OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Apopterygion oculus

Apopterygion oculus és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal que viu entre 14-186 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Zelanda.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Kuiter R. H., 1986. A new genus and three new species of tripterygiid fishes of Australia's south coast. Rev. Fr. Aquariol. v. 12 (núm. 3) (1985). 89-96.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# 7 d'Àries

7 d'Àries (7 Arietis) és una estrella de la constel·lació d'Àries. És de la magnitud aparent 5,76.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.

## Enllaços externs

* Mirror del SIMBAD de Harvard, amb dades del SIMBAD, CDS, Strasbourg (anglès)
* Imatge de l'estel, Aladin (anglès)
# Bollmannia eigenmanni

Bollmannia eigenmanni és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a la costa atlàntica dels Estats Units.

## Referències

* ↑ Jordan, D. S. & C. H. Bollman 1890. Descriptions of new species of fishes collected at the Galapagos Islands and along the coast of the United States of Colombia, 1887-'88. A: Scientific results of explorations by the U. S. Fish Commission steamer Albatross. Proceedings of the United States National Museum v. 12 (núm. 770): 149-183.
* ↑ «Bollmannia eigenmanni». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bedenbaugh, R. L., 1988. A review of the Pacific members of the gobiid fish genus Bollmannia Jordan., Old Dominion University:1-56.
* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1939. Twenty-one new American gobies., J. Wash. Acad.Sci., 29(2):51-63.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Institut Japonès d'Esperanto

L'Institut Japonès d'Esperanto (esperanto: Japana Esperanto-Instituto, JEI; japonès: 日本エスペラント協会) és el centre més gran del moviment esperantista al Japó. Va ser fundat el 1919, principalment per Osaka Kenzi. La seva seu oficial és a Tòquio, a Shinjuku. Des de 1920 edita el periòdic La Revuo Orienta,‘La Revista Oriental’.

## Referències

* ↑ JEI sin prezentas
* ↑ La Revuo Orienta

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (en esperanto)
# Estornell ullgroc

L'estornell ullgroc (Aplonis mystacea) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae). Habita els boscos del sud de Nova Guinea. El seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell ullgroc». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 678. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Yellow-eyed Starling. Aplonis mystacea» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Adolphe-Joseph-Louis Alizard

Adolphe-Joseph-Louis Alizard (París, 29 de desembre de 1814 – Marsella, 23 de gener, de 1850) fou un baix-baríton francès.
Va començar la seva carrera musical com a alumne de Chrétien Urhan al violí; però Urhan accidentalment va descobrir que tenia una veu molt fina i el va convèncer d'abandonar el seu instrument i entrar al Conservatori de París com alumne de David Banderali. Debutà el 1837 amb l'òpera Les Huguenots de Meyerbeer, però malgrat el seu talent i bella veu, a causa de la seva lletgesa, el públic el rebé fredament. Després passà a Itàlia, i de retorn a la seva pàtria assolí gran èxit desenvolupant les òperes Robert le diable, El caçador furtiu, La Favorite, Le Prophète. etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 4, pàg. 750-51 (ISBN 84-239-4504-9)
# Bollmannia stigmatura

Bollmannia stigmatura és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba des del Golf de Califòrnia fins a Costa Rica i el Perú.

## Referències

* ↑ Jordan, D. S. & C. H. Bollman 1890. Descriptions of new species of fishes collected at the Galapagos Islands and along the coast of the United States of Colombia, 1887-'88. A: Scientific results of explorations by the U. S. Fish Commission steamer Albatross. Proceedings of the United States National Museum v. 12 (núm. 770): 149-183.
* ↑ «Bollmannia stigmatura». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bedenbaugh, R. L., 1988. A review of the Pacific members of the gobiid fish genus Bollmannia Jordan., Old Dominion University:1-56.
* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1939. Twenty-one new American gobies., J. Wash. Acad.Sci., 29(2):51-63.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pioneer P-31

La Pioneer P-31 (també anomenada Atlas-Able 5B o Pioneer Z) fou una sonda espacial del programa Pioneer, amb la missió de situar-se en òrbita lunar, realitzar anàlisis científiques i provar maniobres de control des de Terra, però fallà poc després del seu llançament. Estava equipada amb càmeres per prendre imatges de la superfície lunar, estimar la massa de la Lluna i la topografia dels pols, registrar la distribució de micrometorits i mesurar els camps magnètics en l'entorn lunar.
La sonda fou llançada el 15 de desembre de 1960 des de Cap Canaveral amb un coet Atlas D i una etapa superior Thor-Able. El vehicle explotà 68 segons després del llançament, a una altura de 12 km a causa d'una fallada de la primera etapa. La sonda caigué a l'oceà Atlàntic a uns 20 km de Cap Canaveral. En cas d'haver tingut èxit hagués estat la primera sonda estatunidenca capaç d'operar durant molts mesos a molta distància de la Terra.

