OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Brycinus grandisquamis

Brycinus grandisquamis és una espècie de peix de la família dels alèstids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 26 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes, 1850. Histoire naturelle des poissons. Tome vingt-deuxième. Suite du livre vingt-deuxième. Suite de la famille des Salmonoïdes. Table générale de l'Histoire Naturelle des Poissons (pp. 1-91). Hist. Nat. Poiss. v. 22: i-xx + 1 p. + 1-532 + 1-91, Pls. 634-650.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Brycinus grandisquamis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Boulenger, G.A., 1899. Poissons nouveaux du Congo. Quatrième partie. Polyptères, clupes, mormyres, characins. Ann. Mus. Congo, Zool. (1), I(4):59-96.
* ↑ Balon, E.K. i D.J. Stewart, 1983. Fish assemblages in a river with unusual gradient (Luongo, Africa - Zaire system), reflections on river zonation, and description of another new species. Env. Biol. Fish. 9(3/4):225-252.
* ↑ Poll, M., 1967. Contribution à la faune ichthyologique de l'Angola. Diamang Publ. Cult., núm. 75:381 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Paugy, D., 1984. Characidae. p. 140-183. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Paugy, D., 1986. Révision systématique des Alestes et Brycinus africains (Pisces, Characidae). Collection Études et Thèses. Éditions de l'O.R.S.T.O.M., París. 295 p.
* Paugy, D., 1990. Characidae. p. 195-236. A: C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest. Tom I. Coll. Faune Tropicale n° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Riu Esperqueu

L'Esperqueu (en grec: Σπερχειός, Sperkhiós) és un riu de Grècia situat a la unitat perifèrica de la Ftiòtida, que neix a les muntanyes de Timfrestos i desaigua al golf Malíac, passada la ciutat de Làmia.
A l'antiguitat, la vall de l'Esperqueu separava Tessàlia d'Etòlia i la Lòcrida, i al llarg del seu curs hi vivien els dríops i els enians. Segons la mitologia, Esperqueu era una divinitat fluvial, fill d'Ocèan i Tetis, i considerat pare de Dríops, epònim del poble dels dríops. Homer diu que Polidora, filla de Peleu, va tenir un fill amb Esperqueu, que va ser Menesti, un dels lloctinents d'Aquil·les a la Guerra de Troia.
Els rius Diras, Melas i Asop, que antigament desembocaven a la mar, actualment són afluents de l'Esperqueu, després que, amb els segles, els sediments hagin convertit part del golf en una plana. Durant l'edat mitjana, el riu fou anomenat Alamana, i el 22 d'abril de 1821 hi va tenir lloc la batalla d'Alamana, on va morir el general grec Athanasios Diakos. Després de la independència, es produí un procés d'hel·lenització toponímica i es recuperà el nom antic.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 177. ISBN 9788496061972.
* ↑ Smith, William (ed.). «Spercheius». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 15 març 2021].
# Iya

L'Iya és un estratovolcà que es troba al sud de l'illa de Flores, Indonèsia. El cim s'alça fins als 637 msnm. La darrera erupció documentada va tenir lloc el 1969.

## Referències

* 1 2 Iya a Global Volcanism Program, Smithsonian Institution
# Chaetostoma paucispinis

Chaetostoma paucispinis és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.

## Referències

* ↑ Tschudi J. J. von 1846. Ichthyologie. Pp. ii-xxx + 1-35, Pls. 1-6. A: Untersuchungen über die Fauna Peruana. Scheitlin & Zollikofer, St. Gallen. 1844-46, in 12 parts. Fauna Peru.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. 1912. Descriptions of new fishes of the family Loricariidae in the British Museum Collection. Proceedings of the Zoological Society of London. 1912 (pt 3): 666-670, Pls. 75-77.
* Salcedo, N. J. 2006: New species of Chaetostoma (Siluriformes: Loricariidae) from central Peru. Copeia 2006 (núm. 1): 60-67.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Augustin Reinhard Stricker

