OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Montserrat de Castelldans

L'ermita de la Mare de Déu de Montserrat de Castelldans és una ermita d'aquest municipi de les Garrigues inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una ermita d'una sola nau rectangular coberta a dues aigües. Exteriorment en destaquen els grans contraforts a les partes laterals. La pedra s'ha deixat vista i són grans pedres irregulars sense escairar a excepció dels llocs destacats (muntants, angles...). Les parets laterals, fetes de pedra més tosca, estan arrebossades parcialment.
La façana als peus de l'església, acabada en punxa, està rematada per un senzill i petit campanar flanquejat per dues punxes als angles. Destaquen els tres arcs de l'entrada; el central, més ample, s'hi especifica la data de la construcció, i damunt seu hi ha una petita rosassa.
L'interior està cobert amb coberta volta de canó. Tot ell està enguixat i pintat, mostrant una pavimentació de mosaic. Al fons de la nau hi ha un petit altar dedicat a la Verge de Montserrat, i a la part esquerra, una petita sagristia el volum de la qual és visible des de l'exterior.

## Història

L'ermita es feu durant un any marià. El 2 de febrer de 1954 s'inicia el traçat del camí cap a l'ermita, encara sense edificar. El 27 del mateix mes, ja s'inaugurava l'edifici. La campana està feta amb monedes de la república i morters de coure, donacions dels habitants del poble.

## Referències

* 1 2 3 4
# Morell xocolater

L'ànec xocolater, morell xocolater (Aythya nyroca) o roget, i anedó a les Balears, és un ànec euroasiàtic capbussaire de mida mitjana.
El seu lloc de cria són aiguamolls i llacs amb un metre o més de fondària. Cria al sud i est d'Europa i el sud i oest d'Àsia. Alguns migren i hivernen més al sud i al nord d'Àfrica. Als Països Catalans és un hivernant rar (habitualment menys de deu parelles) i n'hi ha una petita població reproductora al País Valencià que es considera al límit de l'extinció, tot i que antigament havia estat un reproductor habitual al sud-est de la Península. El 2015 una parella va criar a la reserva natural d'Utxesa després de no haver-hi hagut cap citació de reproducció coneguda a Catalunya des del 1962 (al delta de l'Ebre).
Són ocells gregaris i formen grans esbarts a l'hivern de vegades barrejats amb altres ocells. Als Països Catalans els pocs hivernants acompanyen grups de morell de cap roig.

## Referències

* 1 2 Estrada, Joan; Jutglar, Francesc; Llobet, Toni. Ocells de Catalunya, País Valencià i Balears : Inclou també Catalunya Nord, Franja de Ponent i Andorra. Barcelona: Lynx, març de 2010. ISBN 978-84-96553-54-5.
* ↑ ICO. «Morell xocolater (Aythya nyroca)». SIOC: Servidor d'Informació Ornitològica de Catalunya.
* ↑ «Un ocell en perill d'extinció es reprodueix per primer cop en aquest segle». 3cat24.cat. Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 06-06-2015. [Consulta: 6 juny 2015].

## Bibliografia

* Showler, D.A. & Davidson, P. (1999): Observations of Jerdon's Babbler Chrysomma altirostre and Rufous-vented Prinia Prinia burnesii in Punjab and North-West Frontier Provinces, Pakistan. Forktail 15: 66-76. PDF fulltext Arxivat 2011-06-10 a Wayback Machine.
* Singh, A.P. (2002): New and significant records from Dehra Dun valley, lower Garhwal Himalayas, India. Forktail 18: 151-153. PDF fulltext Arxivat 2008-07-25 a Wayback Machine.
* Vinicombe, K. E. (2000) Identification of Ferruginous Duck and its status in Britain and Ireland British Birds 93(1):4-21
* Vinicombe, K. E. (2007) ID in depth - Ferruginous Duck Birdwatch 176:24-26
# Moviment de Solidaritat Internacional

