OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Occidentalització

L'occidentalització és un procés d'assimilació cultural o d'aculturació que es presenta en societats no occidentals i que han entrat en contacte o es troben sota la influència de la cultura occidental, visible en elements com la industrialització, la tecnologia, el dret, la política, l'economia, l'estil de vida, la dieta, l'idioma, l'alfabet, la religió o els valors i tradicions occidentals.
L'occidentalització ha estat constant i accelerada en els darrers segles a tot el món, i es presenta quan un determinat grup social d'un país no occidental, influenciat pels valors i els interessos d'aquesta megacultura, propugna l'adquisició dels estils de vida i altres aspectes de la cultura occidental per part de la seva societat o nació, amb l'ànim de fer-les més modernes, riques i cosmopolites. O bé quan el procés d'aculturació vé forçat des de la potència colonial. Diversos graus de dominació, destrucció, resistència, supervivència, adaptació, i modificació de la cultura aborigen han pogut seguir al primer contacte interètnic. En una situació en què la cultura nativa pateix destrucció com a resultat del major poder de la cultura adversària, sovint es produeix una "fase de xoc" inicial. Aquesta fase de xoc és especialment característica durant el període colonial (Amèrica Llatina, Àfrica, gran part d'Àsia i d'Oceania) o d'expansió territorial (Nord-amèrica, Sibèria, Sud-àfrica i Austràlia). Durant la fase de xoc, la repressió amb l'ús de la força militar desemboca en un "col·lapse cultural", o etnocidi, que és l'extinció física de la cultura afectada. Segons Kottak, els occidentals "provaran de reconstruir la cultura nativa segons la seva pròpia visió, ignorant el fet que els models culturals que ells han creat són inapropiats per aplicar-los fora de la civilització occidental".

## Definició d'Occident

La definició d'Occident no és fàcil, i pot contenir una gran quantitat d'elements i idees que poden arribar a ser contradictoris. Alguns conceptes que es consideren determinants d'allò que és occidental, poden arribar a excloure alguns països que són occidentals si s'apliquen altres criteris. Per exemple, si considerem que el desenvolupament tecnològic és definitori de l'Occident, hi inclourem l'Europa occidental industrialitzada i Nord-amèrica, principalment, i potser hi afegiriem, paradoxalment, el Japó, tot deixant fora, en canvi, l'Europa de l'Est i l'Amèrica Llatina, que són clarament de cultura occidental. Ara bé, una anàlisi més acurada del concepte d'Occident dona resultats diferents.

## Referències

* ↑ Kottak, Conrad Phillip, Window on Humanity, McGraw-Hill, New York, 2005

## Enllaços externs

* América Latina, una agenda de libertad, de José María Aznar, Revista GCG (castellà) (arxivat)
# Ocell de tempesta ventreblanc

L'ocell de tempesta ventreblanc (Fregetta grallaria) és un ocell marí de la família dels oceanítids (Oceanitidae), d'hàbits pelàgics que cria dins de caus o esquerdes a les roques d'illes dels oceans meridionals, a les illes Sant Pau, Amsterdam, Kermadec, Lord Howe, Tubuai, Juan Fernández, i el grup de Tristan da Cunha. Es dispersa cap al nord fins a l'altura de Samoa, Marqueses i illes Galápagos, Brasil i Àfrica sud-occidental.
# Ocell del paradís corbí de Halmahera

L'ocell del paradís corbí de Halmahera (Lycocorax pyrrhopterus) és un ocell de la família dels paradiseids (Paradisaeidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i manglars de les terres baixes de les illes de Morotai, Rau, Bacan i Halmahera, a les Moluques septentrionals.

