OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oració de relatiu

L'oració de relatiu és un tipus d'oració subordinada que complementa a un antecedent (explícit o no) dins l'oració principal. Està encapçalada per un pronom relatiu, un adverbi o un determinant. Aquest nexe realitza la doble funció d'unir l'oració subordinada a la principal i de fer una funció sintàctica determinada dins de la subordinada.
Es distingeixen entre oracions de relatiu especificatives, quan la informació delimita l'abast del nom (s'escriuen sempre sense comes), i explicatives, quan simplement afegeixen informació complementària al contingut del nom (fet marcat amb una entonació al marge de la principal). Les explicatives acostumen a anar entre comes per marcar el seu caràcter auxiliar. Les oracions de participi i gerundi concertat també són adjectives (aquestes formes no personals tenen un caràcter híbrid entre el verb i altres categories, per tant, segons la gramàtica emprada són frases a part o sintagmes complexos). Les oracions especificatives poden tenir el verb en diferents modes, mentre que les explicatives sempre van en mode indicatiu.
Les construccions clivellades no es consideren oracions de relatiu malgrat estiguin encapçalades per un pronom relatiu.

## Funcions dels relatius dins de la subordinada

* El pronom relatiu "que" només pot fer les funcions sintàctiques:
** Subjecte: El noi que corre la marató és el meu amic.
** CD: El te que serveixen és molt dolent.
** CCT: El dia que ens vam veure va ser molt romàntic.
* Els adverbis relatius "com", "on" i "quan" fan la funció de CCM, CCLL, CCT.
* El pronom relatiu "qui" fa la funció de:
** Subjecte: Qui no vulgui pols que no vagi a l'era.
** CI: Els companys als qui vaig demanar ajut estudien a la universitat.
** complement de règim verbal: Les persones en qui confies de debò mai no et trairan.
** CC Companyia: Han detingut el Joan, amb qui havia anat alguns cops al cinema.
* El pronom "què" amb preposició fa les funcions sintàctiques de:
** CC de lloc: Ens vam aturar a la sala en què exposaven les seves obres d'art.
** [[complement de règim verbal]|Complement de règim verbal (CRV)]]: Tens una llista d'aliments de què t'has de recordar.
** CC de mode: La causa de l'accident va ser la velocitat a què anava.
** CC d'instrument: La policia va trobar la pistola amb què es va cometre l'assassinat.
** CC de causa: Aquests són els motius per què ha estat acusat.
* Els pronoms "el qual", "la qual", "els quals" i "les quals" poden fer de:
** Subjecte: La nena del tercer, la qual sempre arriba tard, acabarà malament.
** CD: El Jordi, el qual vaig trobar-me al cinema, és un noi molt eixerit.
** CI: Els clients als quals vam vendre aquella màquina es mostren satisfets amb nosaltres.
** CRV: L'assumpte del qual no vols parlar mai em fa mal encara.
** CC: La casa de la muntanya, en la qual van rodar aquella pel·lícula, ara roman abandonada.

## Referències

* ↑ IEC. «Subordinades de relatiu». GEIEC. [Consulta: 14 març 2021].
# Balbagathis trispica

Balbagathis trispica és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* El mascle fa entre 1,21-1,25 mm de llargària a les antenes, mentre que les ales li mesuren 1,75-2 de longitud i 0,67-0,75 d'amplada.
* La femella no ha estat encara descrita.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ Quate, 1996. Rev. Biol. Trop., 44 (Supplement 1), agost: 31. Vol. 10, pàg. 134.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Laurence W. Quate i Brian V. Brown, 2004. Revision of Neotropical Setomimini (Diptera: Psychodidae: Psychodinae). Contributions in Science, núm. 500, pàgs. 1–117. Natural History Museum of Los Angeles County. «PDF».
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Carcabà

El carcabà (del grec kákkabos) era una habitació o passadís situat sota l'obrador del molí. Conté el rodet o roda horitzontal que fa moure l'arbre -i la nadilla que encaixa amb la mola volandera- i que és mogut per l'aigua que li cau al damunt amb força, provinent de la canal, del cup o de la bassa. En alguns llocs també rep el nom de cacau.

## Referències

* ↑ Bolòs, Jordi: Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 284, plana 59, Barcelona, abril del 2000, ISBN 84-297-4706-0
* ↑ «carcabà | enciclopèdia.cat». [Consulta: 12 agost 2018].