## Referències

* 1 2 «Pioneer P-31» (en anglès americà). NASA. [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ «The Pioneer lunar orbiters: a forgotten failure» (en anglès). The Space Review. [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ Ciencia, Noticias de la. «Gran Enciclopedia de la Astronáutica (114): Pioneer P» (en castellà), 14-06-2013. [Consulta: 1r març 2025].
# Adolphe Botte

Adolphe Botte (Pavilly (Sena Marítim), 26 de setembre de 1823 - París. 14 d'octubre de 1896) fou un compositor i crític musical francès.
Ingressà en el Conservatori de París el 1837 i acabats els estudis s'establí a Rouen fins al 1854 que retornà a París.
Entre les seves obres hi figuren: un doble Album de chant (Rouen, 1846), les simfonies a gran orquestra Jocelyn i Le Corsaire, les melodies soltes La Vallon, Le Crucifix, L'ange gardien i Le Chrétien mourant, nombrosos Etudes, Souvenirs, Morceaux característiques, etc., per a piano, i una transcripció per a orgue i piano dels Madrigaux de vieux maîtres italiens (1879).
Com a crític musical, amb el pseudònim de Pavilly, va escriure en les revistes de teatres i concerts en el Messager des théâtres, Journal d'Instruction publique, Revue et Gazette des théâtres, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 9, pàg. 327/28. (ISBN 84-239-4509-X)
# Institut Barcelona d'Estudis Internacionals

L'Institut Barcelona d'Estudis Internacionals (IBEI) és un institut interuniversitari d'investigació i un centre d'ensenyament de postgrau situat a Barcelona. L'IBEI, que forma part dels Centres de Recerca de Catalunya, més coneguts pel seu acrònim CERCA, va ser creat al 2004 de manera conjunta per quatre universitats públiques de Barcelona, (la Universitat Pompeu Fabra, la Universitat de Barcelona, la Universitat Autònoma de Barcelona, la Universitat Politècnica de Catalunya i la Universitat Oberta de Catalunya que és jurídicament privada) i la Fundació CIDOB (Barcelona Centre for International Affairs), amb el propòsit d'impulsar la formació avançada i la investigació en Relacions internacionals i matèries afins.
L'IBEI està presidit per Jacint Jordana Casajuana, catedràtic de Ciència Política i de l'Administració a la Universitat Pompeu Fabra. La seva àrea principal d'investigació se centra en l'anàlisi de les polítiques públiques comparades, amb una atenció especial a les polítiques de regulació i les seves institucions especialitzades. I pel president honorífic Narcís Serra, economista i polític espanyol que va ocupar, entre altres càrrecs, els d'Alcalde de Barcelona (1979-1982), Ministre de Defensa d'Espanya (1982-1991) i Vicepresident del Govern d'Espanya (1991-1995).
Actualment, la Directora de l'Institut és Laura Chaqués Bonafont, catedràtica de Ciències Polítiques a la Universitat de Barcelona.
Els projectes d'investigació són finançats en la seva major part mitjançant projectes d'investigació obtinguts en convocatòries competitives, provinents especialment de la Comissió Europea, el Govern d'Espanya, la Generalitat de Catalunya i altres institucions públiques i privades. Té la forma jurídica de fundació privada.

## Referències

* ↑ «Barcelona Institute of International Studies (IBEI)». Universitat de Barcelona. [Consulta: 7 març 2021].
* ↑ «Jordana Casajuana, Jacint» Arxivat 2016-10-24 a Wayback Machine.. Unitat de Coordinació Acadèmica de Ciències Polítiques i Socials. Consultat el 25 d'octubre de 2017.
* ↑ «Proyectos de investigación» Arxivat 2016-10-24 a Wayback Machine.. Observatori de Política Exterior Europea. 12 de junio de 2014. Consultat el 25 d'octubre de 2017.
* ↑ «Fundació Institut Barcelona d'Estudis Internacionals (IBEI) | Coordinadora Catalana de Fundacions». www.ccfundacions.cat. Consultat el 25 d'octubre de 2017.

## Enllaços externs

* Institut Barcelona d'Estudis Internacionals (IBEI)
# Apteronotus cuchillo

Apteronotus cuchillo és una espècie de peix pertanyent a la família dels apteronòtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 39 cm de llargària màxima.
* 175-191 radis tous a l'aleta anal.