## Taxonomia

Lycocorax obiensis era, fins fa poc, considerada una subespècie de Lycocorax pyrrhopterus. Actualment són considerades espècies diferents arran Eaton et al. (2016)

## Referències

* ↑ «Ocell del paradís corbí de Halmahera». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2023. IOC World Bird List (v13.1). doi: 10.14344/IOC.ML.13.1. https://www.worldbirdnames.org/bow/crows/
* ↑ JA Eaton, B van Balen, NW Brickle i FE Rheindt. 2016. Birds of the Indonesian Archipelago. Greater Sundas and Wallacea. Lynx Edicions, Barcelona.
# Ocell del paradís d'Albert

L'ocell del paradís d'Albert (Pteridophora alberti) és un ocell de la família dels paradiseids (Paradiseidae) i única espècie del gènere Pteridophora A.B. Meyer, 1894.

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial de les muntanyes centrals de Nova Guinea, des de les Weyland i Sudirman cap a l'est fins les muntanyes de Bismarck i Kratke.

## Referències

* ↑ «Ocell del paradís d'Albert». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Ocell del paradís de Goldie

L'ocell del paradís de Goldie (Paradisaea decora) és una espècie d'ocell de la família dels paradiseids (Paradisaeidae) que habita zones boscoses de les illes Fergusson i Normanby, a l'Arxipèlag D'Entrecasteaux, front a la costa sud-est de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Ocell del paradís de Goldie». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Ocell del paradís de Wahnes

L'ocell del paradís de Wahnes (Parotia wahnesi) és un ocell de la família dels paradiseids (Paradiseidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes del sud-est de Nova Guinea, a les Adelbert i Península de Huon.

## Referències

* ↑ «Ocell del paradís de Wahnes». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Ocell del paradís fastuós

L'ocell del paradís fastuós (Epimachus fastosus) és una espècie d'ocell de la família dels paradiseids (Paradisaeidae) que habita els boscos de les muntanyes del centre i oest de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Ocell del paradís fastuós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# Ocell del paradís imperial

L'ocell del paradís imperial (Paradisaea guilielmi) és un ocell de la família dels paradiseids (Paradiseidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos del sud-est de Nova Guinea a la Península de Huon.

## Referències

* ↑ «Ocell del paradís imperial». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Ocell ratolí capblanc

L'ocell ratolí capblanc(Colius leucocephalus) és una espècie d'ocell de la família dels còlids (Coliidae) que habita zones amb arbusts i matolls d'Àfrica oriental, al sud d'Etiòpia i de Somàlia, Kenya i zona limítrofa de Tanzània.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Termcat
# Ocell sastre d'orelles blanques

L'ocell sastre d'orelles blanques (Orthotomus cinereiceps) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Cisticolidae endèmica del sud de les Filipines.

## Subespècies

Es reconeixen dues subespècies:
* O. c. obscurior (Mayr, E 1947) - Mindanao (sud de Philippines)
* O. c. cinereiceps (Sharpe, RB 1877) - Basilan (sud de Philippines)

## Distribució i hàbitat

Es troba únicament a l'oest de l'illa de Mindanao (a la península de Zamboanga i immediacions) i Basilán.
L'hàbitat natural són els boscos humits tropicals de terres baixes.

## Referències

* ↑ «Ocell sastre d'orelles blanques». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 4/02/2023(català)
* ↑ Clements, J. F.; Schulenberg, T. S.; Iliff, B.L. Sullivan i C. L. Wood, M. J. «The Clements checklist of birds of the world: Version 6.6» (XLS) (en anglès). Cornell University, 04-12-2011. Arxivat de l'original el 2011-12-04. [Consulta: 4 febrer 2023].
# Pyramids Football Club

El Pyramids Football Club (àrab: نادي بيراميدز لكرة القدم, Nādī Bīrāmīdz li-Kurat al-Qadam, també conegut en àrab com نادي الأهرام, Nādī al-Ahrām, ‘Club de les Piràmides’) és un club esportiu egipci de la ciutat de Nou Caire, al Caire.
Va ser fundat com a Al Assiouty Sport (àrab: الأسيوطي سبورت, al-Asyūṭī Sbūrt) a Beni Seuf el 2008. Ascendí per primer cop a la màxima categoria el 2014, però acabà dinovè i baixà de nou. Tornà a ascendir la temporada 2016–2017.
L'estiu de 2018, l'empresari saudita Turki Al-Sheikh comprà el club, li canvià el nom a Pyramids FC i el traslladà a 120 km del Caire.