L'International Solidarity Movement (ISM en anglès; "Moviment de Solidaritat Internacional") és una organització formada per persones de tot el món i dedicada a assistir els palestins en el conflicte araboisraelià mitjançant accions de protesta no violentes.
Fou fundat el 2001 per Ghassan Andoni i George N. Rishmawi, tots dos activistes palestins, Neta Golan, un activista israelià, i Huwaida Arraf, un palestí-americà. Adam Shapiro, jueu americà, s'hi va unir molt poc després de la fundació del moviment i per això sovint se'l considera també un dels fundadors. L'organització fa una crida als ciutadans de tot el món a participar en accions de protesta no violentes contra les Forces de Defensa d'Israel de Cisjordània i la Franja de Gaza.

## Referències

* ↑ «Is the International Solidarity Movement “pro-terrorist?”» (en anglès). Washington Post. ISSN: 0190-8286.
* ↑ «The 'peace' group that embraces violence» (en anglès). Telegraph. [Consulta: 26 novembre 2022].
* ↑ «Pulse of the Twin Cities - Locally Grown Alternative Newspaper» (en anglès). Pulse of the Twin Cities, 14-05-2003. Arxivat de l'original el 2004-10-20. [Consulta: 26 novembre 2022].

## Vegeu també

* Hamàs
* Rachel Corrie
* Vittorio Arrigoni
* MV Rachel Corrie
# NBP

NBP té els següents significats:
* Partit Nacional Bolxevic (del seu nom en rus Национал-Большевистская Партия, transliterat Natsional-Bolxevistskaya Partiya), partit polític de Rússia
* Banc Nacional de Polònia (del seu nom en polonès Narodowy Bank Polski), banc central de Polònia
* nbp també és el codi ISO 639-3 de l'nnam, llengua parlada a Nigèria
* NbP també és la fórmula empírica del fosfur de niobi, compost químic de niobi i fòsfor
# Nematostella vectensis

L'anemone estrelleta de mar (Nematostella vectensis) és una espècie d'antozou actiniari de la família Edwardsiidae nativa de la costa est dels Estats Units introduïda també al sud-est del litoral d'Anglaterra i a la costa oest dels Estats Units. Aquesta anemone té una columna contràctil per tal de poder enterrar-se al fang del fons. A dalt de la columna té un disc oral amb la boca i dos anells de tentacles.
El genoma de N. vectensis s'ha seqüenciat completament i ha revelat el repertori genètic ancestral dels eumetazous.

## Referències

* ↑ C. Hand & K.R. Uhlinger «The unique, widely distributed estuarine sea anemone, Nematostella vectensis Stephenson: a review, new facts, and questions». Estuaries. Coastal and Estuarine Research Federation, 17, 2, juny 1994, pàg. 501–508. DOI: 10.2307/1352679. JSTOR: 1352679.
* ↑ Putnam NH, Srivastava M, Hellsten U, Dirks B, Chapman J et al. «Sea anemone genome reveals ancestral eumetazoan gene repertoire and genomic organization». Science, 317, 5834, 2007, pàg. 86–94. Bibcode: 2007Sci...317...86P. DOI: 10.1126/science.1139158. PMID: 17615350.
* Uhlinger, Kevin Robert. (1997) Sexual Reproduction and Early Development in the Estuarine Sea Anemone, Nematostella vectensis Stephenson, 1935. PhD thesis, University of California, Davis. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2012-12-11. [Consulta: 4 gener 2013].

