OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escola Espanyola d'Equitació

L'Escola Espanyola d'Equitació (en alemany Spanische Hofreitschule) és una institució de la ciutat de Viena (Àustria) d'equitació i centrada molt especialment en l'especialitat de la doma clàssica, de la qual és un dels referents a nivell mundial, també coneguda per l'ús que fa dels cavalls lipizzans, és a més una destinació turística vienesa molt important. L'escola té la seu a l'antic palau imperial dels Habsburg, el Hofburg, del que és un annex. El picador o picaria és d'estil barroc. L'escola treballa preferentment amb cavalls lipizzans (originaris de Lipizza, a l'actual Eslovènia), els quals han contribuït a donar fama a l'escola (i a la inversa, l'escola als cavalls).

## Història

L'escola va ser fundada l'any 1572, essent una de les pioneres en aquest camp. El nom "espanyol" deriva del fet que originalment els cavalls utilitzats eren de raça espanyola, especialment dotats per a la doma d'alt nivell. Tanmateix la institució és més vella que l'edifici que l'alberga, atès que va ser l'emperador Carles VI del Sacre Imperi (l'arxiduc dels catalans), el que va fer construir el nou edifici de la famosa picaria entre 1729 i 1735, considerada per molts com la millor del món, a l'arquitecte Johann Bernhard Fischer von Erlach. El seu fill Joseph Emanuel Fischer von Erlach en va dur a terme el disseny i la construcció. Sembla que es va utilitzar com a model, la capella del palau de Versalles.
Tot i que durant la Segona Guerra Mundial no va haver canvis a la rutina de l'escola, l'amenaça de devastació al final del conflicte va motivar l'evacuació de Viena dels cavalls lipizzans. El llavors comandant coronel Alois Podhajsky va organitzar el trasllat a St. Martin i, després, a Wels (Àustria) el febrer i març del 1945, quedant així els cavalls sota la protecció dels Estats Units durant els darrers mesos de la guerra. La tornada a l'edifici vienès de l'escola, fortament afectat pels bombardejos, va ser possible la tardor del 1955.
Des del 1949, Podhajsky va organitzar gires internacionals de demostracions de la Spanische Hofreitschule que varen fer augmentar la fama i reconeixement d'aquesta. Altra novetat que va introduir el comandant al funcionament de la institució va ser, des del 1950, l'estada anual de descans a l'estiu per als cavalls lipizzans a Hermesvilla (Lainzer Tiergarten).

## Vegeu també

* Cadre Noir

## Referències

* ↑ Constitucions, Capitols y Actes de Cort fetas y atorgats per la S.C.R. magestat del rey nostre senyor don Felip IV de Aragó y V de Castella, comte de Barcelona, &c. en la primera cort celebrada als cathalans en la ciutat de Barcelona en lo monastir de Sant Francesch en los anys 1701 y 1702. per manament dels molt illustres y fidelissims senyors deputats y oydors de comptes estampadas, 1702, p. 14–. Termes picador i picaria.
* ↑ Aa. Vv.; VVAA. Vienna. Casa Editrice Bonechi, 20 gener 2008, p. 20–. ISBN 9788847619609.
# Aeroport Internacional de Bender Qassim

L'aeroport Internacional de Bender Qassim és un modest aeroport amb categoria d'internacional situat a la rodalia de Bosaso, capital comercial del Puntland, a Somàlia. Abans es deia Aeroport de Bosaso. Bender Qassim és el nom antic de la ciutat.
Les obres van començar el 2007 amb fons procurats per financers dels Emirats Àrabs Units.
Té el codi IATA de BSA i el codi ICAO de HCFM.

## Referències

* ↑ «Puntland Lays First Brick on a New Airport Runway in Bosaso» (en anglès). Dissident Nation, 5 novembre 2012. Arxivat 2014-03-07 a Wayback Machine.
* ↑ «Bender Qassim International Airport» (en anglès). Airport Codes. [Consulta: 25 juny 2023].
# Edifici La Adriática (Alacant)

L'edifici La Adriática és un edifici localitzat en la confluència de la rambla de Méndez Núñez i el carrer de Girona de la ciutat valenciana d'Alacant. Va ser construït segons el projecte de l'arquitecte municipal Miguel López González.
Els pilars d'aquest edifici són metàl·lics i l'ús del formigó armat en l'estructura es limita únicament als forjats. La façana es caracteritza pel plànol continu de miradors volats, on predomina l'horitzontalitat, que contrasta amb la massissa torrassa de la rematada.