## Palmarès

* Copa egípcia de futbol:
** 2023–2024

## Referències

* ↑ «Pyramids FC نادي الفلوم الرياضي» (en àrab). Arxivat de l'original el 6 May 2019. [Consulta: 25 juliol 2018].
* 1 2 «The Crazy Story of Egyptian Football Club Pyramids FC» (en anglès americà). Hooligan F.C., 10-05-2020. [Consulta: 13 gener 2022].
* ↑ «الأسيوطي سبورت يتأهل للدوري الممتاز» (en àrab). FilGoal, 26-06-2014. [Consulta: 21 novembre 2016].
* ↑ «Egyptian Premier League 2014/2015 – Results, fixtures, tables and stats – Global Sports Archive». globalsportsarchive.com. [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ «الأسيوطي يصعد رسميا للدوري الممتاز | Goal.com». www.goal.com. Arxivat de l'original el 14 January 2022. [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ «Pyramids FC: Saudi ownership of Cairo club angers Egyptian football fans» (en anglès). Middle East Eye. [Consulta: 13 gener 2022].
* ↑ «Egyptian football revolution to take Africa by storm». ESPN.com, 04-07-2018.
* ↑ «Egypt - List of cup winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Oclusiva uvular sorda

L'oclusiva uvular sorda és un fonema que es representa com a [q] a l'AFI i està present en diverses llengües, com l'àrab o el quítxua.

## Característiques

* És un so uvular perquè la llengua tira cap enrere en lloc de tocar amb el paladar
* És una consonant sorda perquè no hi ha vibració de les cordes vocals
* S'articula de manera oclusiva central, ja que hi ha un tancament total del pas de l'aire quan passa pel centre de la boca

## En català

El català no té aquest fonema però el so pot aparèixer esporàdicament com una variant personal de [k].
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Octant (instrument)

L'octant (o bé octant de Hadley), és un instrument nàutic antic, predecessor del sextant, que permetia mesurar l'altura d'un astre sobre l'horitzó. La seva obertura angular és de 40º (permetent doncs mesurar l'altura fins a 80º), mentre que la del sextant és de 60º; d'aquestes darreres xifres provenen els seus noms.

## Història

Sir Isaac Newton (1643-1727) va inventar el principi de la doble reflexió, amb un instrument de navegació de reflexió (o quadrant de reflexió), però mai el va publicar. Dos homes van desenvolupar de forma independent l'octant (instrument nàutic) al voltant de 1730: John Hadley (1682-1744), matemàtic anglès, i Thomas Godfrey (inventor, 1704 - 1749), vidrier de Filadèlfia. L'octant i més tard el sextant, van reemplaçar el quadrant de Davis com principal instrument per a la navegació.

## Prestacions

Igual que el quadrant de Davis (també anomenat backstaff), l'octant permet mesurar l'alçada dels objectes celestes en relació amb l'horitzó (més que en relació amb l'instrument), permetent una excel·lent precisió. No obstant això, a diferència del backstaff, l'octant permet la seva utilització a la nit quan, per la manca de lluminositat, un backstaff és difícil d'utilitzar, permetent l'observació directa de les estrelles. Per a l'observació solar, una gamma de diferents filtres permeten l'observació directa del sol.
Atès que la mesura és relativa a l'horitzó, el punter de mesura és un feix de llum que arriba fins a l'horitzó. La mesura està limitada per la precisió angular de l'instrument i no per l'error del sinus de la longitud de l'alidada, com ho és en el cas d'un astrolabi nàutic o altres instruments semblants.
L'horitzó i objecte celeste es mantenen estables quan es veuen a través d'un octant, fins i tot quan l'usuari està en un vaixell en moviment. Això passa perquè l'octant veu l'horitzó (immòbil) directament, i veu l'objecte celeste a través de dos miralls que resten (compensen) el moviment relatiu de l'octant respecte a l'objecte reflectit.

