d'un clar simbolisme nacionalista, l'opinió pública danesa esperava que l'enfrontament decisiu amb l'exèrcit austroprussià tindria lloc al Danevirke. Les fortificacions ja estaven a l'abast de l'exèrcit austroprussià, però no hi va haver cap batalla, tret d'alguna escaramussa primerenca a la banda sud, ja que el comandant en cap danès, el general de Meza, va retirar les seves forces cap a les trinxeres de Dybbøl. El general De Meza va considerar que era massa arriscat mantenir les posicions, amb la possibilitat de veure's envoltat, ja que l'Schlei i els aiguamolls entre el Danevirke i Husum s'havien congelat durant l'hivern, mentre que el territori al davant del Danevirke ja havia caigut en mans alemanyes.

## Accions

Aquesta retirada va suposar una sorpresa per a l'exèrcit austroprussià i gairebé tot l'exèrcit danès va aconseguir completar l'evacuació. Això va provocar, malgrat tot, l'abandonament d'importants peces d'artilleria pesant, i continua sent una qüestió de debat històric per què no es va emprar el ferrocarril cap a Flensburg durant l'evacuació.

## Conseqüències

Les notícies de la retirada van ser un gran xoc per a l'opinió pública danesa, que havia considerat el Danevirke com a inexpugnable. Poc després, el govern, sota la presidència de Ditlev Monrad,va rellevar el general De Meza del comandament.

## Referències

* Lotte Flugt Kold. «Dannevirke» (en danès). danmarkshistorien.dk. Universitat d'Aarhus University, 03-11-2014. [Consulta: 20 desembre 2014].
* Henrik Dannemand Jensen. «Da 40.000 danske soldater opgav Dannevirke og forsvandt i ly af natten [When 40,000 Danish soldiers gave up Danevirke and disappeared under cover of darkness]» (en danès), 04-02-2014. [Consulta: 20 desembre 2014].
* Bjørn Østergaard. «Danskerne opgiver Dannevirke [The Danes give up Danevirke]» (en danès). 1864.dk. Historiecenter Dybbøl Banke, 04-02-2014. Arxivat de l'original el 20 de desembre 2014. [Consulta: 20 desembre 2014].
# Fundata (Brașov)

Fundata és un poble al comtat de Brașov, Transsilvània (Romania). A partir del 16 de juliol de 1973, el poble de Fundata (Brașov), juntament amb altres 13 localitats, es declara, experimentalment, com a poble d’interès turístic.

## Dades geogràfiques

Situada a una altitud de 1.360 m, Fundata és la ciutat més alta del país. Situat al mig de la distància entre Bran i Rucăr, al passadís, està custodiat per les muntanyes Bucegi i les muntanyes Piatra Craiului.

## Llocs turístics

* A prop del poble Fundata es poden visitar moltes zones naturals: Parc Nacional - Rutes a Piatra Craiului Prăpăstiile Zarnesti Gorge Moieciului, claus, que es van convertir en reserves naturals a Chisatoare, Peștera Dambovicioara i Cheile Dambovicioara, presa Pecineagu, Vidraru Llac.
* El monument dels herois romanesos de la Primera Guerra Mundial. El monument es troba al pati del dispensari de la comuna Fundata, sent erigit en memòria de l'heroi Gheorghe Poenaru-Bordea, que va caure a la Primera Guerra Mundial. El monument es va erigir per iniciativa de la Societat "Tombes dels Herois" i és de pedra, i la tanca està proveïda de pilars units per cadenes. L’obelisc té com a ornament, a la part superior i central, una sanefa esculpida amb motius fitomòrfics. A la part inferior es fixa una placa de bronze amb baix relleu: l'atac d'infanteria. Al costat frontal està esculpida en pedra una inscripció daurada: "A l'heroi coronel Gheorghe Poenaru-Bordea, el primer oficial que va caure de valent per a la reubicació d'aquesta frontera, el 14 d'agost de 1916".

## Fills illustres

* Silvia Popovici (1933-1993), actriu romanesa, va néixer a Fundata.

## Imatges

* Fundada, muntanyes Bucegi, hivern
* Fundada, vespre d'hivern
* Fundada, després de la pluja

## Referències

* ↑ Ordinul ministrului turismului nr 744/1973
* ↑ Puiu Nistoreanu, Turismul rural, pag. 23-24
* ↑ «Înălțimea localității Fundata». [Consulta: 17 maig 2017].