Augustin Reinhard Stricker (1675 - 1718/1723) fou un tenor, compositor i mestre de capella alemany.
Va estar al servei de Frederic I de Prússia com a músic de cambra, tenor i compositor (1702-1712), després desenvolupà el mateix càrrec en la cort del príncep d'Anhalt-Köthen, sent el predecessor de Bach en aquest càrrec.
Va compondre les òperes El triomf de la bellesa sobre els herois, en col·laboració amb Gottfried Finger i Jean Baptiste Volumier (Berlín, 1706), i El matrimoni d'Alexandre i Roxana (Berlín, 1708), devent-se-li, a més sis cantates italianes (Köthen, 1715).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 57, pàg. 1309 (ISBN 84 239-4557-X)
# Joseph Wambaugh

Joseph Wambaugh (Pittsburgh, 22 de gener de 1937 - Rancho Mirage, 28 de febrer de 2025) va ser un escriptor estatunidenc conegut pels seus relats de ficció i no-ficció sobre el treball policial a Los Angeles. Va estar nominat a 4 premis Edgar (en va guanyar 3) i va ser nomenat com a Gran Mestre pels Mystery Writers of America.

## Biografia

Wambaugh era d'origen irlandès i alemany. Va rebre un grau d'associat del Chaffey College i es va unir al Departament de Policia de Los Angeles (LAPD) el 1960. Va treballar-hi durant 14 anys, passant de patruller a sergent detectiu.
La seva primera novel·la, The New Centurions, es va publicar a 1971 amb l'aclamació de la crítica i l'èxit popular, mentre Wambaugh encara era un detectiu. Més endavant va reconèixer que els sospitosos demanaven el seu autògraf. Més endavant es va dedicar a escriure a temps complet. Wambaugh va ser prolífic i popular a partir de la dècada de 1970. Va barrejar l'escriptura de novel·les amb relats de no-ficció sobre crims i delictes reals.
El seus personatges tenen malnoms sovint poc afavoridors en lloc de noms de pila, mentre que altres personatges reben noms capritxosos per a pintar un retrat de paraula immediat per al lector. El 1992 va generar controvèrsia amb el seu llibre de no ficció Echoes in the Darkness, basat en l'assassinat de Susan Reinert, una professora del districte escolar d'Upper Merion als suburbis de Filadèlfia. Els crítics van al·legar que l'autor va pagar al fiscal en el judici del director Jay C. Smith perquè li enviés informació abans que es fes una detenció.

## Referències

* ↑ «Joseph Wambaugh, policía de Los Ángeles y autor de ‘The Onion Field’, muere a los 88 años» (en castellà), 01-03-2025. [Consulta: 4 març 2025].
* ↑ «Edgars Database | Search the Edgars Database» (en anglès americà). theedgars.com. Arxivat de l'original el 31 juliol 2020. [Consulta: 3 setembre 2018].
* ↑ Mitchell, Sean. «THE CRIMES OF JOSEPH WAMBAUGH : A Fascination With Sociopaths Lures the Cop Novelist to England--and a High-Tech Detective Tool». Los Angeles Times, 26-02-1989. [Consulta: 16 maig 2016].
* ↑ Copperwaite. The mammoth book of undercover cops. Londres: Robinson, 2011. ISBN 9780762442744. OCLC 701811201.
* ↑ Jay Smith Arxivat January 14, 2006, a Wayback Machine.
# Riu Essequibo

L'Essequibo és el riu més gran de Guyana, alhora que el riu més gran entre l'Orinoco i l'Amazones. Neix a la serra Acaraí, prop de la frontera entre el Brasil i Guyana. L'Essequibo discorre cap al nord durant 1.010 km a través de la selva i la sabana fins a l'oceà Atlàntic, on forma un gran estuari, el segon més gran del continent rere el del riu de la Plata, de 20 quilòmetres d'ample i recobert amb nombroses illes, entre les quals destaquen la de Hog (57 km²), Leguán (47 km²) i Guaquenám (44 km²). Durant el recorregut supera nombrosos ràpids i cascades fruit de la irregular orografia del massís de les Guaianes.
D'entre els molts afluents que té, destaquen els rius Rupununi, Potaro, Mazaruni, Siparuni, Kiyuwini, Konawaruk i Cuyuni.

