OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Camille Rousset

Camille Félix Michel Rousset (París, 15 de febrer, 1821 - Saint-Gobain (Alts de França), 19 d'octubre, 1892), va ser un historiador francès.
Professor d'història, ensenyava a Grenoble abans d'esdevenir un historiador del Ministeri de Guerra. Va ser elegit membre de l'Acadèmia francesa el 1871.
Als vint anys va ser nomenat professor del Col·legi de Sant Lluís, del 1845 al 1863 el fou del Col·legi Borbó i del 1864 al 1867 historiògraf del ministeri de la Guerra i conservador de la seva biblioteca. El 1871 va succeir Lucien-Anatole Prévost-Paradol a l'Acadèmia Francesa.

## Va publicar

* Précis d'histoire de la Révolution Française (París, 1849);
* Histoire de Louvois, obra premiada por la Academia (1861-1863; 7ª. ed., 1891);
* Correspondance de Louis XV et du maréchal de Roailles (1865);
* Le comte de Gisars, 1732/58 (1868; 4ª ed., 1888);
* Los volontaires de 1791/94, acerba crítica de los ejércitos de la primera República (París, 1870; 5ª. ed., 1892));
* La Grande Armée de 1813 (París, 1871);
* Histoire de la guerre de Crimée (París, 1877);
* La conquête d'Alger (París, 1879);
* Un ministre de la Restauration: le comte de Clermont-Tonnerre (1883);
* Le commendement d'une conquête: l'Algérie de 1830/40 (París, 1887);
* La conquête de l'Algérie, 1851/57 (París, 1889).

## Bibliografia

* * Enciclopèdia Espasa Volum núm. 52, pàg. 541. (ISBN 84-239-4552-9)
# Chaetostoma palmeri

Chaetostoma palmeri és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.

## Referències

* ↑ Tschudi J. J. von 1846. Ichthyologie. Pp. ii-xxx + 1-35, Pls. 1-6. A: Untersuchungen über die Fauna Peruana. Scheitlin & Zollikofer, St. Gallen. 1844-46, in 12 parts. Fauna Peru.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. 1912. Descriptions of new fishes of the family Loricariidae in the British Museum Collection. Proceedings of the Zoological Society of London. 1912 (pt 3): 666-670, Pls. 75-77.
* Salcedo, N. J. 2006: New species of Chaetostoma (Siluriformes: Loricariidae) from central Peru. Copeia 2006 (núm. 1): 60-67.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Horta de l'Agulló

L'Horta de l'Agulló és un paratge del terme municipal de Granera, a la comarca del Moianès.
Està situada en el sector nord-oriental del terme, a prop del límit amb Castellterçol. És al nord de la masia de l'Agulló i al sud de la Serra Pelada, a prop i al nord-oest del Revolt de la Coforna.
# Okavango

L'Okavango, Okawango, Cubango o Kubango és el tercer riu d'Àfrica austral per la seva llargada (entre 1.600 i 1.800 km). El seu origen és a la ciutat de Nova Lisboa, a Angola central. Travessa Namíbia fins a formar un delta continental a Botswana. Les aigües de l'Okavango tenen la particularitat de l'endorreisme, no arriben al mar i formen el gran delta de l'Okavango dins del desert de Kalahari. Té una conca de 720.000 km². El seu cabal mitjà al delta és de 475 m³/s (similar al de l'Ebre).

## Crescuda

A la zona d'Angola el màxim pluviomètric és al gener però les aigües altes tarden un mes a recórrer els primers 1.000 km, després tarden quatre mesos a filtrar-se i arriben al delta al juny coincidint amb l'estació seca de Botswana per això el riu atrau una gran quantitat de vida silvestre. Abans d'entrar al Kalahari el riu presenta una sèrie de ràpids (els Popa) visibles quan l'aigua està baixa durant l'estació seca.

