OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Beaver

«Beaver» té aquests significats:
* Beaver (anglès) o dane-zaa, tribu na-dené, que vivien als marges muntanyencs del nord d'Alberta (Canadà)
* Indis Beaver Creek, tribu reconeguda estatalment a Carolina del Sud, Estats Units
* Toponímia:
** Beaver (Alaska), concentració de població designada pel cens a l'estat d'Alaska (EUA)
** Beaver (Iowa), població a l'estat d'Iowa (EUA)
** Beaver (Ohio), població a l'estat d'Ohio (EUA)
** Beaver (Oklahoma), població a l'estat d'Oklahoma (EUA)
** Beaver (Oregon), concentració de població designada pel cens a l'estat d'Oregon (EUA)
** Beaver (Pennsilvània), població a l'estat de Pennsilvània (EUA)
** Beaver (Utah), població a l'estat de Utah (EUA)
** Beaver Bay, població a l'estat de Minnesota (EUA)
** Beaver City, població a l'estat de Nebraska (EUA)
** Beaver Cove, població a l'estat de Maine (EUA)
** Beaver Crossing, població a l'estat de Nebraska
** Beaver Creek (Minnesota), població a l'estat de Minnesota
** Beaver Creek (Montana), concentració de població designada pel cens a l'estat de Montana (EUA)
** Beaver Dam (Kentucky), població a l'estat de Kentucky (EUA)
** Beaver Falls, població a l'estat de Pennsilvània
** Beaver Springs, concentració de població designada pel cens a l'estat de Pennsilvània
** Big Beaver, població a l'estat de Pennsilvània
** Comtat de Beaver (Oklahoma), comtat a l'Oklahoma Panhandle al nord-oest d'Oklahoma
* Biografies:
** Robert Perry Beaver (1938 - 2014), polític amerindi muskogi, cap principal de la Nació Muscogee (Creek) de 1996 a 2003
** Black Beaver (Belleville, Illinois, 1806 - Anadarko, Oklahoma, 1880), militar i explorador lenape al servei dels Estats Units
# Desert Hills

Desert Hills és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 2.183 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Desert Hills tenia 2.183 habitants, 997 habitatges, i 677 famílies La densitat de població era de 179 habitants/km².
Dels 997 habitatges en un 17,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,7% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 32% no eren unitats familiars. En el 25,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,54.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,6% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 19,9% entre 25 i 44, un 31,1% de 45 a 60 i un 27,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 52 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.678 $ i la renda mediana per família de 32.685 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.690 $ mentre que les dones 20.433 $. La renda per capita de la població era de 14.322 $. Aproximadament el 10,5% de les famílies i el 14,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Desert Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Desert Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Can Barri (Sant Celoni)

Can Barri és un habitatge al nucli de Sant Celoni (Vallès Oriental) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquest edifici està molt a prop de la plaça de la vila, aquest és un espai urbà molt important dins el nucli antic, on es troben tots els edificis més representatius de l'arquitectura del poble, sobretot els de finals del segle XIX i començament del segle xx.
És un edifici entre parets mitgeres. És de planta baixa, dos pisos i golfes. La façana és arrebossada i amb pedres que la decoren, és de composició simètrica. Els dos pisos tenen balcó amb una forma sinuosa les golfes tenen dues finestretes rodones i petites, semblen dos ulls de bou. Es pot dir que els elements formals té un aire clàssic.
La façana acaba amb una petita cornisa i a sobre hi ha una barana que és la del terrat.

## Referències

* 1 2 3 «Can Barri». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].
# Hitnüs

