OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Radio Muhabura

Radio Muhabura era una emissora de ràdio del Front Patriòtic Ruandès durant la Guerra Civil ruandesa de 1990 a 1994. Va ser creada el 1991 i emetia des d'Uganda. Va ser la primera alternativa a Radio Rwanda, arribant a tot el sud de Ruanda cap a mitjans de 1992. Va ser registrada per la BBC a partir de 1992. Va promoure la resistència armada al govern "extremista" de Ruanda. En una transmissió d'octubre de 1992 va afirmar que les forces militars del partit del govern havien "ideat trampes destinades a exterminar la joventut". Ja a gener de 1993, mesos abans de l'aparició de RTLM a les ones, Radio Muhabura va acusar el govern ruandès de genocidi. Va negar rutinàriament la implicació del FPR en l'assassinat de civils, i va promoure la resistència contra el "poder hutu", al govern de Habyarimana, i instava als militars a desertar. Va debatre regularment el retorn de la diàspora ruandesa i la creació d'un nou govern.
Tot i que la RTLM pro-hutu (que es va convertir en un instrument incitador del genocidi ruandès de 1994) va ser escoltada arreu del país, Radio Muhabura tenia un públic molt més petit, probablement perquè va emetre en anglès en lloc de Kinyarwanda, i la seva contribució a la guerra civil ruandesa no és tan àmpliament discutida.
L'existència de Radio Muhabura va ser citada com a part de la defensa en el judici Ferdinand Nahimana al Tribunal Penal Internacional per a Ruanda.

## Referències

* ↑ «Broadcasting Genocide: Censorship, Propaganda and State-Sponsored Violence in Rwanda, 1990–1994.». Article 19, London, UK, 1996. Arxivat de l'original el 2008-05-13. [Consulta: 26 setembre 2018].
* ↑ «Radio Muhabura 0030, 30 Jan 1993». BBC Summary of World Broadcasts, 2 Feb 1993, 30-01-1993. Arxivat de l'original el 24 de gener 2010. [Consulta: 26 setembre 2018].
* ↑ «Radio Muhabura 1715, 11 Feb 1993». BBC Summary of World Broadcasts, 13 Feb 1993, 11-02-1993. Arxivat de l'original el 24 de gener 2010. [Consulta: 26 setembre 2018].
* 1 2 «Hate Media in Rwanda > Question Period». Carleton University School of Journalism and Communication), 13-03-2004. Arxivat de l'original el 2022-11-22. [Consulta: 5 juny 2007].
* ↑ «Echoes of violence: considerations on radio and genocide in Rwanda». Journal of Genocide Research 6 (1)), 01-03-2004. [Consulta: 5 juny 2007].
# Bunocephalus amazonicus

Bunocephalus amazonicus és una espècie de peix de la família dels aspredínids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Kner R., 1855. Ichthyologische Beiträge (Subtitles I-III). Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 17. 92-162.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Mees, G. F., 1989. Notes on the genus Dysichthys, subfamily Bunocephalinae, family Aspredinidae (Pisces, Nematognathi). Proceedings of the Koninklijke Nederlandse Akademie van Wetenschappen, 92(2): 189-250.
* ↑ «Bunocephalus amazonicus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Friel, J.P., 2003. Aspredinidae (Banjo catfishes). p. 261-267. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C., 1996. A phylogenetic analysis of the Asian catfish families Sisoridae, Akysidae and Amblycipitidae, with a hypothesis on the relationships of the neotropical Aspredinidae (Teleostei, Ostariophysi). Fieldiana. Núm. 4:1-83.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J., Jr., 1991: On the type species of Bunocephalus (Siluriformes: Aspredinidae). Copeia 1991 (núm. 1): 224-225.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mees, G. F., 1997: The type species of the genera Bunocephalus Kner, 1855, and Bunocephalichthys Bleeker, 1858 (Pisces, Aspredinidae, Bunocephalinae). Proceedings of the Koninklijke Nederlandse Akademie van Wetenschappen (Ser. C, Zool.) v. 99 (núms. 3-4): 225-228.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Canthigaster supramacula