## Enllaços externs

* Els molins fariners d'aigua Arxivat 2005-10-24 a Wayback Machine.
# Christoph Rauch

Christoph Rauch (Baviera, segle XVII) fou un cantant alemany. Fou professor de filosofia i després ingressà com a cantant en el teatre d'Hamburg. Amb motiu dels atacs que en el seu Theatromania dirigí Reiser contra la música i l'òpera, publicà un treball titulat Theatrophania (Hannover, 1682, en la que refutà els arguments d'aquell.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 49, pàg. 847 ISBN 84 239-4549-9
# Apistogramma tucurui

Apistogramma tucurui és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tocantins (Brasil).

## Referències

* ↑ Regan, C. T. 1913. Fishes from the River Ucayali, Peru, collected by W. Mounsey. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 12 (núm. 69): 281-283.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander S. O.: A taxonomic study of the genus Apistogramma (Regan, 1913), with a revision of the brazilian and peruvian species (Teleostei: Percoidei: Cichlidae). Bonner Zoologische Monographien Núm. 14 : 1-152. Any 1980.
* Kullander, S.O. 1986. Cichlid fishes of the Amazon River drainage of Peru. Swedish Museum of Natural History, Estocolm, Suècia, 431 pp.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Staeck, W. 2003. Cichliden-Lexikon, Tiel 3: Südamerikanische Zwergbuntbarsche. Dähne Verlag. Cichliden-Lexikon Tiel 3: 1-219.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Oracle d'Amfíloc

L'oracle d'Amfíloc va ser un oracle ubicat a Mal·los a Cilícia que revelava la voluntat de l'heroi Amfíloc, fill d'Amfiarau. Pausànias, quan descriu la ciutat d'Oropos al límit entre Beòcia i Àtica, capital del districte d'Oròpia, parla del santuari d'Amfiarau, on hi ha un altar a Amfíloc i els seus germans. Menciona l'oracle de Mal·los i el qualifica com el de més confiança del seu temps. Diu que Amfíloc també tenia un altar a Atenes, a la ciutat. Llucià de Samosata diu que Amfíloc, instal·lat a Cilícia, es feia passar per endeví i cobrava dos òbols per predir el futur.

## Notes

* ↑ Segons la forma del nom que proposen el Diccionari Grec-Català, p. 1329, i les obres de la Fundació Bernat Metge

## Referències

* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia. I. 34,3
* ↑ Luciano de Samosata. Obras. Madrid: Gredos, 2002. Vol. 2 p. 321
# Balitora lancangjiangensis

Balitora lancangjiangensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del Mekong a Laos i Yunnan (Xina).

## Referències

* ↑ Gray J. E. 1830-1835. Illustrations of Indian zoology; chiefly selected from the collection of Major-General Hardwicke, F.R.S., .... 20 parts in 2 vols. Illus. Indian Zool.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. 1988. Indian and Indochinese species of Balitora (Osteichthyes: Cypriniformes) with descriptions of two new species and comments on the family-group names Balitoridae and Homalopteridae. Revue Suisse de Zoologie v. 95 (núm. 2): 487-504.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zheng, C.-Y. 1980. On a new fish of the family Homalopteridae from Yunnan, China. Journal of Jinan University (Natural Science) 1980 (núm. 1): 110-112, 1 Pl.
* Zheng, C.-Y. i W. Zhang 1983: On the genus Balitora Gray from Yunnan Province, China. Journal Sci. Med. Jinan University 1983 (núm. 1): 65-70. (en xinès amb resum en anglès).
# André Ten Cate

André Ten Cate (Amsterdam, 22 de maig de 1796 – Haarlem, 27 de juliol de 1858) fou un violoncel·lista i compositor holandès.
Deixeble de Bertelman, es donà a conèixer per moltes obres de música instrumental, abordant el teatre el 1831 amb l'òpera Said e Palmira i el 1835 amb Constantia i Numa Pompilio, totes elles estrenades a Amsterdam, deixant, a més, cors a 4 veus i altres composicions vocals.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 609. pàg. 867 (ISBN 84-239-4560-X)
# Christoph Raupach

