OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Espinet

L'Espinet és un personatge de ficció, protagonista principal de la versió espanyola de Barri Sèsam, emesa per TVE durant els anys vuitanta, en la qual era interpretat per l'actriu Chelo Vivares. Representava un eriçó gegant de color rosa, que convivia al barri amb diversos personatges de la sèrie.

## Història

L'Espinet és una creació del titellaire estatunidenc Kermit Love, a qui TVE va encomanar la creació d'un personatge més d'acord amb la idiosincràsia espanyola, després del fracàs de la gallina Caponata en la primera adaptació de la sèrie. Es va pensar en una àguila, però Kermit no donava l'abast amb les nombroses peticions dels diferents països on es produïa Barri Sèsam. La sol·licitud de TVE va coincidir amb el fracàs de les negociacions per portar el programa a Israel. Kermit Love, que havia construït amb aquest propòsit un ninot en forma d'eriçó, el símbol de la fauna a l'estat jueu, va enviar el model a l'Estat espanyol, on va ser acceptat per a la sèrie. L'Espinet va ser un èxit en aquest país, on es va convertir en un personatge destacat de la cultura infantil i en una icona dels anys vuitanta.

## Nom en català

El 1996, TVE va emetre per al Principat, doblats al català, els programes de la versió espanyola de Barri Sèsam. En la versió catalana, el personatge, anomenat originalment Espinete, va ser batejat com a Espinet.

## Referències

* ↑ «Fallece Chema, el popular panadero de Barrio Sésamo» (en castellà). Levante-EMV, 15-04-2008 [Consulta: 13 juny 2012].
* 1 2 3 «Bye, bye, Love: corazón de goma» (en castellà). El País, 25-06-2008 [Consulta: 13 juny 2012].
* ↑ Barrio Sésamo Arxivat 2011-05-19 a Wayback Machine. IMDB.

## Enllaços externs

* L'Espinet a Muppet Wiki (anglès)
* Episodi en català de Barri Sèsam. Arxiu TVE Catalunya.
# Espineta caragroga

L'espineta caragroga (Pachycare flavogriseum) és una espècie d'ocell de la família dels acantízids (Acanthizidae) i única espècie del gènere Pachycare Gould, 1876.

## Hàbitat i distribució

Boscos de les muntanyes de Nova Guinea, però absent de la península Bomberai i de les muntanyes Cíclopes i Adelbert.

## Taxonomia

Aquest ocell ha estat ubicat temptativament a diverses famílies, però avui es considera que és una espècie basal de la família dels acantizítids

## Referències

* ↑ «Espineta caragroga». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. REV. 10-02-2021, (català)
* ↑ R. Schodde et L Christidis. 2014. Relicts from Tertiary Australasia: undescribed families and subfamilies of songbirds (Passeriformes) and their zoogeographic signal. Zootaxa 3786(5): 501–522
# Espineta de la Melanèsia

L'espineta de la Melanèsia (Gerygone flavolateralis) és una espècie d'ocell de la família dels acantízids (Acanthizidae) que habita boscos i vegetació secundària a diverses illes de la Melanèsia.

## Taxonomia

S'han descrit 4 subespècies:
* G. f. flavolateralis (Gray, GR, 1859), de Nova Caledònia.
* G. f. lifuensis (Sarasin, 1913), de l'illa de Lifou.
* G. f. rouxi (Sarasin, 1913) de l'illa Ouvéa.
* G. f. correiae Mayr, 1931. Illes Banks i Vanuatu.

## Referències

* ↑ «Espineta de la Melanèsia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
* ↑ J del Hoyo et NJ Collar (2016) HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volume 1: Passerines. Lynx. Edicions and BirdLife International, Barcelona, Spain and Cambridge, UK. Introduction to Volume 2: Passerines
# Espineta de les Chatham

L'espineta de les Chatham (Gerygone albofrontata) és una espècie d'ocell de la família dels acantízids (Acanthizidae) que habita boscos i garrigues de les illes Chatham.

