OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Boris Blacher

Boris Blacher (Newchwang, Xina, 19 de gener, 1903 - Berlín Alemanya, 30 de gener, 1975) fou un compositor alemany de pares russos.
Després de viure una llarga temporada a Rússia, estudià a Berlín amb Friedrich Koch (1922-1926). El 1928 feu els seus estudis dodecafònics. Fou professor de composició a Dresden (1938-1939), director musical de Radio Berlín, professor de composició en aquesta ciutat (1948) i director de la Hochschule für Musik, on entre d'altres alumnes tingué a Roland Kayn.
Blacher fou un dels compositors que varen viure en el període de repressió de l'Alemanya nazi, en la què s'imposà un tipus de composició primitiva i populatxera. Això no obstant, tal vegada per venir d'altres països, o per convicció personal, no es rebaixà a compondre pornografies musicals, ni aspirà a ser un músic oficial del Tercer Reich com Werner Egk.
Les obres que es coneixen d'ell, són posteriors a la Segona Guerra Mundial. Potser, equivocada o no la seva estètica, el fet d'haver estat en contacte amb altres cultures sigui la causa que la seva obra no manifesti –almenys de manera notable- la típica desorientació de l'Alemanya de postguerra, en la que es donaven barreges monstruoses d'un romanticisme en què les figures ja decadents eren preses com a model, primitivisme encara de gust nazi i intents absurds de cercar la puresa ària en les elucubracions dodecafòniques.
Al marge de tan nefastes influències, Blacher es deixà influir per Stravinski i Arnold Schönberg, tècnica per la qual comença a interessar-se ja el 1928, malgrat que després se'n desinteressà. Tampoc hi podia mancar, en el seu gust per l'exòtic, la presència del jazz, com en donen fe els seus Dos Poemes, per a quartet de jazz, la Partita i el Concert.
En el ritme creà la fórmula que anomenà metro variable i progressiu, que començà a practicar en el seu Klavierr-Ornamente (1950), i reapareix al llarg de tota la seva obra. Es tracta d'un sistema de simplificació rítmica basat en transformacions progressives dels compassos subjectes a un ordre i periodicitat. És autor, a més, d'unes Variacions per a orquestra (1974), Studie in pianissimo (1954), concerts per a violí, piano, per a orquestra de jazz, i entre altres obres per a orquestra i música de cambra, les òperes-ballet Hamlet, Lysistrata, El gran inquisidor i l'òpera-ballet Preussiches Märchen.

## Referències

* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. II, pàg. 660. (ISBN 84-7291-255-8)

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 8, pàg. 470 (ISBN 84-239-4508-1)
# Haplogrup mitocondrial humà L3

L'haplogrup mitocondrial humà L3 és un haplogrup humà que es distingeix per l'haplotip dels mitocondris.
L'haplogrup L3* és confinat a Àfrica i ha poblacions emigrades d'Àfrica. És comú a l'Àfrica oriental.
Tanmateix, l'L3 també és l'haplogrup del que en provenen els haplogrups M i N. Aquests haplogrups són ancestrals a tots els haplogrups de fora d'Àfrica, i es creu que representen la migració inicial de sortida d'Àfrica.

## Enllaços externs

* Dispersió de l'haplogrup L3 Arxivat 2006-03-20 a Wayback Machine., del National Geographic
Haplogrups mitocondrials humans :
| Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L2 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | | | | M | M | M | M | M | N | N | N | N | N | N | N | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | CZ | CZ | D | E | G | Q | | A | I | O | | | R | R | R | | | | | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | pre-HV | pre-HV | | pre-JT | pre-JT | P | UK | UK | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | HV | HV | | JT | JT | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | H | V | | J | T | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
# Nebkare

Nebkare o Nebkara fou un faraó de la dinastia III de l'antic Egipte. Seria el Nebkare de la llista de Saqqara (no consta en les altres llistes) i l'Akhes de Manethó. Aquest li dona un regnat de 42 anys i la llacuna del papir de Torí és d'un període de sis anys, que podria correspondre a dos faraons, segons Swelim.
Per a Swelim Nebkare, fou el faraó que va començar la piràmide de Zawiet al-Arian, i el seu successor Neferka va completar la mastaba 17 de Meidum per al reenterrament de Nebkare i va omplir el forat de la piràmide inacabada a l'estil de l'arquitectura que hauria satisfet a Nebkare. Swelim detalla la troballa de Wainwright a la cambra mortuòria 17 de Meidum, que podria correspondre a Nebkare, i que sembla que fou restaurada després d'un saqueig; les insígnies reials, maça i corona, es van trobar a la cambra, cosa que prova que era el lloc d'enterrament d'un rei. El sarcòfag restaria al lloc perquè es devia fer mentre es construïa i després ja no es va poder treure.
El nom Nebkare apareix també esmentat al llibre de Gautier El llibre dels reis, i a la col·lecció d'escarabats i cilindres amb noms de Petrie.
# Alfonso Esparza Oteo

