OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# OpenCourseWare

L'OpenCourseWare (OCW) és un terme que s'aplica a materials de cursos elaborats generalment per universitats que s'ofereixen a través d'entorns virtuals d'aprenentatge i que també es comparteixen lliurement a Internet. Són materials estructurats com a curs que sovint inclouen l'estratègia docent i el sistema d'avaluació. Segueixen una idea anàloga al programari de codi obert i els drets d'autoria estan cedits seguint el model de copyleft. La major part dels OCW de les universitats han triat la proposta de Creative Commons d'atribució no comercial i llicenciar igual, encara que alguns d'aquests materials s'ofereixen amb altres permisos, com la llicència GPL. Aquests continguts no es publiquen amb la finalitat que els usuaris obtinguin cap titulació o certificació, sinó amb la finalitat de potenciar la societat del coneixement i fomentar projectes ulteriors entre institucions i docents relacionats amb els continguts oberts. Els OCW són recursos educatius oberts.
Tot i que hi va haver alguna iniciativa anterior, va ser amb la publicació dels materials de l'Institut Tecnològic de Massachusetts (MIT) que el moviment OCW va agafar embranzida. L'any 2001 va anunciar públicament que donaria accés lliure i gratuït als materials de tots els seus cursos oficials i el llançament del MIT OpenCourseWare es va produir a l'octubre de 2002. En 2009 aconsegueix la xifra de 1.900 cursos publicats de grau i postgrau. El principal desafiament per a implementar no ha estat la resistència docent, sinó els obstacles logístics trobats en determinar la possessió i obtenir permisos per a la quantitat massiva d'elements de propietat intel·lectual que estan inclosos en els materials de cursos de les facultats del MIT, a més del temps i l'esforç tècnic emprat per convertir-los en continguts utilitzables en línia. El copyright del material OCW generalment roman en la institució, els membres de la seva facultat, o bé els seus estudiants.
El 2005, el MIT OpenCourseWare i altres projectes OCW van formar l'OpenCourseWare Consortium, que busca estendre l'abast i impacte dels materials opencourseware, i desenvolupar models sostenibles per a la seva publicació.
Segons la pàgina web de l'OpenCourseWare Consortium, un projecte OCW:
* És una publicació digital de materials educatius lliure i d'alta qualitat.
* És disponible per ús i adaptació sota una llicència oberta.
* No proporciona habitualment certificació o accés a instructors o formadors.

## Referències

* ↑ A partir de la definició de l'OCW Consortium, accessible a "http://ocwconsortium.org/en/aboutus/whatisocw"

## Enllaços externs

* «Open Course Ware de l'Escola de Camins, UPC» (en català - castellà - anglès).
* «Opencourseware d'Enginyeria de Sistemes TIC, UPC»
# Aulonocara brevirostre

Aulonocara brevirostre és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del sud del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 «Aulonocara brevirostre» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C., 1991. Aulonocara. p. 11-17. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Trewavas, E. 1935. A synopsis of the cichlid fishes of Lake Nyasa. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 10) v. 16 (núm. 91): 65-118.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Amy Rodriguez

Amy Rodriguez (Beverly Hills, 17 de febrer de 1987) és una futbolista que juga com a migcampista al FC Kansas City de la NWSL.

## Trajectòria

Va començar la seva carrera en 2005 en els USC Trojans, de la NCAA. Aquest mateix any va debutar amb la selecció nord-americana, en la Copa d'Algarve. El seu primer gran torneig internacional van ser els Jocs Olímpics de Pekin.
En 2009 va jugar en les Boston Breakers de la WPS, i en 2010 va passar al Philadelphia Independence. En 2014 va fitxar pel FC Kansas City (NWSL).

## Palmarès

Rodriguez ha guanyat una lliga dels EUA amb el Kansas City i dos ors olímpics (Pequín i Londres) amb la selecció. També ha estat subcampiona del Mundial 2011.

