OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reprise en main

Reprise en main és una pel·lícula de comèdia social francesa dirigida per Gilles Perret i estrenada el 2022.

## Argument

A l'Alta Savoia, un fons de pensions anglosaxó està a punt de comprar una antiga fàbrica de degollatge. Per evitar aquesta presa de possessió, Cédric, un empleat de la fàbrica, proposa a dos dels seus amics que creïn el seu propi fons d'inversió i comprin la fàbrica, d'incògnit.

## Repartiment

* Pierre Deladonchamps : Cédric
* Grégory Montel : Alain
* Vincent Deniard : Denis
* Lætitia Dosch : Julie
* Samuel Churin : Chantrel
* Finnegan Oldfield : Frédéric
* Marie Denarnaud : Nathalie
* Sophie Cattani : Joséphine
* Yannick Choirat : Guillaume
* Jacques Bonnaffé : Bernard
* Rufus : Michel
* Léo Grêlé : Simon

## Producció

Aquesta és la primera pel·lícula de ficció del documentalista Gilles Perret. El cineasta de l'Alta Savoia s'inspira en les empreses de degollatge de la vall de l'Arve que, víctimes del seu èxit, van ser comprades per fons de pensions anglosaxons.
El rodatge té lloc d'agost a setembre de 2021 a l'Alta Savoia, a la vall de l'Arve, sobretot a Scionzier, Marnaz i Cluses.

## Crítiques

A França, el lloc d'Allociné dóna una valoració de 3,0/5, després d'haver enumerat 21 títols de premsa.

### Taquilla

Durant el seu primer dia de funcionament a França, Reprise en main va vendre 12.148 entrades, incloses 9.279 en vista prèvia per a 134 còpies. La pel·lícula ocupa el cinquè lloc a la taquilla de noves estrenes, darrere de Belle et Sébastien : Nouvelle Génération (28.753 d'entrades) i per davant de IO (7.742 entrades). Després d'una primera setmana de funcionament, el llargmetratge va vendre 39.242 entrades, insuficient per classificar-se entre els 10 primers llocs de la taquilla de la setmana.

## Premis

* Festival de Montreuil 2022: Premi del públic.

## Notes i referències

* ↑ Jacques Mandelbaum, Reprise en main : une farcesque comédie sociale, a lemonde.fr, 19 octobre 2022
* 1 2 Chrystel Chabert, Avec "Reprise en main", le réalisateur Gilles Perret tourne sa première fiction en Haute-Savoie, a francetvinfo.fr, 7 septembre 2021, consulté le 19 octobre 2022
* ↑ REPRISE EN MAIN, sur auvergnerhonealpes-cinema.fr, consulté le 19 octobre 2022
* ↑ «Reprise en main (2022) - critique de presse». Allociné.
* ↑ Laëtitia Forhan. «Box-office : Dwayne Johnson et son Black Adam s'emparent du 1er jour France». Allociné, 20-10-2022.
* ↑ «Reprise en main (2022)». jpbox-office.com.
* ↑ Grégoire Pinson et Laure Croiset, Avec Gilles Perret au cœur de la vallée industrielle de l'Arve, star de son film "Reprise en main", sur challenges.fr, 18 octobre 2022

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Ulrich Vos

Ulrich Vos (alemany: Uli Vos) (Mönchengladbach, 2 de setembre de 1946 - Mönchengladbach, 1 de desembre de 2017), conegut com a Uli Vos, fou un jugador d'hoquei sobre herba alemany que va competir sota bandera de la República Federal Alemanya durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on fou quart en la competició d'hoquei sobre herba. Quatre anys més tard, als Jocs de Munic, va guanyar la medalla d'or en la mateixa competició. El 1976, a Montreal, va disputar els seus tercers, i darrers, Jocs Olímpics. En ells fou cinquè en la competició d'hoquei sobre herba. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat d'Europa de 1970, així com dues medalles de bronze al Campionat del Món, el 1973 i 1975. Entre 1966 i 1976 va disputar 145 partits amb la selecció alemanya.
A nivell de clubs va jugar al Gladbacher HTC, amb qui guanyà la lliga alemanya de 1966 i 1967.

