OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Província de Bacău

La província de Bacău (IPA: [ba.'kəu]) és un judeţ, una divisió administrativa de Romania, a Moldàvia, amb capital a Bacău.

## Límits

* Província de Vaslui a l'est.
* Província d'Harghita i la província de Covasna a l'oest.
* Província de Neamţ al nord.
* Província de Vrancea al sud.

## Demografia

El 2002, hi ha una població de 706.623 i una densitat de població de 113 h/km².
La composició ètnica era:
* Romanesos - aprox. 90%
* hongaresos/Csángós - 0,7%
* Gitanos.
Segons el cens 2002 els Csángó (romanès: Ceangăi) hongaresos són 5.100 persones (0,7%). Alguns estimaren el seu nombre en 70.000.
| Any | Població |
| 1948 | 414.996 |
| 1956 | 507.937 |
| 1966 | 598.321 |
| 1977 | 667.791 |
| 1992 | 737.512 |
| 2002 | 706.623 |

## Divisions Administratives

La província té 3 municipalitats, 5 ciutats i 80 comunes.

### Municipalitats

* Bacău
* Onești
* Moineşti

### Ciutats

* Comănești
* Buhuși
* Dărmănești
* Târgu Ocna
* Slănic-Moldova

## Comunes

| Agăş Ardeoani Asău Balcani Bereşti-Bistriţa Bereşti-Tazlău Berzunţi Bârsăneşti Blăgeşti Bogdăneşti Brusturoasa Buhoci Caşin Căiuţi | Cleja Coloneşti Corbasca Coţofăneşti Dămieneşti Dealu Morii Dofteana Faraoani Filipeni Filipeşti Găiceana Ghimeş-Făget Gârleni Glăvăneşti | Gura Văii Helegiu Hemeiuş Huruieşti Horgeşti Izvoru Berheciului Letea Veche Lipova Livezi Luizi-Călugăra Măgireşti Măgura Mănăstirea Caşin Mărgineni | Motoşeni Negri Nicolae Bălcescu Oituz Onceşti Orbeni Palanca Parava Pânceşti Parincea Pârgăreşti Pârjol Plopana Podu Turcului | Poduri Racova Răcăciuni Răchitoasa Roşiori Sascut Sănduleni Săuceşti Scorţeni Secuieni Solonţ Stănişeşti Strugari Ştefan cel Mare | Tamaşi Tătărăşti Târgu Trotuş Traian Ungureni Urecheşti Valea Seacă Vultureni Zemeş |

## Referències

* ↑ Institut Nacional d'Estadística, "Populaţia după etnie" Arxivat 2009-08-16 a Wayback Machine.
* ↑ 1987 estimació publicada: Tennant, Chris (transl.) (1994) The Hungarian minority’s situation in Ceauşescu's Romania. Boulder: Social Science Monographs. p. 33.
* ↑ Institut Nacional d'Estadística, "Populaţia la recensămintele din anii 1948, 1956, 1966, 1977, 1992 şi 2002" Arxivat 2006-09-22 a Wayback Machine.
# Església del turó de Ieud

L'església del turó de Ieud (en romanès: Biserica din Ieud Deal) és una església ortodoxa romanesa de la comuna Ieud, al comtat de Maramureș, Romania, dedicada a la Nativitat de la Mare de Déu.
Es va construir a principis del segle XVII i és un dels vuit edificis que formen les esglésies de fusta de Maramureș. Està reconeguda com a Patrimoni Mundial de la UNESCO i també està catalogat com a monument històric pel Ministeri de Cultura i Afers Religiosos del país.
El seu nom prové del fet que es troba en un turó que du aquest nom i es menciona per distingir-lo de l'església de la vall de Ieud.