## Vegeu també

* Sextant Bris
* Sextant
* Història de la navegació astronòmica
Viccionari
# Ocular

L'ocular és un conjunt de lents que forma part dels instruments òptics subjectius tals com els microscopis i els telescopis, es posen davant de l'ull de l'observador per augmentar la imatge que proporciona l'objectiu de l'instrument .
Existeix diferents tipus d'oculars:
* Oculars negatius: Participen en la formació de la imatge primària i, per tant, no serveixen de lupa.
* Oculars positius: Augmenten la imatge per si sola. La imatge només la forma l'objectiu i, per tant, serveix de lupa.
* Compensador: Corregeix algunes aberracions.
* De mida: Incorpora un reticle graduat per mesurar les partícules observades.

## Diferents tipus d'oculars

* Galilean ocular
* Kepler ocular
* Dolond ocular
* Herschel ocular
* Huygens ocular
* Ramsden ocular
* Kellner ocular
* Plössl ocular
* Steinheil ocular
* Monocentric ocular
* Orthoscopic ocular
* König ocular
* Erfle ocular
* RKE ocular
* Nagler ocular
* Nagler ocular
# Església parroquial de la Mare de Déu dels Desemparats (Cirat)

L'església parroquial de la Mare de Déu dels Desemparats, localitzada en la pedania d'El Tormo, a Cirat, a la comarca de l'Alt Millars és un lloc de culte catalogat com Bé de rellevància local, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat Valenciana, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), amb codi identificatiu: 12.08.046-005.
Pertany a l'arxiprestat 9, conegut com de La nostra Senyora Verge de l'Esperança, amb seu a Onda, del Bisbat de Sogorb-Castelló.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* ↑ http://www.obsegorbecastellon.es/parroquias/PaginaParroquia.php?idparroquia=80 Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
# Origen dels ocells

L'origen dels ocells ha estat un tema polèmic dins de la biologia evolutiva des de fa molts anys, però més recentment ha emergit un consens científic que sosté que els ocells són un grup de dinosaures teròpodes que evolucionaren durant el Mesozoic. Se suggerí per primer cop una relació propera entre els ocells i els dinosaures al segle xix, després del descobriment de l'ocell primitiu Archaeopteryx a Alemanya, i des de la dècada del 1960 ha estat pràcticament confirmada per l'anatomia comparada i el mètode cladístic d'anàlisi de les relacions evolutives. Els descobriments, que encara continuen, de fòssils de dinosaures amb plomes a la província de Liaoning de la Xina ha projectat llum al tema tant pels especialistes com pel públic general. En un sentit filogenètic, els ocells són dinosaures.
Els ocells comparteixen centenars de característiques esquelètiques úniques amb els dinosaures, especialment amb teròpodes maniraptors derivats com ara els dromeosàurids, que moltes anàlisis indiquen com els seus parents més propers. Tot i que són més difícils d'identificar en el registre fòssil, les semblances en els aparells digestiu i cardiovascular i la presència compartida de plomes també relacionen els ocells amb els dinosaures. El descobriment revolucionari de teixit tou de tiranosaure permeté una comparació de l'anatomia cel·lular i la seqüenciació proteica de teixit de col·lagen; ambdues proporcionaren proves addicionals que corroboraven la relació dinosaures-ocells.
Només uns pocs científics disputen encara l'origen dels ocells a partir dels dinosaures, suggerint que descendeixen d'altres tipus de rèptils arcosaures. Fins i tot entre els que defensen una descendència dels dinosaures, la posició filogenètica exacta dels ocells primitius dins dels teròpodes roman controvertida. L'origen del vol dels ocells és una qüestió separada però relacionada per la qual també s'han proposat diverses respostes.