Christoph Raupach (Tundern, Ducat de Schleswig, 1686 - Stralsund, 1744) fou un músic alemany, organista, musicòleg i compositor, el seu fill Hermann, va ser deixeble d'ell i més important en la història de la música que Christopher.
Fill d'un organista, rebé del seu pare les primeres lliçons de l'art musical. El 1700 es dirigí a Hamburg, on tingué per professor a Bronner, el qual li ensenya especialment el contrapunt. Als disset anys aconseguí, mitjançant oposició, la plaça d'organista de l'església de Sant Nicolau de Stralsund, el que no li impedí continuar els seus estudis.
Va compondre diverses peces de circumstància per a determinades festivitats; a més, són nombroses les obres que deixà, entre elles oratoris, cantates, peces per a piano, etc. Sobre música va escriure un treball, inserit en l'obra de Niedt Musikalisches Handleigtung (Hamburg, 1717).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 49, pàg. 856 ISBN 84 239-4549-9
# Orde d'Advocats de Tunísia

L'Orde d'Advocats de Tunísia és una organització sense ànim de lucre de Tunísia. Tots els advocats de Tunísia són membres de l'Orde, que no pertany a cap partit polític. La seu de l'Ordre es troba a Tunis. El Quartet de Diàleg Nacional de Tunísia, on l'Orde d'Advocats en forma part, va ser el guanyador del Premi Nobel de la Pau de 2015 pel seu paper en la revolució tunisiana. El juliol de 2015 Mohamed Fadhel Mahfoudh va ser nomenat president de l'Orde.

## Referències

* ↑ "Chapitre V - Des organes de direction" (in French). www.jurisitetunisie.com.
* ↑ Mohamed Fadhel Mahfoudh.
* ↑ Melvin, Don (9 October 2015).
* ↑ "BCE reçoit l'Ordre national des avocats de Tunisie" (in French).

## Enllaços externs

* Orde d'Advocats de Tunísia - Lloc web oficial (francès)
# El crit del palleter

El crit del palleter és una obra del pintor valencià Joaquim Sorolla i Bastida, produïda el 1884. Es tracta d'un quadre a l'oli sobre llenç, i es troba a la Diputació de València. Quadre pintat a l'època primerenca de Sorolla que optava al concurs becat que va oferir la Diputació de València per estudiar pintura a Roma. La temàtica de l'obra és històrica, un dels punts obligats per presentar-se al concurs, situant-nos en la moda de l'època de la producció d'obres romàntiques i nacional-històriques.
Pintada als 21 anys d'edat de Joaquim Sorolla, ací es varen demostrar les seues grans dots de mestre, escenificant un fet de 1808, quasi un segle enrere de quan va ser pintat, inserit a dins de la Guerra del Francès. La figura principal és la de Vicent Doménech, d'ofici palleter, qui es troba a les escales de la Llotja de València. Els fets diuen que es va trencar la faixa i la va col·locar a un pal a mode de bandera, per marcar així una rebel·lió contra el nou poder francès que s'establí a la monarquia espanyola amb el germà de Napoleó, Josep Bonaparte.
L'obra conté els primers tocs de les futures creacions de tipus socials de Sorolla, amb la important i ben representada presència de camperols i classes populars valencianes de l'època, amb un predomini del color blanc.

## Referències

* ↑ «Joaquim Sorolla i Bastida (1863-1923) timeline.» (en anglès). [Consulta: 12 març 2021].
* ↑ «El 27 de febrer del 1863 va nàixer Joaquim Sorolla» (en catalan). [Consulta: 12 març 2021].

## Enllaços externs

* https://www.nosaltreslaveu.cat/noticia/43176/el-27-de-febrer-del-1863-va-naixer-joaquim-sorolla
* https://blogs.ua.es/joaquinsorollahistoria/2013/01/28/el-grito-de-palleter/
# Oracle d'Hermes