Canthigaster supramacula és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i associat als esculls de corall.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic oriental: la Costa d'Ivori i Ghana.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Swainson W., 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2. i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Moura, R. L. de i R. M. C. Castro, 2002: Revision of Atlantic sharpnose pufferfishes (Tetraodontiformes: Tetraodontidae: Canthigaster), with description of three new species. Proceedings of the Biological Society of Washington v. 115 (núm. 1): 32-50.
* 1 2 3 4 «Canthigaster supramacula» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Debelius, H., 1998. Fischführer Mittelmeer und Atlantik. Jahr Verlag GmbH & Co., Hamburg. 305 p.
* ↑ Tortonese, E., 1986. Tetraodontidae. p. 1341-1347. A: P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen, E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean, UNESCO, París, França. Vol. 3.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Matsuura, K., 2001. Tetraodontidae. Puffers. p. 3954-3957. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sant Gervasi (Vilanova i la Geltrú)

Sant Gervasi és una muntanya de 23 metres que es troba al municipi de Vilanova i la Geltrú, a la comarca del Garraf. Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 278134001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Bunocephalus colombianus

Bunocephalus colombianus és una espècie de peix de la família dels aspredínids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Atrato i Magdalena.

## Referències

* ↑ Kner R., 1855. Ichthyologische Beiträge (Subtitles I-III). Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 17. 92-162.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H., 1912. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part I. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 127.). Ind. Univ. Studies Núm. 16 (sic Núm. 8): 1-27.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Friel, J.P., 2003. Aspredinidae (Banjo catfishes). p. 261-267. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C., 1996. A phylogenetic analysis of the Asian catfish families Sisoridae, Akysidae and Amblycipitidae, with a hypothesis on the relationships of the neotropical Aspredinidae (Teleostei, Ostariophysi). Fieldiana. Núm. 4:1-83.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J., Jr., 1991: On the type species of Bunocephalus (Siluriformes: Aspredinidae). Copeia 1991 (núm. 1): 224-225.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mees, G. F., 1989. Notes on the genus Dysichthys, subfamily Bunocephalinae, family Aspredinidae (Pisces, Nematognathi). Proceedings of the Koninklijke Nederlandse Akademie van Wetenschappen, 92(2): 189-250.
* Mees, G. F., 1997: The type species of the genera Bunocephalus Kner, 1855, and Bunocephalichthys Bleeker, 1858 (Pisces, Aspredinidae, Bunocephalinae). Proceedings of the Koninklijke Nederlandse Akademie van Wetenschappen (Ser. C, Zool.) v. 99 (núms. 3-4): 225-228.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sandnes (Noruega)

Sandnes és un poble del municipi de Hadsel al comtat de Nordland, Noruega. El poble es troba a l'illa de Langøya, a la riba nord de l'estret de Langøysundet, davant de la ciutat de Stokmarknes.
El poble de 0.46 km² tenia una població l'any 2012 de 322 habitants i una densitat de població de 700 habitants per km². Des del 2012, Statistics Norway (l'Oficina Central d'Estadístiques de Noruega) no fa seguiment per separat de les dades de població i d'àrea d'aquesta zona del poble.

## Referències

* ↑ «Informasjon om stadnamn» (en noruec). Norgeskart. Kartverket. [Consulta: 14 agost 2024].
* ↑ Statistisk sentralbyrå. «04859: Area and population of urban settlements (US) 2000 - 2021», 03-04-2022.
# Egglestonichthys

Egglestonichthys és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Egglestonichthys bombylios (Larson & Hoese, 1996)
* Egglestonichthys melanoptera (Visweswara Rao, 1971)
* Egglestonichthys patriciae (Miller & Wongrat, 1979)

## Referències

* ↑ Miller P. J. & Wongrat P., 1979. A new goby (Teleostei: Gobiidae) from the South China Sea and its significance for gobioid classification. Zool. J. Linn. Soc. v. 67 (núm. 3). 239-257.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)

