OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Econometria espacial

L'econometria espacial és el camp on s'intersecten l'anàlisi espacial i l'econometria. El terme "econometria espacial" va ser introduït per primera vegada per l'economista belga Jean Paelinck (universalment reconegut com el pare de la disciplina) en la reunió anual de l'Associació Holandesa d'Estadística el maig de 1974 (Paelinck i Klaassen, 1979). En general, l'econometria difereix d'altres branques de l'estadística en centrar-se en models teòrics, els paràmetres dels quals s'estimen mitjançant anàlisi de regressió. L'econometria espacial és un refinament d'això, on el model teòric implica interaccions entre diferents entitats o les observacions de dades no són realment independents. Per tant, es poden estimar models que incorporen correlació espacial o efectes de barri mitjançant mètodes economètrics espacials. Aquests models són comuns en ciències regionals, economia immobiliària, economia de l'educació, mercat immobiliari i molts altres. L'adopció d'una visió més general, segons la llei de l'Associació d'Econometria Espacial, la disciplina es defineix com el conjunt de models i instruments teòrics de l'estadística espacial i l'anàlisi de dades espacials per analitzar diversos efectes econòmics, com ara externalitats, interaccions, concentració espacial i molts altres "(Associació Espacial de l'econometria, 2006). Els desenvolupaments recents tendeixen a incloure també mètodes i models de xarxa social economètrics.

## Referències

* Anselin, L. Spatial econometrics: Methods and models. Dordrecht: Kluwer Academic, 1988.
* Anselin, L. «Thirty years of spatial econometrics». Papers in Regional Science, 89, 1, 2010, pàg. 3–25. DOI: 10.1111/j.1435-5957.2010.00279.x.
* Arbia, G. A primer for Spatial econometrics. Nova York: Palgrave text in Econometrics, Macmillan, 2014.
* Arbia, G. «Spatial Econometrics: a broad view». Foundations and Trends in Econometrics, 8, 3-4, 2016, pàg. 1-124.
* Griffith, D. A.; Paelinck, J. H. P.. Non-standard Spatial Statistics and Spatial Econometrics. Heidelberg: Springer, 2011.
* Kelejian, H.; Piras, G. Spatial Econometrics. Academic Press, 2017.
* LeSage, J. P.; Pace, R. K.. Introduction to spatial econometrics. Boca Raton, FL: CRC Press, 2009.
* Paelinck, J.; Klaassen, L. Spatial econometrics. Farnborough: Saxon House, 1979.
* Spatial Econometrics Association. by-law, 2006.
# Economia d'Etiòpia

L'economia d'Etiòpia està basada en l'agricultura, que absorbeix gairebé el 45% del PIB, el 85% de la mà d'obra i el 90% de les exportacions.
El producte agrícola principal és el cafè, destinat en la seva gairebé integritat a l'exportació, del que viuen directament o indirecta el 25% de la població. El 2006 van ser exportats 350 milions de dòlars solament en cafè. Aquest alt volum, unit a la variabilitat dels preus internacionals del producte, fan que la balança exportadora sigui molt vulnerable.
Els processos de sequera, agreujats en la dècada dels 80 del segle xx, van convertir grans extensions de terreny de cultiu en àrides o semiàrides, en part per les condicions climàtiques, en part per la tala d'arbres per a llenya. Els desplaçaments de població i de refugiats en ocasió de les múltiples guerras amb Eritrea, van facilitar l'assentament de gran nombre de població en zones amb a penes recursos agrícoles i ramaders, la qual cosa va provocar fams i persistents degradacions del sòl que no s'ha recuperat. En l'actualitat, i després de la signatura de la pau definitiva amb Eritrea, el nombre de persones dependents de l'ajuda interior o exterior per a la supervivència s'ha reduït de 4,5 milions de persones en 1999, a 2,7 milions de persones en 2003.
Quant a la mineria, Etiòpia té reserves d'or i tàntal, així com marbre, potassa, mineral de ferro i gas natural. Les explotacions d'aquest últim han sofert diverses convulsions i alts i baixos en ocasió dels múltiples conflictes bèl·lics fins a 2002. El 2001 Etiòpia es va qualificar per rebre el perdó dels seus deutes a través de la iniciativa per als Països Altament Endeutats del Fons Monetari Internacional i, al desembre 2005 el FMI va perdonar el deute del país.
L'alt nivell de dependència del sector energètic (petroli) i les elevades despeses militars, mantenen encara afeblida l'economia, que presenta grans canvis segons la zona del país de la qual es tracti. La pau va permetre l'ús dels ports eritreus de Assab i Massawa i el de Djibouti per a la sortida al mar dels productes etíops.