## Referències

* ↑ Varela Botella, Santiago. Obra de los Arquitectos en Alicante (en castellà). Alicante, España: Instituto Alicantino de Cultura "Juan Gil-Albert", 2001, p. 288. ISBN 84-7784863-7.
* ↑ Jaén i Urban, G. (director), Martínez Medina, A., Oliva Meyer, J., Oliver Ramírez, J. L., Sempere Pascual, A. y Calduch Cervera, J.. Guía de Arquitectura de la Provincia de Alicante (en castellà). Alicante, España: Instituto de Cultura Juan Gil-Albert, Colegio Territorial de Arquitectos de Alicante, 1999, p. 314. ISBN 84-7784-353-8.
# Enganyapastors menut

L'enganyapastors menut (Chordeiles pusillus) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) que habita sabanes i clars dels boscos del centre de Colòmbia, sud de Veneçuela, Guyana, nord, est i sud-est del Brasil i nord i est de Bolívia.
# Miguel Valls

Miguel Valls (Carcaixent, 8 de maig de 1671 - Pamplona, 23 de febrer de 1738) fou un mestre de capella valencià que es formà musicalment a Xàtiva, València. Dedicà la seva vida sobretot a la docència i també a la composició musical.

## Biografia

El 1686 fou admès a l'escolania de la Catedral de Toledo i és possible que hi fos fins al 1704, moment en què exercia el càrrec de regent de capella com a substitut de Pedro de Ardanaz. Per la importància de l’assignació d’aquest càrrec, el mateix any fou nomenat, sense oposició, mestre de capella de la Catedral de Pamplona, on dedicà tota la seva vida professional.
Al llarg de la seva carrera causà diversos conflictes disciplinaris a la capella. Fou multat per incomplir-ne les normes i discutir-se amb el síndic capitular; li prohibiren cantar al cor fins a nou avís i l’acusaren de descuidar la criança i educació dels alumnes. Mentre estigué suspès del seu càrrec, entre 1721 i 1729, s’educaren amb els mestres Manuel de Ricarte i Roque de Iranzu. El 1735, un any després d’haver recuperat la seva feina com a mestre capella, i malgrat les reiterades advertències que rebé, l'Ajuntament li retirà el càrrec. D’aquesta manera, quedà eximit de les seves responsabilitats com mestre de capella, però tot i així conservà el títol fins a la seva mort.
Miguel Valls participà, mentre fou mestre de capella, en diversos esdeveniments com ara la translació de Sant Fermín a la capella de l'església de San Lorenzo l’any 1717; la visita dels reis Felip V i Isabel de Farnesio l’any 1719. A més a més, durant un temps fou prior de la Confraria de l'Arcàngel Sant Miquel i membre de la junta de la Confraria de Santa Catalina.
Pel seu testament, atorgat a Pamplona el 20 de febrer de 1738, tres dies abans que morís, es creu que tingué una situació econòmica complicada i que passà els seus últims anys de vida allunyat de la producció musical.

## Estil compositiu

L'estil musical de Miguel Valls és barroc tardà. Es caracteritza per una textura que barreja la verticalitat harmònica de les veus amb el contrapunt melòdic horitzontal. La melodia és irregular i asimètrica, i composta per diversos motius que es van repetint. Pel que fa al llenguatge harmònic, és generalment tonal tot i que amb fragments modals i d'altres en què les alteracions no coincideixen amb l’harmonia de la peça. Utilitza recursos com ara les dissonàncies, normalment preparades amb retards, i altres figures retòrico-musicals per subratllar el contingut expressiu dels textos.

## Obra

La producció de Miguel Valls és escassa, i hi ha poques obres que se li puguin atribuir amb seguretat, ja que en algunes de les que es conserven a la catedral de Pamplona i Toledo no hi consta el seu nom. Les dues obres més importants es conserven a la catedral de Pamplona:
* Missa de Rèquiem a 7 veus i acompanyament (1715)
* Lecció primera de difunts Parce Mihi a 4 veus i acompanyament

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 GEMBERO USTÁRROZ, María. «Valls, Miguel [Miquel]», Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002, vol.10, p 707-708
# Escola Katsukawa

