OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estadística de Maxwell-Boltzmann

A la física estadística, l'estadística de Maxwell–Boltzmann (o, més col·loquialment, estadística M-B) descriu la distribució estadística de partícules sobre un conjunt d'estats energètics en equilibri tèrmic, quan la temperatura és prou alta i la densitat prou baixa com per poder negligir els efectes quàntics. L'estadística de Maxwell–Boltzmann és, per tant, d'aplicació en la gran majoria de fenòmens amb què ens trobem per als quals la temperatura està per damunt de les desenes (i sovint, centenars) de kèlvins.
Segons aquesta estadística, el nombre mitjà de partícules amb energia $\varepsilon _{i}$, $N_{i}$, ve donat per:
    ${\frac {N_{i}}{N}}={\frac {g_{i}}{e^{(\varepsilon _{i}-\mu )/kT}}}={\frac {g_{i}e^{-\varepsilon _{i}/kT}}{Z}}$
on:
* $N_{i}$ és el nombre esperat de partícules amb energia $\varepsilon _{i}$
* $\varepsilon _{i}$ és l'energia de l'estat i
* $g_{i}$ és la degeneració del nivell i, és a dir, el nombre d'estats amb aquesta mateixa energia
* $\mu$ és el potencial químic
* $k_{B}$ és la constant de Boltzmann
* T és la temperatura absoluta
* N és el nombre total de partícules, $N=\sum _{i}N_{i}\,$
* Z és la funció de partició, $Z=\sum _{i}g_{i}e^{-\varepsilon _{i}/kT}$
* $e^{(...)}$ és la funció exponencial
De manera equivalent, la distribució de vegades es representa per l'expressió
    ${\frac {N_{j}}{N}}={\frac {1}{e^{(\varepsilon _{j}-\mu )/kT}}}={\frac {e^{-\varepsilon _{j}/kT}}{Z}}$
on ara l'índex j especifica l'estat de la partícula en lloc del conjunt d'estat amb una energia $\varepsilon _{j}$ donada.

## Vegeu també

* Estadística de Bose-Einstein
* Estadística de Fermi-Dirac
* Àtom
* Bosó
* Fermió
* Física estadística
# Estalvi

L'estalvi o, col·loquialment, alforro, és la diferència entre l'ingrés disponible i el consum efectuat per una persona, una empresa, una administració pública, etc. Igualment l'estalvi és la part de la renda que no es destina al consum, o part complementària del despesa.

## Classificació

L'estalvi es pot classificar en estalvi privat i en estalvi públic.
* L'estalvi privat és aquell que realitzen les organitzacions privades que no pertanyen a l'estat (bàsicament famílies, institucions sense ànim de lucre i empreses).
** L'estalvi d'una empresa privada autònoma, equival al seu benefici menys la part d'aquest que és repartida als seus propietaris o accionistes en forma de dividends o participació en beneficis,
** L'estalvi de les famílies és igual a la renda disponible familiar menys en consum privat ambdós venen donats per:
* L'estalvi públic ho realitza l'Estat, el qual també rep ingressos a través d'imposts i altres activitats, alhora que gasta en inversió social, en infraestructura (carreteres, ponts, escoles, hospitals, etc.), en justícia, en seguretat nacional, etc. Quan l'estat estalvia vol dir que els seus ingressos són majors que les seves despeses i es presenta un superàvit fiscal, el cas contrari conduiria a un dèficit fiscal.

## Estalvi en macroeconomia
### Estalvi nacional

L'estalvi nacional és la suma de l'estalvi públic i el privat. L'estalvi nacional ve donat per la diferència entre la renda nacional o valor del conjunt de béns produïts i el consum.