## Referències

* ↑ Wooden Churches of Maramureș at the UNESCO site
# Entreteniment de marca

L'entreteniment de marca, també conegut com a entreteniment publicitari, es refereix al contingut informatiu, d'entreteniment o lúdic produït o promogut per una marca, que pot ser d'interès per al seu públic objectiu, en què se solen reflectir els valors de la marca. Es tracta del contingut de marca que té com a objectiu l'entreteniment.
Al parlar de l'entreteniment de marca estaríem referint-nos a un terme que s'utilitza per reflectir les relacions entrellaçades entre la publicitat i l'entreteniment. En general, es produeix als mitjans de comunicació amb la combinació de diverses formes d'entreteniment (televisió, pel·lícules, cançons, etc.) amb els elements de la publicitat per tal de promoure productes o marques. Un exemple podria ser la col·locació de productes en una pel·lícula. El terme és un manlleu de l'anglès "advertainment" que, al seu torn, és un acrònim de "advertising" i "entertainment" (publicitat i entreteniment).

## Terminologia

La denominació entreteniment de marca és una denominació més coherent amb contingut de marca, mentre que entreteniment publicitari s'acosta més a la designació anglesa i, en general, a les solucions normalment utilitzades en les altres llengües. La sinonímia aprovada des dels òrgans normatius respon al fet que, en la utilització del concepte, s'han constatat dues tendències d'ús entre els especialistes: n'hi ha que, per motius semàntics, prefereixen l'ús de marca (perquè consideren publicitari un adjectiu massa reduccionista i vinculat a formats comunicatius tradicionals), i n'hi ha d'altres, en canvi, que són més partidaris de publicitari per tradició i per paral·lelisme amb les altres llengües.

## Referències

* 1 2 «Entreteniment de marca». TERMCAT - Cercaterm [Consulta: 30 abril 2017].
* 1 2 Ramos, Marina «Cuando la marca ofrece entretenimiento: Aproximación al concepto de "advertainment."». Questiones Publicitarias, Vol. 1, Núm. 11, 2006, pàg. 33-49 [Consulta: 30 abril 2017].
* ↑ Kretchmer, Susan B. «Advertainment». Journal of Promotion Management, 10, 1-2, 11-05-2004, pàg. 37–54. DOI: 10.1300/J057v10n01_04 [Consulta: 30 abril 2017].
# Església parroquial Sagrada Família de Vilavella

L'església parroquial de la Sagrada Família de la Vilavella és un lloc de culte catòlic catalogat com Bé de Rellevància Local, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), amb codi: 12.06.136-001.
L'edifici de l'església parroquial va ser construït l'any 1756 seguint les pautes de l'estil corinti, i se situa a la plaça de l'Ajuntament, 1, del municipi de la Vilavella, a la comarca de la Plana Baixa.
L'any 1951 va sofrir una primera restauració, i més tard, es va dur a terme la restauració de les pintures de la Capella de la Comunió, gràcies a la col·laboració de la pròpia Parròquia, l'Ajuntament de la Vilavella, la Diputació de Castelló i la Generalitat Valenciana, a través de l'Institut Valencià de Conservació i Restauració de Béns Culturals.
La capella de comunió de la Parròquia de la Sagrada Família de La Vilavella va ser construïda en 1864 per Vicente Martí Salazar i en la seva cúpula vaída i voltes, presenta unes pintures realitzades per José Gimeno en 1958, qui va signar la seva obra en una de les petxines.
L'any 2011 va sofrir una nova intervenció amb la qual va recuperar les dues façanes i la torre campanar. Aquest projecte de restauració és fruit d'un conveni signat per la Fundació Bancaixa-Caixa Castelló i la Diputació Provincial, amb una partida pressupostària de 200.000 euros.

## Referències

* 1 2 «Iglesia Parroquial» (en castellà). Arxivat de l'original el 2017-12-29. [Consulta: 28 desembre 2017].
* ↑ gemma. «Qué ver en la Vilavella | Descubre Castellón» (en espanyol europeu). Arxivat de l'original el 2017-12-29. [Consulta: 28 desembre 2017].
* 1 2 «Ajuntament de La Vilavella | Empresas | CEEI Castellón | EmprenemJunts». [Consulta: 28 desembre 2017].
* ↑ «[https://web.archive.org/web/20171229112400/http://www.ivcr.es/media/descargas/monografia-vilavella-comunion-ivcr.pdf José Gimeno Exaltación de la Eucaristía Parroquia de la Sagrada Familia La Vilavella.Castellón]». Institut Valencià de Conservació i Restauració de Béns Culturals Servicio de Conservación y Restauración de Bienes Culturales de la Diputación de Castellón. Arxivat de l'original el 2017-12-29 [Consulta: 28 desembre 2017].
* ↑ Mediterráneo, El Periódico «La parroquia de la Vilavella recupera su antiguo brillo» (en es). [Consulta: 28 desembre 2017].
# Querétaro Fútbol Club

El Querétaro Fútbol Club, conegut popularment com els Gallos Blancos, és un club de futbol mexicà de la ciutat de Santiago de Querétaro.