L'oracle d'Hermes a Fares (Acaia) era un oracle d'Hermes situat al mig de la plaça del mercat de la ciutat on s'oferia encens i llum d'oli. Pausànias explica que la ciutat tenia una àgora molt gran on hi havia una petita estàtua de pedra d'Hermes anomenat Agoreu amb un altar on es consultava l'oracle. Hi havia una copa damunt de l'altar i la consulta es feia directament a l'orella del sacerdot i després s'abandonava el lloc, i la primera cosa que s'escoltava després de sortir de la plaça del mercat, era la resposta d'Hermes.També hi havia una font, la "Font d'Hermes", amb peixos, que no es podien pescar perquè es considerava que estaven dedicats al déu. Vora la imatge d'Hermes hi havia trenta pedres quadrangulars que tenien els noms dels déus i les deesses, i eren adorades. A quinze estadis de la ciutat hi havia un bosc sagrat dedicat als Diòscurs.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari Grec-Català, p. 1329, i les obres de la Fundació Bernat Metge

## Referències

* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia. VII, 6, 1
# Balitora nantingensis

Balitora nantingensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Yunnan (Xina).

## Referències

* ↑ Gray J. E. 1830-1835. Illustrations of Indian zoology; chiefly selected from the collection of Major-General Hardwicke, F.R.S., .... 20 parts in 2 vols. Illus. Indian Zool.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, X.-Y., Cui, G.-H. & Yang, J.-X. 2005. Balitora nantingensis (Teleostei: Balitoridae), a new hillstream loach from Salween drainage in Yunnan, southwestern China. The Raffles Bulletin of Zoology, Supplement Núm. 13.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. 1988. Indian and Indochinese species of Balitora (Osteichthyes: Cypriniformes) with descriptions of two new species and comments on the family-group names Balitoridae and Homalopteridae. Revue Suisse de Zoologie v. 95 (núm. 2): 487-504.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zheng, C.-Y. i W. Zhang 1983: On the genus Balitora Gray from Yunnan Province, China. Journal Sci. Med. Jinan University 1983 (núm. 1): 65-70. (en xinès amb resum en anglès).
# IES Antonio José Cavanilles

L'IES Antonio José Cavanilles, conegut popularment com l'Institut Politècnic d'Alacant, és un institut de la ciutat d'Alacant, País Valencià.
Va ser creat com a Institut Politècnic de Formació Professional a partir de l'antiga Escola de Treball. Aquesta va ser fundada en 1927 al solar del carrer Carratalà, que actualment ocupa la Direcció territorial de la Conselleria d'Educació. L'actual edifici va ser construït en 1958 segons el projecte de l'arquitecte Juan Antonio García Solera i inaugurat en 1967 i, encara que ha estat ampliat i reformat en diverses ocasions, segueix conservant molts dels elements de la construcció original. El 1990 va ser rebatejat com a Institut d'Educació Secundària nº10, en entrar en vigor la LOGSE, i en 2000 com a Institut d'Educació Secundària José Antonio Cavanilles. Les seues instal·lacions inclouen aules, tallers, tres pistes esportives, 2 patis i un saló d'actes amb capacitat per 300 persones. Tot el conjunt ocupa una extensió de 12.140 m².
La seua oferta educativa comprén totes les etapes de l'educació secundària, tant obligatòria com postobligatòria.

## Referències

* ↑ «Història». Conselleria d’Educació, Cultura, Universitats i Ocupació. [Consulta: 8 setembre 2024].
* ↑ «El Consell adjudica nuevas cantinas en Alicante a la empresa inmersa en un proceso para retirarle la concesión» (en castellà). Información. [Consulta: 8 setembre 2024].
* 1 2 I.E.S. Ant. José Cavanilles. «Proyecto educativo de centro». Arxivat de l'original el 16 de juny de 2013. [Consulta: 16 març 2014].
* ↑ Jaén i Urban, G. (director), Martínez Medina, A., Oliva Meyer, J., Oliver Ramírez, J. L., Sempere Pascual, A. y Calduch Cervera, J.. Guía de Arquitectura de la Provincia de Alicante (en español). Alicante, España: Instituto de Cultura Juan Gil-Albert, Colegio Territorial de Arquitectos de Alicante, 1999, p. 314. ISBN 84-7784-353-8.
* ↑ «Resultat DOGV - Generalitat Valenciana». [Consulta: 8 setembre 2024].
# Orde d'Alfons XII

L'Orde Civil d'Alfonso XII és un ordre honorífica espanyola, la primera regulació de la qual es va establir per Reial decret, el 23 de maig de 1902, amb la finalitat de premiar els mèrits contrets en els camps de l'educació, la ciència, la cultura, la docència i la recerca. Tenia tres graus: Gran Creu, Comanador i Cavaller, i el lema era Altiora peto ("El meu objectiu més alt").
Fou entregada per darrer cop el 1929 al cirurgià estatunidenc d'origen català Rudolph Matas. L'ordre va quedar obsoleta en la dècada de 1930, però no fou abolida oficialment fins a l'aprovació del Reial decret 954/1988, de 2 de setembre, en què s'estableix la seva refundició amb la seva successora, l'Orde d'Alfons X el Savi, adaptant les normes a les condicions socials del temps present i als principis democràtics en què s'inspira l'ordenament jurídic espanyol.