## Enllaços externs

* Romania is beautiful (26): Fundata el 3 de novembre de 2011, Răzvan Pascu, Gândul
* Històries de pastors del mig de la muntanya, 26 de setembre de 2007, Jurnalul Național
# 33 d'Àries

33 d'Àries (33 Arietis) és una estrella de la constel·lació d'Àries. Té una magnitud aparent de +5,30.

## Referències

* ↑ Frédéric Arenou «Radial velocities. Measurements of 2800 B2-F5 stars for HIPPARCOS» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 6-1999, pàg. 451-456. DOI: 10.1051/AAS:1999489.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. IV. Evolution of rotational velocities» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1-2012. DOI: 10.1051/0004-6361/201117691.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. III. Velocity distributions» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2-2007, pàg. 671–682. DOI: 10.1051/0004-6361:20065224.
* ↑ Ralf-Dieter Scholz «Astrophysical supplements to the ASCC-2.5: Ia. Radial velocities of ∼55000 stars and mean radial velocities of 516 Galactic open clusters and associations». Astronomische Nachrichten, 9, 11-2007, pàg. 889-896. DOI: 10.1002/ASNA.200710776.

## Enllaços externs

* SIMBAD
* Aladin previewer
Viccionari
# Alexander Dreyschock

Alexander Dreyschock (Žáky, 15 d'octubre de 1818 - Venècia, 1 d'abril de 1869) fou un pianista i compositor txec del Romanticisme.
Als 13 anys el posaren sota la direcció de Václav Tomášek, i després viatjà fent concerts per Alemanya, Suècia, Dinamarca, Bèlgica, Holanda, França, etc. A París es donà conèixer el 1843. S'elogiava molt el vigor de la seva execució i especialment l'agilitat de la seva mà esquerra en els passatges en terceres, sextes o octaves. Va escriure unes 140 composicions, sonates, nocturns, estudis, romances sense paraules, aires variats, i una obertura en re per a orquestra. El 1862 fou anomenat professor en el Conservatori de Sant Petersburg, i el 1865 fou pianista de l'emperador de Rússia i mestre de capella al mateix temps del gran duc de Hesse-Darmstadt.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 18, 2a part, pàg. 2221. (ISBN 84-239-4581-2)
# Astyanax tupi

Astyanax tupi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,3 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Argentina.

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Azpelicueta, M., J. M. Mirande, A. E. Almirón & J. R. Casciotta. 2003. A new species of Astyanax (Characiformes, Characidae) from Paraná river basin in Argentina. Rev. Mus. La Plata v. 15 (núm. 166): 1-12.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* López, H.L., A.M. Miquelarena i J. Ponte Gómez 2005. Biodiversidad y distribución de la ictiofauna Mesopotámica. Miscelánea 14:311-354.
* Morelli, S., L.A. Bertollo, F. Foresti, O. Moreira-Filho i S.A. de Almeida-Toledo 1983. Cytogenetic considerations on the genus Astyanax (Pisces, Characidae). I. Karyotypic variability. Caryologia. 36(3):235-244.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Iwi

L'iwi és la principal unitat social dins la societat maori. Iwi significa poble, i en la majoria de casos el sentit de iwi és anàleg al de tribu o clan, tot i que un iwi pot estar format per diferents tribus. Les recerques antropològiques han mostrat que, gairebé sempre, abans de la colonització europea, els maoris estaven principalment repartits en grups més petits tals com els whānau (grans famílies) e les hapū (sub-tribus).
Cada iwi pot ser dividit en hapū (sub-tribus). Per exemple, l'iwi Ngāti Whātua està format per quatre hapū: Te Uri-o-Hau, Te Roroa, Te Taou, et Ngāti Whātua i Ōrākei.

## Enllaços externs

* Te Kāhui Māngai – Directory of Iwi and Māori Organisations (anglès)
* Tribal organisation a Te Ara – the Encyclopedia of New Zealand (anglès)
# Dama de Baza

La Dama de Baza és una escultura ibera del segle iv aC, llaurada en pedra calcària policromada pels bastetans. Es troba exposada al Museu Arqueològic Nacional de Madrid.