## Història

El riu fou vist pels espanyols el 1498, durant el tercer viatge de Cristòfol Colom. Juan de Esquivel, adjunt de Don Diego Colón, fill de Colom va realitzar exploracions per les boques de l'Orinoco i va descobrir l'Esequibo. El 1499 Alonso de Ojeda va explorar l'Essequibo. Missioners caputxins van establir missions al territori abans que els holandesos s'hi establissin. El 1596 una expedició britànica liderada per Lawrence Kemys, segon de Walter Raleigh, s'endinsa pel riu Essequibo, arribant al que ell creu erròniament que és el llac Parima. Fins a la dècada de 1610 no es va establir el primer assentament europeu a la part baixa del riu, un assentament que es dedicà al conreu de la canya de sucre i cacau. El 1616 els holandeses ocupen la regió est del riu Essequibo, creen una colònia i l'exploten mitjançant la Companyia Neerlandesa de les Índies Occidentals.
Amb la Guerra per la Independència de Veneçuela es posà punt final als assentaments missioners a la zona. Paral·lelament el Regne Unit necessita una colònia a la zona per tal que els vaixells puguin fer escala en la seva ruta cap a Amèrica del Sud.

## Referències

* ↑ Padre Félix María de Vegamián. El Esequivo, frontera de Venezuela. Documentos históricos y experiencias personales. Madrid: Talleres Tipográficos Raycar S.A., 1968.
# Basílica de Superga

La basílica de Superga és una església en les proximitats de Torí. Va ser edificada entre 1706 i 1731 per Víctor Amadeu II de Savoia al cim del tossal de Superga, qui al pujar per examinar la situació durant l'assetjament de Torí, va jurar construir una església en honor de la Mare de Déu si derrotava l'enemic. En ser coronat rei de Sicília, va fer complir la seva promesa. L'arquitecte va ser Filippo Juvarra, qui hi va emprar un estil classicista amb un toc barroc característic del moment. Més endavant el seu fill, Víctor Amadeu III de Savoia, faria construir la cripta de la basílica, on serien enterrats els membres de la seva nissaga.
S'hi troben les tombes de molts dels prínceps i reis de la Casa de Savoia, entre ells el Monument a Carles Manuel III (1733) d'Ignazio i el seu germà Fillipo Collino.
El 4 de maig de 1949 s'estavellà contra la muralla del seu terraplè l'avió que transportava la plantilla del Torino Football Club, un dels millors equips de futbol del moment, que havia guanyat cinc vegades seguides el campionat italià. En l'accident aeri de Superga hi morí tota la plantilla del Gran Torino entre altres persones. El fet va trasbalsar el país. Aproximadament un milió de persones va assistir al funeral en memòria de les víctimes. Actualment, hi ha un petit museu en record dels futbolistes dins del complex de la basílica.

## Monarques enterrats a Superga

| Nom | Nascut-Mort | Sepulcre |
| Víctor Amadeu II de Sardenya | 1666-1732 | Rei de Sardenya (o de Piemont-Sardenya) |
| Anna Maria d'Orleans | 1669-1728 | |
| Anna Teresa de Spigno | 1680-1769 | |
| Carles Manuel III de Sardenya | 1701-1773 | Rei de Sardenya |
| Cristina de Sulzbach | 1704-1723 | des de 1786; abans, a la catedral S. Giovanni Battista |
| Polyxene de Hesse-Rotenburg-Rheinfels | 1706-1735 | des de 1786; abans, en S. Giovanni Battista |
| Isabel de Lorena | 1711-1741 | des de 1786; abans en S. Giovanni Battista |
| Víctor Amadeu III de Sardenya | 1726-1796 | Rei de Sardenya |
| Maria Antonieta d'Espanya | 1729-1785 | |
| Víctor Manuel I de Sardenya | 1751-1819 | Rei de Sardenya |
| María Teresa d'Àustria-Este | 1773-1832 | |
| Carles Albert I de Sardenya | 1798-1849 | Rei de Sardenya |
| María Teresa d'Àustria-Toscana | 1801-1855 | |
| Maria Adelaida d'Àustria | 1822-1855 | Primera muller de Víctor Manuel II, rei d'Itàlia |
| Amadeu I d'Espanya | 1845-1890 | Rei d'Espanya |
| Maria Victòria al Pozzo della Cisterna | 1847-1876 | |
| Maria Letizia Bonaparte | 1866-1926 | |
| Tomislav II | 1900-1948 | Rei de Croàcia, 4t Duc d'Aosta |
| Irene de Grècia | 1904-1974 | |