## Bibliografia

* Larson, H. K. i D. F. Hoese, 1997: A new species of Egglestonichthys (Teleostei: Gobiidae) from the Indo-West Pacific, with discussion of the species of the genus. The Beagle, Records of the Museums and Art Galleries of the Northern Territory v. 13: 45-51.
* Winterbottom, R. i M. Burridge, 1992: Revision of Egglestonichthys and of Priolepis species possessing a transverse pattern of cheek papillae (Teleostei; Gobiidae), with a discussion of relationships. Canadian Journal of Zoology v. 70: 1934-1946.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Odontopediatria

L'odontopediatria és la branca de l'odontologia encarregada de tractar els nens. L'odontopediatre serà, per tant, l'encarregat d'explorar i tractar el pacient. També s'encarrega de detectar possibles anomalies en la posició dels maxil·lars o de les dents per a remetre a l'ortodontista (especialista en ortodòncia) i de fer un tractament restaurador quan sigui el cas. El tractament restaurador principalment es compon de tractar els traumatismes, fer servir segelladores (que consisteix a obturar lleument els solcs i les fissures de les peces dentàries sense aixecar material dental per evitar possibles càries), i a tractar les càries produïdes i les seves conseqüències.
La principal diferència entre l'odontologia habitual i l'odontopediatria en el tractament de les càries és la presència de les dents temporals o de llet en els nens, la qual cosa fa que el tractament canviï, de manera que les lesions ocorregudes en la dentició temporal es tractaran d'una manera menys conservadora i més agressiva que les ocorregudes en les dents permanents, per a evitar que, en el pitjor dels casos, es pogués donar un tractament insuficient a una dent temporal que després repercutiria en la seva successora, la dent permanent.
# Cantó de Perpinyà-7

El cantó de Perpinyà-7 era una divisió administrativa francesa, situada a la Catalunya del Nord, al departament dels Pirineus Orientals.

## Composició

El cantó de Perpinyà-7 estava format per dos municipis del Rosselló:
* Part de la ciutat de Perpinyà (capital del cantó), comprenent els barris de:
** Els Plàtans
** Les Coves
** Clos Benet
** Mas Vermell
** Carretera de Canet
** Massília
** Mas Llaró
** Castell Rosselló
* Bompàs

## Política

L'actual conseller general per aquest cantó és Jean Sol, de la Unió per a un Moviment Popular, que va obtenir la victòria en la segona volta de les darreres eleccions cantonals, celebrades el 28 de març de 2004. En la segona volta d'aquests comicis, Jean Sol va aconseguir el 45,02% dels vots, derrotant el candidat socialista i conseller sortint Claude Cansouline, que només va obtenir el 39,63%. El candidat del Front National, Joseph Sampé, va quedar tercer amb el 15,34% dels sufragis.

## Història

El cantó de Perpinyà-VII fou creat arran del desmembrament dels cantons de Perpinyà Est i Perpinyà Oest en 1973 (decret n. 73-819 del 16 d'agost de 1973). Inicialment, el cantó de Perpinyà-VII (o Riberal-Salanca) comprenia les comunes de Vilanova de la Ribera, Bao, Sant Esteve del Monestir, Pià, Bompàs, Vilallonga de la Salanca i Santa Maria la Mar. El cap de cantó s'havia fixat a Perpinyà, qui no en formava part.
Una redistribució va dividir el cantó de Perpinyà-VII en 1985 (decret n. 85-149 de 31 de gener 1985), repartint les comunes entre els cantons de Ribesaltes, Sant Llorenç de la Salanca i els nous cantons de Sant Esteve i Perpinyà-7. L'actual cantó de Perpinyà-7 té en comú amb el de 1973 la comuna de Bonpàs.

## A partir del 2015

Aquest cantó desapareix i els pobles i districtes que el formaven han estat repartits d'una altra manera. Al Cantó de Perpinyà-2 hi van les comunes de Bompàs, Vilallonga de la Salanca i Santa Maria la Mar, a més del sector nord-est de la ciutat de Perpinyà. Al Cantó de la Costa Salanquesa, la de Pià. Al Cantó del Riberal, les de Vilanova de la Ribera, Bao i Sant Esteve del Monestir.