## Referències

* 1 2 3 https://www.cia.gov/library/publications/the-world-factbook/geos/et.html Arxivat 2018-12-24 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Projecció económica d'Etiòpia (anglès)
# Economia de Saint Lucia

L'economia de Saint Lucia depèn en gran part del cultiu del bananer. No obstant això, els canvis en el règim d'importacions de la Unió Europea i la creixent competència dels productors Amèrica Llatina han forçat la diversificació. En anys recents la indústria del turisme i les finances internacionals han adquirit un paper preponderant en la composició de la seva Producte Intern Brut i ara gairebé el 73% del mateix és generat per la indústria de serveis (2002). El seu sector de manufactura, encara que menys important, és un dels més diversificats del Carib Oriental.
Els principals productes d'exportació de l'illa són el plàtan i alguns productes tèxtils que ven al Regne Unit i als Estats Units per una suma propera als US $30 milions, gairebé la meitat de les seves exportacions totals.
L'illa va ser un dels països fundadors de l'Organització Mundial del Comerç i es va integrar al Fons Monetari Internacional el 15 de novembre de 1979. La seva moneda, el dòlar del Carib Oriental, és la moneda de curs legal en altres sis països. Santa Lucia ha signat alguns convenis de lliure comerç i cooperació econòmica amb l'Organització d'Estats del Carib Oriental i amb la Comunitat del Carib. En matèria tècnica rep assessoria per part de la Mancomunitat Britànica de Nacions i de la CEPAL i també rep suports econòmics del Banc de Desenvolupament del Carib.
# Economia de combustible (aeronàutica)

L'economia de combustible d'una aeronau és un factor que determina la quantitat de combustible que necessita l'aeronau per transportar una certa càrrega (passatgers o mercaderies) a una certa distància. Es pot expressar de diferents maneres, com ara en litres de combustible per passatger per quilòmetre. Un estudi publicat el 2018 situà Norwegian Air Shuttle com l'operador de vols transatlàntics amb la millor economia de combustible i l'Airbus A350-900 com l'avió amb el millor rendiment de combustible en el mateix tipus de vols.

## Referències

* ↑ Morris, H. «British Airways is the least fuel-efficient transatlantic airline – and Norwegian the most» (en anglès). The Daily Telegraph, 12-09-2018. [Consulta: 10 abril 2019].
# Sântana

Sântana (pronunciació en romanès: [sɨnˈtana] ; alemany: Neusanktanna; en hongarès: Újszentanna) és una ciutat del nord-oest de Romania, al comtat d'Arad. Declarada ciutat el 2003, administra un poble, Caporal Alexa (Erdőskerek).

## Geografia

La ciutat està situada a la part nord de l'altiplà d'Arad, a uns 29 km de distància de la seu del comtat, Arad. La travessen les carreteres comarcals DJ791 i DJ792C.

## Població

Segons el cens del 2011, la població del municipi té 10725 habitants. Des del punt de vista ètnic, té la següent estructura: el 84,89% són romanesos, el 9,57% gitanos, el 3,14% alemanys, el 2,07% hongaresos i el 0,4% són d'altres nacionalitats o no declarades. El 79,6% són ortodoxos romanesos, l'11,5% pentecostal, el 5,5% catòlic i l'1,2% baptista.

## Història

El primer registre documental de la localitat amb el nom de Sântana es remunta a l'any 1828. L'assentament és el resultat del desenvolupament continu de Comlăuș, una localitat esmentada ja el 1334. Caporal Alexa va ser esmentada el 1334 quan es deia Kerecton. Fins al 1926 es deia Cherechiu, que encara és el seu nom col·loquial.