## Referències

* ↑ «Espineta de les Chatham». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021 (català)
# Espineta senzilla

L'espineta senzilla (Gerygone inornata) és un ocell de la família dels acantízids (Acanthizidae).

## Hàbitat i distribució

Habita manglars de les terres baixes de les Illes Petites de la Sonda de de Sawu, Roti, Timor i Wetar.

## Referències

* ↑ «Espineta senzilla». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 04/03/2023(català)
# Espinoforosaure

L'espinoforosaure (Spinophorosaurus nigerensis) és un gènere de dinosaure sauròpode primitiu. Les seves restes fòssils s'han trobat al Níger, s'han recuperat d'una formació rocosa de la part inferior del grup Irhazer, l'edat del qual és desconeguda però pot ser del Juràssic mitjà o més antic. Aquest sauròpode és inusual per presentar osteodermes en forma de pues, probablement a la cua. L'espècie tipus, S. nigerensis, fou descrita per Remes et al. l'any 2009.

## Referències

* ↑ Remes et al., 2009, p. 1.

## Bibliografia

* Farke, A. A.; Remes, K.; Ortega, F.; Fierro, I.; Joger, U.; Kosma, R.; Marín Ferrer, J. M.; Ide, O. A.; Maga, A. «A New Basal Sauropod Dinosaur from the Middle Jurassic of Niger and the Early Evolution of Sauropoda» (en anglès). PLoS ONE, 4, 9, 2009, pàg. e6924. DOI: 10.1371/journal.pone.0006924. ISSN: 1932-6203.
Gèneres de sauropodomorfs :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# Alqueria de l'Aigua Fresca

L'Alqueria de l'Aigua Fresca és un edifici residencial fortificat construït entre els segles xv i xvi que es localitza en el terme municipal de Sagunt, en la comarca del Camp de Morvedre
Com a conseqüència dels nombrosos atacs de pirates a la costa, al segle xvi les Corts de Montsó acorden de millorar la defensa del litoral. Es crea una guàrdia costanera i es construeixen torres de guaita i es fortifiquen edificis en l'àmbit rural, com és el cas de l'alqueria de l'Aigua Fresca, per a allotjar la població en moments d'incertesa o perill. El conjunt d'edificacions ha sofert diverses modificacions al llarg de la seva història. En l'actualitat es conserva dins del seu tancat l'hort, una torre, un habitatge i un aljub.
La torre és de planta rectangular i construïda amb pedra travada amb morter. Consta de tres plantes i una terrassa rematada amb merlets, parcialment restaurats. Aquesta torre va poder tenir un ús residencial com proven les finestres als costats est i sud, i detalls com la conservació de finestres en l'últim pis.
Al costat de la torre i connectada amb aquesta, es troba l'antic habitatge dels propietaris. La planta actual, d'una sola crugia i coberta a una aigua, està formada per cinc cossos simètrics amb l'entrada principal i les escales d'accés al pis situades en el cos central. Adossats al mur, i formant un conjunt separat, es troben les restes d'una sèrie d'edificacions de maçoneria enderrocades i construïdes recolzant-se en el mur de tancament exterior.
L'aljub se situa en un extrem del conjunt. Té accés per una entrada de pedra tallada, amb llinda d'una sola peça, d'inspiració gòtica. Els esglaons que descendeixen fins a l'aixeta estan també construïts amb carreus i coberts amb volta de canó. La qualitat de l'aigua conservada en la cisterna que servia de proveïment per a molts veïns de Sagunt ha donat nom a l'alqueria.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1347. Data de consulta: 8 setembre 2023.
* 1 2 Pérez-Olagüe, C. «Alqueria de l'Aigua Fresca». Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià.
# Escuma d'oli

L'escuma d'oli és una elaboració d'oli texturizat, consistent en una emulsió produïda entre òxid de dinitrogen (N₂O) i oli d'oliva, que dona com a resultat una crema de textura esponjosa i amb certa densitat. La densitat de l'escuma variarà en funció de la proporció de les càrregues de gas i la naturalesa dels aliments introduïts en el sifó. Tenint en compte la densitat de la preparació, aquesta elaboració ha de consumir-se en un temps d'entre uns 5 i 10 minuts des que s'ha emplatat.
L'escuma d'oli i l'aire d'oli són el mateix des d'un punt de vista fisicoquímic. L'aire és, simplement, una escuma menys densa. Això fa que, des d'un punt de vista gastronòmic, es considerin dues elaboracions diferents.