## Problemàtica de l'aigua

Namíbia i Botswana reben molt poques precipitacions durant l'any. Namíbia ha construït un canal d'aigua de 300 km de llargada i té previst utilitzar una canonada de 250 km per extreure aigua del riu. A Botswana en canvi es fa servir el delta per al turisme i com a font d'aigua. Segons el ministeri de l'aigua de Botswana el 97% de l'aigua del riu es perd per evaporació i es poden permetre extraccions. Namíbia diu que només volen capturar el 0,5% del cabal de l'Okavango. L'any 1994 els dos països van signar l'acord o Comissió OKACOM.

## Vegeu també

* Llista de peixos del riu Okavango

## Notes i referències

* ↑ « Cubango » i « Kubango » són els noms que es donen al riu a Angola.
* ↑ Siyabona Africa Travel (Pty) Ltd, "Popa Falls | Okavango River | Botswana" webpage: TravelZA-PopaFalls

## Enllaços externs

* Safari al Delta Arxivat 2007-06-02 a Wayback Machine.
* Mapa del riu Okavango Arxivat 2012-08-13 a Wayback Machine.
* Mapa del delta a RhinoAfrica
* OKACOM Homepage Arxivat 2010-08-22 a Wayback Machine.
* Destinacions a Botswana Arxivat 2011-09-22 a Wayback Machine.
# Addicció a la Viquipèdia

L'addicció a la Viquipèdia és l'ús addictiu i excessiu de la Viquipèdia que té un impacte negatiu sobre la vida de la persona que pateix aquest trastorn. Es tracta d'un tipus d'addicció a Internet.
Entre els problemes associats a aquesta addicció, a la bibliografia científica s'han citat la incapacitat de gestionar la ràbia, dificultats en les relacions interpersonals, un deteriorament de la comunicació amb la família i una cura personal deficient, així com símptomes físics com ara cervicàlgia, dolors musculars, vista cansada, dificultats per adormir-se a causa de les ganes de consultar la Viquipèdia i retenció d'orina durant hores mentre es navega. S'ha descrit l'ús de la teràpia conductual com a tractament per a aquesta addicció.
La «viquiaddicció», un concepte humorístic inventat per la comunitat de la Viquipèdia per referir-se a l'ús obsessiu de l'enciclopèdia en línia, ha estat criticada per amagar l'impacte negatiu de l'ús excessiu de la Viquipèdia sobre les relacions entre persones.
El caràcter addictiu de la Viquipèdia ha estat comparat al dels videojocs de rol massius (MMORPG).

## Referències

* 1 2 Sharma, M. K. «Wikipedia use: Risk for developing technology addiction». Industrial Psychiatry Journal, 25, 1, 2016, pàg. 107. DOI: 10.4103/0972-6748.196054. ISSN: 0972-6748.
* ↑ Steigenberger, Christel. «Wikipedia addiction and its comorbidities», 2016.
* ↑ Wikipedia:Wikipediholic
* ↑ Colier, N. The Power of Off: The Mindful Way to Stay Sane in a Virtual World (en anglès). Sounds True. ISBN 978-1-62203-796-4.
* ↑ McGonigal, J. Reality is Broken: Why Games Make Us Better and How They Can Change the World (en anglès). Random House, 2011. ISBN 978-1-4090-2898-7.
# Astrabe flavimaculata

Astrabe flavimaculata és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal que viu entre 5-6 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Snyder J. O., 1901. A review of the gobioid fishes of Japan, with descriptions of twenty-one new species. Proceedings of the United States National Museum v. 24 (núm. 1244). 33-132.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Akihito, & K. Meguro, 1988. Two new species of goby of the genus Astrabe from Japan. Jpn. J. Ichthyol. v. 34 (núm. 4): 409-420.
* 1 2 3 4 «Astrabe flavimaculata» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Oficina Nacional de Asesoramiento Científico

L'Oficina Nacional d'Assessorament Científic (ONAC) és l'òrgan de la Presidència del Govern d'Espanya, adscrit a la Secretaria General de Polítiques Públiques, Afers Europeus i Prospectiva Estratègica, que té com a objectiu establir i coordinar mecanismes institucionals per a l'assessorament científic al Govern de la Nació i els seus organismes en la presa de decisions i en l'elaboració de polítiques públiques. El seu director és Josep Lobera.
Es va establir per Reial Decret 158/2024, de 8 de febrer, i va ser presentada oficialment pel president del Govern, Pedro Sánchez, el 20 de juny d'aquell any, establint els quatre eixos de treball de l'organisme: Assessors científics, estades de recerca, beques per a la investigació aplicada i una unitat de suport. També es crea una unitat de suport, amb seu al Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC), responsable de connectar les necessitats del Govern amb el talent i el coneixement que es genera a universitats i centres de recerca.