## Fills il·lustres

* Ștefan Augustin Doinaș
* Adrian Drida
* Oskar Kaufmann

## Economia

Tot i que l'economia de la ciutat és predominant a l'agricultura, els sectors econòmic secundari i terciari també s'han desenvolupat recentment. Sântana és un important centre de vinyes.

## Turisme

Ser un nus important de carreteres i ferrocarrils s'utilitza també per a la promoció i millora del turisme. L'arquitectura específica, els monuments històrics i arquitectònics com l'edifici del "Convictului", la casa copisteria i les fortificacions anomenades "Cetatea veche" són només alguns dels llocs d'interès turístic de la localitat que sovint tenen visitants.

## Referències

* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.«Tab8. Populația stabilă după etnie – județe, municipii, orașe, comune». Arxivat de l'original el 2016-01-18. [Consulta: 15 octubre 2021]. Arxivat 2016-01-18 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-01-18. [Consulta: 15 octubre 2021]..
# Economia normativa

L'economia normativa és la branca de l'economia que estudia com hauria de ser el sistema econòmic ideal i quines mesures poden impulsar-se per aconseguir-lo. Inclou un estudi de la política, ètica i filosofia de la justícia, així com una anàlisi dels avantatges dels diferents sistemes històrics. Pot abastar recomanacions concretes, aplicades a un territori o moment determinat, o bé proposar un canvi total de sistema. Gran part dels teòrics de l'altermundisme usen recomanacions d'economia normativa i tenen les seves arrels en la tradició de la utopia. Com a camp d'estudi s'oposa a l'economia positiva o descriptiva.
# Economia social

L'economia social és la part de l'economia situada entre el sector públic i el sector privat tradicional capitalista. Es caracteritza per l'objectiu de servir l'interès dels seus membres i la col·lectivitat, d'organitzar-se democràticament i de distribuir els seus beneficis d'acord amb criteris que primen les persones i el factor treball abans que el capital. Les formes empresarials que tradicionalment s'ha considerat que integren l'economia social són les cooperatives en totes les seues formes, les mutualitats, les associacions i les fundacions. A Europa hi existeixen Lleis d'Economia Social, com a Espanya, la primera que va ser aprovada a Europa, a Portugal, Grècia, França i Romania. A Europa l'economia social representa més de 14 milions de persones treballadores segons l'informe de CIRIEC-EESC.
En els darrers anys han sorgit noves denominacions per a aquest sector empresarial protagonitzat per la societat civil i concebut per a servir l'interès general de les comunitats on s'ha desenvolupat, com el tercer sector, l'economia social i solidària i les empreses socials. L'economia feminista té la voluntat d'erradicar les desigualtats de poder per raó de gènere al treball, lluitant per l'equitat de gènere i la corresponsabilitat social. Per això, el punt de vista de l'economia feminista s'inclou a l'economia social i solidària.

## Principis

* Economia de l'altruisme i la cooperació social
* Presa de decisions de forma participativa (heretada del model d'empresa cooperativa)
* Capital social com a complement capital financer i capital humà.
* Objectiu primari de servir als associats o a la societat en general per sobre de les finalitats de lucre.
* Autonomia i societat civil.

## Formes d'organització

* Cooperativa de treball
* Societat anònima laboral
* Cooperativa de consum
* Mutualitat
* Associació
* Fundació
* Empresa d'inserció
* Centre Especial de Treball

## Referències

* ↑ «The Social Economy in the European union» (en anglès). European Economic and Social Committee, 05-03-2013.
* ↑ «Introducció al llibre blanc de l'economia socials a Catalunya» Arxivat 2013-11-13 a Wayback Machine., Llibre blanc sobre l'economia social, Generalitat de Catalunya i Universitat de Barcelona, 2013, pàgina 16
* ↑ L'economia social i solidària a Barcelona, 2016. ISBN 9788416171170 (català)

## Enllaços externs

* La economía social en la Unión Europea
* Xarxa d'Economia Solidària de Catalunya Arxivat 2017-01-05 a Wayback Machine.
# Muntanyes Codru-Moma

Les muntanyes Codru-Moma (Munții Codru-Moma) formen part de les muntanyes Apuseni. Es troben específicament situats als comtats d'Arad i Bihor dins dels carpats romanesos occidentals de Crișana (Romania).