## Troballa

Aquesta obra va ser trobada el 22 de juliol de 1971 per l'arqueòleg Francisco José Presedo Velo al Turó del Santuari, necròpoli de l'antiga Basti (Basa), a la província de Granada (Espanya).
Estava dins d'una cambra funerària de 2,60 m² i 1,80 m de profunditat, on hi havia a més un àmfora púnica que es comunicava amb la superfície per mitjà d'un embut, a través del qual segurament es feien des de l'exterior libacions com a ofrenes líquides. Això indica que es professava culte a la persona allí enterrada.
Davant de la dama hi havia un petit amuntegament d'armes cremades i altres objectes que formaven la panòplia d'un guerrer. Els arqueòlegs, basant-se en això, van arribar a la conclusió que podria tractar-se de l'enterrament d'un important guerrer. No obstant això, recents estudis realitzats en les restes trobades a l'interior de la dama revelen que aquests van pertànyer a una dona.
Les teories que es barregen actualment són que podria haver-se tractat d'una guerrera divinitzada (en relació a les falcates i altres armes trobades al jaciment) o d'una reina sacerdotessa. Si bé el caràcter sacre de la persona enterrada és més que evident, no ho és tant el seu caràcter guerrer. És possible que aquestes falcates siguin simples ofrenes o demarcadors del prestigi social de què gaudia la persona allí enterrada (a causa de com eren de costosa l'elaboració d'una d'aquestes «espases»), per la qual cosa es tendeix a pensar que es tracta amb més probabilitat d'una figura femenina de gran importància social, com una reina.

## Descripció i significat

La dama està asseguda en un tron decorat amb ales llargues al respatller i urpes de lleó com a potes davanteres. El tron està acabat amb una tècnica d'estucat, pintat en tons de blau, vermell, castany i negre, tot unit amb guix. El seu rostre presenta faccions mediterrànies, amb cabell negre i grans ones laterals sota un tocat que cobreix parcialment les orelles, decorat amb tres bandes. Porta arracades grans, un coll cobert amb quatre gorgeres i un collaret amb penjolls grans. També té diversos anells als dits i cèrcols als canells.
* Francisco J. Presedo Velo, «La Dama de Baza», Trabajos de prehistoria vol. 30, nº 1, 1973, págs. 151-216. ISSN 0082-5638.
# 19 d'Àries

19 d'Àries (19 Arietis) és una estrella de la constel·lació d'Àries. Té una magnitud aparent de +5,72.

## Referències

* ↑ Nancy Roman «A catalogue of high-velocity stars». The Astrophysical Journal Supplement Series, 12-1955, pàg. 195–223. DOI: 10.1086/190021.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.

## Enllaços externs

* SIMBAD
* Aladin previewer
Viccionari
# Alexander Sebald

Alexander Sebald (Budapest, 29 d'abril de 1869 - Chicago, 30 de juny de 1934) fou un violinista hongarès.
Estudià en l'Acadèmia de la seva ciutat natal i en el Conservatori de Brussel·les i durant un temps va romandre en l'orquestra i el quartet de la Gewandhaus, però a partir de 1903 es dedicà a la carrera de concertista, i el 1907 s'establí durant tres anys a Berlín on establí una Acadèmia per l'ensenyança del violí, marxant el 1910 als Estats Units.
Va publicar una Geigentechnik, diversos lieder, una romança per a piano i violí, marxes militars i altres composicions.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 54, pàg. 1260 (ISBN 84 239-4554-5)
# JNN

JNN té els següents significats:
* Japan News Network, xarxa de televisió privada del Japó
* Journal of Nanoscience and Nanotechnology, revista científica especialitzada en nanotecnologia
* JNN també és el codi IATA de l'Heliport de Nanortalik, heliport de la població de Nanortalik, a Groenlàndia
* Jnn també és l'abreviatura de la jennita, mineral de la classe dels silicats
# Torre Muñoz (Barcelona)

La Torre Muñoz és un edifici d'oficines situat al passeig de Gràcia, 105 de Barcelona, catalogat com a bé cultural d'interès local. Actualment, és la seu del Departament d'Empresa i Treball de la Generalitat de Catalunya.