Alfonso Esparza Oteo (Aguascalientes, (Mèxic), 2 d'agost de 1894 - Mèxic D. F., 31 de gener de 1950) fou un músic i intèrpret mexicà. Fundador el 1945 de la primera agrupació de músics, antecedent directe de la Societat d'Autors i Compositors de Mèxic.
Abandonà la carrera militar per dedicar-se a la música, estudiant en el Conservatori Nacional, on fou deixeble de Manuel León i Arturo Miramontes. El 1920, durant el govern Obregón, va ser nomenat director de l'anomenada Orquesta Típica Presidencial, que acostumava a interpretar temes del folklore nacional.
Esparza optà per la música lleugera, aconseguint un extraordinari èxit la seva cançó Un viejo amor, popularitzada arreu del món. La companyia discogràfica Columbia Records el contractà com assessor artístic el 1927, i el 1929 fa fer el mateix la companyia mexicana Brunswick. Compartí la seva creativitat artística amb una intensa tasca en favor de les institucions musicals i fundà el Sindicat d'Autors i Compositors i la Unió de Directors d'Orquestra.
Altres de les seves cançons són: Fue mentirà, Plenitud, Carta de amor, Adiós, Golondrina mensajera, també molt popular, Íntimo secreto, etc. Col·laborà en revistes musicals i és autor de Tres monos en un caballo, estrenada el 1936.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 57, pàg. 1 (ISBN 84-239-4557-X)
# Apistogramma alacrina

Apistogramma alacrina és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Apistogramma alacrina» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Kullander, S. O. 2004. Apistogramma alacrina, a new species of cichlid fish (Teleostei: Cichlidae) from Colombia. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 15 (núm. 1): 41-48.
# Bechet

Bechet és una ciutat del comtat de Dolj, Oltènia, Romania, al riu Danubi, davant de la ciutat búlgara d'Oryahovo.
El 2011 tenia 3.363 habitants.

## Galeria

* Danubi a Bechet
* Danubi a Bechet
* El parc de la ciutat
* Ajuntament de Bechet

## Referències

* ↑ Mapa de Bechet
* ↑ Dades del cens de Romania

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Haplogrup mitocondrial humà N

L'haplogrup mitocondrial humà N és un haplogrup humà que es distingeix per l'haplotip dels mitocondris.
És un haplogrup enorme escampat a molts continents, és una branca de l'haplogrup africà L3, i es creu que es va originar en aquest continent fa uns 60.000 anys.
Es creu que aquest haplogrup i l'M representen la migració inicial dels humans moderns a fora d'Àfrica. És l'haplogrup ancestral de la majoria d'haplogrups europeus i molts d'Euroasiàtics.
Els haplogrups descendents inclouen el macro haplogrup R (i els seus descendents) i els haplogrups N1, A, I, W, i X.

## Enllaços externs

* Dispersió de l'haplogrup N Arxivat 2006-11-17 a Wayback Machine., del National Geographic
Haplogrups mitocondrials humans :
| Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L2 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | | | | M | M | M | M | M | N | N | N | N | N | N | N | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | CZ | CZ | D | E | G | Q | | A | I | O | | | R | R | R | | | | | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | pre-HV | pre-HV | | pre-JT | pre-JT | P | UK | UK | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | HV | HV | | JT | JT | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | H | V | | J | T | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
# Francisco Letamendía

Francisco Letamendía Belzunce (Sant Sebastià, 5 de febrer de 1944) és un escriptor i professor universitari de Ciència política basc. També havia estat polític, militant d'EIA, EE i HB, així com membre d'Euskadi Ta Askatasuna sota l'àlies d'Ortzi..
# Apistogramma erythrura

Apistogramma erythrura és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Referències