## Història

L'any 1949, amb la creació d'una Segona Divisió mexicana, la federació proposà a l'Associació Queretana de Futbol que escollís un club per participar en aquesta lliga representant la ciutat. S'organitzà un torneig que fou guanyat per un equip anomenat Los Piratas. Aquest club canvià el seu nom esdevenint Club Querétaro A.C. i ingressà a la nova Segona Divisió. La fundació oficial del club és el 8 de juliol de 1950. Anys més tard va rebre el sobrenom de Gallos Blancos.
A mitjan anys 70 es creà un nou club anomenat Estudiantes que aviat rivalitzà amb els Gallos Blancos. El 1977, Armando Presa comprà ambdós clubs i els fusionà naixent l'Atletas Campesinos. L'any 1980 ascendí per primer cop a primera divisió. El club, però, fou venut al Sindicato de Petroleros de Ciudad Madero durant la temporada 1982-1983, passant el club de Querétaro a la ciutat de Tampico-Ciudad Madero.
Als anys 80, la Universitat Autònoma de Querétaro creà un club que fou anomenat UAQ Gallos Blancos. Aquest arribà a disputar la final de la segona divisió el 1987, on s'enfrontà al Correcaminos UAT. Després del primer partit el club patí un accident i tres jugadors de l'equip moriren. El club, afectat va perdre la final. El club es convertí en filial del Cruz Azul fins que fou venut a un grup d'homes de negocis d'Hermosillo, Sonora.
Després de la construcció de l'estadi La Corregidora a mitjans dels vuitanta, un important canal de TV creà un club a segona divisió anomenat Cobras de Querétaro. Ascendí a primera divisió el 1986 baixant la temporada següent a segona divisió i finalment traslladant-se a Ciudad Juárez.
El 1988 un nou club amb el nom de Club Querétaro fou fundat a la ciutat. Esdevingué nou rival del UAQ Gallos Blancos. Quan l'UAQ es traslladà a Tampico Madero, el Club Querétaro es convertí en el primer club de la ciutat. El 1994, el Gallos Blancos de Tampico Madero fou retornat a la ciutat de Querétaro. L'any 1998, Club Querétaro i UAQ Gallos Blancos es fusionaren formant, durant tres anys, el Gallos Blancos de Querétaro.
El 2002 el club CF La Piedad es traslladà de La Piedad a Santiago de Querétaro, i adoptà el nom Querétaro FC. L'any 2004 la Federació Mexicana reduí el nombre d'equips a segona divisió. El Querétaro FC fou un dels club escollits per descendir, però aquest mateix any comprà la franquícia del club Zacatepec i romangué a la categoria. El 2006 ascendí a primera divisió.

## Palmarès

* Segona divisió mexicana de futbol (3): Clausura 2005, Clausura 2006, Apertura 2008

## Referències

* ↑ «tampicomadero.com.mx». [Consulta: 11 juny 2019].

## Enllaços externs

* (castellà) Web oficial
* (castellà) Web no oficial
* (castellà) Web de seguidors
* (castellà) Web de seguidors
# Organització per la Democràcia Popular - Moviment del Treball