Els hitnüs, jitnus o macahuans és un poble indígena, que habita en el bosc de galeria de la canella Acolorida i altres llocs de la conca del riu Ele i el marge esquerre de la canella Cuiloto, en els municipis d'Arauca, i Puerto Rondón, així com a Arauquita i Fortul, departament d'Arauca, Colòmbia. Parlen el hitnü, una llengua de la família guahíbo, relacionada amb la dels Hítanü o "Iguanitos".
L'estat reconeix propietat col·lectiva dels Hitnü als resguards indígenes de "Cusay - La Colorada" (1.261 Ha.), "La Esperanza" (151 Ha.), "Cuiloto" (77 Ha.), "La Vorágine - La Ilusión" (844 Ha.) i "San José de Lipa - Caño Colorado" (3.768 Ha.), que són només una fracció minoritària dels quals va ser la seva territori tradicional, reduït i desarticulat per la colonització i l'explotació petroliera. Durant el segle XXI la majoria dels hintü parlants de la llengua està en els resguards de San José de Lipa i La Vorágine.
Són seminòmadas. Les seves cases tenen sostre de dues aigües cobert amb palla de palma amarrada amb bejucos, sense parets. Les seves activitats principals són la caça i la agricultura itinerant. Cacen dantas, chácharos, chacures o pecarís i borugos. Obren camps de cultiu el mètode de tomba i crema i produeixen plàtan, blat de moro, iuca, moniato, nyam, tabac, cotó i canya de sucre. A més pesquen i recol·lecten fruits silvestres i tortugues.
Se subdivideixen en meitats chupir bone (petits) i tsana bone (inflats). Creuen en un creador a qui anomenen Nakuanu tsetseri. L'al·lucinogen yopo és consumit ritualment i la beguda fermentada o chicha de plàtan, majule, exerceix un paper en la vida social.
L'any 2010 la Cort Constitucional de Colòmbia va expedir l'Acte 382 mitjançant el qual commina a les entitats del nivell central i departamental a prestar una especial atenció a aquest poble, perquè es troba en risc d'extermini cultural i físic degut a les conseqüències del conflicte armat intern. Diversos dels seus líders han estat assassinats i diversos dels seus membres han mort víctimes de les mines antipersones que estan sembrades en els seus territoris.

## Referències

* ↑ DANE «Población Indígena de Colombia». , 2019 [Consulta: Consultado el 28 julio 2020].
* ↑ Barrío Londoño, Sandra Patricia «Pueblo Jitnu: Un contexto de desencuentros. Conflictos Ambientales, Interétnicos y Territoriales». , 2015.

## Bibliografia

* Arango, Raúl y Enrique Sánchez (2004) Los Pueblos Indígenas de Colombia en el Umbral del Nuevo Milenio: 328-329. Bogotá: Departamento Nacional de Planeación.
* Lobo-Guerrero, Miguel y Xochitl Herrera(1983) La supervivencia de un pueblo: los hitnu. Colombia; Chantiers Amerindia. París
* Ortiz Gómez, Francisco y Helena Pradilla (1987) "Indígenas de los Llanos Orientales"; Introducción a la Colombia Amerindia: 83-95. Bogotá:ICAN.
# Font de la Teula (Palafrugell)

La Font de la Teula de Palafrugell es troba en el paratge homònim de l'extrem sud del territori de Llofriu, en el terme municipal de Palafrugell. És una de les fonts més populars del municipi, coneguda pel gust ferruginós de la seva aigua i per un entorn equipat amb una taula, uns bancs i unes barbacoes d'obra.
Va ser construïda l'any 1907 i és rica en ferro. La família Barris va encrregar-se d'arranjar-la a primers del segle xx.

## Referències

* ↑ «A peu pel Baix Empordà: La Font de la Teula i el dolmen de la Vinya Gran (Palafrugell / Forallac) - Revista del Baix Empordà», 13-10-2019. [Consulta: 6 juny 2024].
* ↑ «El Museu del Suro inaugura una exposició sobre les fonts de Palafrugell», 01-04-2023. [Consulta: 6 juny 2024].
# Titane (pel·lícula)

Titane és una pel·lícula escrita i dirigida per Julia Ducournau, estrenada el 2021. Va guanyar la Palma d'Or al 74è Festival Internacional de Cinema de Canes. S'ha doblat i subtitulat al català.
El film navega entre diversos gèneres cinematogràfics com la ciència-ficció, el drama psicològic o el gore, i conté nombroses referències al cinema de culte, entre les quals destaca Crash, de David Cronenberg, sobre el fetitxisme automobilístic.
Julia Ducorneau s'inspirà en els relats mitològics de Gaia i Urà, que van engendrar els titans, per a escenificar un personatge amb una feminitat estereotipada i sexualitzada, per a deconstruir-lo: «descobrirem que la feminitat d'aquest personatge té uns contorns increïblement borrosos, més flexibles, més foscos i profunds».

## Argument

Alexia treballa de ballarina en un saló de l'automòbil i té trastorn per estrès posttraumàtic a causa d'haver patit un greu accident de trànsit quan era més jove. A la vegada, Vincent, un bomber, retroba el seu fill deu anys després, localitzat per la policia duanera en un aeroport.