## Vegeu també

* Dinosaure amb plomes

## Enllaços externs

* DinoBuzz Discussió a nivell popular de la hipòtesi de la descendència dels ocells a partir dels dinosaures (anglès)
Avemetatarsalia / Pan-Aves :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Archosauria :
Vegeu també: Ornithoscelida
Phytodinosauria
Origen dels ocells :
# Oriol becfí

L'oriol becfí (Oriolus tenuirostris) és un ocell de la família dels oriòlids (Oriolidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva, bosc i matolls als turons i muntanyes des de l'est de l'Índia, sud-oest de la Xina i Myanmar fins al nord de Laos i sud del Vietnam.

## Referències

* ↑ «Oriol becfí». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Oriol capnegre oriental

L'oriol capnegre oriental (Oriolus larvatus) és un ocell de la família dels oriòlids (Oriolidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos clars de l'Àfrica oriental i meridional, a Angola, sud-oest de la República Centreafricana, sud, sud-est, est i nord-est de la República Democràtica del Congo, est de Sudan del Sud, sud d'Etiòpia i sud de Somàlia, Ruanda, Burundi, Uganda, Kenya, Tanzània, Zàmbia, Malawi, Zimbabwe, Moçambic, nord de Namíbia, nord i est de Botswana i est i sud de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Oriol capnegre oriental». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Oriol de les Filipines

L'oriol de les Filipines (Oriolus steerii) és un ocell de la família dels oriòlids (Oriolidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, clars i vegetació secundària de les terres baixes de les Filipines centrals i merdionals, a Masbate, Samar, Leyte, Negros, Bohol, Mindanao, Basilan i l'Arxipèlag de Sulu.

## Referències

* ↑ «Oriol de les Filipines». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Oriol gorjanegre

L'oriol gorjanegre (Oriolus xanthonotus) és un ocell de la família dels oriòlids (Oriolidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, clars i vegetació secundària la península de Malaca, Sumatra, incloent les illes Mentawai i Bangka, Java, Borneo i petites illes properes. Illes Calamian i Palawan, a les Filipines sud-occidentals.

## Referències

* ↑ «Oriol gorjanegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Carles de Calàbria

Carles de Calàbria (1298 - Nàpols 1328), príncep de Nàpols i duc de Calàbria.
Fill de Robert I de Nàpols i la seva primera esposa Violant d'Aragó. Era net per línia paterna de Carles II de Nàpols i Maria Arpad d'Hongria, i per línia materna del comte-rei Pere III d'Aragó i Constança de Sicília.
En néixer fou nomenat duc de Calàbria i príncep de Florència, títols que el reconeixien com a hereu del seu pare.

## Núpcies i descendents

El 1316 es casà amb Caterina d'Habsburg, filla del rei Albert I d'Àustria. D'aquesta unió nasqueren:
* la infanta Maria de Nàpols (1322-1328)
L'11 de gener de 1324 es casà, en segones núpcies, amb Maria de Valois, filla de Carles I de Valois i germana del rei Felip VI de França.
* la infanta Joana I de Nàpols (1326-1382), reina de Nàpols
* l'infant Carles Martí de Nàpols (1327)
* la infanta Maria de Nàpols (1328-1366), casada el 1343 amb el seu cosí Carles Durazzo i el 1355 amb Felip II de Tarent, emperador titular de Constantinoble
La seva prematura mort el 10 de novembre de 1328 comportà que els seus drets dinàstics fossin transferits automàticament a la seva única filla supervivent, Joana I de Nàpols.
# Orlina