## Reproducció

Un sol mascle es reprodueix amb diverses femelles i els ous són dipositats sobre el substrat.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del llac Maracaibo i Colòmbia (els rius Catatumbo i Baudo).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E., 1800. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 2. i-lxiv + 1-632. Pls. 1-20.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Schultz, L. P., 1949. A further contribution to the ichthyology of Venezuela. Proceedings of the United States National Museum v. 99 (núm. 3235): 1-211, Pls. 1-3.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Albert, J.S., 2003. Apteronotidae (Ghost knifefishes). P. 497-502. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.
* ↑ Galvis, G., J.I. Mojica i M. Camargo, 1997. Peces del Catatumbo. Asociación Cravo Norte, Santafé de Bogotá, D.C., 188 p.
* ↑ Galvis, G., J.I. Mojica i M. Camargo, 1997.
* ↑ De Santana, C.D. i J.A. Maldonado-Ocampo, 2005. Apteronotus milesi, new species of ghost knifefish (Gymnotiformes: Apteronotidae) from the Cauca River, with a key to apteronotids from the Magdalena-Cauca basin, Colombia. Ichthyol. Explor. Freshwat. 16(3):223-230.
* ↑ Mago-Leccia, F., 1994. Electric fishes of the continental waters of America. Fundación para el Desarrollo de las Ciencias Físicas, Matemáticas y Naturales (FUDECI). Biblioteca de la Academia de Ciencias Físicas. Matemáticas y Naturales, Caracas, Veneçuela. Vol. 29 . 206 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* De Santana, C.D., 2003. Apteronotus caudimaculosus n. sp. (Gymnotiformes: Apteronotidae), a sexually dimorphic black ghost knifefish from the Pantanal, Western Brazil, with a note on the monophyly of Apteronotus albifrons species complex. Zootaxa 252:1-11.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Guiomar de Portugal

Guiomar Castro de Bragança i de Noronha (ca. 1468-Sogorb, 1 d'agost de 1516) coneguda comunament com a Guiomar de Portugal, va ser una aristòcrata portuguesa i duquessa consort de Sogorb.
Filla d'Alfons de Bragança, I comte de Faro i de María Enríquez de Noronha, II comtessa d'Odemira. Va contraure matrimoni vers el 1488 amb l'infant Enric d'Aragó, net del rei d'Aragó Ferran d'Antequera. Duquessa de Sogorb des de 1476, quan li és atorgat al seu marit. Guiomar va morir el 1516, i el seu cadàver va ser traslladat al Reial Monestir de Santa Maria de Poblet per ordre del bisbe de Sogorb amb una carta del marit dirigida al seu abat perquè les seves restes fossin enterrades com van ser enviades al panteó familiar dels Aragó-Cardona. Després de la desamortització de 1835 i l'abandonament del monestir, la seva tomba va ser profanada i saquejada. Fruit d'això, el 1839 un soldat de l'exèrcit a Catalunya va recollir un floc de cabells rossos, pertanyent a la duquessa, i el va entregar al general Antonio Remón Zarco del Valle y Huet, que el va donar a la Reial Acadèmia de la Història.

## Descendència

Guiomar i Enric van tenir els següents fills:
* Joan (1488-1490)
* Alfons (1489-1563)
* Isabel (1491-?)

## Referències

* 1 2 3 «Fitxa de Guiomar de Portugal» (en castellà). Fundació Casa Ducal de Medinaceli. Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2020. [Consulta: 14 octubre 2015].
* ↑ Maier, 2005, p. 40.
* ↑ Soler Salcedo, 2009, p. 443.

## Bibliografia

* Maier, Jorge; AADD. Antigüedades. Siglos XVI-XX (en castellà). Madrid: Real Academia de la Historia, 2005.
* Soler Salcedo, Juan Miguel. Nobleza española: grandeza inmemorial (en castellà). Madrid: Visión Libros, 2009.
# Evangelista

«Evangelistes o evangelista» té aquests significats:
* Cristianisme:
** Evangelista, terme usat per denominar els evangèlics o els seguidors del l'evangelicalisme
** Quatre Evangelistes autors dels evangelis canònics del Nou Testament
** Joan Evangelista, autor de l'Evangeli segons Joan
** Lluc (evangelista), autor de l'Evangeli segons Lluc
** Marc (evangelista), autor de l'Evangeli segons Marc
** Mateu apòstol, autor de l'Evangeli segons Mateu
** Filip Evangelista, autor d'un evangeli apòcrif
* Primer cognom:
** Alfredo Evangelista, boxejador uruguaià
** Linda Evangelista (St Catharines, Ontario, 1965), model canadenca
* Prenom:
** Evangelista Torricelli (1608-47), físic i matemàtic, inventor del baròmetre
** Jan Evangelista Purkyně (Libochovice, Bohèmia, 1787 - Praga, 1869), anatomista, fisiòleg i botànic txec
** Marcos Evangelista de Moraes (1970, São Paulo), futbolista brasiler que juga de defensa
# Estrany