## Referències

* ↑ «Las tres claves de la ONAC: así funcionará la Oficina de Asesoramiento Científico del Gobierno» (en castellà), 20-06-2024. [Consulta: 22 juny 2024].
* ↑ Domínguez, Nuño. «Pedro Sánchez anuncia el fichaje de más de medio centenar de asesores científicos para mejorar las políticas del Gobierno» (en castellà), 20-06-2024. [Consulta: 31 juliol 2024].
* ↑ Domínguez, Nuño. «Pedro Sánchez anuncia el fichaje de más de medio centenar de asesores científicos para mejorar las políticas del Gobierno» (en castellà), 20-06-2024. [Consulta: 22 juny 2024].
* ↑ Presidencia del Gobierno. «Real Decreto 158/2024, de 8 de febrero, por el que se modifica el Real Decreto 890/2023, de 27 de noviembre, por el que se aprueba la estructura de la Presidencia del Gobierno.», 09-02-2024. [Consulta: 22 juny 2024].
# Camp de Son Canals

Son Canals era un camp de futbol de Palma (Mallorca, Illes Balears, Espanya), ubicat al barri que li va donar el seu nom. És el terreny de joc on es disputaven els partits oficials del Balears Futbol Club des de 1923 fins al 1942 i del Club Esportiu Atlètic Balears fins al 1960, any en què va ser substituït per l'Estadi Balear.

## Història

Des dels orígens del Balears FC, fruit de la fusió del Mecànic FC i del Mallorca FC l'any 1920, l'equip jugava els seus partits a un solar anomenat sa Síquia Reial, situat entre les Avingudes (avinguda Comte de Sallent) i el carrer Blanquerna de la ciutat. A aquest camp ja hi jugava el Mallorca FC abans de la fusió de sengles clubs.
Pocs anys després de la fusió i causat pel creixement del club, es va construir el nou camp a la barriada de Son Canals. Estava situat a una zona aleshores parcialment urbanitzada i que comprenia aproximadament els actuals carrers Safareig, Cardenal Despuig, avinguda Reis Catòlics i Isidoro Antillón. Tenia unes dimensions de 100 x 60 metres i una capacitat de 4.000 espectadors, 1.000 asseguts i 3.000 de drets. Ja estava en funcionament des de principis de 1923 i fou inaugurat oficialment el 24 de juliol de 1924 amb un partit inaugural contra l'Iluro Sport Club de Mataró, que guanyaren els visitants per 1-3. L'endemà s'hi jugà un nou matx contra el Gràcia Sport Club de Barcelona, que també va ser guanyat pels visitants per 1-2.
A finals dels anys 50 els èxits esportius del club varen fer que el camp es quedés petit. A més, havia constants problemes amb els propietaris dels terrenys del camp que feien perillar la seva continuïtat. Tot plegat va fer que s'imposés la idea de construir un camp nou i tenir-lo en propietat. Amb la inauguració del nou Estadi Balear el dia 8 de maig de 1960, el camp de Son Canals va quedar abandonat i progressivament en runes. Anys després va desaparèixer fruit del creixement urbanístic de la zona.
El 4 d'abril de 2014 es va inaugurar un monòlit que en recorda l'existència on s'ubicava aproximadament el terreny de joc.

## Bibliografia

* Fábregas y Cuxart, Luis. Ca Nostra. 50 años de vida palmesana (en castellà). Palma: Edicions Cort, 2007 (1965). DL PM 1008-2007. ISBN 84-7535-595-5.
* García Gargallo, Manuel. Els orígens de l'Atlètic Balears (1920-1942). Dels inicis a la fusió. Lulu, 2013.
* Salas Fuster, Antoni. L'Atlètic Baleares. Una història de supervivència. Palma: Ingrama SA (impr.), 2009. DL 272-2009. ISBN 84-85932-78-1.