## Galeria

* La basílica de Superga.
* Tossal de Superga
* La basílica de Superga

## Referències

* ↑ Esculies, Joan «El desconsol de Superga». Sàpiens [Barcelona], núm. 55, 5-2007, p. 62. ISSN: 1695-2014.
# Chaetostoma sericeum

Chaetostoma sericeum és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Perú.

## Referències

* ↑ Tschudi J. J. von 1846. Ichthyologie. Pp. ii-xxx + 1-35, Pls. 1-6. A: Untersuchungen über die Fauna Peruana. Scheitlin & Zollikofer, St. Gallen. 1844-46, in 12 parts. Fauna Peru.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Cope, E. D. 1872. On the fishes of the Ambyiacu River. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 23: 250-294, Pls. 3-16.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Salcedo, N. J. 2006: New species of Chaetostoma (Siluriformes: Loricariidae) from central Peru. Copeia 2006 (núm. 1): 60-67.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Australopericoma abnormalis

Australopericoma abnormalis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Les antenes del mascle adult fan entre 1,22 i 1,35 mm de llargària, mentre que les ales li mesuren 2,33-2,65 de longitud i 0,82-0,92 d'amplada.
* Les femelles adultes tenen antenes entre 1,32 i 1,38 mm de llargada i ales de 2,41-2,68 de longitud i 0,82-0,89 d'amplada.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Laurence W. Quate i Brian V. Brown, 2004. Revision of Neotropical Setomimini (Diptera: Psychodidae: Psychodinae). Contributions in Science, núm. 500, pàgs. 1–117. Natural History Museum of Los Angeles County. «PDF».
# Riu Olteț

L'Olteț és un afluent dret del riu Olt a Romania. Aboca a l'Olt a l'alçada del poble Fălcoiu. La seva longitud total és de 185 km (115 mi), i la seva àrea de drenatge és de 2,663 km².

## Viles i pobles

Al llarg del riu Olteț es troben els següents pobles i viles: Polovragi, Alunu, Sinești, Livezi, Zătreni, Bălcești, Laloșu, Morunglav, Balș, Bârza, Pârșcoveni, Osica de Sus i Fălcoiu.

## Afluents

Els següents rius són afluents del riu Olteț (des de la font fins a la desembocadura):
* Esquerra: Urlieșu, Dracu, Cujba, Lespezi, Savu, Pârâul Rău, Tărâia, Tulburea, Budele, Șasa, Cerna, Laloș, Bârlui i Balta Dascălului
* Dreta: Ungurel, Cornățel, Valea Iezerului, Obislav, Peșteana, Aninoasa, Călui, Valea Românei, Geamărtălui, Voineasa Mare, Pârâul Roșu, Bobu

## Referències

* ↑ Oltet (jud.
* ↑ 2017 Romanian Statistical Yearbook, p. 13
# SK Tavriya Simferòpol

L'SK Tavriya Simferòpol (ucraïnès: Спортивний клуб "Таврія") és un club de futbol ucraïnès de la ciutat de Simferòpol. A causa de l'annexió russa de Crimea el club deixà d'existir el 2014. Es creà un club a la federació russa amb el nom FC TSK Simferòpol. D'altra banda, a Ucraïna, el Tavriya es refundà el 2016 a la ciutat de Beryslav.

## Història

El club va ser fundat el 1958 amb el nom Avanhard Simferòpol. El 1963 adoptà el nom Tavriya.