## Referències

* ↑ «A-Rod on A-Rod». U.S. Soccer, 05-05-2011. Arxivat de l'original el 27 de gener 2013. [Consulta: 14 febrer 2017].
* ↑ Amy Rodriguez, de la USC, és l'elecció núm. 1 del draft de futbol femení. Los Angeles Times, 17 de gener de 2009

## Bibliografia

* Lisi, Clemente A. (2010), The U.S. Women's Soccer Team: An American Success Story, Scarecrow Press, ISBN 0810874164
* Grainey, Timothy (2012), Beyond Bend It Like Beckham: The Global Phenomenon of Women's Soccer, University of Nebraska Press, ISBN 0803240368
* Stevens, Dakota (2011), A Look at the Women's Professional Soccer Including the Soccer Associations, Teams, Players, Awards, and More, BiblioBazaar, ISBN 1241047464

## Enllaços externs

* US Soccer player profile Arxivat 2009-11-05 a Wayback Machine.
* Philadelphia Independence player profile
* USC player profile Arxivat 2013-02-26 a Wayback Machine.
# Canal Danubi-Bucarest

El canal Danubi-Bucarest és un projecte de canal llarg de 73 quilòmetres que està previst per enllaçar Bucarest, Romania amb el Danubi a través del riu Argeș, i, en última instància, crear un accés directe al Mar Negre a través del canal existent Danubi-Mar Negra.
Els primers plans, fets per l'enginyer Nicolae Cucu el 1880, pretenien enllaçar Bucarest amb el Danubi a Oltenița. El 1927 es va publicar un estudi d'Alexandru Davidescu a l'Escola Politècnica. Dos anys més tard, el parlament romanès va aprovar la Llei núm. 2749 sobre la construcció del canal Argeș –Bucarest–Danubi i d'un port a Bucarest; la llei es va publicar al Monitor Oficial l'agost de 1929. Tanmateix, la recessió mundial de principis dels anys trenta va impedir que el govern invertís grans quantitats de diners en aquests projectes. Es van publicar diversos estudis, però quan va començar la Segona Guerra Mundial, van ser ignorats.
L'any 1982 es van fer nous plans, l'objectiu principal era la regularització del riu Argeș, que es va inundar el 1970. El líder comunista Nicolae Ceaușescu també volia tenir un enllaç directe amb el nord d'Europa, ja que aleshores també es va construir el canal Rin-Main-Danubi. La construcció del canal va començar l'any 1986, el projecte havia de tenir cinc rescloses i quatre centrals hidroelèctriques (l'única que funciona actualment és la de Mihăilești). El projecte final havia de generar 62 GWh/any.
El febrer de 1990 es va aturar la construcció del canal, tot i que estava enllestida al 60%. Actualment, només funcionen la presa de Mihăilești i la microcentral hidràulica. El 1997, Traian Basescu, que va ser ministre de Transports en el moment, ha anunciat que la finalització de canal requeriria aproximadament 00 milions de dòlars dels Estats Units i dedicar-hi quatre anys, però el finançament no es va trobar en aquell moment. L'any 2005, Adriean Videanu, l'alcalde de Bucarest va anunciar que té la intenció d'acabar les obres.
Actualment, existeix un projecte conjunt entre Romania i la UE per completar el canal des del 2014 fins al 2020 amb fons nacionals i de cohesió com a part de l'estratègia de la UE per a la regió del Danubi.

## Referències

* ↑ «Projects: Waterway Infrastructure» (en anglès). EU Strategy for the Danube Region, 12-04-2013. Arxivat de l'original el 10 November 2015.
# Cheirodon pisciculus

Cheirodon pisciculus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Xile.