## Mètodes emulsionants
### Mètode emulsionant gras

Procés en el qual intervé un emulsionant afí a l'oli (Glice), format per monoglicèrids i diglicèrids que provenen de glicerines i àcids grassos. Es dilueix, com a mínim a 60 °C, l'emulsionant en el medi gras i, després, s'introdueix la mescla en un sifó i es carrega amb N₂O. Amb aquest mètode no és necessària l'addició de cap medi aquós a causa de la qualitat liposoluble de l'emulsionant.

### Mètode emulsionant aquós

En aquest mètode es dilueix l'emulsionant (agar-agar o gelatina) en un medi aquós calent. Després, es barreja amb l'oli i s'introdueix en un sifó que posteriorment es carregar amb N₂O. Per assegurar la suspensió de l'aire en l'emulsió, la mescla ha de perdre temperatura dins del sifó.

## Referències

* ↑ «Albert y Ferran Adrià · Texturas · Emulsificación · Glice». [Consulta: 23 desembre 2016].
* ↑ VelSid «Espuma de aceite de oliva». , 20-12-2006 [Consulta: 23 de desembre de 2016].
# Euchloe

Euchloe és un gènere de lepidòpters papilionoïdeus de la família dels pièrids (Pieridae). La majoria de les espècies del gènere Euchloe tenen una distribució holàrtica trobant-se a Europa, Àsia central i Amèrica del Nord.

## Taxonomia

Espècies llistades alfabèticament dins de cada grup.
Subgènere Euchloe Hübner, 1819:
* Euchloe ausonia (Hübner, [1803-1804])
* Euchloe ausonides (Lucas, 1852)
* Euchloe belemia (Esper, 1800)
* Euchloe crameri Butler, 1869
* Euchloe creusa (Doubleday, [1847])
* Euchloe daphalis (Moore, 1865)
* Euchloe insularis (Staudinger, 1861)
* Euchloe naina Kozhanchikov, 1923
* Euchloe ogilvia Back, 1990
* Euchloe orientalis (Bremer, 1864)
* Euchloe pulverata (Christoph, 1884)
* Euchloe simplonia (Bloisduval, 1828)
* Euchloe tagis (Hübner, [1803-1804])
Subgènere Elphinstonia Klots, 1930:
* Espècies del grup charlonia:
** Euchloe bazae Fabiano, 1993
** Euchloe charlonia (Donzel, 1842)
** Euchloe lucilla Butler, 1886
** Euchloe transcaspica (Staudinger, 1891)
** Euchloe penia (Freyer, 1852)
* Espècies del grup tomyris:
** Euchloe lessei Bernardi, 1957
** Euchloe tomyris Christoph, 1884
** Euchloe ziayani Leestmans & Back, 2001
* Incertae sedis:
** Euchloe aegyptiaca Verity, 1911
** Euchloe falloui (Allard, 1867)
** Euchloe guaymasensis Opler, 1986
** Euchloe hyantis (Edwards, 1871, de vegades a E. creusa)
** Euchloe lotta Beutenmüller, 1898 (de vegades a E. creusa o E. hyantis)
** Euchloe olympia (Edwards, 1871)

## Galeria

* Euchloe ausonia
* Euchloe belemia
* Euchloe charlonia
* Euchloe crameri
* Euchloe tagis

## Referències

* ↑ «BioLib - Euchloe» (en anglès). [Consulta: 25 febrer 2025].
* ↑ Euchloe, Funet

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual: Euchloe (castellà)
# Sahr Senesie

Sahr Senesie (pronunciació alemanya:; nascut el 20 de juny de 1985) és un exfutbolista professional alemany que jugava com a davanter.