## Repartiment

* Agathe Rousselle com a Alexia/Adrien
* Vincent Lindon com a Vincent
* Garance Marillier com a Justine
* Laïs Salameh com a Rayane
* Myriem Akheddiou com a mare d'Adrien
* Bertrand Bonello com el pare de l'Alexia
* Dominique Frot com a vella
* Adèle Guigue com a jove Alexia
* Céline Carrère com a mare d'Alexia
* Thibault Cathalifaud com a fan d'Alexia

## Referències

* ↑ Casau, Gerard. «'Titane': com és fer-s’ho amb un cotxe? La resposta, en aquesta joia del cinema extrem». Ara, 05-10-2021. [Consulta: 8 octubre 2021].
* ↑ «Festival de Cannes : Julia Ducournau remporte la Palme d'or pour "Titane"» (en francès). ladepeche.fr. [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ Reportage "Appels d'urgence - Festival d’interventions pour les pompiers de Cannes" (https://www.tf1.fr/tfx/appels-urgence/videos/appels-durgence-festival-dinterventions-pour-les-pompiers-de-cannes-40706782.html)
* ↑ «Titane». Goita què fan, ara!. [Consulta: 13 febrer 2025].
* ↑ «Titane : Célébrer le monstrueux *** [VIDÉO]» (en francès). Le Soleil, 01-10-2021. [Consulta: 3 octubre 2021].
* 1 2 «Julia Ducournau, dame de « Titane » : portrait d’une réalisatrice nourrie au cinéma d’horreur et à la mythologie» (en francès). Le Monde.fr, 14-07-2021 [Consulta: 3 octubre 2021].
# El gran Gatsby (pel·lícula de 1974)

El gran Gatsby (títol original en anglès: The Great Gatsby) és un drama psicològic estatunidenc, inspirat en la novel·la homònima de F. Scott Fitzgerald (publicada l'any 1925), dirigida per Jack Clayton i estrenada l'any 1974.

## Argument

El gran Gatsby pinta el quadre de l'alta aristocràcia americana i la seva melancolia i apatia. Després de la Primera Guerra Mundial, en els anys vint, els «anys bojos», l'elegant i misteriós Jay Gatsby (Robert Redford), milionari de fortuna dubtosa, està obsessionat per la bella Daisy Buchanan (Mia Farrow), un amor de joventut que intenta de reconquerir. Neix una superba i tràgica història d'amor.

## Repartiment

* Robert Redford: Jay Gatsby
* Mia Farrow: Daisy Buchanan
* Bruce Dern: Tom Buchanan
* Karen Black: Myrtle Wilson
* Sam Waterston: Nick Carraway
* Scott Wilson: George Wilson
* Patsy Kensit: Pamela Buchanan
* Edward Herrmann: Klipspringer
* Roberts Blossom: el Sr. Gatz
* Lois Chiles: Jordan Baker
* Howard Da Silva: Meyer Wolfshiem
* Elliott Sullivan: l'amic de Wilson

## Premis

En la 47a cerimònia dels Oscars, l'any 1975:
* Oscar a la millor banda sonora (millor partitura de cançons i adaptació musical) per Nelson Riddle
* Oscar al millor vestuari per Theoni V. Aldredge

## Referències

* ↑ «The Great Gatsby». ‘‘The New York Times'’.
# La sirena negra

La sirena negra és una pel·lícula dirigida per Carlos Serrano de Osma, estrenada l'any 1947 i protagonitzada per Fernando Fernán Gómez, Isabel de Pomés, Ramon Martori i Fernando Sancho.

## Argument

A partir de la novel·la d'Emilia Pardo Bazán, el film narra el drama psicològic de Gaspar Montenegro, enamorat de la mort (La sirena negra) a qui atrau constantment desviant-lo de les alegries de la vida, amb un final de tragèdia grega.

## Al voltant de la pel·lícula

Els exteriors van ser rodats a les cales de Begur així com algunes seqüències d'interior a una residència particular. L'actor Fernan Gomez va ser conegut com a actor dramàtic en aquest film que li va permetre participar en la pel·lícula Balarrasa.