* ↑ Regan, C. T. 1913. Fishes from the River Ucayali, Peru, collected by W. Mounsey. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 12 (núm. 69): 281-283.
* ↑ AQUATAB.NET

## Bibliografia

* Staeck, W. & I. Schindler. 2008. Apistogramma erythrura sp. n. - a new geophagine dwarf cichlid (Teleostei: Perciformes: Cichlidae) from the río Mamoré drainage in Bolivia. Vertebrate Zoology, 58 (2): 197-206.
# Segarcea

Segarcea és una petita ciutat del comtat de Dolj, Oltènia (Romania). Té 7.019 habitants (cens del 2011), en una superfície de 120.08 km².
La ciutat es troba cap a l'extrem occidental de la plana valaquiana, al voltant de 30 km al nord del Danubi i 25 km al sud de Craiova, la seu del comtat.
La ciutat és famosa pels seus vins blancs. La vinya de Segarcea pertany a la propietat de la corona romanesa; ha guanyat fama pels vins produïts i exportats a molts països del món amb el nom comercial "Domini de la Corona Romanesa".

## Fills il·lustres

* Ștefan Grigorie
* Vintilă Horia

## Referències

* ↑ «Plan urbanistic general orașul Segarcea». Arxivat de l'original el 2020-03-29. [Consulta: 29 setembre 2021].
* ↑ Spânu, Ion. «Fermierul Mihai Anghel, Domeniile Coroanei și drapelul său uriaș din Segarcea» (en romanès), 15-12-2016. [Consulta: 6 febrer 2021].
# Adolphe-Léopold Danhauser

Adolphe-Léopold Danhauser o Dannhauser (París, 26 de febrer de 1835 - 9 de juny de 1896) fou un músic i compositor francès.
Estudià en el Conservatori de la seva ciutat natal de la que més tard en fou professor de solfeig, tenint entre altres alumnes el cubà Villate, sent nomenat posteriorment inspector de l'ensenyança del cant en les escoles de París.
Va escriure diferents obres, entre les quals la més coneguda és una Theorie de la musique, que ha servit de text en molts països, Espanya entre d'altres. Se li deuen, a més una col·lecció de cors titulada Soirées or orphéoniques, i el drama musical Le proscrit.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 17, pàg. 917 (ISBN 84-239-4517-0)
# Bosc del Bosc

El Bosc del Bosc és un bosc del terme municipal de Castellcir, de la comarca del Moianès. És als vessants solells de la Serra de Roca-sitjana, al sud i sud-est. Queda a ponent de la masia de la qual depenen, el Bosc. És al nord-est del Cau del Llop i al sud-oest del Pla de l'Estepar, a la dreta del torrent del Bosc.

## Referències

* ↑ GARCIA-PEY, Enric. Castellcir. Recull onomàstic. Barcelona: Societat d'Onomàstica - Institut Cartogràfic de Catalunya, 2005. (Col·lecció "Monografies", núm. 29). ISBN 978-84-393-6858-8.
# Haplogrup mitocondrial humà S

L'haplogrup mitocondrial humà S és un haplogrup humà que es distingeix per l'haplotip dels mitocondris.
És descendent del macrohaplogrup N
Es troba en els aborígens australians.

## Referències

* ↑ Haplogroup S.
Haplogrups mitocondrials humans :
| Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L2 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | | | | M | M | M | M | M | N | N | N | N | N | N | N | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | CZ | CZ | D | E | G | Q | | A | I | O | | | R | R | R | | | | | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | pre-HV | pre-HV | | pre-JT | pre-JT | P | UK | UK | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | HV | HV | | JT | JT | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | H | V | | J | T | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
# Alfred Lorenz

Alfred Lorenz (Viena, Àustria, 11 de juliol de 1868 - Múnic, Alemanya, 20 de novembre de 1939) fou un director d'orquestra, compositor i analista musical.
Estudià amb Molt a Múnic, debutant en la seva carrera de director d'orquestra en el Stadtheater, d'Estrasburg. Des del 1898 fou mestre de capella de la reial de Karlsruhe.
Va escriure dues òperes: Helges Erwachen (Schwerin, 1896) i Der Mönch von Sendomir (Karlsruhe, 1907).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 31, pàg. 222 (ISBN 84-239-4531-6)
# Adolphe Fischer