## Referències

* ↑ «Cheirodon pisciculus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Arratia, G. 1987: Sexual dimorphism in the caudal skeleton of Cheirodon (Characidae, Teleostei). Cybium v. 11 (núm. 4): 375-387.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Malabarba, L.R. 1998. Monophyly of the Cheirodontinae, characters and major clades (Ostariophysi: Characidae). p. 193-233. A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M.S. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.) Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre: EDIPUCRS.
* Malabarba, L.R. 2003. Subfamily Cheirodontinae (Characins, tetras). p. 215-221. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Huracà Juan

L'Huracà Juan va ser un significatiu huracà que colpejà el sud de les províncies Atlàntiques del Canadà a finals del setembre de 2003. Va ser el desè cicló anomenats i el sisè huracà de la temporada d'huracans de l'Atlàntic de 2003.
Juan es va formar al sud-est de les Bermudes el 24 de setembre de 2003 a partir d'una ona tropical que avançava per l'oceà Atlàntic subtropical. El cicló es va anar enfortint gradualment en les aigües càlides del Corrent del Golf, atenyent la Categoria 2 en l'escala d'huracans de Saffir-Simpson el 27 de setembre mentre mantenia la seva trajectòria en direcció nord. S'erigí fins als 165 km/h quan s'apropava ràpidament a la costa de Nova Escòcia, disminuint una mica la seva intensitat sobre les aigües fredes. Juan va recalar entre Shad Bay (Nova Escòcia) i Prospect (Nova Escòcia) a principis del 29 de setembre com a huracà de Categoria 2 amb un vents màxims sostinguts de 162 km/h. Juan va mantenir la categoria d'huracà quan va travessar Nova Escòcia de sud a nord abans de debilitar-se en una tempesta tropical al seu pas per l'illa del Príncep Eduard. Va ser absorbida per una altra baixa extratropical el 29 de setembre cap al tard prop de l'illa Anticosti al nord de Golf de Sant Llorenç.

## Referències

* ↑ http://www.nhc.noaa.gov/2003juan.shtml?
# OpenTTD

L'OpenTTD és un clon de codi obert del videojoc Transport Tycoon Deluxe de Chris Sawyer.
L'OpenTTD duplica el videojoc original, però com a TTDPatch, incorpora noves característiques, entre elles la possibilitat de jugar en mode multijugador, tant per Internet o per LAN. El joc està traduït a moltes llengües entre elles el català.
Està disponible sota la llicència GPL, i des de la versió 1.0 el joc és completament independent i no necessita els fitxers dels gràfics del joc original gràcies al projecte per crear nous gràfics lliures que han substituït els privatius.

## Enllaços externs

* Web de l'OpenTTD (anglès)
* Wiki de l'OpenTTD en català Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* Fòrums del Transport Tycoon i de l'OpenTTD (anglès)
# Antonio Scotti

Antonio Scotti (Nàpols, Campània, 25 de gener de 1866 - 26 de febrer de 1936) fou un baríton italià.
Feu la seva presentació en públic a Malta el 1889, conquerint des de llavors gran fama com a baríton. Malgrat haver actuat en els principals teatres d'Europa i Amèrica, durant més de quinze anys repartí la seva vida artística entre Londres i Nova York.
En el Metropolitan d'aquesta última ciutat era el company inseparable del cèlebre Enrico Caruso. Des del 1920 establí definitivament la seva residència a Nova York, dirigint algunes vegades companyies líriques.
El seu mestre de cant havia sigut la Trifari Fayanini (morta el 1908), que, a la vegada, havia estat deixeble del famós Lamperti

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. 9, pàg. 1126 (ISBN 84-239-4579-0)
# Aureliano Linares Rivas

Aureliano Linares Rivas (Santiago de Compostel·la, 1 de juny de 1841 - Madrid, 31 de març de 1903), polític i periodista espanyol, fill de l'escultor i advocat José Linares De la Peña i de María Rivas y Rivas, germà de Maximiliano Linares Rivas, qui també va fer política a La Corunya, i pare del comediògraf Manuel Linares Rivas