## Referències

* ↑ Arad County - Geography and History, <https://circabc.europa.eu/webdav/CircaBC/ESTAT/regportraits/Information/ro051_geo.htm>. Consulta: 13 gener 2020
* ↑ B.C. Burchfiel, with M. Bleahu. Geology of Romania, Issues 158-162. The Geological Society of America, Inc., 1976. ISBN 9780813721583.
# Edifici Galiana

L'Edifici Galiana és un edifici localitzat en la confluència dels carrers Juan Bautista Lafora i Sant Telmo de la ciutat d'Alacant, País Valencià.
Va ser construït entre 1934 i 1935 sobre un altre immoble ja existent segons el projecte de Miguel López González. Va ser elevat pel mateix arquitecte dues noves plantes dues dècades més tard, en 1954, i va ser reformat l'any 1990.

## Referències

* ↑ Jaén i Urban, G. (director); Martínez Medina, A.; Oliva Meyer, J.; Oliver Ramírez, J. L.; Sempere Pascual, A.; Calduch Cervera, J. Guía de Arquitectura de la Provincia de Alicante (en castellà). Alicante, España: Instituto de Cultura Juan Gil-Albert, Colegio Territorial de Arquitectos de Alicante, 1999, p. 314. ISBN 84-7784-353-8.
# Edifici Kronos

L'Edifici Kronos és un gratacel residencial de Benidorm (Marina Baixa, País Valencià).
Està situat a la zona de la platja de Llevant, a l'entrada de Benidorm, prop d'un altre gratacel: el Neguri Gane. L'estructura en formigó armat va ser dissenyada per l'Estudi d'Enginyeria Florentino Regalado & Asociados. Amb 145 metres, és el cinqué edifici més alt de Benidorm.

## Referències

* 1 2 «Rascacielos españoles que cumplieron década en 2018 (I)» (en castellà), 27-01-2019. [Consulta: 12 juny 2020].
# Edifici Roma

L'edifici Roma o edifici Ciutat de Roma està situat al carrer Rafael Altamira número 1 de la ciutat d'Alacant (País Valencià). Va ser construït entre 1941 i 1942 segons el projecte de l'arquitecte Gabriel Penalva Asensi.
El va construir l'empresa conservera Lloret & Llinares S.L.
Les característiques més important d'aquest edifici són les referències al món de la màquina, amb el seu disseny aerodinàmic i de transatlàntic. L'ús de les seues dues primeres plantes és d'oficines i comercials i les restants són habitatges.

## Referències

* ↑ Jaén i Urban, G. (director), Martínez Medina, A., Oliva Meyer, J., Oliver Ramírez, J. L., Sempere Pascual, A. y Calduch Cervera, J.. Guía de Arquitectura de la Provincia de Alicante (en español). Alicante, España: Instituto de Cultura Juan Gil-Albert, Colegio Territorial de Arquitectos de Alicante, 1999, p. 314. ISBN 84-7784-353-8.
# Edifici a la plaça del Fossar Vell (Vilamitjana)

L'Edifici a la plaça del Fossar Vell és una obra de Tremp (Pallars Jussà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici construït a quatre vents i amb un alçat irregular entre dues i quatre plantes. Els paraments que conformen les façanes mostren en part pedra del país amb morter i fang, ja que no presenten arrebossat. La distribució de les obertures i la forma d'aquestes és irregular. Destaca el pas elevat que connecta la façana nord de l'edifici amb la finca situada a l'altra banda del carrer. La part sud de l'immoble, avui molt desvirtuada per una galeria de totxana, conserva els dos arcs de pedra de l'antiga galeria del primer pis.
# Edifici al carrer El Camí 1 d'Alcoi

L'edifici al carrer El Camí 1, situat a la ciutat d'Alcoi (l'Alcoià), País Valencià, és un edifici residencial d'estil modernista valencià construït l'any 1907, que va ser projectat per l'arquitecte Timoteo Briet Montaud.
L'edifici va ser realitzat per l'arquitecte contestano Timoteo Briet Montaud en 1907. Fa xamfrà amb el carrer Sant Nicolau i té vistes a la part final del parc de la Glorieta d'Alcoi. Consta de planta baixa i tres altures. A l'edifici destaca la decoració d'estil modernista del corrent austríac Sezession, típica en totes les obres modernistes de l'arquitecte.
En la planta baixa destaquen les portes d'estil modernista treballades en fusta. En la primera i segona altura es troben balconades amb forja de ferro amb una mínima decoració floral. En la primera i tercera altura, així com en la rematada de l'edifici s'aprecia ornamentació de tipus geomètric d'estil típicament Sezession.
L'edifici és la casa natal del compositor alcoià Joan Cantó i Francés. En 1982 es va col·locar en la planta baixa una placa commemorativa que recorda el seu naixement a la casa l'any 1856.