## Repartiment

* Fernando Fernán Gómez
* Isabel de Pomés
* Ramon Martori
* Fernando Sancho

## Vegeu també

* Llista de pel·lícules filmades a la Costa Brava

## Referències

* ↑ Molinas i Falgueras, Lluís. Costa Brava, plató de cinema. Girona: Brau Edicions, 2009, p. 37. ISBN 978-84-613-4243-3.
# Herbert Lionel Adolphus Hart

Herbert Lionel Adolphus Hart (1907-1992) va ser un pensador anglès que va destacar per les seves contribucions a la filosofia del dret i la política. Va estar lligat al llarg de tota la seva vida a la Universitat d'Oxford, excepte uns anys exercint com a advocat i el treball per als serveis d'intel·ligència durant la Segona Guerra Mundial. Proposava usar l'anàlisi lingüística per als textos legals, tant per resoldre'n les possibles ambigüitats com per analitzar els conceptes claus relacionats amb la justícia i el dret. També va diferenciar entre lleis primàries i secundàries, essent les segones manaments que permeten ignorar les primeres per qüestions morals, seguint les tesis de l'utilitarisme. Va influir en filòsofs posteriors com John Rawls i altres estudiosos britànics. La seva obra El concepte de dret (1961) és considerada com l'obra més important de filosofia del dret del segle xx. Abans de la seva obra hi ha essencialment, les aportacions de l'anomenada jurisprudència analítica anglesa del segle XIX de Jeremy Bentham i John Austin.

## Obra seleccionada

* Causation in the Law (1959)
* The Concept of Law (1961) (El concepte del dret)
* Law, Liberty and Morality (1963)
* The Morality of the Criminal Law (1964)
* Punishment and Responsability (1968)

## Traduïdes al català

* El concepte de dret. Traducció: Pau Luque. Introducció de J.J. Moreso. Girona: Elageminada, març de 2012. ISBN 978-84-938587-9-7.

## Referències

* ↑ Rodriguez Paniagua, José María «La filosofía lingüística y la teoría del derecho analítica». Anuario de Filosofia del Derecho VII, 1990, pàg. 479-502.
* ↑ García Jaramillo, Leonardo. «‘El concepto de derecho’, de H. L. A. Hart» (en castellà). [Consulta: 10 desembre 2023].
* ↑ Moreso Mateos, José Juan «Cinco diferencias entre Bentham y Austin» (PDF) (en castellà). Anuario de Filosofia del Derecho VI, 1989, pàg. 351-376.
* ↑ ; J.J.Moreso Introducció. El concepte de dret (H.L.A. Hart), 2012, p. 13-33.
# Leonard Meredith

Leonard "Leon" Lewis Meredith (Londres, 3 de febrer de 1882 - Davos, Suïssa, 27 de gener de 1930) va ser un ciclista anglès que va competir durant el primer quart del segle xx.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1908, 1912 i 1920. En aquestes tres participacions aconseguí guanyar una medalla d'or el 1908 en la prova de persecució per equips, juntament amb Benjamin Jones, Clarence Kingsbury i Ernest Payne; i una de plata el 1912 en la contrarellotge per equips, al costat de Frederick Grubb, Charles Moss i William Hammond.
En el seu palmarès també destaquen set campionats mundials de mig fons en pista, un campionat nacional de 5 milles. Fervent patinador, dirigia la seva pròpia pista i es proclamà campió britànic amateur de patinatge sobre rodes el 1911 i el 1912.
Meredith havia patentat un pneumàtic de carreres i dirigia la seva pròpia empresa de pneumàtics.

## Palmarès

* 1904
** Campionat del món de mig fons amateur
* 1905
** Campionat del món de mig fons amateur
** Campió del Regne Unit de 5 milles
* 1907
** Campionat del món de mig fons amateur
* 1908
** Medalla d'or als Jocs Olímpics en Persecució per equips
** Campionat del món de mig fons amateur
* 1909
** Campionat del món de mig fons amateur
* 1911
** Campionat del món de mig fons amateur
* 1913
** Campionat del món de mig fons amateur

## Referències

* ↑ «MEREDITH Lewis Leon "Leonard"». [Consulta: 6 agost 2024].
* 1 2 3 «Olympedia – Leon Meredith». [Consulta: 6 agost 2024].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Leon MEREDITH» (en italià). [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ «Constrictor hubs 1950s». Arxivat de l'original el 2007-08-08.