## Referències

* ↑ «Trauer um Olympiasieger Uli Vos» (en alemany). beta.hockey.de, 04-12-2017. Arxivat de l'original el 2018-04-18. [Consulta: 6 desembre 2017].
* 1 2 3 4 «Olympedia – Uli Vos». [Consulta: 24 febrer 2025].
* ↑ «hockey.de». [Consulta: 24 febrer 2025].
# Mulay Abd al-Rahman ibn Muhammad

Mulay Abd al-Rahman ibn Muhammad fou un sultà rebel del Marroc de la dinastia alauita.
El seu germà el sultà Mulay Yazid era molt impopular i es va retirar al Sus en vistes a revoltar-se. No és clar si ja ho havia fet quan el seu germà Mulay Hisham es va proclamar sultà el 10 de desembre de 1790 a Marraqueix. En tot cas el 1791 estaven els dos en revolta. A la mort de Yazid a la batalla de Marraqueix el 23 de febrer de 1792, es va proclamar sultà a Tafilalt. Va restar rebel fins a la seva mort al Sus el 1797. Va deixar un fill, Mulay Nasir ibn Abd al-Rahman.

## Referències

* Genealogia
* Caps d'estat
# Derya-Begi

Derya-Begi, Darya-Begi o Deryabeyi (senyor de la mar) fou un títol de l'Imperi Otomà atribuït a alguns oficials de la flota.
Al segle xvi es donava al comandant naval de Gal·lípoli (Gelibolu) que tenia el rang de sandjak-beyi i en aquest temps era el comandant suprem de la flota (fins a la creació del rang de Kapudan Paixà). El Kapudan Paixà va esdevenir al segle xvi almirall superior de la flota i governador d'un eyalet, format per diversos ports i illes; aquesta província del Kapudan Paixà que portava el nom de Djazair-i Bahr-i Safid, estava dividida en sandjaks, els governadors dels quals tenien el títol de Derya-Begi (però no de sandjak-beyi); el càrrec era generalment vitalici.

## Bibliografia

* Marsigli, Êtat militaire de l'Empire ottoman, La Haia, 1732.
# Negru Vodă (Constanța)

Negru Vodă (pronunciat en romanès: [ˌNeɡru ˈvodə], noms històrics: Caraomer, en turc: Karaömer) és una ciutat del comtat de Constanța, al nord de Dobruja, al sud-est de Romania. La ciutat és a prop de la frontera amb Bulgària i hi ha un pas fronterer que uneix Negru Vodă amb el poble búlgar Kardam. Es va convertir oficialment en una ciutat el 1989, com a resultat del programa de sistematització rural romanès.
El nom deriva probablement del llegendari Radu Negru (també conegcom acom Negru Vodă, el "Príncep Negre"), fundador i governant de Valàquia.
Té una superfície de 27,19 km².

## Administració

Els pobles següents són administrats per la ciutat de Negru Vodă:
* Darabani (noms històrics: Daulchioi, en turc: Davulköy)
* Vâlcele (noms històrics: Valalî, en turc: Valalı)
Tot i que encara es menciona als documents oficials com a part del municipi, el poble de Grăniceru (noms històrics: Canlî Ciucur, en turc: Kanlı Çukur), situat a 43° 47′ 34″ N, 28° 15′ 48″ E﻿ / ﻿43.792845°N,28.263239°E﻿ / 43.792845; 28.263239, actualment està desert.

## Demografia

Segons el cens del 2011, a Negru Vodă hi vivien 4.698 romanesos (95,24%), 160 gitanos (3,24%), 43 turcs (0,87%), 28 tàtars (0,57%) i 4 altres (0,08%).