## Consellers generals

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1973 - 1985 | Michel Ey | RI puis UDF | Maire de Sant Esteve del Monestir (1959-1995) |
| 1985 - 1988 | Claude Barate | RPR | diputat (1986-1997) Primer adjunt al maire de Perpinyà |
| 1988 - 1998 | Françoise Barate | RPR | Conseller regional de 1998 a 2004 |
| 1998 - 2004 | Claude Cansouline | PS | Conseller municipal de Perpinyà |
| 2004 - en curs | Jean Sol | UMP | Conseller municipal de Bonpàs |

## Referències

* ↑ Le Monde. Cahier résultats: Second tour des régionales et des cantonales. París, 30 de març del 2004.
* ↑ En virtut del decret núm. 2014-262 del 26 de febrer del 2014.
* ↑ F. Barate apadrinà la candidatura d'Édouard Balladur a l'elecció presidencial del 1995, cf.
# Samme (Haine)

El Samme és un riu de Bèlgica que neix a les altures de Buvrinnes, un nucli del municipi Binche de la província d'Hainaut i que desemboca a l'Haine a Péronnes-lez-Binche. Al seu curs inferior al conflent amb el rierol Bruille es diu també Princesse al sortir de Binche. Poc abans de començar obres de canalització s'hi van trobar moltes traces arqueològiques d'un vicus prop de la via romana Bavay-Tongeren-Colònia durant excavacions el 1978.
La ciutat de Binche va néixer al centre d'un gran meandre que va donar una protecció natural a 270 graus. A l'edat mitjana, van desviar el curs del riu per a completar el cercle de les fortificacions. Els blanquers es van instal·lar al marge del riu, però més tard el riu s'ha cobert dins de la ciutat en perdre la seva funció defensiva i econòmica. Es parla de tornar a descobrir-lo, però no hi ha cap projecte concret.

## Referències

* ↑ Graux, Alain «La rivière La Samme dite aussi Princesse» (en francès). Bulletin de la Société d'archéologie et des amis du musée de Binche, n° 9, 10 i 11, 2005.
* ↑ «Vodgoriacum (Waudrez) Belgique» (en francès), 2008-2010.
* ↑ «La cité fortifiée de Binche (Belqique)» (en francès). Chemins de Mémoire. Ministeri dels Exèrcits.

## Bibliografia

* Maréchal, Gisèle «Binche: la Samme dessine l’avenir de la cité des Gilles» (en francès). Le Soir, 20-07-2016.
# Pandèmia de COVID-19 a Grècia

La propagació de la pandèmia per coronavirus de 2019-2020 es va confirmar a Grècia a partir del 26 de febrer de 2020 amb una dona de 38 anys que havia visitat el nord d'Itàlia. Les zones més afectades actualment pel Covid-19 són la Unitat perifèrica d'Èlide i l'Àtica.
En data del 18 d'abril del 2020, hi havia 2.235 casos confirmats a Grècia, 269 persones guarides i 110 víctimes mortals.

## Cronologia

El 26 de febrer, fou confirmat el primer cas d'infecció amb SARS-CoV-2 a Grècia. Es tractava d'una dona de 38 anys de Tessalònica que havia estat recentment a Milà. Després del resultat de prova positiu va ser admesa a l'Hospital Universitari AHEPA. La seva família, i tota la gent que havia estat en contacte amb ella, es van aïllar voluntàriament.
El dia 27, es declararen dos nous casos al país. La filla de nou anys de la dona infectada també tingué resultats positius i fou admesa al mateix hospital que la seva mare. A més, una dona de quaranta anys que havia viatjat a Itàlia també es revelà positiva i fou admesa a l'Hospital Universitari General d'Attikon. Després de la confirmació del segon i tercer casos, es va anunciar que l'escola primària 105 de Tessalònica, on estudiava la filla de la primera pacient, tancaria durant catorze dies. El ministre de Salut, Vasilis Kikilias, va declarar aleshores que tots els esdeveniments de carnaval s'anul·laven a tot el país.