## Història

Va ser projectat el 1949 per l'arquitecte Raimon Duran i Reynals per encàrrec de l'empresari Julio Muñoz Ramonet, aleshores propietari del Palau Robert, al que es troba unit mitjançant un petit cos de dues plantes que hi vol harmonitzar amb un estil classicitzant.
El 1981 va ser adquirit per la Generalitat de Catalunya, conjuntament amb el palau, per 630 milions de pessetes. El 2024 es va treure a concurs públic el projecte de reforma de l'edifici, amb un precontracte de 1,8 milions d'euros.

## Descripció

Consta de dos soterranis, planta baixa i nou pisos. Als baixos hi ha tres obertures en forma d'arc de mig punt, de les quals la central és la porta d'accés, mentre que les altres són grans finestres. Tot el parament és encoixinat i, com a decoració, se situen a banda i banda de la porta un parell de plafons en relleu. Un conjunt de dotze mènsules estriades sustenten la balustrada correguda del pis principal, que ostenta onze finestres a ambdós cantons de la façana. Als nivells següents es repeteix el mateix nombre de finestres, però sense cap mena de decoració, més enllà del parament encoixinat que divideix la façana en diversos cossos. En els dos darrers pisos, els murs passen a ser llisos, cosa que es complementa amb l'aparició de dobles columnes. El coronament s'efectua amb una cornisa sustentada per permòdols.

## Referències

* 1 2 3 «Palau Robert i jardí (inclou Torre Muñoz)». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 Domingo, Oriol «Aumento del patrimonio». La Vanguardia, 02-06-1981, pàg. 33.
* ↑ Jorro, Ignasi «Las 'big four' de arquitectura pugnan por un gran polo cultural en Paseo de Gràcia». CRONICA, 09-10-2024.
* ↑ «Concurs de projectes per a la redacció del projecte bàsic i executiu i la posterior direcció de les obres de Reforma de l’immoble de Torre Muñoz situat al Passeig de Gràcia 105 de Barcelona». Plataforma de Serveis de Contractació Pública, 22-07-2024.

## Vegeu també

* Palau del Marquès d'Alella
* Jardí de la Fundació Julio Muñoz Ramonet
* Can Batlló (la Bordeta)
* Unión Industrial Textil SA
# Atelomycterus

Atelomycterus és un gènere de peixos de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Taxonomia

* Atelomycterus baliensis (White, Last & Dharmadi, 2005)
* Atelomycterus fasciatus (Compagno & Stevens, 1993)
* Atelomycterus macleayi (Whitley, 1939)
* Atelomycterus marmoratus (Bennett, 1830)
* Atelomycterus marnkalha (Jacobsen & Bennett, 2007)

## Referències

* ↑ White, W. T., Last, P. R. & Dharmadi, 2005. Description of a new species of catshark, Atelomycterus baliensis (Carcharhiniformes: Scyliorhinidae) from eastern Indonesia. Cybium, 29 (1): 33-40.
* ↑ Compagno, L. J. V. & J. D. Stevens, 1993. Atelomycterus fasciatus n. sp., a new catshark (Chondrichthyes: Carcharhiniformes: Scyliorhinidae) from tropical Australia. Rec. Aust. Mus. v. 45 (núm. 2): 147-169.
* ↑ Whitley, G. P., 1939. Taxonomic notes on sharks and rays. Aust. Zool. v. 9 (pt 3): 227-262, Pls. 20-22.
* ↑ Bennett, E. T., 1830. Class Pisces. Pp. 686-694. A: Memoir of the Life and Public Services of Sir Thomas Stamford Raffles.... By his Widow (Lady Stamford Raffles). Memoir Life Raffles: 701 pp.
* ↑ Jacobsen, I.P. & Bennett, M.B., 2007. Description of a new species of catshark, Atelomycterus marnkalha n. sp. (Carcharhiniformes: Scyliorhinidae) from north-east Australia. Zootaxa, 1520: 19-36.
* ↑ IUCN (anglès)
* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (editors) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994 SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, Itàlia, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Subportadora