L'escola Katsukawa (勝川派, -ha) va ser una escola japonesa d'art ukiyo-e, fundada per Miyagawa Shunsui. Es va especialitzar en pintures (nikuhitsuga) i gravats d'actors kabuki (yakusha-e), lluitadors de sumo i dones boniques (bijinga).
Shunsui era fill i alumne de Miyagawa Chōshun, i va ser mestre de Katsukawa Shunshō, a qui se'l considera un dels principals artistes de l'escola. Shunshō personalment es va centrar en els retrats en primer pla d'actors (okubi-e) en els seus gravats, i els bijin a les seves pintures.
Altres artistes de l'escola van ser Shunchō, Shun'ei, Harunobu i Hokusai (com a Katsukawa Shunro).
L'escola Katsukawa es va crear a conseqüència de l'opressió política de l'escola Kanō de pintura per part del shogunat Tokugawa cap al 1750. Molts dels alumnes de Chōshun i de Shunsui van ser arrestats i desterrats, i Chōshun va morir poc després, el 1752. Tot i que el shogunat semblava benèvolament inclinat en favor de l'escola Miyagawa, Shunsui li va canviar el nom pel de Katsu-Miyagawa i després simplement Katsukawa.
L'escola va ser especialment popular en les últimes dècades del segle xviii, i era cèlebre pels seus realistes retrats d'actors. A diferència dels de l'escola Torii, que eren més estilitzats, els retrats Katsukawa intentaven expressar les identitats i personalitats individuals dels que retrataven. Cap al 1800, però, l'escola Utagawa van aconseguir prominència, reemplaçant a Katsukawa en la producció dels retrats dels actors més populars. Així l'escola es va acabar cap al 1840.

## Artistes importants de l'escola

* Miyagawa Shunsui (o Katsukawa Shunsui)
* Katsukawa Shunshō
* Katsukawa Shunchō
* Katsukawa Shun'ei
* Suzuki Harunobu
* Hokusai (com a Katsukawa Shunro)

## Referències

* Japanese Architecture and Art Net Users System (JAANUS). (2001). A què s'accedeix el 29 d'agost de 2006.
# Aeroport Internacional de Chileka

L'aeroport Internacional de Chileka (codi IATA: BLZ, codi OACI: FWCL) és un dels aeroports internacionals de Malawi. Es troba aproximadament 13 kmper carretera, al nord-oest de Blantyre, la segona ciutat més gran de la República de Malawi i capital comercial i financera del país. Chileka és el segon aeroport internacional de Malawi; l'altre és l'aeroport internacional de Kamuzu, a Lilongwe, la capital del país.

## Instal·lacions

Les coordenades geogràfiques de l'aeroport són: 15°40'52.0"S, 34°58'18.0"E (Latitud:-15.681111; Longitud:34.971667). L'aeroport es troba a una altitud de 779 metres (2,556 ft) per sobre el nivell mitjà del mar.
L'aeroport té dues pistes asfaltades: la 10/28 mesura 2,325 per 30 metres (7,628 × 98 ft) i 15/33 mesures 1,372 × 30 m (4,501 × 98 ft) .

## Renovacions

L'abril de 2019 es van iniciar les renovacions i ampliacions programades de la pista principal, que van provocar el tancament temporal de la pista 10/28. Inicialment, es va programar que les obres de renovació durin tres mesos, i s'esperava que les operacions es reprenguessin el juliol de 2019. Tanmateix, diversos retards van fer que el projecte trigués més del previst i la data de reobertura es va retardar almenys tres vegades.
L'aeroport va continuar operatiu durant aquest temps, gestionant arribades i sortides d'avions més petits a la pista 15/33. Durant el tancament, totes les arribades i sortides d'avions de rang mitjà i més grans van operar des de l'aeroport internacional de Kamuzu, amb trasllats posteriors cap a i des de l'aeroport internacional de Chileka, en avions més petits.
Les obres de renovació es van acabar finalment el desembre de l'any 2019, i les operacions normals enambdues pistes es van reprendre l'1 de gener de 2020.

## Aerolínies i destinacions

| Aerolínies | Destinacions |
| Airlink | Johannesburg–O. R. Tambo |
| Ethiopian Airlines | Addis Ababa |
| Malawi Airlines | Dar es Salaam, Johannesburg–O. R. Tambo, Lilongwe |