## Biografia

Polític espanyol, va ser ministre de Gracia i Justícia durant el regnat d'Alfons XII i de Foment durant la regència de Maria Cristina d'Habsburg-Lorena.
Llicenciat en 1864 en Dret per la Universitat de Santiago de Compostel·la, va iniciar la seva carrera política com a diputat per La Corunya en les eleccions de 1872. Amb la proclamació de la Primera República Espanyola s'aparta de la política hi no hi va retornar fins a la restauració monàrquica obtenint novament un escó per La Corunya a les eleccions de 1876 que repetirà en els successius processos electorals fins al de 1899 passant el 1901 a ser nomenat senador per "Dret Propi".
Va ser ministre de Gracia i Justícia entre el 31 d'octubre de 1883 i el 18 de gener de 1884 al govern que va presidir José de Posada Herrera. Així mateix va ser Ministre de Foment entre el 23 de novembre de 1891 i l'11 de febrer de 1892 i entre el 14 de desembre de 1895 i el 4 d'octubre de 1897 a sengles governs presidits per Antonio Cánovas del Castillo.
President del Consell d'Estat és autor de l'obra La primera Cámara de la Restauración. Retratos y semblanzas (1878).
Es va casar amb Adela Astray-Caneda y Álvarez-Builla, aristòcrata gallega. Va tenir dos fills, el comediògraf i famós escriptor teatral Manuel i Emilio Linares-Rivas, el darrer delegat d'Hisenda, tots dos també advocats.

## Referències

* ↑ «Linares Rivas». La Correspondencia de España núm. 16.490 de 1. Hemeroteca Digital de la Biblioteca Nacional d'Espanya.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Biografia a xtec.es
# Cheirodontops geayi

Cheirodontops geayi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco.

## Referències

* ↑ Schultz L. P. 1944. The fishes of the family Characinidae from Venezuela, with descriptions of seventeen new forms. Proceedings of the United States National Museum v. 95 (núm. 3181). 235-367.
* ↑ Schultz, L. P. 1944. The fishes of the family Characinidae from Venezuela, with descriptions of seventeen new forms. Proceedings of the United States National Museum v. 95 (núm. 3181): 235-367.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Malabarba, L.R. 2003. Subfamily Cheirodontinae (Characins, tetras). p. 215-221. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Taphorn, D., R. Royero, A. Machado-Allison i F. Mago Leccia 1997. Lista actualizada de los peces de agua dulce de Venezuela. p.55-100. A E. La Marca (ed.) Catálogo zoológico de Venezuela. vol. 1. Vertebrados actuales y fósiles de Venezuela. Museo de Ciencia y Tecnología de Mérida, Veneçuela.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Marta Angerri

Marta Angerri Feu (Barcelona, 1975) és politòloga i, des del juliol de 2018, exerceix de Directora General del Cercle d'Economia.
Llicenciada en Ciències Polítiques per la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) i màster en gestió pública per Esade-UPF-UAB, des de molt jove, ha ocupat diversos càrrecs a la Generalitat de Catalunya fins a l'arribada del segon tripartit. A l'administració catalana ha desenvolupat diverses tasques sempre relacionades amb la secretaria general de la Joventut entre el 2003 i el 2006. També va ser responsable de Relacions Institucionals de la Presidència de la Generalitat el 2006. Angerri forma part del Cercle d'Economia des del 2007, amb motiu del cinquantè aniversari de l'entitat. Posteriorment, va exercir com a directora de programes, abans d'assumir el 2011 la secretària general i la direcció de la Fundació del Cercle d'Economia. Angerri, que ja formava part de l'equip gestor del Cercle d'Economia en el que, a més de l'anterior director general, Alberich es trobaven el gerent Jordi Jiménez Hita i el president, Juan José Brugera, a partir del juliol de 2018 és nomenada la seva directora general. Actualment és la directora general de Comerç de la Generalitat de Catalunya.

## Referències

* 1 2 Sala, Agustí «Marta Angerri ya es la directora general del Cercle d'Economia». El Periódico, 18-07-2018 [Consulta: 22 juliol 2018].
* ↑ Font Manté, Àlex «Marta Angerri serà la nova directora general del Cercle d'Economia, en substitució de Jordi Alberich». Diari Ara, 13-07-2018 [Consulta: 14 juliol 2018].
* ↑ Orihuel, J. «Jordi Alberich deja la dirección general del Círculo de Economía». Expansión, 13-07-2018 [Consulta: 14 juliol 2018].
# Open Automotive Alliance