### Estalvi i política econòmica

L'estalvi es troba influït i determinat per les polítiques econòmiques que segueixi un Estat (aquest pot afectar les taxes d'interès i altres variables que afecten l'estalvi). Els canvis en la taxa d'interès, per exemple, poden fer que els estalviadors s'asseuen motivats o desmotivats a estalviar. Un augment en les taxes d'interès pot fer que els estalviadors tinguin més raons per a disminuir la seva consum i estalviar, o bé pot tenir l'efecte oposat. A iguals nivells d'ingrés, depèn de dos efectes coneguts com a efecte ingrés i efecte substitució. Així com l'augment de les taxes d'interès pot incentivar als estalviadors a consumir menys per a estalviar més, pot succeir que, en ser major el rendiment de l'estalvi, es pugui complir la meta d'acumulació prevista destinant una porció major de l'ingrés al consum present. Aquesta alça en les taxes d'interès es pot deure, per exemple, a les formes que el govern obté els recursos per a les seves activitats. Si el govern decideix manllevar recursos al sistema financer en una quantitat important, les taxes d'interès pujaran.

## Referències

* ↑ «"Alforro" segons l'AVL». Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 27 juliol 2018].
* ↑ Mochón Morcillo, Francisco. Principios de economía (en castellà). Madrid: McGraw-Hill, 1995, p. 445. ISBN 84-481-0319-X.
Viccionari
# Estanh Long de Liat

L'estany Long de Liat es troba al costat de les antigues mines de Liat a la Val d'Aran, a 2.136 m. d'altitud. És, amb una superfície de 27 ha i una profunditat màxima de 32 m, un dels estanys grans de l'alta muntanya de Catalunya. La seva conca té una aparença particular, és un paisatge relativament pla, amb dolines naturals. Està orientada d'est a oest, amb el Tuc de Mauberme (2880 m) com a punt més alt a l'est. Hi neix el riu Unhòla.
La vegetació de la conca mostra la diversitat geològica de roques calcàries i silíciques. hi trobem neretars (matollars de Rhododendron ferrugineum), matollars prostrats de savina de muntanya (Juniperus sabina), matollars d'Empetrum hermaphroditum, prats de Carex curvula, de Festuca airoides o de F. yvesii, prats amb Festuca nigrescens, Trifolium thalii, Ranunculus gouanii, molleres de Carex davalliana i de Carex fusca. Hi ha una vegetació aquàtica relativament rica, amb espargani (Sparganium angustifolium), ranuncle aquàtic (Ranunculus aquatilis), subulària (Subularia aquatica) i Isoetes lacustris. L'estany és molt oligotròfic. S'hi han introduït dues espècies de peixos, la truita comuna (Salmo trutta) i el barb roig (Phoxinus phoxinus).
L'estat ecològic de l'estany és bo, segons la classificació de la directiva marc de l'aigua. Actualment, es troba dins de l'espai natural protegit de la Xarxa Natura 2000 del Baish Aran.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* 1 2 3 4 5 «Estanh Long de Liat». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). Arxivat de l'original el 5 de març 2016. [Consulta: 1r maig 2014].
* ↑ «Estanh Long de Liat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Estany Buhayrat al Asad

L'embassament d'al-Àssad o Buhayrat al Asad (àrab: بحيرة الأسد, Buḥayrat al-Asad) es un gran llac artificial en el riu Eufrates dins l'estat de Síria.
En 1973, Síria acabà la construcció de la presa de Tabqa, en el riu Eufrates, aigües amunt de la ciutat d'Ar-Raqqà. La resclosa creà una conca de magatzematge d'aigua anomenada embassament, estany o llac d'Assad, en honor al president Hafez al-Àssad. L'embassament fa al voltant de 80 km de llargada i 8 km d'amplada.

## Referències

* ↑ Bourgey, André. Le barrage de Tabqa et l'aménagement du bassin de l'Euphrate en Syrie (en francès). Revue de géographie de Lyon, 1974, p. 343-354.
# Estany Don Juan

L'Estany Don Juan o Bassa Don Juan (en anglès: Don Juan Pond o Lake Don Juan) és un petit llac hipersalí situat a l'oest de la Vall Wright a l'Antàrtida a 8 km a l'oest del Llac Vanda. L'estany Don Juan és la massa d'aigua més salina del món, ja que té un nivell de salinitat de més del 40%.
L'estany Don Juan va ser descobert l'any 1961. Va rebre el nom de dos pilots d'helicòpter, els lloctinents Don Roe i John Hickey, els quals pilotaven l'helicòpter en la primera investigació d'aquest estany durant la qual malgrat que la temperatura ambiental era de -30 °C l'aigua de l'estany va romandre en estat líquid (per la seva gran salinitat).
L'any 1965 es va descriure per primera vegada en tot el món a l'estany Don Juan l'antarcticita, un mineral de calci poc freqüent.