L'Orlina és un riu de l'Alt Empordà, afluent del Llobregat d'Empordà pel costat esquerre i, per tant, de la Muga.
Té la capçalera a la Serra d'Albera, al termes municipals de Espolla i Rabós.
Durant el seu curs alt rep aigües dels municipis de Rabós i Espolla (d'aquest últim destacar la riera de Sant Genís), per continuar cap a Peralada on desemboca finalment al Llobregat d'Empordà, que al seu torn desguassa a la Muga.
És un riu que si l'estiu no és extrem, pot tenir aigua tot l'any.
Els trams més interessants d'aquest riu són els que hi ha entre els termes municipals de Rabós i Espolla, ja que passa per uns paratges de gran bellesa i en certa manera, engorjat. El pas pel poble de Rabós, que s'ha aprofitat del riu per construir les cases amb còdols i les nombroses fonts que hi ha en aquest municipi, és interessant per l'alt i interessant pont de pedra que travessa el riu en aquesta població; malgrat l'alçada en alguna ocasió les riuades s'han endut les baranes.
Pel que fa a la diversitat biològica, cal dir que és un riu ple de vida: el poblen les típiques espècies de riu català, barbs i truites, crancs de riu (actualment dominat pel cranc de riu americà, l'autòcton ha gairebé desaparegut), anguiles, serps d'aigua, salamandres, gripaus, granotes…
Les ribes estan plenes de la vegetació de ribera: verns, pollancres…

## Referències

* ↑ «L'Orlina». GEC. [Consulta: 26 novembre 2023].
* 1 2 «ESPAI D’OBSERVACIÓ NATURAL DE L’ORLINA». [Consulta: 26 novembre 2023].
# Aristeu de Crotona

Aristeu de Crotona (grec antic: Ἀρισταῖος) (antiga Grècia, c. 370 aC - c. 300 aC), també conegut com Aristeu el Vell, fill de Damofont, va ser un matemàtic grec del segle iv aC. Probablement era contemporani d'Euclides. No es coneix res de la seva vida, només el que en diu el matemàtic Pappos d'Alexandria. Va escriure cinc llibres sobre Els llocs sòlids on formula teories sobre els cinc sòlids regulars i sobre les corbes còniques. Va influir sobre Euclides, però la seva feina era més rellevant i original. La seva obra és coneguda per referències d'Euclides i de Pappos, i també del matemàtic Hipsicles. Com que no es coneix el contingut de les seves obres, tota l'originalitat de l'estudi sobre còniques recau en Apol·loni de Perge.

## Referències

* ↑ Agarwal i Sen, 2014, p. 74.
* ↑ Jones, 1986, p. 380.
* ↑ Sefrin-Weis, 2013, p. 12.
* ↑ Chasles, 1837, p. 7.

## Bibliografia

* Agarwal, Ravi; Sen, Syamal. «Aristaeus the Elder (Around 370-300 BC)». A: Creators of Mathematical and Computational Sciences (en anglès). Springer, 2014, p. 74. ISBN 978-3-319-10869-8.
* Asper, Markus «Explanation between nature and text: Ancient Greek commentators on science» (en anglès). Studies in History and Philosophy of Science, Vol. 44, Num. 1, 2013, pàg. 43-50. DOI: 10.1016/j.shpsa.2012.10.002. ISSN: 0039-3681.
* Chasles, Michel. Aperçu historique sur l'origine et le développement des méthodes en géométrie (en francès). M. Bayez, 1837.
* Jones, Alexander. Pappus of Alexandria: Book 7 of the Collection (en anglès). Springer, 1986. ISBN 0-387-96257-3.
* Sefrin-Weis, Heike «Greek Geometrical Analysis: Method and Methodology in Pappus' "Collectio"» (en anglès). Studia Leibnitiana, Vol. 45, Num. 1, 2013, pàg. 2-19. ISSN: 0039-3185.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Aristeu de Crotona» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Vogel, Kurt. «Aristaeus» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 11 febrer 2024].