## Biografia

Nascut a Koindu, Sierra Leone, Senesie es va traslladar a Alemanya el 1997. És mig germà del futbolista Antonio Rüdiger.

## Carrera de club

A Alemanya, Senesie va ser descobert per l'entrenador juvenil del Borussia Dortmund mentre jugava a futbol de carrer. L'entrenador el va portar a l'equip juvenil del Borussia Dortmund. Durant la seva primera temporada amb el juvenil, Senesie va ser el màxim golejador de l'equip. Es va incorporar al Borussia Dortmund juvenil sub-19 i va liderar els equips a guanyar dos títols de la Bundesliga juvenil. Després de diverses temporades exitoses amb l'equip juvenil, Senesie es va traslladar a l'equip sènior Bourussia Dortmund el 2005. Després de 24 aparicions amb l'equip sènior, va tenir períodes de cessió amb el Grasshopper Club Zürich i el TSG 1899 Hoffenheim. Va tornar a Dortmund però va ser alliberat el 2008.
El 2008, va fer una prova amb el Nottingham Forest, però no va impressionar l'entrenador Colin Calderwood. El 15 de novembre va signar un contracte amb l'SV Eintracht Trier 05. Dos anys més tard es va traslladar al FC Homburg, on va passar una temporada, marxant el 2011 després que el club baixés de la Regionalliga West. Després va fitxar per l'SV Wacker Burghausen, on va passar dues temporades abans de fitxar per l'SG Sonnenhof Großaspach el juliol de 2013. L'1 de juny de 2014, Senesie va marcar l'únic gol en el partit de tornada del playoff d'ascens del VfL Wolfsburg II. Com que l'anada havia acabat 0-0, això va ser suficient perquè el Großaspach assegurés l'ascens a la 3. Lliga.

## Internacional

Senesie ha representat Alemanya a diversos nivells juvenils. Va ser un jugador destacat de la selecció alemanya sub-20 que va participar en la Copa del Món sub-20 de 2005.

## Referències

* ↑ «Antonio Rüdiger: "Manchmal musst du volles Risiko gehen"» (en german). German Football Association, 24-02-2012. [Consulta: 29 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Sahr Senesie a worldfootball.net
* Sahr Senesie, Fitxa a Soccerway
# Església de Santa Maria (Requena)

L'Església de Santa Maria és un edifici religiós que es troba a la població de Requena (Província de València). D'estil gòtic i barroc, està dedicat a l'Assumpció de Nostra Senyora. És bé d'interès cultural amb anotació ministerial RI-51-0000978 de 3 de juny de 1931.
Està situada al Barri de la Vila, al carrer de Santa Maria, tot i que també recau al carrer del Col·legi. L'accés es realitza per un lateral a causa de la seva posició encaixada entre edificis. Està propera a l'església del Salvador. A inicis del segle xxi ja no es troba dedicada al culte; s'usa per a albergar grans exposicions i com a sala de concerts.
Es va començar a construir al segle xiv, si bé el seu interior no es va rematar fins al xviii, el que explica la diferència d'estils.