## Enllaços externs

* Fitxa de Leonard Meredith a sitiodeciclismo.net
# Master

«Master o The Master» té aquests significats:

## Educació

* Màster o mestratge, títol acadèmic usualment atorgat en finalitzar un curs a nivell de postgrau
* Master (França), grau universitari de França

## Títols d'obres

* Master (pel·lícula de 2022), pel·lícula estatunidenca de thriller psicològic de terror dirigida per Mariama Diallo
* The Master (pel·lícula de 1992), pel·lícula hongkonguesa d'arts marcials dirigida per Tsui Hark
* The Master (pel·lícula de 2012), pel·lícula estatunidenca de drama psicològic dirigida per Paul Thomas Anderson
* The Master (sèrie de televisió), sèrie de televisió estatunidenca de 1984 protagonitzada per Lee Van Cleef
* The Master (novel·la), novel·la de 2004 escrita per Colm Tóibín

## Miscel·lània

* Master (gravació), gravació sonora original de la qual se'n fan les còpies editades en format físic o digital

## Vegeu també

* Masterització
# El páramo (pel·lícula de 2011)

El páramo és una pel·lícula de terror colombiana de 2011 dirigida i escrita per Jaime Osorio Márquez i protagonitzada per Juan David Restrepo, Alejandro Aguilar, Mauricio Navas i Julio Cèsar València. Narra la història d'un comando de l'exèrcit que és enviat a una base en un llunyà erm trobant-se amb fenòmens, que no necessàriament són sobrenaturals. La cinta va ser presentada en el Fantastic Fest als Estats Units en 2011 i al Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya el mateix any.

## Argument

Un comando militar d'alta muntanya és enviat a un desolat erm a investigar una base que ha perdut tot contacte. En arribar troben a una estranya dona encadenada i cap vestigi dels soldats que es trobaven en la base. En transcórrer les hores els soldats comencen a perdre la raó, sense motiu aparent.

## Repartiment

* Juan David Restrepo
* Alejandro Aguilar
* Mauricio Navas
* Julio César Valencia
* Mateo Stivelberg
* Nelson Camayo
* Andrés Castañeda
* Juan Pablo Barragán
* Daniela Catz
* Andrés Felipe Torres

## Recepció

La recepció crítica de El páramo ha estat mixta. Geeks of Doom va escriure "Per a alguns, El páramo impressionarà pel seu drama psicològic i tens. Per a d'altres, no complirà la seva interessant premissa. És un thriller polit i ben elaborat, però no és tot això. En qualsevol cas, el debut cinematogràfic de Márquez significa un futur prometedor per al cineasta colombià." Bloody Disgusting ha maldat la pel·lícula en conjunt, afirmant que la idea havia promès i que buscarien futures pel·lícules de Jaime Osorio Márquez, però que la pel·lícula no va estar a l'altura del seu potencial i que algunes idees, concretament el personatge de la "bruixa", podrien tenir s'ha utilitzat millor.

## Premis

Fou guardonada amb el Premi Ciutadà Kane a la direcció revelació al XLIV Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya.

## Referències

* ↑ "El páramo" Ficha de la cinta en Proimágenes Colombia. Consultado el 15 de abril de 2018.
* ↑ Arrigo, Anthony. «Squad, The (review)». Dread Central. [Consulta: 8 novembre 2014].
* ↑ Frazier, Adam. «Blu-ray Review: The Squad». Geeks of Doom. [Consulta: 8 novembre 2014].
* ↑ «[Review 'The Squad Fades' In the Fog]». Bloody Disgusting. [Consulta: 8 novembre 2014].
* ↑ Sitges 2011 | Un palmarés encabezado por 'Red State', de Kevin Smith, espinof.com, 16 d'octubre de 2011

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Miloje Milojević

Miloje Milojević (en serbi: Милоје Милојевић (Belgrad (Serbia), 27 d'octubre, 1884 - Idem. 16 de juny, 1946, va ser un compositor i director d'orquestra serbi.