Una subportadora és una banda lateral d'una ona portadora de radiofreqüència, que es modula per enviar informació addicional. Alguns exemples inclouen el subministrament de color en un sistema de televisió en blanc i negre o el subministrament d'estèreo en una emissió de ràdio monofònica. No hi ha cap diferència física entre un portador i un subportador; el "sub" implica que s'ha derivat d'una portadora, que ha estat modulada en amplitud per un senyal constant i té una relació de freqüència constant amb ella.
La transmissió estèreo es fa possible mitjançant l'ús d'una subportadora a les estacions de ràdio FM, que pren el canal esquerre i "retreu" el canal dret d'ell — bàsicament connectant els cables del canal dret cap enrere (invertint la polaritat) i després unint l'esquerra i la inversa. dret. El resultat es modula amb la portadora AM suprimida, més correctament anomenada modulació de suma i diferència o SDM, a 38 kHz al senyal FM, que s'uneix a una modulació del 2% amb l'àudio mono esquerre + dret (que oscil·la entre 50 Hz ~ 15 kHz). El to pilot de 19 kHz també s'afegeix a una modulació del 9% per activar les ràdios per descodificar la subportadora estèreo, fent que FM estèreo sigui totalment compatible amb mono.
Una vegada que el receptor demodula els senyals L+R i L − R, afegeix els dos senyals ([L+R] + [L − R] = 2L) per obtenir el canal esquerre i resta ([L+R] − [L − R] = 2R) per obtenir el canal correcte. En lloc de tenir un oscil·lador local, el to pilot de 19 kHz proporciona un senyal de referència en fase utilitzat per reconstruir l'ona portadora que falta a partir del senyal de 38 kHz.

## Referències

* ↑ «Definition of subcarrier» (en anglès). https://www.pcmag.com.+[Consulta: 10 setembre 2022].
* ↑ «Subcarrier - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com,+10-09-2022.+[Consulta: 10 setembre 2022].
* ↑ «Broadcast Radio Subcarriers or Subsidiary Communications Authority (SCA)» (en anglès). https://www.fcc.gov/,+11-12-2015.+[Consulta: 10 setembre 2022].
# Calidó (fill de Testi)

Segons la mitologia grega, Calidó (en grec antic Καλυδών) va ser un fill de Testi.
Testi havia tornat de Sició després d'una llarga absència i va trobar Calidó al jaç de la seva mare. Va pensar equivocadament en una relació incestuosa i els va matar. Més endavant va reconèixer el seu error i es va llançar al riu Àxen, que a partir d'aquell moment es digué Testi i més tard Aquelou.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 83. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 41. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
# Alexandre Novellas i Vidal

Alexandre Novellas i Vidal (Barcelona, 22 d'agost de 1830 - 9 d'octubre de 1910), fou un doctor en Dret civil i canònic, catedràtic de matemàtiques i mecànica industrial català.
Fou catedràtic de matemàtiques als instituts de Lleida i de Figueres i de mecànica industrial a l'institut de Barcelona, del que fou director. Els instituts es van crear el 1857 i fins a l'any 1929 a Barcelona només hi havia un institut.
Fill del matemàtic i astrònom i catedràtic de l'Escola de Nàutica de la Junta de Comerç Onofre Jaume Novellas i Alavau (1787-1849) i d'Eulàlia Vidal i Sisternas, pare de l'escriptor i poeta català, Jaume Novellas i de Molins (1865-1939) i avi de l'arquitecte Jordi Tell i Novellas (1907-1991).

## Referències

* 1 2 «Ilustració Catalana, 16-10-1910, número 384, pàgina 665». [Consulta: 7 agost 2020].
* 1 2 «Barca Salom, Francesc X. Un matemàtic i astrònom torellonenc: Onofre Jaume Novellas i Alavau (1787-1849). "AUSA", 2010, vol. XXIV, núm. 163, p. 127-149.». [Consulta: 7 agost 2020].
* ↑ «Notícia del seu nomenament a l'Arch de Sant Marti, 28-7-1889, número 399, pàgina 1308». [Consulta: 7 agost 2020].

## Enllaços externs

* Necrològica a l'Ilustració Catalana, 16-10-1910, número 384, pàgina 665
* Barca Salom, Francesc X. Un matemàtic i astrònom torellonenc: Onofre Jaume Novellas i Alavau (1787-1849). "AUSA", 2010, vol. XXIV, núm. 163, p. 127-149.
* Biblioteca de Catalunya, Novellas, Onofre Jaume (i família)
* L'Escola de Matemàtiques de la Junta de Comerç 1819-1850. Francesc X. Barca Salom