L'Open Automotive Alliance (amb acrònim anglès OAA) és una aliança de fabricants d'automòbils i empreses tecnològiques destinades a utilitzar Android als automòbils. Es va anunciar al CES el 6 de gener de 2014.
Membres fundadors: Audi, General Motors, Honda, Hyundai.
Membres del 2014: Abarth, Acura, Alfa Romeo, Bentley, Chevrolet, Chrysler, Esquivar, Fiat, Ford, Infiniti, Jeep, Kia, Maserati, Mazda, Mitsubishi, Nissan, Opel, Ram, Renault, SEAT, Škoda, Subaru, Suzuki, Volkswagen, Volvo Cars.
Membres del 2016: Mercedes-Benz i Mahindra.

## Referències

* ↑ «Google launches the Android-based Open Automotive Alliance with Audi, Honda, GM, and more» (en anglès). The Verge, 06-01-2014.
* ↑ «Open Automotive Alliance: Latest News & Videos, Photos about Open Automotive Alliance | The Economic Times - Page 1» (en anglès). https://economictimes.indiatimes.com.+[Consulta: 30 agost 2022].
# Antonio Talavera

Antonio Talavera (Esplugues de Llobregat, c. 1967) és un antic ciclista català que destacà en les modalitats del trialsín i el BMX durant la dècada de 1980. Durant la seva etapa d'activitat fou considerat el millor pilot de trialsín del moment, fins al punt que la seva marca, Montesa, edità un pòster al·legòric amb la seva foto.
Talavera va debutar el 1981 amb una Montesita a la categoria "Infantil" de segon any i de seguida començà a destacar, arribant a guanyar els Campionats d'Espanya i de Catalunya i la Copa d'Europa en categoria "Cadet" el 1983. Un dels secrets del seu èxit fou la seva constància en l'entrenament: de ben jove, acostumava a entrenar diàriament durant hores amb la bicicleta en sortir de l'escola -i també dissabtes i diumenges- en companyia dels seus veïns Pepe Marcos i Ot Pi (tots tres vivien al mateix carrer d'Esplugues de Llobregat). El seu lloc predilecte d'entrenament era un esvoranc d'uns sis metres d'ample i un de fondària que hi havia al carrer, just al davant del domicili de la família Pi.

## Palmarès
### Trialsín

| Any | Categoria | C. d'Europa | C. d'Esp. | C. de Cat. | Tro. Gen. Cat. | Títols |
| 1982 | Cadet | 2n | 1r | 1r | ? | 2 |
| 1983 | Cadet | 1r | 1r | 1r | 1r | 4 |
| 1984 | Juvenil | 2n | 1r | 1r | 1r | 3 |
| 1985 | Juvenil | ? | 1r | 1r | 1r | 3 |
| Total títols | Total títols | 1 | 4 | 4 | 3 | 12 |
| | | | | 7 nacionals | 7 nacionals | |
* ↑ Al total de títols s'hi compten tots els campionats nacionals, estatals o internacionals guanyats

### BMX

| Any | Categoria | C. d'Esp. | C. de Cat. | Tro. Zimarrón | Títols |
| 1983 | Cadet | ? | 1r | 1r | 2 |
| 1984 | Juvenil | 1r | 1r | ? | 2 |
| Total títols | Total títols | 1 | 2 | 1 | 4 |
* ↑ Al total de títols s'hi compten tots els campionats nacionals i estatals guanyats

## Referències

* 1 2 3 4 5 Pi, Pere. «219. Antonio Talavera». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 291-292. ISBN 9788461590353.
* ↑ Alguersuari, Jaume (Director) «Campeonato 83 de Trialsin» (en castellà). SOLO MOTO Treinta. Alesport S.A. [Barcelona], núm. 12, 1-1984, p. 20-21.
* ↑ «Resultados» (en castellà). trialsin.es, 2012. Arxivat de l'original el 7 de març 2013. [Consulta: 27 setembre 2012].

## Enllaços externs

* Antonio Talavera en un pòster publicitari de les Montesita de 1982
* Entrevista a Antonio Talavera dels volts de 1984 Arxivat 2013-06-22 a Wayback Machine. PDF(castellà)