L'Organització per la Democràcia Popular - Moviment del Treball (Francès: Congrès Organisation pour la Démocratie Populaire - Mouvement du Travail) va ser el partit polític governant de Burkina Faso. Va ser fundat l'abril del 1989 per la Unió de Comunistes Burkinabesos, l'Organització Militar Revolucionària (OMR) i faccions de la Unió de Lluites Comunistes - La Flama i Grup Comunista Burkinès com un Partit basat en el Marxisme, però fortament pragmàtic, adoptant el lliure mercat en el seu pla econòmic.
Al febrer del 1996 l'ODP-MT va esdevenir una de les organitzacions fundadores del Congrés per la Democràcia i el Progrés.
A les eleccions parliamentàries del 24 de maig del 1992 va guanyar el 48,2% del vot popular i 70 dels 107 escons.
L'ODP-MT va ser liderada per Arsène Bongnessan Yé, Nabaho Kanidoua i Marc Christian Roch Kaboré.
Publicava Yeelen.
# Uta coronat

L'uta coronat (Pseudochirops coronatus) és una espècie de marsupial de la família dels pseudoquírids. És endèmic d'Indonèsia.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 53. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Flannery, T.; Leary, T.; Singadan, R.; Menzies, J.; Wright, D.; Helgen, K.; Dickman, C.; Salas, L. Pseudochirops coronatus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 desembre 2008.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Uta emmascarat

L'uta emmascarat (Pseudochirulus larvatus) és una espècie de marsupial de la família dels pseudoquírids. Viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 52. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Uta rupestre

L'uta rupestre (Petropseudes dahli) és una espècie de pòssum australià. Viu en escarpaments rocosos de Kimberley, Arnhem Land i el golf de Carpentària, al llarg d'Austràlia occidental i el Territori del Nord i travessant tot just la frontera amb Queensland. També viu a Groote Eylandt. És l'única espècie del gènere Petropseudes, però forma part del grup que també inclou l'uta comú (Pseudocheirus peregrinus). Fou anomenat en honor del naturalista noruec Knut Dahl.

## Referències

* ↑ Menkhorst, Peter. A Field Guide to the Mammals of Australia. Oxford University Press, 2001, p. 96.
* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 51. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 96. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Uta verdós

L'uta verdós (Pseudochirops archeri) és una espècie d'uta que només viu al nord d'Austràlia. Això la fa única al seu gènere, car tots els altres membres viuen a Nova Guinea o illes properes. L'uta verdós habita en una minúscula àrea del nord-est de Queensland, entre Paluma i Mount Windsor Tableland.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 53. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Menkhorst, Peter. A Field Guide to the Mammals of Australia. Oxford University Press, 2001, p. 98.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Església dels Dolors (Cervera)

L'Església dels Dolors és una obra barroca de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'església dels Dolors es troba adossada a la sagristia de l'església parroquial de Santa Maria i té una entrada pròpia des de l'exterior. Es tracta d'un temple de planta rectangular, coberta amb tres trams de volta de canó amb llunetes, amb un cambril posterior.
La façana, de parament irregular -que segurament havia estat arrebossat-, està coronada per un frontó triangular, mentre que la portada és culminada per un frontó semicircular. Presenta una finestra rectangular i a banda i banda de la porta s'obren dos òculs el·líptics. Culmina el tester a doble vessant un petit campanar d'espadanya.

## Història

La congregació dels Dolors fou fundada pel bisbe de Solsona Manuel de Alba, el 29 de novembre de 1691. Inicialment, la capella s'ubicava a l'interior de l'església de Santa Maria i no fou fins a l'any 1725 que es construí aquesta. L'església dels Dolors es beneí el 27 de març de 1734 i durant l'últim terç del segle xviii, tal com indiquen alguns rebuts, tingué intervencions. Després de la Guerra Civil, l'immoble, que té l'entrada principal per la plaça del Fossar, va quedar en estat d'abandó. De les seues relíquies i del patrimoni artístic, no en va quedar res. Cap a l'any 2008 fou cedida a la comunitat de coptes ortodoxos i és aquí on celebren les litúrgies.

## Referències

* 1 2 3
# Església parroquial d'Aincioa

L'Església parroquial de Aincioa, coneguda també com a església de Sant Esteban de Aincioa, Erro, vall de Merindad de Sangüesa, Navarra és un edifici medieval protogòtic de principis del segle XIII, que ha sofert una sèrie de reformes sobretot al segle xvi.
Espanya, per a l'ampliació com a patrimoni de la humanitat de «Camins de Santiago de Compostel·la: Camino francès i Camins del Nord d'Espanya» (n.º ref. 669bis) va manar a la UNESCO com a documentació un voluminós dossier, «Inventari Retrospectiu - Elements Associats» (Retrospective Inventory - Associated Components) en el qual es detallen 1912 elements que tenen el caràcter de béns associats amb el Camí, no d'elements inscrits. En aquest catàleg figura aquesta església.