## Referències

* ↑ Duncan Mlanjira. «Chileka International Airport Now Operational For Big Aircrafts [sic]», 02-01-2020. [Consulta: 7 maig 2020].
* ↑ «Elevation of Chileka International Airport». Business Air News, 07-05-2020. [Consulta: 7 maig 2020].
* ↑ APTA News. «Malawi’s Blantyre Chileka Airport Runway Closed Through 23 July 2019». Association For The Promotion of Tourism To Africa (APTA), 13-05-2019. [Consulta: 7 maig 2020].
* ↑ Malawi Tourism. «Blantyre Chileka Airport Runway Maintenance». Malawitourism.com, 30-04-2019. [Consulta: 7 maig 2020].
* ↑ Logistics Update Africa. «Malawi’s Chileka Airport Begins To Welcome Big Aircraft». Logupdateafrica.com, 03-01-2020. [Consulta: 7 maig 2020].
* ↑ «Airlink Adds Two Malawian Flights From September».
* ↑ Jim Liu. «Ethiopian Airlines Resumes Blantyre; Adds Beira Service From Late July 2019». Manchester, United Kingdom: Routes Online, 28-06-2019. [Consulta: 7 maig 2020].

## Enllaços externs

* «Tancament de l'aeroport de Chileka - Blantyre». Arxivat de l'original el 18 agost 2022.
* Historial d'accidents de l'Aeroport Internacional de Chileka a Aviation Safety Network (anglès)
# Edifici a l'avinguda Onze de Setembre, 23 (Guissona)

L'Edifici a l'avinguda Onze de Setembre, 23 és una obra de Guissona (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici aïllat respecte les alineacions de carrer, de planta quadrada, tres plantes i cobertes a quatre aigües. La façana principal presenta un sòcol remarcat. El primer pis consta de tres obertures de forma rectangular. El segon pis repeteix l'esquema anterior amb un balcó centrat a la façana amb balustrada de pedra. La façana est presenta una obertura a cada planta. Tot l'edifici és arrebossat i sense decoració, exceptuant uns motius de ceràmica ornamental damunt les llindes de les obertures.
# Enganyapastors nacunda

L'enganyapastors nacunda (Chordeiles nacunda) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) que habita sabanes, praderies, clars del bosc i zones costaneres del nord, centre i est de Colòmbia, Veneçuela, Trinitat i Tobago, Guaiana, est del Perú, nord-oest, est i sud-est del Brasil, Bolívia, el Paraguai, Uruguai i nord i centre de l'Argentina.

## Taxonomia

Ha estat considerat l'única espècie del gènere Podager (Wagler, 1832), però estudis recents van demostrar que és una espècie germana de la resta del gènere Chordeiles.

## Referències

* ↑ Kin-Lan Han et col. A multi-gene estimate of phylogeny in the nightjars and nighthawks (Caprimulgidae). Mol Phylogenet Evol. 2010. Maig;55(2)
# Escola Les Carolines

L'escola Les Carolines és una escola cooperativa de Picassent (Horta Sud, País Valencià), fundada el 1972 en Benimàmet, València. En 1979 va traslladar-se a L'Eliana, per ubicar-se definitivament a la urbanització de la Lloma de la Verge de Picassent en 1982. Es un centre que compta amb piscina, pistes d'esport, menjador, hort escolar, biblioteques, pavelló cobert d'esports. Fa una mena de poble, amb carrers i places. Es un centre amb una metodología innovadora i per projectes. Se fan intercanvis a l'estranger. Se celebra la festa de la primavera. Juntament amb altres centres, com La Nostra Escola Comarcal, de la mateixa localitat; Escola la Gavina o Escola la Masia és un dels centres concertats pioners en l'ensenyament en valencià. Des de 2006, en col·laboració amb aquestos centres i algunes altres cooperatives d'educació formen part d'AKOE.

## Referències

* ↑ Exigen subvenciones para las escuelas nacionalistas valencianas notícia a El País del 9 de març de 1979 (castellà)
* ↑ Trenta anys d'ensenyament en valencià a La Comarcal Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. al web de FEVECTA (pàgina 6)
* ↑ Entrevista amb Diego López, llavors president d'Escola Valenciana a Valencianisme.com
* ↑ Deu cooperatives valencianes d'Educació s'unixen per a reduir costos, millorar la formació i crear nous centres a Vilaweb
* ↑ ´En el cooperativismo educativo somos como la escuela pública concertada´ AKOE a Levante-EMV (castellà)

## Enllaços externs

* Escola Les Carolines - Lloc web oficial
# Edifici a l'avinguda País Valencià 30 d'Alcoi