## Galeria

* Memorial de la Primera Guerra Mundial

## Referències

* ↑ Negru Vodă City Hall, Negru Vodă City Hall - Demographics Arxivat 2012-03-12 a Wayback Machine., accessed on July 11, 2011
* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.«Tab8. Populația stabilă după etnie – județe, municipii, orașe, comune». Arxivat de l'original el 2016-01-18. [Consulta: 8 octubre 2021]. Arxivat 2016-01-18 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-01-18. [Consulta: 8 octubre 2021]..
# Lori Ann Piestewa

Lori Ann Piestewa o Qotsa-hon-mana/White Bear Girl (Tuba City, Arizona, 1979 - Nasiriyah, Iraq, 30 de març de 2003) fou una índia d'ètnia hopi, filla d'un veterà de la Guerra del Vietnam, i membre d'una família de tradició militar. S'enllistà en l'exèrcit dels EUA el 1997 (en la 507th Maintenance Company). Va morir a Nasiriyah (Iraq) en el mateix atac on fou ferida la seva companya Jessica Lynch. Ha estat la primera i única dona nord-americana morta en combat en la invasió de l'Iraq del 2003. El 2005, a títol pòstum, fou condecorada amb el Cor Porpra i amb la Medalla de Presoner de Guerra.

## Enllaços externs

* (anglès) A Wrong Turn in the Desert Arxivat 2009-02-24 a Wayback Machine. Article detallat de Rolling Stone sobre Piestewa i la seva mort.
* (anglès) Lori Piestewa - Heroïna Nadiua Americana Arxivat 2006-11-03 a Wayback Machine.
* (anglès) Que va passar amb la soldat Lori?
# Hepatitis autoimmunitària

L'hepatitis autoimmunitària és una malaltia autoimmunitària crònica que afecta el fetge, és quan el sistema immunitari ataca les pròpies cèl·lules del fetge que s'ocasiona la inflamació del fetge (o hepatitis). Alguns dels símptomes inicials comuns inclouen fatiga o dolors musculars, i entre els signes d'inflamació hepàtica aguda s'inclouen febre, icterícia i dolor a l'hipocondri dret. Les persones amb hepatitis autoimmunitària sovint no tenen símptomes inicials i la malaltia es detecta mitjançant proves de funció hepàtica que resulten ser anormals.
Una presentació anòmala de l'antigen leucocitari humà (HLA) classe II a la superfície de les cèl·lules del fetge, possiblement a causa de la predisposició genètica o infecció hepàtica aguda, provoca una resposta immunitària mediada per cèl·lules contra el propi fetge, i acaba causant l'hepatitis autoimmunitària. Aquesta resposta immunitària causa la inflamació del fetge, el que pot donar lloc a nous símptomes i complicacions com la fatiga i la cirrosi. La malaltia pot ocórrer en qualsevol grup ètnic i en qualsevol edat, però més sovint es diagnostica en pacients entre quaranta i cinquanta anys.

## Classificació

Es reconeixen quatre subtipus, però la seva utilitat clínica és limitada.
* ANA i SMA positius, immunoglobulina G elevada (forma clàssica, respon bé als glucocorticoides a dosis baixes);
* LKM-1 (generalment a nenes i adolescents dones, la malaltia pot ser greu), LKM-2 o LKM-3 positius;
* anticossos positius contra l'antigen hepàtic soluble (aquest grup es comporta com a grup 1) (anti-SLA, anti-LP)

## Referències

* ↑ Czaja, AJ «Autoimmune liver disease.». Current opinion in gastroenterology, 20, 3, 5-2004, pàg. 231–40. DOI: 10.1097/00001574-200405000-00007. PMID: 15703647.
* ↑ National Digestive Diseases Information Clearinghouse. «Digestive Disease: Autoimmune Hepatitis». Arxivat de l'original el 15 de setembre 2010. [Consulta: 9 octubre 2010].,
* ↑ Manns, MP; Czaja, AJ; Gorham, JD; Krawitt, EL; Mieli-Vergani, G; Vergani, D; Vierling, JM; American Association for the Study of Liver, Diseases «Diagnosis and management of autoimmune hepatitis.». Hepatology (Baltimore, Md.), 51, 6, 6-2010, pàg. 2193–213. DOI: 10.1002/hep.23584. PMID: 20513004.
* ↑ Bogdanos DP, Invernizzi P, Mackay IR, Vergani D «Autoimmune liver serology: Current diagnostic and clinical challenges». World J. Gastroenterol., 14, 21, 6-2008, pàg. 3374–3387. Arxivat de l'original el 2016-05-28. DOI: 10.3748/wjg.14.3374. PMC: 2716592. PMID: 18528935 [Consulta: 25 agost 2015].
* ↑ «autoimmune hepatitis».
* ↑ «Medscape & eMedicine Log In».
# Gran Teatre de Varsòvia