## Enllaços externs

* Nematostella.org
* StellaBase
* Nematostella's Tree of Life entry
* JGI's Nematostella Genome Project
# Nongjia

L'Escola dels agricultors o Nongjia (xinès tradicional: 農家, xinès simplificat: 农家, pinyin: nóngjiā), corrent també anomenat "agriculturalisme", va ser una de les primeres filosofies agràries que va advocar pel comunalisme i la igualtat camperoles. Es va desenvolupar durant el període històric xinès conegut com 'dels reialmes combatents' (475 aC i 221 aC). Aquesta filosofia es basa en la idea que la societat humana s'ha originat amb el desenvolupament de l'agricultura i que, per tant, les benestar social hauria de basar-se en la "prosperitat natural de les persones de la granja".
Els partidaris d'aquesta escola creien que el govern ideal, seguint el model del govern semi-mític de Shennong, hauria d'estar dirigit per un rei benèvol que treballaria al costat dels pagesos en els camps de conreu. El rei agriculturalista no seria pagat pel govern a través dels seus tresors; els seus mitjans de subsistència derivarien dels beneficis que guanyés treballant al camp. A diferència dels confucianistes, els agriculturalistes no creien en la divisió del treball, argumentant que les polítiques econòmiques d'un país s'han de basar en una autosuficiència igualitària. També defensaven que els preus dels productes similars havien de ser fixos, independentment de les diferències de qualitat i de la demanda, i que els sous havien de ser iguals per a tothom, independentment dels serveis oferts.

## Referències

* 1 2 Deutsch, Eliot; Ronald Bontekoei. A companion to world philosophies. Wiley Blackwell, 1999, p. 183.
* 1 2 Sellmann, James Daryl. Timing and rulership in Master Lü's Spring and Autumn annals. SUNY Press, 2010, p. 76.

## Vegeu també

* Cent escoles de pensament
# Oreneta pitbruna

L'oreneta pitbruna (Progne tapera) és una espècie d'ocell de la família dels hirundínids (Hirundinidae). Es troba a Amèrica del Sud i sud d'Amèrica Central. El seu hàbitat natural principal són la sabana seca, els herbassars tropicals i subtropicals (secs o inundables), els cursos d'aigua, les terres de pastura, les àrees urbanes i els ambients forestals degradats. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Oreneta pitbruna». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Swallows» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 610. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Brown-chested Martin. Progne tapera» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Illa de Vanier

L'illa de Vanier (en anglès Île Vanier) és una de les illes àrtiques que conformen l'arxipèlag de la Reina Elisabet, pertanyent al territori de Nunavut, al nord del Canadà.

## Geografia

L'illa de Vanier és una de les quatre illes que es troben a l'extrem nord-oest de l'illa de Bathurst, junt a l'illa Alexander, l'illa Massey i l'illa Cameron, i que semblen una prolongació, en forma de península de l'illa de Bathurst. Fins al 1947 no es va poder determinar que en realitat eren quatre illes separades per estrets canals.
Es troba al sud de l'illa Cameron, de la qual la separa l'estret Arnott i al nord de l'illa Massey i la petita illa Pauline, de les quals les separa l'estret de Pearse. La seva superfície és de 1.126 km² i l'alçada màxima és d'uns 250 metres a l'Adam Range, que forma part de la Serralada Àrtica.

## Història

El primer a veure aquestes terres fou Robert D. Aldrich, el 1851. El nom de l'illa és en honor del governador general del Canadà, entre 1959 i 1967, Georges Vanier.

## Referències

* ↑ Mills, William James. Exploring polar frontiers: a historical encyclopedia. Santa Barbara: ABC-CLIO, 2003.
* ↑ Boulanger, Jean-Claude «Le nom propre au carrefour des études humaines et des sciences sociales...». Actes del XVIè Congrès International des Sciences Onomastiques. Université Laval [Québec], 1987, pàg. 341 [Consulta: 11 gener 2011].