## Descripció

L'edifici és d'estil gòtic flamíger isabelí, però el seu interior es va finalitzar al gust barroc. El temple té una sola nau, amb capelles entre els contraforts i accés lateral. La nau està dividida en quatre trams i la capçalera en tres, sent l'últim d'aquests vuitavat i més reduït. La capçalera està coberta amb volta de creueria i presenta una decoració complexa. La nau és de menor altura que la capçalera.
L'església presenta cor alt als peus, al qual s'accedeix a través de la primera capella del costat de l'epístola, la de la dreta. Les capelles del costat de l'evangeli són de menor profunditat. La segona capella d'aquest costat dona accés a l'ossera. La tercera correspon a la porta d'accés al temple. A l'altra banda, en el quart tram, es troba la capella de la Mare de Déu del Rosari, que data de finals del segle xviii i principis del XIX, que presenta dues cossos coberts amb cúpules semiesfèriques. El primer cos és d'ordre compost i el segon amb ordre jònic és el principal.
A la façana destaca la portada dedicada a l'Anunciació, com s'observa en el timpà, una Verge amb Nen al mainell i quatre arquivoltes. L'exterior és conopial i les tres interiors apuntades. De les apuntades, la superior presenta verges amb els seus atributs, li segueix una d'àngels músics, cadascun tocant un instrument, i a la interior es veuen les imatges de querubins amb les ales plegades i entrecreuades. Per sobre del conjunt destaca el ràfec de fusta, construït al segle xvi, que l'ha protegit de les inclemències del temps. La torre, que és de planta rectangular, està adossada al segon tram de la nau. El pas entre plantes ho facilita una escala helicoïdal. El cos té sis obertures, dos en els costats majors i un en els menors.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1336. Data de consulta: 23 desembre 2024.
* 1 2 3 4 5 6 7 http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/Detalles_bics.asp?IdInmueble=170
* 1 2 3 4 http://www.clubrural.com/pueblos/valencia/requena/sitios-interes/iglesia-de-santa-maria_7983
* ↑ http://requena.es/content/templo-de-santa-maria-1 Arxivat 2012-06-21 a Wayback Machine.
# Escut de Guyana

L'escut de Guyana fou concedit pel College of Arms (l'autoritat heràldica britànica) el 25 de febrer del 1966, encara en època colonial.
És un escut d'argent amb tres cintes ondades d'atzur, en representació dels tres rius principals del país, amb una Victoria regia al cap i un hoatzín al peu, respectivament la flor i l'ocell nacionals.
Com a suport de l'escut hi ha dos jaguars al natural, un a cada banda; el de la destra aguanta un pic i el de la sinistra una canya de sucre i una planta d'arròs, en al·lusió a la indústria minera i agrícola. Per sota, una cinta d'argent amb el lema nacional en anglès escrit en lletres majúscules de sable: ONE PEOPLE, ONE NATION, ONE DESTINY ('Un poble, una nació, un destí').
És timbrat per un casc d'or amb llambrequí d'argent i d'atzur, somat d'un borlet d'aquests mateixos colors amb l'anomenada Corona del Cacic, en record de la població indígena, amb dos diamants a banda i banda.

## Vegeu també

* Bandera de Guyana

## Enllaços externs

* Heraldry of the World - Escut de Guyana (anglès)
* Hubert Herald – Escut de Guyana (anglès)
# Escut de Jamaica

L'escut de Jamaica data originàriament de 1661 i fou atorgat per concessió reial, en temps de la dominació britànica; fou obra de William Sancroft, més endavant arquebisbe de Canterbury.
Des d'aleshores ha sofert diversos canvis menors (el 1692, el 1957 i el 1962) que no afecten les armories pròpiament dites, amb la creu i les pinyes i la cimera amb el cocodril. En destaca el canvi del lema inicial, escrit en llatí (INDVS VTERQVE SERVIET VNI 'Tots dos indis serviran com un de sol'), de clares ressonàncies colonials, per l'actual en anglès (OUT OF MANY, ONE PEOPLE, 'De diversos, un'), esdevingut el 1962, arran de la independència de l'illa.

## Blasonament

D'argent, una creu de gules carregada de cinc pinyes d'or. Per timbre, un casc reial amb mantell d'or i ermini, somat d'un borlet d'argent i de gules. Com a cimera, un cocodril damunt un tronc posat en faixa al natural. Com a suports, a la destra una índia de l'ètnia taíno aguantant un cistell de fruites, i a la sinistra un indi de la mateixa ètnia sostenint un arc, tots dos al natural, drets sobre una cinta on hi ha inscrit el lema nacional.

## Notes

* ↑ Equivalent al lema en llatí present al Gran Segell dels Estats Units: E PLURIBUS UNUM.

## Vegeu també

* Bandera de Jamaica

## Enllaços externs

* Biblioteca Nacional de Jamaica – L'escut jamaicà Arxivat 2009-03-10 a Wayback Machine. (anglès)
* Hubert Herald – Escut de Jamaica (anglès)
# Escut de Maldà

L'escut oficial de Maldà té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'atzur, un mont d'or movent de la punta somat d'una mà d'argent. Per timbre, una corona de baró.