## Salinitat

L'estany Don Juan és de fons pla i d'aigües somes. Té més salinitat que la mar Morta o fins i tot que el Llac Assal de Djibouti. Es diu que la salinitat de l'estany Don Juan és 18 vegades la de l'oceà. De fet és l'únic llac hipersalí de l'Antàrtida que gairebé mai es glaça i no té una coberta de gel. Els ions dominants són de calci i de clor. Segons el mapa de 1977 publicat pel USGS ocupava una superfície de 0,25 km². Tanmateix recentment la seva superfície ha disminuït considerablement. La seva fondària màxima de 30 cm el 1993 i només de 10 cm el 1997, l'any 1998 l'estany va quedar pràcticament sec excepte per poques desenes de metres quadrats.
La composició de les seves aigües és CaCl₂ 3,72 mol/kg i NaCl 0,50 mol/kg, a la temperatura de -51.8 °C. Això seria equivalent a 413 g de CaCl₂ i 29 g de NaCl per kg d'aigua.

## Referències

* 1 2 G.M. Marion «A theoretical evaluation of mineral stability in Don Juan Pond, Wright Valley, Victoria Land». Antarctic Science, 9, 01, 1997, pàg. 92–9. DOI: 10.1017/S0954102097000114.
* ↑ «Don Juan Pond and Lake Vanda Photo Gallery by Suze at pbase.com».
* ↑ «Antarcticite». Projecte RRUFF. [Consulta: 6 agost 2013].
* ↑ http://www.mcmlter.org/data/lakes/locations/lakedsc.dat

## Bibliografia

* Yamagata, N., T. Torii, S. Murata «Report of the Japanese summer parties in Dry Valleys, Victoria Land, 1963–65; V – Chemical composition of lake waters». Antarctic Record, 29, pàg. 53–75.

## Enllaços externs

* Great Zoom into Don Juan Pond, Antarctica Arxivat 2019-12-05 a Wayback Machine.
* Siegel, B. Z.; McMurty, G.; Siegel, S. M.; Chen, J.; Larock, P. «Life in the calcium chloride environment of Don Juan Pond, Antarctica». Nature, 280, 5725, 30-08-1979, pàg. 828–9. DOI: 10.1038/280828a0.
* McMurdo Dry Valleys MCM Lakes Data
* Don Juan Pond GigaPan picture
# Estany Europa

L'estany Europa és una zona humida localitzada al municipi de Castelló d'Empúries.
És una de les zones humides creades pel Parc natural. Representa la darrera fase de tractament de les aigües que provenen de la depuradora d'Empuriabrava, instal·lada en terrenys del Parc. Es tracta d'un sistema d'aiguamolls dissenyat i construït per eliminar els nutrients en excés de les aigües de la depuradora. Funciona des de l'any 1998 i, més concretament, es tracta de tres cel·les de 160 x 50 m i una fondària mitjana de 0,5 m per les quals l'aigua circula d'un extrem a l'altre a través de macròfits (balca, canyís). Al final del recorregut l'aigua es troba amb una llacuna (estany Europa) de poca fondària (0,2 m) i 4,5 ha de superfície.
Pel que fa a la vegetació s'hi localitzen macròfits com la balca o el canyís, hidròfits com Zannichellia palustris, Najas minor o el jonc marí (Scirpus maritimus) i algues filamentoses (Cladoforals).
El fet de mantenir un nivell d'inundació força constant possibilita que aquest espai sigui molt utilitzat per part dels ocells durant els mesos d'estiu. Espècies com el flamenc (Phoenicopterus ruber) o la siseta cendrosa (Xenus cinereus) s'han observat en aquest espai. S'hi detecta també la presència de la tortuga de rierol (Mauremys leprosa).
L'espai forma part del Parc Natural dels Aiguamolls de l'Empordà i s'inclou també dins l'espai del PEIN i la Xarxa Natura 2000 ES0000019 "Aiguamolls de l'Empordà".