## Descripció

L'església és de planta de nau única amb dos trams desiguals (el tram del cor presenta als peus de la nau una coberta amb volta de mig punt; els altres dos trams, que es troben separats per arcs torals; presenten coberta amb volta de creueria del segle xvi) i capçalera recta -en la qual, en el costat de l'Evangeli pot veure's un nínxol-fornícula d'arc de mig punt, dintre del qual es pot apreciar un retaule del Sagrat Cor datat en 1929 i construït seguint l'estil neogòtic-, en el mur frontal de darrere del qual es troba adossada la sagristia, que presenta una volta vaída, i en l'interior de la qual pot contemplar-se una creu parroquial de plata amb part sobredaurada datada del segle XVII d'estil barroc. El cor, que té coberta en volta estrelada de nervis mixtilinis en el sotcoro, té un arc escarser en l'embocadura. Els murs interiors es troben arrebossats.
En el presbiteri s'aixeca un retaule major d'estil barroc de la primera meitat del segle XVII amb imatgeria moderna. En el tram central del costat de l'Evangeli es troba un Crist Crucificat d'estil barroc popular, del segle xvii, que conserva gran part de la seva policromía primitiva.
Per la seva banda els murs exteriors són de carreus en la nau amb recreixements del segle XVI i un tejaroz que protegeix la porta que presenta dues arquivoltes llises apuntades d'arestes ochavadas.
La torre se situa seguint la tipologia medieval, sobre el tram dels peus de la nau.

## Referències

* ↑ «AintzioaAintzioa» (en espanyol europeu). Ayuntamiento del Valle de Erro / Erroibarko Udala. Arxivat de l'original el 2021-09-25. [Consulta: 20 juliol 2021].
* ↑ El Retrospective Inventory - Associated Components, elaborado en 2014, puede consultarse en el sitio oficial de la UNESCO, en la entrada «Routes of Santiago de Compostela: Camino Francés and Routes of Northern Spain», en el apartado Documentos, en el archivo «Nomination file 669bis» (285 MB), disponible en línea en: http://whc.unesco.org/es/list/669/documents/. Consultado el 22 de julio de 2017.
# María Victoria Álvarez

María Victoria Álvarez és una activista i exparella de Jordi Pujol Ferrusola, fill de l'expresident de la Generalitat de Catalunya, Jordi Pujol. Va ser coneguda per les seves declaracions públiques sobre la seva relació amb Pujol Ferrusola i les implicacions d'aquesta relació en diversos casos judicials. En 2014, Álvarez va revelar informació que va ser utilitzada en investigacions judicials relacionades amb presumptes activitats il·legals de la família Pujol.
Les seves declaracions i la seva implicació en aquests casos han estat objecte de debat i investigació en els mitjans de comunicació i en l'àmbit judicial. Es va informar que el Ministeri de l'Interior espanyol va pagar amb fons reservats a l'exparella de Jordi Pujol Ferrusola, segons una notícia publicada per l'Ara.

## Referències

* ↑ «María Victoria Álvarez: «Van a salir más cosas»». Última Hora, 30-07-2014.
* ↑ «El ministeri de l'Interior espanyol va pagar amb fons reservats l'exnòvia de Jordi Pujol Ferrusola». ARA, 05-07-2024.
# Édouard Salier

Édouard Salier (Bordeus, 12 d'agost de 1976) és un director de cinema, artista gràfic, dissenyador i fotògraf francès.

## Biografia

Després d'estudiar arts gràfiques a París, Edouard Salier va començar la seva col·laboració amb Doctor L i dins del col·lectiu d'artistes Art Posthume.
Va dirigir el tema principal de Clique, l'espectacle de Mouloud Achour a Canal+.