## Referències

* 1 2 3 4 Doménech Romá, Jorge. Modernismo en Alcoy, su contexto histórico y los oficios artesanales (en castellano). Editorial Aguaclara, 2010, p. 294. ISBN 978-84-613-8233-0.
# Edifici al carrer Major, 39 (Salt)

L'Edifici al carrer Major, 39 és una obra de Salt (Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici urbà de planta rectangular desenvolupat en cantonada. Originàriament presentava una planta baixa, dues plantes pis i rematava la façana una cornisa sobre mènsules. Posteriorment es realitzà l'addició d'una tercera planta seguint el mateix ritme compositiu existent. Les dues façanes principals són arrebossades i pintades de color groc, deixant a la vista els carreus que emmarquen alguns forats i cantonades. La planta baixa es dedica a local comercial i el seu accés es realitza pel carrer Major. L'accés als pisos superiors es realitza per la façana que dona al carrer Lluís Millet.
Fins a la seva restauració, l'edifici presentava les façanes sense revestir, essent la fàbrica de pedra de riu.

## Referències

* 1 2

## Vegeu també

* Casa al Carrer de Sant Dionís, 3, edifici protegit
# Edifici al carrer Notari Roca Sastre, 18 (Guissona)

L'Edifici al carrer Notari Roca Sastre, 18 és una obra de Guissona (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici modernista de pedra que consta de dues plantes i golfes. La planta baixa té tres arcs rebaixats un dels quals està tapiat. El de la dreta, amb una porta de fusta i vidre dona accés a la planta primera. Aquesta presenta tres obertures balconeres, les laterals amb arc rebaixat i la central amb llinda de pedra. Quatre pilastres decoratives segmenten la façana fins superar la coberta. Una petita cornisa separa aquesta planta de les golfes amb sis obertures quadrades agrupades de dos en dos damunt les obertures inferiors. La coberta es recolza en mènsules de maons.
# Edifici al carrer Principal, 2 (Massoteres)

L'Edifici al carrer Principal, 2 és un edifici del municipi de Massoteres (Segarra) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici que consta de dues façanes descriptibles. A la façana oest, que dona al carrer principal, a la planta baixa, hi ha entrada rectangular amb gran llinda de pedra i porta de fusta amb vaivé. Al pis següent, hi ha una finestra amb llinda de pedra i ampit. Al darrer pis, hi ha una petita obertura a l'alçada de les golfes.
A la part esquerra d'aquesta façana, hi ha una estructura adossada. La part de dalt forma part de l'habitatge, i la part de sota, formant porxo que uneix un costat i altre del carrer. La part que dona a l'entrada de l'habitatge, el porxo comença amb un arc rebaixat, a sobre hi ha un balcó individual amb barana de ferro. Al darrer pis, hi ha una terrassa amb barana de formigó, amb obertures de al llarg d'ella. Resseguint el porxo, tot seguit hi ha un arc adovellat de mig punt. A l'altre costat de porxo, hi ha un arc ogival amb dovelles. A la part de l'edifici, a l'esquerra, hi ha un balcó individual amb barana de ferro, i a la part superior de la façana, un petita obertura al centre.
A la façana que dona al carrer major, al primer pis al centre hi ha un balcó amb barana de ferro. A cada costat del balcó, hi ha una finestra, la de l'esquerra amb ampit. Al darrer pis hi ha dues finestres acabades en arc escarser. La coberta és de dues vessants.