L'edifici a l'avinguda País Valencià número 30 de la ciutat d'Alcoi (l'Alcoià), País Valencià, és un edifici residencial d'estil modernista valencià construït l'any 1911, obra del mestre d'obres alcoià Jorge Vilaplana Carbonell.
L'habitatge va ser projectat pel mestre d'obres de tradició eclèctica, Jorge Vilaplana Carbonell l'any 1911 per a la residència particular de Desiderio Arañó Caritey.
A l'edifici es repeteix de forma simètrica la distribució de la façana de la Casa Laporta, anterior en el temps i també d'estil modernista, molt propera a aquesta.
En aquest edifici, l'únic d'estil modernista que realitzaria el seu autor, experimenta amb l'estètica modernista en les línies corbes de les portes i finestres. La façana conté elements historicistes i moriscos, a més d'elements modernistes, principalment, en la decoració floral. Consta de planta baixa, tres altures i àtic.

## Referències

* ↑ Ficha en "Ruta del Modernismo". Turismo de Alcoy
* 1 2 3 4 Colomer Sendra, Vicente. Colegio Oficial de Arquitectos de la Comunidad Valenciana. Registro de Arquitectura del Siglo XX en la Comunidad Valenciana (en castellano/valenciano), 2002, p. 719. ISBN 84-87233-38-4.
# 276 aC

El 276 aC va ser un any del calendari romà prejulià. A la República i a l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat de Gurges i Clepsina (o també any 478 ab urbe condita). La denominació «276 aC» per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va ser el mètode prevalent a Europa per a anomenar els anys.

## Esdeveniments
### Àsia Menor

* Ptolemeu II d'Egipte envaeix Síria fins a la regió de Damasc, que considera dins de la seva zona d'influència. Antíoc I, que era a Sardes, va a la regió i rebutja als egipcis.

### República de Roma

* Pirros, rei de l'Epir, marxa de Sicília i torna a Itàlia. Quan passa per l'estret de Messina, l'ataca una flota cartaginesa i perd 70 naus. Desembarca i s'enfronta amb els mamertins que s'havien desplaçat des de Sicília, però els derrota i arriba finalment a Tàrent.
* Consolat de Quint Fabi Màxim Gurges i Gai Genuci Clepsina.
* Màxim Gurges, segons els Fasti obté un triomf sobre «de Samnitibus, Lucancis et Bruttiis» (els samnites, els lucans i els brutis).
* Aquest any hi ha una plaga de pesta a Roma.

## Naixements

* Eratòstenes (en llatí: Eratosthenes, en grec antic: Ἐρατοσθένης), matemàtic, geògraf i astrònom.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Justí. Justini Historiarum Philippicarum, XVI, 2
* ↑ Dionisi d'Halicarnàs. Antiguitats Romanes, XIX, 9, 10
* ↑ Titus Livi. Epítom, XIV
* ↑ Titus Livi. Epítom, XIV
* ↑ Pau Orosi. Historiae adversus paganos IV, 2
* ↑ Hart-Davis, Adam; John Farndon. El libro de la ciencia. Tres Cantos: Akal, 2015, p. 22. ISBN 9788446042266.
# Cai (estat)

L'Estat de Cài (xinès tradicional: 蔡國, xinès simplificat: 蔡國, pinyin: Càiguó, Wade-Giles: Ts'ai Kuo) fou un estat xinès durant la Dinastia Zhōu (1122–256 aC), prominent en el període de Primaveres i Tardors (770-476 aC) abans de ser extingit a principis del període dels Regnes Combatents (475-221 aC).

## Història

El primer rei dels Zhōu, Wŭ (?-1043 aC) concedí títols i territoris als seus germans menors. Un, Jī Dù, va ser coronat en l'actual Shàngcài (上蔡), Zhùmǎdiàn, Hénán, Xina, i fou conegut com a Cài Shúdù ("Oncle Cai"). El seu fill, Jī Hú (Cài Zhòng), establí una capital a Shàngcài.
Amb només l'autoritat central nominal durant el període de les Primaveres i Tardors, l'Estat de Cài es va veure obligat a traslladar-se diverses vegades després de ser envaït per l'Estat de Chǔ, primer a Xīncài (新蔡) en el 531 aC i finalment a Zhōulái (州來, avui en dia Fèngtái [鳳台], Huáinán, Ānhuī) a un lloc dit Xiàcài (下蔡), convertint-se en vassall de Wu. El Rei Huì de l'Estat Chǔ conquerí Cài en el 447 aC i el seu territori va passar a formar part de la frontera militar del nord de Chǔ.
Als marquesos Cài se'ls va permetre emigrar al sud del riu Yangtze a l'àrea que és ara Chángdé (Húnán) i així pogueren ubicar-se a un lloc anomenat Gāocài (高蔡) però aquest darrer estat va ser abolit 80 anys després.