## Algunes personalitats distingides amb l'orde

* Jacint Verdaguer
* Robert Baden-Powell
* Ernest Fourneau.
* Enric Granados.
* Guglielmo Marconi.
* José María Chacón Pery
* Emili Soler i Fors

## Bibliografia

* La Orden Civil de Alfonso XII, per Alfonso de Ceballos-Escalera y Gila. Editorial Palafox y Pezuela y Fundación MOA Panamericana. Madrid, 2003. ISBN 8493031038

## Referències

* ↑ Marcial Pons
# Aplocheilichthys mediolateralis

Aplocheilichthys mediolateralis és una espècie de peix pertanyent a la família dels pecílids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 5 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conques dels rius Cuango i Kasai a Angola i, possiblement també, la República Democràtica del Congo.

## Estat de conservació

Podria veure's afectat per les activitats mineres a nivell regional (extracció de diamants).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1863. Mémoire sur les poissons de la côte de Guinée. Natuurk. Verh. Holland. Maatsch. Wet. Haarlem (Ser. 2) v. 18. 1-136. col. Pls. 1-28.
* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Aplocheilichthys mediolateralis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Huber, J.H., 1996. Killi-Data 1996. Updated checklist of taxonomic names, collecting localities and bibliographic references of oviparous Cyprinodont fishes (Atherinomorpha, Pisces). Société Française d'Ichtyologie, Muséum National d'Histoire Naturelle, París. 399 p.
* ↑ Poll, M., 1967. Contribution à la faune ichthyologique de l'Angola. Diamang Publ. Cult., núm. 75:381 p.
* ↑ Wildekamp, R.H., 1995. A world of killies. Atlas of the oviparous cyprinodontiform fishes of the world. Vol. II: The genera Aplocheilichthys, Aplocheilus, Austrofundulus, Campellolebias, Crenichthys, Cualac, Cubanichthys, Cynolebias, Cynopoecilus, and Cyprinodon. American Killifish Association, Inc. 384 p.
* ↑ Wildekamp, R.H., R. Romand i J.J. Scheel, 1986. Cyprinodontidae. P. 165-276. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.). Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, MRAC; Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* ↑ Moelants, T. (2010). "Aplocheilichthys mediolateralis." 2010 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2010. [Consulta: 13 abril 2023]
# Oracle de Demèter

L'oracle de Demèter a Patres (Acaia) era un oracle de la deïtat Demèter, per respondre a persones malaltes.
Estava format pel santuari amb un pou a l'exterior rodejat per una muralla; al pou un mirall penjat en una corda permetia passar la mirada per la superfície de l'aigua; es feien pregàries i es cremava encens i la resposta es veia al mirall com un mort o recuperat.

## Referències

* ↑ «The spring of Demeter in Patras, also the site of the oracle of Demeter, today holy spring of Agios Andreas. - POMARDI, Simone - TRAVELLERS' VIEWS - Places – Monuments – People Southeastern Europe – Eastern Mediterranean – Greece – Asia Minor – Southern Italy, 15th -20th century». [Consulta: 31 desembre 2018].
* ↑ «DEMETER CULT 2 - Ancient Greek Religion». [Consulta: 9 juliol 2019].
# Angelo Vitali

Angelo Vitali fou un músic italià del segle xviii.
Només se sap que va néixer a Mòdena i es desconeix la data del seu naixement i la seva mort, sabent-ne pels documents de l'època que fou mestre de capella a Orvieto.
Fou un reanomenat polifonista, organista i autor de la música d'una òpera titulada Tomiri, estrenada a Venècia.

## Referències

* Tom núm. 69 pàg. 516 de l'Enciclopèdia Espasa