El Gran Teatre de Varsòvia (en polonès, Teatr Wielki) és un complex teatral arquitectònic seu de l'Òpera Nacional Polonesa (companyia fundada el 1776) situat a la Plaça del Teatre (Plac Teatralny) de la capital polonesa. Inaugurat el 1965 el monumental complex fa de l'Òpera Nacional Polonesa el teatre més gran del món. Va ser inaugurat el 24 de febrer de 1833 amb El barber de Sevilla de Rossini.
Pràcticament destruït en la Batalla de Varsòvia del 1939 durant la Segona Guerra Mundial va reobrir les portes reconstruït el 19 de novembre de 1965.
El nou teatre té dos auditoris i un museu, l'Stanisław Moniuszko Auditorium per a 1.841 espectadors. La temporada d'òpera i ballet s'estén d'octubre al juny. L'Emil Młynarski Auditorium té 248 seients. El National Museum és l'únic museu del teatre de la nació.
En el teatre obert el 1833 es van estrenar les òperes -com Halka i La casa embruixada- del pare de la lírica polonesa, Stanisław Moniuszko que va dirigir l'òpera polonesa entre 1858 i 1872. Aquí es van presentar òperes de Władysław Żelański, Ignacy Jan Paderewski, Karol Szymanowski i altres compositors. Entre 1945 i 1965 la companyia es va presentar en diversos escenaris esperant la reconstrucció i ampliació del teatre amb els dissenys de Bohdan Pniewski.

## Referències

* ↑ «Warsaw: The Grand Theatre – Sanctuary of art in the heart of the metropolis». World Summit of Nobel Peace Laureates. [Consulta: 19 maig 2024].
* ↑ «Grand Theatre - Polish National Opera». https://www.theatre-architecture.eu/.+[Consulta: 19 maig 2024].

## Enllaços externs

* Gran Teatre de Varsòvia - Lloc web oficial
# Aliança Popular Unida

L'Aliança Popular Unida (portuguès: Aliança Popular Unida, APU) va ser una aliança política a Guinea Bissau. Era formada pel Partit Popular Guineà (PPG) i l'Aliança Socialista de Guinea (ASG). Es va formar a principis de 2004 amb la finalitat de presentar-se les eleccions parlamentàries de març de 2004. Va obtenir l'1,36% dels vots i va obtenir un sol escó, ocupat per Fernando Gomes de l'ASG. Es va dissoldre a la fi de 2004 i Gomes es va unir al Partit Africà per la Independència de Guinea i Cap Verd.

## Referències

* 1 2 3 Peter Karibe Mendy (2013) Historical Dictionary of the Republic of Guinea-Bissau, Scarecrow Press, p28
# Hepatopatia alcohòlica

L'hepatopatia alcohòlica (o malaltia hepàtica alcohòlica), és un terme que engloba els trastorns del fetge (hepatopatia) degudes al consum excessiu d'alcohol, com ara el fetge gras, l'hepatitis alcohòlica, que quan és crònica presenta fibrosi, esdevenint llavors una cirrosi.
És la principal causa d'hepatopatia als països occidentals. Encara que l'esteatosi (malaltia del fetge gras) es desenvoluparà en qualsevol individu que consumeixi una gran quantitat de begudes alcohòliques durant un llarg període, aquest procés és transitori i reversible. Més del 90% de tots els grans bevedors desenvolupen fetge gras, mentre que al voltant del 25% desenvolupa l'hepatitis alcohòlica més greu i el 15% la cirrosi.