## Referències

* 1 2 3
# Edifici al carrer Sant Nicolau 35 d'Alcoi

L'edifici al carrer Sant Nicolau 35, situat a la ciutat d'Alcoi (l'Alcoià), País Valencià, és un edifici residencial d'estil modernista valencià construït l'any 1908, que va ser projectat per l'arquitecte Timoteo Briet Montaud.
La façana va ser realitzada per l'arquitecte contestà Timoteo Briet Montaud en 1908. L'edifici té cinc altures i baix destinat a ús comercial.
En la primera planta es pot observar un bell buit dividit en tres finestrals i en la tercera i quarta planta dues balconades amb línies corbes. L'edifici està construït en carreu amb decoració de tipus floral. En el primer pis s'observen també dues circumferències, distintiu del corrent modernista vienesa Sezession.
Les baranes de les balconades estan elaborades en ferro i presenten una decoració de tipus vegetal.

## Referències

* 1 2 3 4 Doménech Romá, Jorge. Modernismo en Alcoy, su contexto histórico y los oficios artesanales (en castellano). Editorial Aguaclara, 2010, p. 361-366. ISBN 978-84-613-8233-0.
# Edifici al carrer Sant Nicolau 4 d'Alcoi

L'edifici al carrer Sant Nicolau número 4, situat a la ciutat d'Alcoi (l'Alcoià), País Valencià, és un edifici residencial d'estil modernista valencià construït l'any 1910, que va ser projectat per l'arquitecte Vicente Pascual Pastor.
La reforma de l'edifici va ser realitzada per l'arquitecte alcoià Vicent Pascual Pastor en 1910 per a la família Raduán Casamitjana. L'edifici consta de planta baixa i quatre plantes.
En ell destaca el seu mirador tripartit de la primera planta, els motius florals art nouveau i les baranes de ferro forjat. En tot el conjunt es troben motius historicistes de tipus medieval.

## Referències

* 1 2 Doménech Romá, Jorge. Modernismo en Alcoy, su contexto histórico y los oficios artesanales (en castellano). Editorial Aguaclara, 2010, p. 437-445. ISBN 978-84-613-8233-0.
* ↑ Ficha en "Ruta del Modernismo". Turismo de Alcoy
# Edifici al carrer de Vic, 6 (Caldes de Montbui)

L'Edifici al carrer de Vic, 6 és una obra de Caldes de Montbui (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici unifamiliar entre mitgeres, molt estret. Consta de planta baixa i dos pisos amb la coberta a doble vessant rematada per una petita cornisa. L'estructura és de parets de càrrega i de forjats unidireccionals. A la planta baixa s'obre un gran portal amb la llinda de fusta de forma corbada i una petita finestra a un costat. Al primer pis s'obre una finestra amb la llinda, els brancals i l'ampit de pedra i al segon pis s'obre també una finestra.
# Edifici al carrer de la Font, 12 (Reus)

L'Edifici al carrer de la Font, 12, és un edifici del municipi de Reus (Baix Camp) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un habitatge situat en una cantonada del carrer de la Font amb el raval de Robuster, i les seves façanes donen a dos carrers diferents. Està estructurat en planta baixa, entresòl i dos pisos superiors. La zona primitiva, del segle xvii, és la de la façana principal, que dona al carrer de la Font. L'entrada és allindanada, amb una llum força ample i feta a base de maçoneria amb carreus de grans dimensions. La resta de la façana està arrebossada. Fins fa poc hi havia un esgrafiat just sobre la porta principal que dibuixava un balcó fictici amb barana de ferro forjat i persianes de fusta tancades. Pel que fa a la resta d'obertures, són totes allindanades amb petits balcons amb baranes de ferro forjat força treballades. Les façanes presenten una simetria vertical en les obertures, dues per planta al carrer de la Font i quatre al raval de Robuster. La coberta era de teula àrab. Actualment l'edifici s'ha enderrocat en el seu interior, respectant la façana, que és el que en resta.
Després de la guerra civil, cap al 1940, s'hi va instal·lar l'Escola Maria Cortina, dirigida per Maria Cortina i Pascual, i quan aquesta es va traslladar al Palau Boule, va seguir com a acadèmia privada dirigida pel senyor Margalef, que li posà el nom de Col·legi del Sagrat Cor.

## Referències

* ↑ «Edifici Guarderia Col·legi sagrat Cor». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2015].