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Estany Europa». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 15 juny 2014].
# Estany Gran de Peguera

L'estany Gran de Peguera és un llac d'origen glacial situat a la vall de Peguera a 2.579 metres d'altitud. La seva superfície és de 2,57 hectàrees. És el punt de naixement del riu de Peguera. L'estany és alimentat per l'emissari procedent dels estanys Petits de Peguera.
L'estany forma part del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici i està situat en el terme municipal d'Espot, a la comarca del Pallars Sobirà. Pel vessant nord de l'estany hi transcorre el sender que comunica la propera collada del Monestero amb el refugi Josep Maria Blanc.

## Bibliografia

* «Estany Gran de Peguera» (HTML). Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. [Consulta: 29 febrer 2020].
# Estany Morera

L'Estany Morera és un llac glacial a 2.379 m d'altitud, a la capçalera de la vall Fosca, al Pallars Jussà, al nord-oest del poble de Cabdella, en el terme municipal de la Torre de Cabdella. Pertany al grup de llacs d'origen glacial de la capçalera nord-oriental del riu de Riqüerna a través del barranc de Francí, al voltant del Pic Salado.
La seva conca està formada a llevant pel Tossal Tancat, sota de la qual es troba.
Rep les seves aigües de l'Estany de Cogomella, al nord, i de l'Estany Grenui, al nord-oest. S'aboca en l'Estany Tapat, que queda al seu sud-oest. La seva conca està formada a llevant per la Serra Tancada, sota de la qual es troba. És dels estanys que disposa d'una presa per tal d'ampliar la capacitat de la seva conca.

## Referències

* ↑ Altituds, mides i càlcul de superfícies basats en dades del mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Estany Perdut

L'Estany Perdut és un llac que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El llac, d'origen glacial, està situat a 2.461 metres d'altitud, als peus del Tossal de la Montanyeta. Té 1,56 hectàrees de superfície i 26 metres de fondària màxima. L'estany drena, per la seva banda occidental, cap a l'Estany de la Coma d'Amitges, al nord-est.

## Rutes

Dues són les alternatives més habituals, ambdues sortint des de l'Estany Llong.
* La més directa, via: Barranc de la Coma d'Amitges, i el barranc que baixa de l'Estany Perdut.
* O seguint el Barranc de Peixerani fins als encontorns de l'Estany Nere; des d'on es remunta la Coma dels Pescadors fins a l'estanyet que queda a peus del vessant occidental del Pic Inferior de Subenuix, punt on es gira a l'oest i es descendeix fins a l'estany.

## Referències

* ↑ Altituds, mides i càlcul de superfícies basats en dades del mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ COLL, Pep; ANIZ, Mercè; LUENGO, Víctor. Els tresors d'Aigüestortes i Sant Maurici. Lleida: Pagès Editors, S.L., 2002, pàgina 234. ISBN 84-7935-983-8.
* ↑ Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Aprest

L'aprest és un procediment aplicat a pells, tèxtils, fibres, paper o cartró per tal de canviar l'aspecte òptic o les seves qualitats, com el llustre, poliment, impermeabilitat i fermesa. Modernament s'han desenvolupat nous procediments i productes per tal d'augmentar les capacitats d'antiarrugament, antiencongiement, antiarnament, antiestàtic i antilliscant o insecticida del tèxtil, i per augmentar la resistència de l'aprest de cada rentada. El procediment industrial pot aplicar-se principalment per la impregnació o la nebulització del fil o del teixit. També existeixen aprests d'ús domèstic per tal de restaurar les qualitats (principalment, fermesa i impermeabilitat) perdudes per la rentada o la usura, en forma de pols, per afegir a la rentadora, o d'esprai.
Per a les teles de lli o de fibra de cànem, l'aprest consisteix en l'aplicació d'una barreja de midó i anyil. Quan han rebut aquest aprest es despleguen i passen per la calandra. A les teles de cotó se'ls dona l'aprest amb midó i després se'ls fa passar per dos cilindres calents que donen llustre a l'anvers i, al mateix temps, al revers. Per als draps, l'aprest s'efectua amb ajuda d'una pressió més o menys forta combinada, o no, amb l'acció de la calor d'on es donen dos sorts d'aprests: el premsat en fred i en calent.
La paraula s'utilitza també per designar els productes utilitzats per fer l'operació.