## Dades estadístiques

Evolució del nombre de persones infectades amb COVID-19 a Grècia
Evolució del nombre de morts del COVID-19 a Grècia

## Referències

* ↑ «Greece confirms first coronavirus case» (en anglès). Reuters, 26-02-2020 [Consulta: 26 febrer 2020].
* ↑ «Κορωνοϊός: Δεύτερο θετικό κρούσμα στην Ελλάδα -Το παιδί της 38χρονης | ΕΛΛΑΔΑ» (en grec), 27-02-2020. [Consulta: 27 febrer 2020].
* 1 2 IEFIMERIDA.GR, NEWSROOM. «Κορωνοϊός: Στην Αθήνα το τρίτο κρούσμα -Ακυρώνονται όλα τα καρναβάλια στη χώρα | ΕΛΛΑΔΑ» (en grec), 27-02-2020. [Consulta: 27 febrer 2020].
* 1 2 «Κορονοϊός: τρία κρούσματα στην Ελλάδα - Ακυρώνονται οι εκδηλώσεις για το Καρναβάλι σε όλη τη χώρα» (en grec). Arxivat de l'original el 27 de febrer 2020. [Consulta: 27 febrer 2020].
* ↑ «Greece reports two new coronavirus cases, cancels carnival» (en anglès). Reuters, 27-02-2020 [Consulta: 27 febrer 2020].
* ↑ «Κορονοϊός στην Αθήνα: Γυναίκα, σύζυγος στελέχους ναυτιλιακής το πρώτο κρούσμα - Νοσηλεύεται στο Αττικό» (en grec). [Consulta: 28 febrer 2020].
* ↑ Newsroom. «Ο κοροναϊός έφτασε στην Ελλάδα: Πρώτο επιβεβαιωμένο κρούσμα στη Θεσσαλονίκη» (en grec), 26-02-2020. [Consulta: 26 febrer 2020].
COVID-19 i la Pandèmia de COVID-19 :
Als Països Catalans :
Salut :
# Cristòfol I

Cristòfol I (Ribe, Jutlàndia, 1219 - idm, 1259) fou rei de Dinamarca (1252 - 1259). Quart fill de Valdemar II i de Berenguera de Portugal. Cristòfol es casà amb Margarida Sambiria filla del comte Sambor II de Pomerània, en 1248, amb la que va tenir la descendència següent:
* Eric V (1249-1286), rei de Dinamarca
* Niels (d. 21 desembre 1259), mort jove
* Valdemar, mort jove
* Matilde (1250-1299/1300), casada amb Albert III, marcgravi de Brandenburg-Salzwedel
Succeí als seus germans Eric i Abel, sent elegit l'estiu de 1252, i coronat en la catedral de Lund el Nadal del mateix any.
Nomenat governador de les illes de Lolland i Falster prengué el partit del seu germà Abel contra el seu altre germà Eric, assassinat el 1250. Elegit rei el 1252 donà a Valdemar, fill d'Abel, el ducat de Schleswig i el feu nombrar presumpte hereu, però cinc anys més tard morí el seu nebot i incorporà el ducat a la corona (1257). El mateix any va concloure la pau amb el rei de Noruega, Haakon IV
El seu regnat fou un conflicte continu amb l'alt clero, ja que exigí a l'Església que pagués els impostos sobre la terra, com qualsevol propietari. El bisbe de Lund, Jacob Erlandsen reaccionà prohibint als camperols, que vivien o treballaven en propietats de l'Església, prestar servei militar a Cristòfol. Erlandsen, potser l'home més ric del regne, insistí en què el govern secular no tenia control sobre l'església, les seves propietats, ni el seu personal, i excomunicà al Rei, per a demostrar no es retria als seus desitjos.
Cristòfol I va morir després de prendre la comunió, pel que es creu que l'enverinaren degut al seu mal comportament envers l'església i els seus bisbes d'aquell entorn. Com que l'excomunió no tingué efecte, Cristòfol fou enterrat en el frontis de l'altar major de la catedral de Ribe, immediatament després de la seva mort.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 16, pàg. 364, ISBN 84-239-4516-2
Viccionari