## Referències

* 1 2 García Gargallo, Manuel. «El Atlético Baleares, patrimonio del fútbol balear (y mallorquín)» (en castellà). Cuadernos de Fútbol (CIHEFE), núm. 76, 01-05-2016.
* ↑ Fábregas y Cuxart, Luis. p. 412
* ↑ García Gargallo, Manuel. p. 26-27
* ↑ Fábregas y Cuxart, Luis. p. 415-418
* ↑ García Gargallo, Manuel. p. 76
* ↑ Salas Fuster, Antoni. p. 81
* ↑ «Un recuerdo a la finca de Son Canals» (en castellà). Diario de Mallorca, 05-04-2014.

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Atlètic Balears
# Chaetostoma vasquezi

Chaetostoma vasquezi és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Orinoco a Veneçuela.

## Referències

* ↑ Tschudi J. J. von 1846. Ichthyologie. Pp. ii-xxx + 1-35, Pls. 1-6. A: Untersuchungen über die Fauna Peruana. Scheitlin & Zollikofer, St. Gallen. 1844-46, in 12 parts. Fauna Peru.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lasso, C. A. & F. Provenzano. 1998. Chaetostoma vasquezi, nueva especie de corroncho del Escudo de Guayana, Estado Bolívar, Venezuela (Siluroidei: Loricariidae): descripción y consideraciones biogeográficas. Mem. Soc. Cienc. Nat. La Salle v. 57 (núm. 147) [1997]: 53-65.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Salcedo, N. J. 2006: New species of Chaetostoma (Siluriformes: Loricariidae) from central Peru. Copeia 2006 (núm. 1): 60-67.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Okstindbreen

L'Okstindbreen és la vuitena glacera més gran de la Noruega continental. Amb 46 quilòmetres quadrats, la glacera es troba a la serralada d'Okstindan al municipi de Hemnes, comtat de Nordland.
El punt més alt és a 1.740 metres sobre el nivell del mar i el seu punt més baix és de 750 metres sobre el nivell del mar. En la vora oriental de la glacera es troba la muntanya d'Oksskolten, el punt més alt del comtat de Nordland.

## Referències

* ↑ Store norske leksikon. «Okstindbreen» (en noruec). [Consulta: 2 desembre 2011].
* ↑ «De største breene i Norge» (en noruec). Norges vassdrags- og energidirektorat. Arxivat de l'original el 2011-10-11. [Consulta: 2 desembre 2011].
# Anostomus gronovii

Anostomus gronovii és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Referències

* ↑ Scopoli, J. A. 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat.: i-x + 1-506.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Borodin, N. A. 1931: On the genus Anostomus (Family Characinidae). Bulletin of the Museum of Comparative Zoology v. 72 (núm. 2): 37-52, Pls. 1-4.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Garman, S. 1890: On the species of the genus Anostomus. Bulletin of the Essex Institute v. 22 (núms. 1-3): 15-23.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Astrapogon alutus

Astrapogon alutus és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 6,5 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima subtropical (37°N-9°N).

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: des de Carolina del Nord (els Estats Units) i el nord-est del golf de Mèxic fins a la costa septentrional de Veneçuela. És absent de les illes Bahames.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Fowler, H. W., 1907. Some new and little-known percoid fishes. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 58 (for 1906): 510-528.
* ↑ Jordan, D. S. & C. H. Gilbert, 1882. Notes on fishes observed about Pensacola, Florida, and Galveston, Texas, with description of new species. Proceedings of the United States National Museum v. 5 (núm. 282): 241-307.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Astrapogon alutus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Robins, C.R. i G.C. Ray, 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Cervigón, F., 1993. Los peces marinos de Venezuela. Volum 2. Fundación Científica Los Roques, Caracas, Veneçuela. 497 p.
* ↑ Claro, R., 1994. Características generales de la ictiofauna. p. 55-70. A R. Claro (ed.) Ecología de los peces marinos de Cuba. Instituto de Oceanología Academia de Ciencias de Cuba i Centro de Investigaciones de Quintana Roo.
* ↑ Claro, R. i L.R. Parenti, 2001. The marine ichthyofauna of Cuba. p. 21-57. A: Claro, R., K.C. Lindeman i L.R. Parenti (eds) Ecology of the marine fishes of Cuba. Smithsonian Institution Press, Washington DC i Londres. 253 p.
* ↑ Martin, F.D. i J.W. Patus, 1984. An annotated key to the Teleost fishes of Puerto Rico. Compendio Enciclopédico de los Recursos Nat. 5:1-191.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Llista de partits polítics dels Països Catalans