## Referències

* 1 2 «Alcoholic liver disease: AASLD Practice Guidelines». Hepatology, vol. 51, 1, 1-2010, pàg. 307–28. DOI: 10.1002/hep.23258. PMID: 20034030. Arxivat 21 October 2014$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-10-21. [Consulta: 26 novembre 2021].
* ↑ Basra, Sarpreet «Definition, epidemiology and magnitude of alcoholic hepatitis». World Journal of Hepatology, vol. 3, 5, 2011, pàg. 108–113. DOI: 10.4254/wjh.v3.i5.108. PMC: 3124876. PMID: 21731902.
# Herba de Sant Jordi

L'herba de Sant Jordi (Centranthus ruber) és una planta oriünda del sud d'Europa, Àsia Menor i nord d'Àfrica, viu en terrenys calcaris i rocosos. Les seves fulles es consumeixen en amanida o cuites com a verdures. Exerceix un efecte similar al de la valeriana i és antiespasmòdica.

## Descripció

És una planta amb tija arrodonida i llisa, amb branques a la seva base que assoleix els 30-60 cm d'alçada. Les fulles de 5 cm de llarg són una mica carnoses, oposades, senceres o poc dentades i acabades en punta. Les flors són molt nombroses i tenen la corol·la que pot ser de color rosat, vermell o blanc. Són flors esperonades i s'agrupen en corimbes densos. El fruit és un petit aqueni. El nombre cromosòmic de C. ruber és 2n=32.
* Flor
* Exemplar sent pol·linitzat per un bufaforats
* Exemplar blanc
* Fullatge

## Distribució

Nativa de la regió mediterrània, Centranthus ruber s'ha introduït en moltes altres parts del món a causa del seu ús com a planta ornamental als jardins. Es veu sovint per les vores de les carreteres o en zones ermes urbanes. Pot tolerar sòls de condicions molt diferents i pot créixer lliurement en parets de pedra velles tot i la calç del morter.

## Referències

* ↑ Centranthus ruber fou descrita per (Carl von Linné) Augustin Pyrame de Candolle i publicat a Flore Française. Troisième Édition 4: 239, l'any 1805, vegeu Centranthus ruber a Trópicos
* ↑ Centranthus ruber en PlantList
* ↑ «Herba de Sant Jordi». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Centranthus ruber». Plantas útiles: Linneo. Arxivat de l'original el 2010-11-23. [Consulta: 10 juny 2013].
* ↑ Números cromosómicos para la flora española, 40-44. Cardona, M. A. (1977) Lagascalia 7(2): 212-216

## Enllaços externs

* «C. ruber (L.) DC. - RED VALERIAN» (en anglès). TREATMENT FROM THE JEPSON MANUAL. [Consulta: 1r juliol 2013].
* http://www.ibiblio.org/pfaf/cgi-bin/arr_html?Centranthus+ruber&CAN=LATIND
* http://elib.cs.berkeley.edu/cgi/img_query?where-taxon=Centranthus+ruber Arxivat 2012-12-11 at Archive.is
# Kickboxer

Kickboxer és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Mark DiSalle i David Worth, estrenada l'any 1989. Posa en escena Jean-Claude Van Damme en el paper principal. Ha estat doblada al català.

## Argument

Eric Sloane, campió del món del kick-boxing al seu país, viatja amb el seu germà Kurt en Tailàndia, país del qual és originari el noble art, per enfrontar-se al seu campió: Tong Po. Malgrat els advertiments del seu germà, Eric decideix enfrontar-se al seu adversari. Però tot va malament, Eric és colpejat salvatgement i deixat per mort a la carretera. Amb l'ajuda de Winston Taylor, un compatriota americà, Kurt porta Eric a l'hospital amb l'esperança de curar-lo però el metge li anuncia que Eric té la medul·la espinal seccionada i que quedarà definitivament paraplègic.
Entristit i còlèric, Kurt desitja venjar-se enfrontant-se a Tong Po. Per fer-ho, Winston li aconsella aprendre el muay-thaï amb Xian Chow, un antic mestre que viu com un ermità lluny de tot.
Durant el seu entrenament, Kurt sabrà que Tong Po és un perillós criminal que domina tot el poble del qual és procedent Mylee, la jove neboda de Xian de la qual Kurt enamora, i fa pagar tothom a canvi de la seva protecció. Per la seva banda, Eric surt de l'hospital en cadira de rodes i s'instal·la a casa de Xian.
Pel combat entre Kurt i Tong Po, els mafiosos locals aposten per aquest últim i treuen Eric per forçar Kurt a perdre.