Adolphe Fischer (Ueckermünde, 23 de juny de 1827 - Breslau, 7 de desembre de 1893) fou un compositor i organista alemany.
Als disset anys entrà com a corista en l'Òpera de Berlín i després assistí els cursets de l'Institut Reial de Música d'església de la mateixa ciutat, essent anomenat el 1847 organista de l'església de la Trinitat i el 1848 de la de Sant Joan de Berlín. Després perfeccionà els seus estudis amb els mestres Eduard Grell i Carl Friedrich Rungenhagen; fou director de la Singakademie de Frankfurt, i a partir del 1870 desenvolupà la plaça d'organista de Santa Isabel de Breslau, ciutat en la qual fundà el 1880 un conservatori. Organista de primer ordre, també va compondre obres orquestrals i vocals.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 23, pàg. 1568 ISBN 84-239-4523-5
# Boscarla de canyar

La boscarla de canyar o buscarla de canyar a les Balears o xitxarra de canyar al País Valencià (Acrocephalus scirpaceus) és una espècie d'ocell de l'ordre dels passeriformes molt semblant al boscaler comú. Viu a gairebé tota l'Europa temperada. Nia i és estiuenca a la península Ibèrica i a les Balears. Abunda al Delta de l'Ebre i a l'Empordà.
Mesura 13 cm de llargària. Té el dors castany (sense vions dorsals) i el ventre, la gorja i el pit blanquinosos, amb bandes ocràcies. Té una línia superciliar definida i poc contrastada.
Fonamentalment menja insectes però, a la tardor, també afegeix baies a la seua dieta. Es troba a les maresmes de l'interior i del litoral, també en basses i a les ribes dels rius. És típicament estival: arriba el mes d'abril i reprèn la migració des dels primers dies d'agost fins a la darreria d'octubre, mes durant el qual migren els joves de l'any.
El seu cant consisteix en estrofes grinyolants repetides dues o tres vegades. Nidifica prop dels rius, a la part interior de Catalunya. Fa el niu, en forma de cistell i sospès a les tiges de les plantes dels canyissars, durant el mes de maig. És una construcció fonda feta amb herbes seques entreteixides formant una copa característica i ben amagada. Al maig-juliol la femella pon 4-5 ous, que tots dos progenitors covaran durant 12 dies, el mateix temps que els novells necessitaran per aprendre a volar. És una de les espècies més sovint parasitades pel cucut.
* Exemplar fotografiat a Alemanya
* Exemplar fotografiat prop del Llac Trasimè (Itàlia)
* Boscarla de canyar alimentant un pollet de cucut
* Ous

## Taxonomia

La boscarla africana (Acrocephalus baeticatus era antany considerada una espècie de ple dret, modernament ha estat inclòsa a Acrocephalus scirpaceus, arran estudis coma ara Olsson et al. 2016

## Referències

* ↑ Llorente, Gustavo: Els vertebrats de les zones humides dels Països Catalans. Editorial Pòrtic, S.A. Col·lecció Conèixer La Natura, núm. 6, planes 132-133. Desembre del 1988,Barcelona,ISBN 84-7306-354-6
* ↑ Lalueza i Fox, Jordi: El llibre dels ocells de Catalunya,planes 91-92. Editorial De Vecchi - Edicions Cap Roig. Barcelona,1987. ISBN 84-315-0434-X
* ↑ U Olsson, H Rguibi-Idrissi, JL Copete, JL Arroyo Matos, P Provost, M Amezian, P Alström i F Jiguet. 2016. Mitochondrial phylogeny of the Eurasian/African reed warbler complex (Acrocephalus, Aves). Disagreement between morphological and molecular evidence and cryptic divergence: A case for resurrecting Calamoherpe ambigua Brehm 1857. Molecular Phylogenetics and Evolution 102: 30–44.

## Enllaços externs

* «Boscarla de canyar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Estudi de la població d'aquest ocell al Principat de Catalunya
* Descripció i hàbitat d'aquest ocell (francès)
# Alfredo Montoya Melgar

Alfredo Montoya Melgar (Madrid, 1937) és un jurista i professor universitari espanyol, catedràtic emèrit de Dret del Treball i de la Seguretat Social i, des de 2017, magistrat del Tribunal Constitucional d'Espanya.