## Palmarès

* Lliga ucraïnesa de futbol:
** 1992
* Copa ucraïnesa de futbol:
** 2010
* Segona Divisió soviètica:
** 1980
* Campionat de l'RSSF Ucraïna:
** 1973, 1985, 1987
* Copa de l'RSSF Ucraïna:
** 1974

## Referències

* ↑ «ru:"Таврия" и "Севастополь" прекратили свое существование (Tavriya and Sevastopol terminated their existence)» (en rus). Sport Express in Ukraine, 03-06-2014. Arxivat de l'original el 12 de maig 2015. [Consulta: 4 juny 2014].
* ↑ Ukraine trying to revive Crimean champion football club, USA Today (19 June 2015)
* ↑ (ucraïnès) Tavriya added to Ukraininan Amateur League

## Enllaços externs

* Web oficial
* Tots els entrenadors
# Jairo Iglesias

Jairo Iglesias (Santiago de Compostel·la, 8 de juliol de 1986) és un director de cinema gallec.
Realitza el seu primer muntatge digital al col·legio de La Salle, el 2001, a partir del qual s'interessa pel cinema. Tres anys més tard ingressa a l'Escuela de Imagen y Sonido de A Coruña on realitza els estudis d'imatge (2004-2006) i realització audiovisual i espectacles (2006-).
El 2005, roda, juntament amb l'actor Tamar Novas, el curtmetratge Retrato; juntant en l'equip a altres actors de prestigi com María Castro, Sara Casasnovas, César Goldi, Estíbaliz Veiga i Sergio Suárez. A partir de l'experiència, funda, junt amb Sara Horta una petita productora homònima al seu primer curtmetratge.
El 2006 estrena Cicatrices, el seu segon curtmetratge, on toca la temàtica social. Amb nombres en el repartiment de la talla d'Isabel Blanco, Estíbaliz Veiga i Xabier Deive. El curtmetratge fou considerat "millor curtmetratge de ficció MESTRE MATEO 2006" de l'Academia Galega do Auviovisual.
Fa poc estrenà un nou curtmetratge, rodat íntegrament en gallec, Rosa dos ventos, el dia 10 de maig a Mapica i l'11 a Fundación Caixa Galicia de la Corunya.

## Filmografia

* Rosa dos ventos. Director, Guionista. (2007)
* Cicatrices. Director, Guionista. (2006)
* Retrato. Director, Guionista. (2005)
* "Altramuzes con purrusalda". Guionista: Purrusalda. Guanyador del premi Bayonetas l'inici de Liga 2007_2008 (2007)

## Premis

* CICATRICES. Millor curtmetratge de ficció MESTRE MATEO 2006. (2007)
* Claustrofilia. Premi AVID non te curtes. CURTOCIRCUITO (2006)
* Llámame. Premi Acción Boiro. (2006)

## Enllaços externs

* Fitxa AVG
* Pàgina Oficial
* Produccions Retrato Arxivat 2007-05-09 a Wayback Machine.
* Rosa dos ventos Arxivat 2007-08-18 a Wayback Machine.
# Chaetostoma sovichthys

Chaetostoma sovichthys és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: llac Maracaibo (Veneçuela).

## Referències

* ↑ Tschudi J. J. von 1846. Ichthyologie. Pp. ii-xxx + 1-35, Pls. 1-6. A: Untersuchungen über die Fauna Peruana. Scheitlin & Zollikofer, St. Gallen. 1844-46, in 12 parts. Fauna Peru.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Salcedo, N. J. 2006: New species of Chaetostoma (Siluriformes: Loricariidae) from central Peru. Copeia 2006 (núm. 1): 60-67.
* Schultz, L. P. 1944. The catfishes of Venezuela, with descriptions of thirty-eight new forms. Proceedings of the United States National Museum v. 94 (núm. 3172): 173-338, Pls. 1-14.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Australopericoma bhati

Australopericoma bhati és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* El mascle fa entre 1,05-1,12 mm de llargària a les antenes, mentre que les ales li mesuren 2,33-3 de longitud i 0,93-1,15 d'amplada.
* La femella no ha estat encara descrita.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Perú.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Laurence W. Quate i Brian V. Brown, 2004. Revision of Neotropical Setomimini (Diptera: Psychodidae: Psychodinae). Contributions in Science, núm. 500, pàgs. 1–117. Natural History Museum of Los Angeles County. «PDF».
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)