## Referències

* ↑ «Aprest». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Aprest». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Aprest». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Aquest article conté material del diccionari enciclopèdic popular il·lustrat Salvat dels anys 1906 a 1914 que es troba en el domini públic.
# Estany Redó (Colomers d'Espot)

L'Estany Redó és un llac que es troba en el terme municipal d'Espot, a la comarca del Pallars Sobirà, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El nom deriva de la seva forma.
El llac, d'origen glacial, està situat a 2.114 metres d'altitud, tancant Colomers d'Espot pel sud. Té 6,2 hectàrees de superfície i 11 metres de fondària màxima. Rep totes les aigües que recull l'amfiteatre que conformen les Pales d'Estany Redó i drena cap al barranc, que al sud, baixa cap al Planell d'Estany Llong.

## Vegetació aquàtica

L'estany Redó és pobre en vegetació aquàtica: només conté dues espècies. Cada una es distribueix en una sola clapa. A la zona menys fonda de la vora sud i est creix gespa d'isòet. No pot estendre’s per les vores oest i nord ja que hi ha un gran cúmul de rocam procedent de les tarteres dels vessants. Aquesta espècie és típica de les aigües més fredes i amb menys nutrients. La part més fonda i amb menys rocs està ocupada per l'alga nitel·la.

## Rutes

Des del Refugi d'Estany Llong, s'agafa el camí que, direcció est, ressegueix la riba meridional de l'Estany Llong. Aquesta senda, més marcada, s'abandona per continuar vorejant la riba del llac cap al nord-est; a partir d'aquest punt la ruta és senyalitzada amb fites de fusta pintades de groc i travessa el Planell d'Estany Llong. Endinsant-se dins Colomers d'Espot, el corriol va girant i enfilant-se suaument cap al nord, fins a trobar l'estany.

## Referències

* ↑ Altituds, mides i càlcul de superfícies basats en dades del mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ COLL, Pep; ANIZ, Mercè; LUENGO, Víctor. Els tresors d'Aigüestortes i Sant Maurici. Lleida: Pagès Editors, S.L., 2002, pàgina 234. ISBN 84-7935-983-8.
* ↑ «Les plantes aquàtiques dels estanys» (pdf). El Portarró [Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici], número 24, 2008, pàgina 8 [Consulta: 31 març 2020].
* ↑ Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Haplogrup mitocondrial humà L5

L'haplogrup mitocondrial humà L5 és un haplogrup humà que es distingeix per l'haplotip dels mitocondris.
És un haplogrup africà molt petit del que se n'han pogut trobar individus a Dominica i Tanzània

## Enllaços externs

* Mapa dels haplogrups L5
* Seqüències detallades de l'haplogrup L5
Haplogrups mitocondrials humans :
| Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L2 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | | | | M | M | M | M | M | N | N | N | N | N | N | N | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | CZ | CZ | D | E | G | Q | | A | I | O | | | R | R | R | | | | | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | pre-HV | pre-HV | | pre-JT | pre-JT | P | UK | UK | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | HV | HV | | JT | JT | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | H | V | | J | T | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
# Habitatge al carrer del Carme i carrer d'en Roig

L'Habitatge al carrer del Carme i carrer d'en Roig és un edifici del Raval de Barcelona inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història i descripció