## Repartiment

* Jean-Claude Van Damme: Kurt Sloane
* Michel Qissi: Tong Po
* Dennis Alexio: Eric Sloane
* Dennis Chan: Xian Chow
* Haskell Anderson: Winston Taylor
* Rochelle Ashana: Mylee
* Steve Lee: Freddy Li
* Richard Foo: Tao Liu

## Producció

Michel Qissi en principi havia considerat coreografiar ell mateix els combats, i va anar realment a Tailàndia per aprendre el Muay thaï. Va suggerir contractar reals combatents com a figurants.
Jean-Claude Van Damme i Michel Qissi són en realitat amics des de la infantesa, i és la seva segona col·laboració al cinema després de Bloodsport.

### Rodatge

El rodatge ha tingut lloc a Tailàndia, sobretot a Bangkok i Ayutthaya. Ha durat 56 dies.

### Música

La música del film va ser composta per Paul Hertzog. Ja havia estat treballant en Bloodsport, estrenada un any abans.

#### Llista títols

* Stan Bush - Never Surrender (4:37)
* Terry Wood - How Do You Keep Me Comin' Back (3:31)
* Bonic Williams - Feeling So Good Today (4:10)
* Lucinda Ramseur - I Won't Stay (4:40)
* Michael Logan - Roll With The Punches (3:35)
* Stan Bush - Streets Of Siam (3:35)
* Stan Bush - Fight For Love (3:21)
* Jamboxx - Chack's Stew (3:23)
* Paul Hertzog - The Eagle Lands (4:35)
* Craig Copeland - Love Is The Way (5:21)

## Referències

* ↑ «Kickboxer». esadir.cat.
* ↑ «Kickboxer». aLLOCINÉ.
* ↑ Filming locations a Internet Movie Database (anglès)
* ↑ Trivia a Internet Movie Database (anglès)

## Enllaços externs

* Kickboxer a Goita què fan, ara!
# Herba del bisó

L'herba del bisó Bouteloua dactyloides, en anglès el nom comú és Buffalograss o Buffalo Grass, ja que el bisó americà es coneix sota el nom de buffalo, és una herba de la praderia nativa d'Amèrica del Nord. És una herba de mida curta que es troba principalment a les Altes Planes (High Plains) dels Estats Units i és codominant amb l'herba Bouteloua gracilis (blue grama) sobre gran part de la praderia d'herbes curtes (shortgrass prairie).

## Descripció

L'herba del bisó és una herba perenne d'estació càlida de creixement, és resistent a la secada, la calor i al fred i prefereix els sòls alcalins. Les fulles fan normalment de 5 a 13 cm d'alt però al sud de les Great Plains poden arribar als 30 cm d'alt. És una planta normalment dioica però de vegades n'hi ha de monoiques i de vegades amb flors hermafrodites (flors perfectes). Les tiges de les flors fan de 10 a 20 cm d'alt La inflorescència masculina és una panícula, la femenina consta d'espiguetes curtes.
Porta nombrosos estolons i de vegades produeix rizomes. Les arrels són nombroses i més fines que la de la majoria de les poàcies d les planes, ja que fan menys d'1 mm de diàmetre.

## Distribució

La buffalograss es troba des de Minnesota a Louisiana, Texas, Nou Mèxic, est d'Arizona, i nord de Mèxic. Apareix rarament al nord d'Idaho i Virginia.

## Taxonomia

El botànic Thomas Nuttall la situà dins el gènere Sesleria. Més tard va servir per definir el gènere monotípic Buchloe. I finalment, al 1999, James Travis Columbus la va incloure al gènere Bouteloua.