## Biografia

Nascut a Madrid el 1937, va obtenir la llicenciatura en Dret per la Universitat de Sevilla l'any 1960 i a la mateixa universitat es va doctorar, amb premi extraordinari, el 1962 on va defensar la tesi El poder de direcció de l'empresari. És catedràtic emèrit de Dret del Treball i de la Seguretat Social de la Universitat Complutense de Madrid, on exercí com a professor i on fou el director del Departament de Dret del Treball i de la Seguretat Social (1989-2007). Amb anterioritat fou catedràtic de Dret del Treball a la Universitat de Múrcia, on fou degà de la Facultat de Dret entre 1975 i 1978.
També ha estat conseller del Consell Econòmic i Social d'Espanya i president de la Comissió de Relacions Laborals, Ocupació i Seguretat Social d'aquest organisme.
Autor de més de 450 publicacions, entre d'elles destaca Dret del Treball. Ha estat organitzadors i ponent de congressos internacionals i nacionals, seminaris i jornades de la seva especialitzat. Ha dirigit nombrosos treballs d'investigació.
És doctor honoris causa per la Universitat Central de l'Est (República Dominicana) (2001), per la Universitat Rey Juan Carlos (2006) i per la Universitat de Múrcia (2008).
L'any 2017 va ser nomenat magistrat del Tribunal Constitucional d'Espanya a proposta del Senat. Va prendre possessió del càrrec el 14 de març de 2017.

## Referències

* ↑ «Alfredo Montoya Melgar» (en castellà). Tribunal Constitucional. [Consulta: 29 març 2017].
* ↑ «NOTA INFORMATIVA Nº 15/2017 TOMA DE POSESIÓN DE LOS NUEVOS MAGISTRADOS DEL TRIBUNAL CONSTITUCIONAL EN SU XII RENOVACIÓN» (en castellà). Tribunal Constitucional. Gabinet del President. Oficina de Premsa., 15-03-2017. [Consulta: 29 març 2017].
* ↑ «Real Decreto 261/2017, de 10 de marzo, por el que se nombra Magistrado del Tribunal Constitucional a don Alfredo Montoya Melgar.» (en castellà). Butlletí Oficial de l'Estat, núm. 60, 11-03-2017, pàg. 18.130.
* ↑ «Jurament o promesa davant de Sa Majestat el Rei des nous magistrats del Tribunal Constitucional» (en castellà). Casa Real, 14-03-2017. [Consulta: 22 març 2017].
# Apistogramma hongsloi

Apistogramma hongsloi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco.

## Referències

* ↑ Regan, C. T. 1913. Fishes from the River Ucayali, Peru, collected by W. Mounsey. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 12 (núm. 69): 281-283.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Apistogramma hongsloi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Kullander, S. O. 1979. Species of Apistogramma (Teleostei, Cichlidae) from the Orinoco drainage basin, South America, with descriptions of four new species. Zool. Scripta v. 8 (núm. 1): 69-79.
# Adontosternarchus

Adontosternarchus és un gènere de peixos pertanyent a la família dels apteronòtids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Taxonomia

* Adontosternarchus balaenops (Cope, 1878)
* Adontosternarchus clarkae (Mago-Leccia, Lundberg & Baskin, 1985)
* Adontosternarchus devenanzii (Mago-Leccia, Lundberg & Baskin, 1985)
* Adontosternarchus nebulosus (Lundberg & Fernandes, 2007)
* Adontosternarchus sachsi (Peters, 1877)

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H., 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Mem. Carnegie Mus. v. 5 (núm. 1): i-xxii + 1-578, Pls. 1-103.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Cope, E. D., 1878. Synopsis of the fishes of the Peruvian Amazon, obtained by Professor Orton during his expeditions of 1873 and 1877. Proc. Am. Philos. Soc. v. 17 (núm. 101): 673-701.
* 1 2 Mago-Leccia, F., J. G. Lundberg & J. N. Baskin, 1985. Systematics of the South American freshwater fish genus Adontosternarchus (Gymnotiformes, Apteronotidae). Contrib. Sci. (Los Angeles) Núm. 358: 1-19.
* ↑ Lundberg, J.G. & Fernandes, C.C., 2007. A new species of South American ghost knifefish (Apteronotidae: Adontosternarchus) from the Amazon Basin. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 156: 27–37.
* ↑ Peters, W. (C. H.), 1877. Über die von Dr. C. Sachs in Venezuela gesammelten Fische. Monatsb. Akad. Wiss. Berlin 1877: 469-473.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.