## Enllaços externs

* Atles del Canadà on-line Arxivat 2008-09-02 a Wayback Machine. (anglès) (francès)
* Illa Vanier a oceandots.com (anglès)
# Alt Llenguadoc

L'Alt Llenguadoc (en occità Lengadòc Naut) és correspon a una part del Llenguadoc, regió històrica d'Occitània (i de França), a l'entorn de la ciutat de Tolosa de Llenguadoc.
Segons la proposta de divisió administrativa d'Occitània del diari Jornalet, basada en l'obra de Frederic Zégierman Le Guide des pays de France, l'Alt Llenguadoc seria una sub-regió ubicada dins la regió del Llenguadoc, que contindria 5 parçans (comarques occitanes):
* Frontonès - Frontonés
* Lauraguès - Lauragués
* País d'Olmes - País d'Olmes
* Tolosà - Tolosan
* Volvestre - Volvèstre
La seva extensió es correspon a parts dels departaments francesos de l'Alta Garona (centre-nord), l'Arieja (est) i l'Aude (oest).

## Referències

* ↑ «Las encontradas d’Occitània» (en occità). Jornalet, 12-06-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «Lo trabalh de recuperacion de las encontradas d’Occitània contunha» (en occità). Jornalet, 30-10-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
# Operador laplacià discret

En matemàtiques, l'operador laplacià discret és la versió discreta de l'operador laplacià continu, definit de manera que té sentit en un graf o una xarxa discreta. En el cas d'un graf de dimensions finites (que conté un nombre finit de costats i vèrtexs) l'operador Laplacià discret és comunament anomenat matriu laplaciana.
L'operador laplacià discret apareix en l'estudi de sistemes dinàmics discrets. Algunes aplicacions freqüents són el processament d'imatges, on és conegut com el filtre laplacià, i en aprenentatge automàtic de clustering.

## Definicions
### Processament d'imatges

L'operador laplacià discret és sovint utilitzat en la detecció de contorns i estimació de moviment. L'operador laplacià discret es defineix com la suma de les segones derivades de la imatge, és a dir, suma de filtres basats en la segona derivada.
En els casos de senyals d'una, dues i tres dimensions, el filtre laplacià s'aplica mitjançant les matrius de convolució (kernels) següents:
    Filtre 1D: ${\vec {D}}_{x}^{2}={\begin{bmatrix}1&-2&1\end{bmatrix}}$
    Filtre 2D: $\mathbf {D} _{xy}^{2}={\begin{bmatrix}0&1&0\\1&-4&1\\0&1&0\end{bmatrix}}$
o, incloent les diagonals:
    Filtre 2D: $\mathbf {D} _{xy}^{2}={\begin{bmatrix}0.5&1&0.5\\1&-6&1\\0.5&1&0.5\end{bmatrix}}$
    Filtre 3D: $\mathbf {D} _{xyz}^{2}$ és constituït per: primer pla = ${\begin{bmatrix}0&0&0\\0&1&0\\0&0&0\end{bmatrix}}$ ; segon pla = ${\begin{bmatrix}0&1&0\\1&-6&1\\0&1&0\end{bmatrix}}$ ; tercer pla = ${\begin{bmatrix}0&0&0\\0&1&0\\0&0&0\end{bmatrix}}$
En el cas de n dimensions, cada element $a_{x_{1},x_{2},\dots ,x_{n}}$ de la matriu $\mathbf {D} _{x_{1},x_{2},\dots ,x_{n}}^{2}$ és definit mitjançant:
       $a_{x_{1},x_{2},\dots ,x_{n}}=\left\{{\begin{array}{ll}-2n,&{\text{si }}s=n\\1,&{\text{si }}s=n-1\\0,&{\text{qualsevol altre cas}}\end{array}}\right.$
    on x$_i$ és la posició (-1, 0 o 1) de l'element de la matriu en la direcció i:th, i s és el nombre de direccions i en què x$_i$ = 0.
La verisó n-dimensional està basada en la generalització gràfica del laplacià i assumeix que tots els elements veïns estan a la mateix distància. D'aquesta expressió se'n dedueix el filtre 2D següent, el qual se sol utilitzar freqüentment en lloc de l'expressió anterior:
    Filtre 2D: $\mathbf {D} _{xy}^{2}={\begin{bmatrix}1&1&1\\1&-8&1\\1&1&1\end{bmatrix}}$
Aquestes matrius són deduïdes fent servir quocients diferencials discrets.
# Edifici escolar (Sant Jordi Desvalls)