## Usos
### Jardineria

La buffalograss es fa servir com a gespa tolerant a la secada i també es cultiva com farratge on es disposa de cultivars específics.

### Construcció

Els colonitzadors europeus la varen fer servir per construir cases (sod houses).

## Referències

* 1 2 3 «Bouteloua dactyloides (Nutt.) Columbus». Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture, 20-11-2007. Arxivat de l'original el 2012-10-10. [Consulta: 5 març 2010].
* 1 2 3 Howard, Janet L. «Buchloe dactyloides». Fire Effects Information System. United States Forest Service, 1995. [Consulta: 31 juliol 2010].
* ↑ Quattrocchi, Umberto. CRC World Dictionary of Grasses. II E-O. CRC Press, 2006, p. 395. ISBN 9780849313035.
* ↑ «Bouteloua dactyloides (Nutt.) J.T. Columbus». Native Plant Information Network. Lady Bird Johnson Wildflower Center. [Consulta: 31 juliol 2010].
* ↑ Riordan, T.P.. «Buffalograss, Buchloe dactyloides (Nutt.) Engelm». A: Turfgrass Biology, Genetics, and Breeding. John Wiley and Sons, 2003. ISBN 9780471444107.
Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.

## Enllaços externs

* USDA Natural Resources Conservation Service
# Hermandad Nacional de Alféreces Provisionales

L'Hermandad Nacional de Alféreces Provisionales (HAP) va ser una organització d'excombatents amb el grau d'alferes provisional i grup de pressió d'extrema dreta a Espanya, identificat amb la dictadura franquista.

## Història i activitat

Va ser fundada el 27 d'abril de 1958 en un acte a cerro Garabitas de la Casa de Campo de Madrid. Oposat a les mesures dels anomenats tecnòcrates, era el grup que aglutinava en el seu si als oficials d'encuny més ideologitzat i franquista. Va ser part de la Confederación Nacional de Excombatientes, bastió de l'anomenat búnker durant el tardofranquisme.
Perseguia «mantenir l'esperit de Falange i de la Guerra Civil en el si de l'oficialitat» de la dictadura franquista. Amb estrets vincles amb l'Exèrcit de Terra, i considerada per Navjas Zubeldia una «fita de l'extrema dreta militar», va ser la germanor de excombatents franquistes de major influència. Emprava com a símbol un estel de sis puntes.

## Referències

* ↑ Rodríguez Jiménez, 1994, p. 103.
* ↑ Muñoz Bolaños, 2016, p. 270.
* ↑ Culla i Clarà, 2016.
* ↑ Navajas Zubeldia, 2001, p. 89.
* 1 2 3 Rodríguez Jiménez, 2012.
* ↑ Navaixejas Zubeldia, 2001, p. 89.

## Bibliografia

* Culla i Clarà, Joan B. «Un error no justifica otro». El País, 28-02-2016.
* Muñoz Bolaños, Roberto «El gran bastión del franquismo: el Ejército español en 1975». Pasado y Memoria. Revista de Historia Contemporánea. Universitat d'Alacant [Alicante], 15, 2016, pàg. 255-279. DOI: 10.14198/PASADO2016.15.10. ISSN: 1579-3311.
* Rodríguez Jiménez, José Luis. Reaccionarios y golpistas: la extrema derecha en España: del tardofranquismo a la consolidación de la democracia, 1967-1982. Madrid: Consell Superior d'Investigacions Científiques, 1994. ISBN 84-00-07442-4.
* Rodríguez Jiménez, José Luis «La prensa de extrema derecha en la transición del franquismo a la democracia (1973-1982)». El Argonauta español, 9, 2012. DOI: 10.4000/argonauta.1421. ISSN: 1765-2901.
* Navajas Zubeldia, Carlos «La salvaguardia de lo permanente. Las extremas derechas militares en la España del siglo XX». Hispania. Revista Española de Historia. Consell Superior d'Investigacions Científiques [Madrid], 61, 207, 2001, pàg. 69-98. DOI: 10.3989/hispania.2001.v61.i207.307. ISSN: 0018-2141.