Va ser projectat per l'arquitecte Josep Antoni Llinàs i Carmona i acabat de construir el 1994. Va tenir una gran repercussió fora de l'Estat, tot esdevenint un model d'intervenció dels habitatges plurifamiliars del centre històric urbà.
Els habitatges estan agrupats en tres edificis independents adossats a les parets mitgeres del solar: un a la cantonada dels carrers del Carme i d'en Roig, un més al fons del segons d'aquests carres i un altre més endarrerit, poc visible des del carrer. Cada bloc té la seva escala independent, tot i que l'accés és únic (les escales es bifurquen a la primera planta). Donat que l'arquitecte volia afavorir les relacions entre les cases i el carrer d'en Roig, les sales d'estar es van disposar als angles, tot buscant vistes longitudinals amb relació al carrer.

## Referències

* 1 2 3 «Habitatge al carrer del Carme i carrer d'en Roig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Vegeu també

* Casa Jacint Compte
# Copa Federació de waterpolo femenina

La Copa Federació de waterpolo femenina és una competició esportiva de clubs espanyols de waterpolo, creada la temporada 2022-23. De caràcter anual, és organitzada per la Reial Federació Espanyola de Natació. Hi participen els dos millors equips classificats de cada grup de la primera volta de la Primera Divisió femenina. La fase final es disputa en format d'eliminació directa a la piscina d'un dels quatre equips, normalment al mes de febrer.

## Historial

* En negreta = Equip guanyador
* (p.) = Penals
* (1) = Nombre de títols
* Nota: Noms dels equips segons l'època
| Edició | Temp. | Data | Campió | Resultat | Subcampió | Tercer classificat | Quart classificat | Seu |
| I | 2022-23 | 25/26-02-2023 | Simalga Real Canoe (1) | 11-6 | CD Iruña 98 02 | Horta Haxelia | CN Molins de Rei | Pez Volador, Madrid |
| II | 2023-24 | 24/25-02-2024 | CN Vallirana (1) | 14-9 | CD Iruña 98 02 | Horta Haxelia | CN Cuatro Caminos | CEM Horta, Barcelona |
| III | 2024-25 | 22/23-02-2025 | UE Horta (1) | 13-7 | CN Molins de Rei | CDN Boadilla | AR Concepción Ciudad Lineal | Piscina Municipal, Molins de Rei |

## Palmarès

| Equip | Campió | Subcampió | Finals | Anys campió | Anys subcampió |
| Real Canoe NC | 1 | 0 | 1 | 2023 | |
| CN Vallirana | 1 | 0 | 1 | 2024 | |
| UE Horta | 1 | 0 | 1 | 2025 | |
| CD Iruña 98 02 | 0 | 2 | 2 | | 2023, 2024 |
| CN Molins de Rei | 0 | 1 | 1 | | 2025 |

## Referències

* ↑ «Real Canoe, campeón de la primera Copa Federación de waterpolo femenino». Telemadrid, 01-03-2023. [Consulta: 5 febrer 2025].
* ↑ «WATERPOLO – ELS EQUIPS CATALANS GUANYEN LA COPA FEDERACIÓN». Federació Catalana de natació, 25-02-2024. [Consulta: 5 febrer 2025].
* ↑ «La UE Horta, campiona de la III Copa Federació Femenina». Federació Catalana de natació, 23-02-2025. [Consulta: 25 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Reial Federació Espanyola de Natació
# Aratinga asteca

L'aratinga asteca (Eupsittula astec) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos, matolls i conreus des de l'est de Mèxic fins l'oest de Panamà. Freqüentment considerada coespecífica de l'aratinga pitbruna.
# Aratinga de Cuba

L'aratinga de Cuba (Aratinga euops) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos i camp obert a Cuba i l'illa de la Juventud.

## Referències

* ↑ IUCN «Psittacara euops» (en anglès). BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2020, 17-07-2020. DOI: 10.2305/iucn.uk.2020-3.rlts.t22685690a179593400.en.
# Aratinga de Socorro

L'aratinga de Socorro (Aratinga brevipes) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids endèmic de les zones amb arbres de Socorro a les illes Revillagigedo.