## Biografia

Va aprendre a tocar el piano de la mà de la seva mare, després es va graduar a l'escola de música de Novi Sad. Durant els anys 1907-1910 va estudiar al Conservatori de Munic amb Friedrich Klose (composició), Felix Mottl (direcció) i Richard Meier-Gschray (piano). També va estudiar musicologia a Viena amb Adolf Sandberger i Theodor Kroyer. El 1925, va obtenir un doctorat a la Universitat de Praga. Durant els anys 1925–1941 va dirigir l'orquestra "Collegium Musicum" de la Universitat de Belgrad, que va fundar. Durant els anys 1925–1939 va ser ajudant i professor associat d'història de la música a la Facultat de Filosofia de la Universitat de Belgrad, després de 1939 a 1946 va ensenyar composició a l'Acadèmia de Música. També va escriure crítica musical,
Va publicar les obres Osnovi muzičke umetnosti (Belgrad 1922), Smetana (Belgrad 1924), Smetanin harmonski stil (Belgrad 1926) i Muzičke studije i članci (Belgrad 1926, 2a ed. 1933, 3a ed. 1953). Va investigar el folklore musical del sud de Sèrbia. Com a compositor, va crear principalment formes petites, i la seva obra està influenciada per les tendències estilístiques pròpies de la música de principis del segle xx.

## Composicions seleccionades

(basat en materials d'origen)

### Peces orquestrals

* poema simfònic Smrt majke Jugovića (1921)
* Intima na orkiestrę smyczkową (1939)

### Peces de cambra

* 2 quartets de corda (I G major 1905, II C minor (1906)
* 2 sonates per a violí i piano (I B menor 1924, II D minor 1943)
* La légende de Yéphimia per a violoncel i piano (1920)

### Peces per a piano

* "Miniatures" (1914)
* "Quatre morceaux pour piano" (1921)
* "Grimaces rítmiques" (1936)
* "Sota el sol dels meus Balcans" (1939)
* "Melodies i ritmes de les cases de Šara, Drim i Vardar" (1942)

### Peces vocals

* Pir iluzija per a cor masculin i mixt (1924)
* Muha i komarac per a cor masculin, femení i mixt (1931)
* Vidovdanska pričest per a 2 cors (1929)

### Cançons per a veu i piano

* Mélodies populaires serbies (1917)
* Haikai (1927)
* 7 narodnih melodija iz Južne Srbije (1929)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 Encyklopedia Muzyczna PWM. T. 6. Część biograficzna m. Kraków: Polskie Wydawnictwo Muzyczne, 2000, s. 271. ISBN 83-224-0656-8.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 Baker’s Biographical Dictionary of Musicians. T. Volume 4 Levy–Pisa. New York: Schirmer Books, 2001, s. 2455. ISBN 0-02-865529-X.
# Julián Aguirrezabal Gallastegui

Julián Aguirrezabal Gallastegui (Iurreta, 12 de juny de 1926 - Galdakao, 27 de juny de 2017) va ser un ciclista basc, que fou professional entre 1944 i 1953. Durant la seva carrera esportiva aconseguí 25 victòries, destacant el Campionat d'Espanya de ciclocròs de 1952 i la Pujada a Arrate de 1953. El seu germà Cipriano també fou un ciclista professional.

## Palmarès

* 1945
** Gran Premi de San Salvador del Valle
* 1946
** Gran Premi de San Salvador del Valle
** Gran Premi de Gernika
* 1947
** Gran Premi de Beasaín
* 1950
** 1r a la Volta a Los Puertos
* 1947
** Gran Premi de la Virgen Blanca
* 1952
** Campió d'Espanya de ciclocròs
* 1953
** 1r a la Pujada a Arrate

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1948. Abandona
* 1950. Abandona

## Referències

* ↑ «Muere Julián Aguirrezabal / Historia / Noticias del ciclismo / BICI CICLISMO». [Consulta: 4 març 2025].
* ↑ Correo, El. «Julián Aguirrezabal Gallastegui | Esquela» (en castellà), 23-06-2018. [Consulta: 4 març 2025].
* ↑ «[URTEKARIA]», 28-12-2011. [Consulta: 4 març 2025].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Julian AGUIRREZABAL GALLASTEGUI» (en italià). [Consulta: 4 març 2025].

## Enllaços externs

* Palmarès de Julián Aguirrezabal a urtekaria.com Arxivat 2011-12-28 a Wayback Machine.
* Fitxa de Julián Aguirrezabal a sitiodeciclismo.net
* Fitxa de Julián Aguirrezabal a cyclebase.nl
* Fitxa de Julián Aguirrezabal a museociclismo.it