## Filmografia
### Llargmetratges

* 2019 : Africa Mia amb Richard Minier
* 2022 : Tropic

### Sèries de televisió

* 2019 : Mortel de Frédéric Garcia
* Archi Dead
* Flammes. Flammes. Flammes
* Mise à Nudes
* Un mec toxique
* La Solitudine
* L'Ensecrètement
* 2020 : La Révolution d'Aurélien Molas
* Chapitre six : L'alliance
* Chapitre sept : Le dilemme
* Chapitre huit : La révolte
* 2021 : Mixte de Marie Roussin (episodis 5 a 8)
* 2024 : Les Sentinelles - série de Guillaume Lemans, Xabi Molia i Raphaëlle Richet – co-dirigida amb Thierry Poiraud

### Curtmetratges

* Toks (2003)
* The End (2004)
* Interview (2005)
* Empire (2005)
* Flesh (2005)
* Love (2006)
* 4 (2009)
* Habana (2013)

### Videoclips

* 2000: Mountains, Doctor L
* 2000: Never Satisfied, Tony Allen
* 2000: Labyrinth, Doctor L
* 2000: Give Away Box, Doctor L
* 2001: Perfect Monster, Kactus Hunters
* 2001: Clumsy Lobster, Ernest Saint Laurent
* 2001: Miracles, Kactus Hunters
* 2002: Habana, Orishas
* 2002: Back By Dope Demand, Naab
* 2003: Já Sei Namorar, Tribalistas
* 2004: La Balayeur, Thomas Winter et Bogue
* 2004: Batifole, Thomas Winter et Bogue
* 2004: Nací Orishas, Orishas
* 2004: El Kilo, Orishas
* 2005: I Want Love, Jehro
* 2006: Fils de Cham, Tété
* 2006: ¿Qué pasa?, Orishas
* 2007: Hip Hop Conga, Orishas
* 2007: User, The Replicants
* 2007: Hay Un Son, Orishas
* 2008: Let's Get Physical, Rock & Junior
* 2008: Bruja, Orishas
* 2009: Let's Take a Walk, Raphael Saadiq
* 2010: So Light Is Her Footfall, Air
* 2010: Splitting the Atom, Massive Attack
* 2010: This Is War, Thirty Seconds to Mars
* 2010: Atlas Air, Massive Attack
* 2011: Civilization, Justice
* 2013: Waiting For A Sign, Scratch Massive
* 2013: I'm Aquarius, Metronomy
* 2018: Love S.O.S, Justice

### Publicitat

* Diesel
* La Poste, Pliages
* Coca-Cola, Quest
* Nike, Mercurial
* O2, Doodle
* Nike, Woman
* Smirnoff, Signature
* Numericable

## Premis

* 2015: Gran premi de curtmetratge al Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Gérardmer 2015 per Habana

## Referències

* ↑ Édouard Salier a unifrance
* ↑ «Edouard Salier». digitalarti.com via Wikiwix..
* ↑ ‘Tropique’, más allá del destino (Edouard Salier) | Sitges 22 magazinema.es
# Rhynia gwynnevaughanii

Rhynia gwynnevaughanii és una espècie extinta de planta vascular (traqueòfit) que pertany als riniòfits, dins del grup dels pteridòfits. Visqué al supercontinent de Laurència durant el Devonià inferior, fa entre 407,6 i 410,8 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils al dipòsit de Rhynie chert (Regne Unit). Es tracta de l'única espècie del gènere Rhynia.
Antigament se la situava dins d'una classe obsoleta (Psilòfites) que incloïa també a les actuals psilotàcies que tenen, a primer cop d'ull, una certa semblança morfològica, ja que totes elles no tenen fulles aparents. Però els estudis moleculars fets amb els exemplars de Psilotum actuals han descartat aquest parentiu.

## Vegeu també

* riniòfits
* Traqueobionts: Principals línies evolutives

## Referències

* 1 2 Entrada «Rhynia» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ PPG I «A community-derived classification for extant lycophytes and ferns». Journal of Systematics and Evolution, 54, 6, 2016, p. 563–603. DOI: 10.1111/jse.12229.