L'Edifici escolar és una obra de Sant Jordi Desvalls (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici aïllat, de planta rectangular, amb planta baixa i pis. Presenta tres cossos, un central més massís i dues ales laterals que per la seva morfologia donen sensació de més lleugeresa. Coberta a dues vessants a les ales i amb teulat pla al cos central. Juga amb dos tipus d'obertures, allindades i de mig punt, amb les quals va creant grans finestrals, ja que es tracta d'un edifici on l'entrada de llum és molt important. El cos central té balcons al pis i acaba en un frontó triangular tripartit, superposat al mur, com a decoració de la part més alta.
Les dues ales presenten balustrada a la terrassa, una d'elles coberta posteriorment. A la planta baixa totes dues tenen tres arcades de mig punt sostingudes per parelles de columnes jòniques.

## Història

A principis de segle XX hi havia dues escoles públiques elementals i dues de privades. Però el poble necessitava un edifici escolar que satisfés les mancances d'espai de les existents. En junta de 20 de gener de 1924 es proposà l'enderrocament de l'antic hospital per aprofitar la pedra. El 7 d'octubre de 1924 el vicari General del bisbat de Girona autoritzà l'enderrocament. En sessió municipal del 20 de juny de 1928 són estudiats i posats a examen els plànols i pressupost de les escoles, confeccionats per l'arquitecte d. Emili Blanch. Aquest projecte anirà millorant amb el temps fins a la seva construcció. El 6 de maig de 1932 es pren l'acord d'ubicar les escoles en uns terrenys situats a l'entrada del poble. El 24 d'abril de 1934 les escoles són inaugurades pel senyor Puig Pujades.

## Referències

* 1 2 3
Viccionari
# Immoble a la plaça Doctor Rovira, 16

L'Immoble a la plaça Doctor Rovira, 16 és una obra de Breda (Selva) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edificació de planta baixa i un pis amb coberta a dues aigües de teula àrab amb carener paral·lel a la façana principal. A la planta baixa hi ha la porta d'entrada amb un arc rebaixat adovellat i carreus de grans dimensions als brancals. Tant els carreus com les dovelles estan ben escairats. Sobre la porta d'entrada, al pis superior, hi ha una finestra. La façana està rematada per una cornisa dentada.
# Aluder

L'aluder era el menestral que manufacturava l'aluda, producte que s'obtenia adobant la pell blanca de xai o cabrit amb alum de roca. L'aluda es caracteritzava per ser blanca, molt suau i prima, i era molt apreciada per fer guants, bosses i cobertes de llibres. Aquest ofici també manufacturava la fina camussa, que originàriament era de pell d'isard adobada amb oli. L'èxit d'aquest producte els va dur a utilitzar moltes altres pells: per fer camusses barates s'usava moltó, anyell, cabra o cabrit, mentre que les de millor qualitat es continuaven fent amb isard, cabirol, ren i fins i tot gos. S'usaven sobretot per a certs articles d'indumentària com ara guants i folres. L'aluder especialitzat en la manufactura d'albadina s'anomenava específicament albadiner, ja que aquesta pell blanca tan apreciada s'usava només per a les cobertes de llibres i els folres. Entre els aluders generalment s'hi comptaven també els guanters, ja que adquirien bona part d'aquestes pells per a fer els seus guants.
Tot i que amb tota probabilitat aquesta activitat era molt més antiga (com a cuireters), no apareix documentada amb aquest nom fins al 1401 a la ciutat de Barcelona, però agrupats dins del gremi dels blanquers. A les ciutats de Mallorca i València també es documentaren al segle xv. Fins al xx, si més no a Vic, encara apareixien documentats com a tallers especialitzats.
A Mallorca, els aluders, dits també habitualment pelleters, conformaven un col·legi professional propi, que va ser fundat el 1499. El col·legi estava sota l'advocació del Baptisme de Jesucrist, i celebraven els seus oficis religiosos a l'església de Santa Fe o bé a la del Temple. Sembla, en qualsevol cas, que el col·legi no va tenir una existència contínua; és possible que acabàs integrat en el dels blanquers i assaonadors. Això no vol dir, però, que l'ofici desaparegués: els pelleters continuaren amb el seu ofici fins al segle xx, i tenien els seus obradors al barri de la Calatrava, on hi ha el carrer de la Pelleteria.