«Estrany» té aquests significats:
* Ciència: El quark estrany i l'antiquark estrany són dos tipus de partícula elemental.
* Literatura: L'estrany (originalment en francès L'Étranger) és una novel·la escrita per Albert Camus.
* Fiscalitat: L'estrany (impost) és un tribut tradicional que recaptaven els comuns d'Andorra.
Viccionari
# Apteronotus macrolepis

Apteronotus macrolepis és una espècie de peix pertanyent a la família dels apteronòtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 18 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E., 1800. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 2. i-lxiv + 1-632. Pls. 1-20.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Steindachner, F., 1881. Beiträge zur Kenntniss der Flussfische Südamerika's (III) und Ichthyologische Beiträge (XI). Anz. Akad. Wiss. Wien v. 18 (núm. 11): 97-100.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Albert, J.S., 2003. Apteronotidae (Ghost knifefishes). P. 497-502. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.
* ↑ Barriga, R., 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Bonaventura Vigo

Bonaventura Vigo i Grau (1836 - 1886) va ser alcalde de Sallagosa els anys 1870 i 1871 i, posteriorment, del 1878 al 1884. El 3 de juny del 1882 va ser nomenat veguer d'Andorra en substitució d'un dimitit Ladèveze.

## Biografia

El 1878 va ser també elegit conseller del districte de Prada. Bonaventura Vigo descendia de dues il·lustres famílies cerdanes, de rics propietaris amb responsabilitats polítiques a nivell municipal.

### Genealogia

* Maria Coder d'Er, vídua de Jacint Vigo, es casà amb Joan Pere Grau de Baltarga el 4 de maig del 1692. Pertanyien a dues importants famílies cerdanes i al contracte de matrimoni s'indicava la possibilitat que els fills previs d'ambdós, Pere Grau i Margarida Anna Vigo, s'unissin entre ells també.
* El 1699, Bonaventura Vigo es casà amb Margarida Sicart i Rovira, germana del veguer de la Cerdanya, burgès honrat de Perpinyà.
* El seu net, Francesc Vigo Moreno (1724-1796) va ser representant del Tercer Estat i de la Cerdanya a l'Assemblea Provincial creada el 1787 en la Revolució Francesa. De la seva unió amb Maria Delcasso, filla del batlle i financer més important de la Cabanassa en nasqueren dotze fills.
* D'aquests, cinc foren de sexe masculí i només dos arribaren a l'edat adulta:
** Bonaventura Vigo Moreno (1754-1833), es casà en primeres núpcies amb Maria Grau, de la casa de Quers (vall del Querol), sense descendència; i en segones amb Victòria Grau, de Callastres (Bajande). El 1802, i fins al 1812, va ser conseller del districte de Prada, alcalde de la vall de Querol el 1819, i d'Er a partir del 1824 i fins al 1830.
** Llorenç Vigo Moreno (1765-1841), el 1787 es casà amb la seva cunyada Maria Núria Grau (germana de Maria), i en segones amb Margarida Grau, germana de Victòria Grau. Va ser alcalde de la Vall de Querol del 1800 al 1807, i d'Er del 1812 al 1824. Succeí el seu germà Bonaventura en el càrrec de conseller del districte de Prada, del 1812 al 1821, i a aquest any va ser elegit conseller general, càrrec que ocupà fins al 1830.
* Antoni Vigo Grau (1803- ?), fill de Llorenç i de Margarida, va ser alcalde d'Er de 1838 a 1848, i de 1852 a 1860. Un seguit d'inversions desafortunades el portaren a la fallida econòmica el 1861.
* El seu germanastre (fill de Llorenç i de Maria Núria) Bonaventura Vigo Grau (1793-1864) el 1823 es casà en terceres núpcies amb Maria Antonieta Grau, la seva cosina en quart grau, mercès a una dispensa especial, i tingueren onze fills. D'aquests, Llorenç Vigo Grau (1825-1902) va ser alcalde de la Vall de Querol del 1858 a 1870, i Bonaventura Vigo Grau (1836-1886) ho fou de Sallagosa els anys 1870 i 1871 i 1878-1884, a més de veguer d'Andorra. Eugeni Bonaventura de Vigo i Sallés (1883-1917), l'anarquista conegut pel pseudònim Miguel Almereyda, era net de Bonaventura Vigo Grau (1793-1864), i va ser pare del cineasta Jean Vigo (1905-1934).

## Referències

* ↑ «Viguier Français d'Andorre». Bulletin officiel du ministère de l'intérieur, núm. 5, 1882, pàg. 182.

## Bibliografia

* Bonet, Gérard «Lectures: André Balent, "La Cerdagne du XVII$^e$ au XIX$^e$ siècle» (en francès). Revue d'histoire du XIX$^e$ siècle", 31, 2005 [Consulta: 1r octubre 2014].