## Llegat

Amb la difusió dels cognoms a totes les classes socials en l'Imperi Qín establert en el 221 aC, molta gent de l'antic Estat de Cài va prendre el cognom de Cài en memòria del seu estat anterior.

## Referències

* ↑ Constance A. Cook, John S. Major. Defining Chu Image and Reality in Ancient China (en anglès). University of Hawai'i Press, 2004, p. 17. ISBN 9780824829056.

## Enllaços externs

* "Història dels cognoms xinesos: Cai" al People's Daily Online. Consultat el 10 de desembre del 2007 (anglès)
# Enganyapastors senzill

L'enganyapastors senzill (Caprimulgus inornatus) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) que habita garrigues xèriques des de l'extrem sud-oest de Mauritània, sud de Mali, Burkina Faso, sud de Níger, centre i sud de Txad i Sudan fins Etiòpia, Eritrea, oest de Somàlia i sud-oest d'Aràbia, i cap al sud fins Kenya.

## Referències

* ↑ «Enganyapastors senzill». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28 febrer 2025(català)
# Escola Marillac

L'Escola Marillac és un centre educatiu fundat el 1906 per mossèn Ramon Balcells Masó amb instal·lacions educatives al carrer Provença i al carrer Sicília (barri de la Sagrada Família) que aleshores eren el Patronat Social Escolar d'Obreres del Poblet. Actualment, pertany a la Fundació Escola Vicenciana i té l'estatut d'escola concertada.

## Referències

* ↑ L'Escola Marillac surt al carrer per celebrar els 110 anys, Catalunya Religió, 10 de juny de 2016
* ↑ La concertada s'estrena, El Periódico de Catalunya, 25 d'octubre de 2013
# La maleta vermella

La maleta vermella (francès: La Valise rouge) és un curtmetratge de 2022 dirigit per Cyrus Neshvad. S'ha subtitulat al català per la plataforma 3Cat.
La pel·lícula va ser nominada al premi Oscar de 2022 al millor curtmetratge d'imatge real.
La pel·lícula va ser rodada durant sis dies a l'aeroport de Luxemburg sota la producció i direcció de Cyrus Neshvad. En una entrevista a No Film School, Neshvad afirma haver desenvolupat la idea del curt després de parlar amb la seva mare iraniana sobre casos de dones desaparegudes a l'Iran.

## Referències

* ↑ «La maleta vermella - La maleta vermella». CCMA. [Consulta: 26 febrer 2025].
* ↑ «Nominees for the 95th Academy Awards». [Consulta: 24 gener 2023].
* ↑ 2023|Oscars.org
* ↑ 'An Irish Goodbye' Wins Best Live Action Short Film | 95th Oscars (2023)
* 1 2 «"The Red Suitcase" by Luxembourg director Cyrus Neshvad in the running for the Oscars!» (en anglès americà). San Francisco. [Consulta: 18 març 2023].
* ↑ Smith, Sarah. «The Red Suitcase by Cyrus Neshvad // Oscar Short // Directors Notes» (en anglès britànic). Directors Notes, 08-03-2023. [Consulta: 18 març 2023].
* ↑ M.S.J, Elaine Hegwood Bowen. «‘The Red Suitcase’ and ‘Night Ride’ two shorts that are Oscar-worthy» (en anglès americà), 02-02-2023. [Consulta: 18 març 2023].
* ↑ «Oscar-Nominated Short Film Director Explains the Power of "Dramatizing" Your Screenplay» (en anglès). No Film School, 09-03-2023. [Consulta: 18 març 2023].
# Edifici a la plaça de la Vila, 13 (Martorell)

L'Edifici a la plaça de la Vila, 13 és una obra del municipi de Martorell (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres de planta baixa (comercial) i dos pisos. El conjunt de la façana presenta una acurada composició senyorial. Semi pilastres emmarquen tots els buits de façana, carteles ornades amb motius de filigrana (repetits en les baranes de ferro forjat); balustres ceràmiques, a la balustre. Modilló amb l'escut de les quatre províncies de Catalunya a més del de la Vila. Coronament de cornisa amb filera de dentellons.

## Història

A la planta baixa d'aquest habitatge hi va haver a partir del primer quart del s. XX, les oficines de la CAIXA, fins que en els anys quaranta es traslladaren a l'edifici actual.

## Referències

* 1 2