La llista de partits polítics dels Països Catalans recull els partits polítics amb seu als Països Catalans classificats per ideologia i filiació a un partit polític europeu. Només s'hi inclouen els partits independents, això és constituïts com a tals, i no federacions polítiques que formen part de partits. Els partits amb un asterisc són partits observadors d'un partit europeu.
| | PEL | Inde- pendent | ALE | PVE | PES | ALDE | EDP | Inde- pendent | EPP | ECR | Inde- pendent | AENM |
| | Esquerra | Esquerra | Regional. | Ecologisme | Socialdem. | Lib. | Centre | Centre Lib. | Centredreta | Conserv. | Dreta | Euroes. Cons. nac. |
| Parlamentaris | EUiA | CUP Comunistes Concòrdia Més per Menorca MES IPV | ERC PSM-Entesa Més-Compromís | EV CC | PS* | PLA Acció | | Junts DC PI DA | | | | |
| No parlamentaris | | SPA PSUC Viu L'Aurora Anticapitalistes LI | UC | VA | | | | CNV LD PNC UA Lliures DV SI | | | PxC Valents | MSR |

## Partits membres de partits europeus i internacionals

| Partit | Partit europeu | Internacional |
| Acció per Andorra | ALDE | No |
| Anticapitalistes | No | Secretariat Unificat de la Quarta Internacional |
| Catalunya en Comú | PVE | No |
| Centre Demòcrata Andorrà | No | Internacional Demòcrata de Centre |
| Esquerra Republicana de Catalunya | ALE | No |
| Esquerra Unida i Alternativa | PEE | No |
| Esquerra Verda | PVE | Verds Globals |
| Fundació Llibertat i Democràcia | No | Internacional Liberal |
| Lluita Internacionalista | No | Unitat Internacional dels Treballadors - Quarta Internacional |
| Més - Compromís | ALE | No |
| Moviment Social Republicà | AEMN | No |
| Partit Liberal d'Andorra | ALDE | Internacional Liberal |
| Partit Socialdemòcrata d'Andorra | PSE* | Internacional Socialista |
| Partit Socialista de Mallorca-Entesa | ALE | No |
| Pirates de Catalunya | PPE | Partits Pirata Internacional |
| Som Catalans | No | No |
| Unió Democràtica de Catalunya | No | Internacional Demòcrata de Centre |
| Unitat Catalana | ALE | No |
| Valents | No | No |
| Verds d'Andorra | PVE | Verds Globals |
# Chalcinus

Chalcinus és un gènere de peixos de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Taxonomia

* Chalcinus knerii (Steindachner, 1876)
* Chalcinus muellerii (De Filippi, 1853)
* Chalcinus rotundatus (Nakashima, 1941)

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garman, S. 1890: On the species of the genus Chalcinus in the Museum of Comparative Zoology at Cambridge, Mass., U.S.A. Bulletin of the Essex Institute v. 22 (núms. 1-3): 1-7.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Miranda Ribeiro, P. de 1941: Notas para o estudo dos Caracinideos Brasileiros (Peixes -- genero Chalcinus Cuv. & Val. 1849). Papéis Avulsos do Departamento de Zoologia (São Paulo) v. 1 (núm. 18): 159-174.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, G. S. 1940: Suppression of Acaropsis and Chalcinus, two preoccupied generic names of South American fresh-water fishes. Stanford Ichthyological Bulletin v. 1 (núm. 5): 170.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6. ISBN 0-471-25031-7.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.