## Referències

* 1 2 Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 35
* 1 2 3 4 5 «Aluder». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 27 abril 2013].
* 1 2 «Aluder». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 27 abril 2013].
* ↑ «Aluder». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 27 abril 2013].
* ↑ «Aluder». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 27 abril 2013].
* ↑ Quetglas Gayà, B. Los gremios de Mallorca. Imprenta Politécnica, 1980, p. 182-184.
* ↑ Bibiloni, Gabriel. Els carrers de Palma. Palma: Gabriel Bibiloni, 2012, p. 573. ISBN 978-84-616-2222-1.
Viccionari
# Al·lelopatia

En botànica, l'al·lelopatia és el fenomen d'interferència química que consisteix en l'alliberament de susbstàncies químiques per part d'una planta (o altres organismes) que són perjudicials per altres plantes competidores.
També s'amplia el mateix concepte a les relacions de competència bioquímica entre els altres éssers vius.
El terme al·lelopatia va ser creat l'any 1937 pel científic Hans Molisch a base de les paraules gregues que signifiquen perjudici mutu. Ell va fer servir aquest terme per a descriure les interaccions bioquímiques que inhibeixen el creixement de les plantes veïnes. El 1971, Whittaker i Feeny publicaren un estudi a la revista Science, en el qual definien com al·leloquímiques a totes les interaccions entre organismes.
La incompatibilitat que es nota entre algunes espècies és provocada per l'alliberament de susbstàncies volàtils, generalment per les fulles, o per excreció de toxines a través de les arrels.
Les interferències al·lelopàtiques acostumen a ser provocades per la combinació de diverses substàncies.
Les funcions perjudicades més freqüents són l'assimilació de nutrients, el creixement, la fotosíntesi, la respiració cel·lular (desacoblant la cadena respiratòria mitocondrial), la síntesi de proteïnes, la permabilitat de la membrana cel·lular i l'activitat enzimàtica.
En molts casos l'acció inhibidora és a càrrec de compostos de fenol com per exemple els que fan que el gira-sol dificulti el creixement de la soia o que les fulles del pi interfereixin en el creixement de les pròpies plàntules, així com d'altres plantes.
En l'anomenat cansament de la terra després d'anys de monocultiu el fenomen al·lelopatic hi té gran part a veure però no de manera exclusiva.

## Referències

* 1 2 Stamp, Nancy «Out of the quagmire of plant defense hypotheses». The Quarterly Review of Biology, 78, 1, 3-2003, p. 23–55. DOI: 10.1086/367580.
* 1 2 Willis, Rick J.. The History of Allelopathy. Springer, 2007, p. 3. ISBN 1-4020-4092-X [Consulta: 12 agost 2009].
* ↑ Roger, Manuel Joaquín Reigosa; Reigosa, Manuel J.; Pedrol, Nuria; González, Luís. Allelopathy: a physiological process with ecological implications. Springer, 2006, p. 1. ISBN 1-4020-4279-5.
* ↑ Fraenkel, Gottfried S. «The raison d'Etre of secondary plant substances». Science, 129, 3361, 5-1959, p. 1466–1470. DOI: 10.1126/science.129.3361.1466.