## Història

Va ser aprovat el 27 de maig de 1992 i publicat al DOGC el 10 de juny del mateix any amb el número 1604.
La mà sobre el turó és un senyal parlant referent al nom de la localitat. De fet, el poble està situat dalt d'un turó, on s'aixeca l'antic castell, centre de la baronia de Maldà i Maldanell (segle xi), representada per la corona sobre l'escut.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Urgell

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 27 de maig de 1992, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Maldà.» (pdf). DOGC num 1604. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 juny 2010].
# Escut de Massalcoreig

L'escut oficial de Massalcoreig té el següent blasonament:
Escut caironat: de gules, una maça d'or en pal empunyada per una mà d'or en faixa. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat l'11 d'agost de 1997.
La mà que sosté una maça és un senyal parlant referent al nom del poble.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Segrià

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ d'11 d'agost de 1997, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Massalcoreig.» (pdf). DOGC num 2465, 11-08-1997. [Consulta: 25 juny 2010].
# Escut de Myanmar

L'escut de Myanmar, l'antiga Birmània, fou adoptat originàriament arran de la independència el gener del 1948. El motiu central és el mapa de l'Estat birmà, amb dos lleons adossats com a suport a banda i banda, símbol de saviesa, força i valor, i tot plegat damunt una filigrana vegetal de tipus tradicional birmà; a la part inferior hi figura una inscripció dins una cinta. La versió actual data de l'any 2011.

## Història

Des del segle xviii fins a la independència republicana, l'emblema reial de Birmània, utilitzat també durant el protectorat britànic, havia estat el paó verd, considerat símbol nacional birmà.
Al primer escut republicà, del 1948, a dalt de tot hi figurava un tercer chinthe mirant de cara i el text de dins la cinta deia ပြည်ထောင်စု သမတမြန်မာ နိုင်ငံတော်, és a dir 'República de la Unió de Birmània', el nom oficial del nou Estat. El motiu central estava envoltat d'un cercle on es podia llegir el verset 194 del capítol XIV («Buddhavagga», 'Versets sobre el Buda') del Dhammapada en pali: သမဂ္ဂါနံ တပေါ သုခေါ (samagganaṃ tapo sukho), que es podria traduir com 'la felicitat per l'harmonia', o bé 'el benestar per la unitat'.
La constitució del 1974, adoptada, hi va introduir diverses modificacions d'acord amb la seva orientació socialista: el mapa se sobreposava damunt una roda dentada (símbol de la indústria), el chinthe superior fou substituït per una estrella blanca de cinc puntes i el cercle amb la inscripció budista es convertia en un parell de rams d'olivera entrellaçats (símbol de la pau). A la cinta inferior hi havia la inscripció ပြည်ထောင်စု ဆိုရှယ်လစ်သမ္မတ မြန်မာနိုင်ငံတော်, és a dir, 'República Socialista de la Unió de Birmània', el nou nom oficial de l'Estat.
El 1988, després del cop d'estat del Consell d'Estat per a la Restauració de la Llei i l'Ordre, es van retirar de la inscripció els mots «República Socialista».
Arran de l'adopció de la constitució del 2008, l'escut passa a ser estrictament bicolor, gules i or, i hi desapareix també la roda dentada típicament socialista. A la part inferior, la frase de la cinta és ပြည်ထောင်စု သမ္မတ မြန်မာနိုင်ငံတော် (Pyidaunzu Thanmăda Myăma Nainngandaw), és a dir 'República de la Unió de Myanmar'.
* Escut de la Unió de Birmània (1948-1974)
* Escut de la República Socialista de la Unió de Birmània (1974-1988)
* Escut de la Unió de Myanmar (1988-2011)

## Notes i referències

* ↑ Constitució de la República Socialista de la Unió de Birmània, capítol XIV, 1974.
* ↑ (anglès) http://missions.itu.int/~myanmar/pressrelease_PMGev/NationalConstitution(Draft)2008.pdf Arxivat 2011-04-29 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Bandera de Myanmar