OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Església de Sant Pere i Sant Pau (el Caire)

L'Església de Sant Pere i Sant Pau, també coneguda com El-Botroseya i com l'Església de Pere, és una petita església copte situada a prop de la catedral ortodoxa copta de Sant Marc, la seu del màxim responsable de l'Església Ortodoxa Copta d'Alexandria, al districte d'Abbàssia, al Caire. Es va construir el 1911 sobre la tomba del primer ministre egipci Boutros-Ghali.

## Història

L'església va ser construïda el 1911 sobre la tomba de Boutros Ghali, el primer ministre d'Egipte del 1908 fins al seu assassinat el 1910. El procés de construcció de l'edifici va ser supervisat per la família de Ghali. El seu net, Boutros Boutros Ghali, sisè Secretari General de les Nacions Unides i ministre egipci anterior d'afers estrangers, era va ser enterrat a la cripta de sota l'altar el febrer de 2016. Anomenada originalment Església de Sant Pere i Sant Pau, va passar a ser coneguda a través dels anys com Església de Botroseya, la primera en rebre el nom d'una família política.
L'11 de desembre del 2016, un suïcida es va immolar amb explosius a l'església, assassinant a 25 persones, majoritàriament dones i nens, i ferint-ne a moltes altres.

## Arquitectura

L'església és considerada pels historiadors locals d'un gran valor religiós i artístic. Va ser dissenyada en l'estil de basílica per l'arquitecte italo-eslovè Antonio Lasciac, designat arquitecte en cap per Ismaïl Paixà, que va fer una estructura de 28 metres de llarg i 17 d'amplada. La nau central és separada dels altars per una fila de columnes jaspiades a cada costat, amb una sèrie de les pintures italianes que descriuen la vida de Jesús, els seus apòstols i diversos sants. Al final de la nau central hi ha una peça de marbre negra amb les paraules finals que va pronunciar Boutros Ghali. Hi ha mosaics venecians a les parets, incloent un que descriu el baptisme de Jesús al riu Jordà, i un altre darrere del santuari que mostra Jesús en una casa, amb la Mare de Déu a la seva dreta i l'evangelista Marc a l'esquerra.

## Referències

* 1 2 «Boutros-Ghali to be buried at family's Italian-style church». Egypt Independent, 17-02-2016. [Consulta: 14 desembre 2016].
* ↑ El-Mahdawy, Hadeer «23 killed in explosion inside church attached to Cairo's Coptic cathedral». Ahram Online, 11-12-2016 [Consulta: 13 desembre 2016].
* 1 2 3 4 «Botroseya Church, first church named after political family». Egypt Independent, 12-12-2016. [Consulta: 13 desembre 2016].
* 1 2 3 «حقائق عن الكنيسة البطرسية والكاتدرائية المرقسية في القاهرة». BBC Arabic, 11-12-2016. [Consulta: 13 desembre 2016].
* ↑ «Egypt holds massive military funeral for former UN chief Boutros-Ghali». Xinhua, 19-02-2016. [Consulta: 14 desembre 2016].
* ↑ Chappell, BIll. «Bomb Hits Coptic Christian Church In Cairo, Killing At Least 25». NPR. NPR, 11-12-2016. [Consulta: 13 desembre 2016].
* ↑ Boutros-Ghali, Youssef. A Coptic Narrative in Egypt: A Biography of the Boutros-Ghali Family (book description). I.B. Tauris, 2015. ISBN 9781780769394.
* ↑ El-Zoghby, Salwa. «الكنيسة البطرسية.. تاريخ 105 أعوام يناله «غدر الإرهاب»». El Watan, 11-12-2016. [Consulta: 14 desembre 2016].
# Església de Sant Ramon (la Coromina)

L'Església de Ramon Nonat és l'església parroquial de la Coromina de la vila de Cardona (Bages) inclòs com a monument a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És Té la façana orientada a tramuntana i sense absis. L'església té una sola nau amb una nau lateral a ponent producte d'una ampliació posterior. A banda i banda del presbiteri s'obren dues capelles i el campanar al costat de la façana principal. Aquesta església ha sofert diverses modificacions que han alterat la seva estructura primitiva.

## Notícies històriques

L'església de la Coromina fou bastida al s.XIV. Les primeres notícies documentals de l'església, advocada a Sant Antoni, són de l'any 1371; sabem que l'any 1401 la construcció del temple encara no era acabada. Aquesta obra, realitzada en diferents etapes, va veure ja el 1500 com, per iniciativa de Joan Calvet, abat de la real de Perpinyà, és construïda al costat de l'epístola, la capella de Sant Pelegrí per iniciativa del canonge Mitjans, fill de la Coromina.
L'any 1898, el bisbe de Solsona Ramon Riu la convertí en parròquia i canvià l'advocació a Ramon Nonat.

## Referències

* ↑ «Església de Sant Ramon». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 abril 2012].
# Església de Sant Roc i Sant Sebastià

L'Església de Sant Roc i Sant Sebastià d'Alcoi (l'Alcoià, País Valencià) està situada en l'avinguda de L'Albereda número 1.
Encara que van existir a Alcoi amb anterioritat dues capelles dedicades a Sant Roc, l'última d'elles molt prop de l'actual, ambdues van desaparéixer. L'actual església de Sant Roc va començar les seues obres l'1 de maig de 1915. És obra de l'arquitecte alcoià Vicent Pascual Pastor i l'execució va ser a càrrec del mestre Antonio Segura (Villena).
En 1926, es van construir nous locals en la part posterior de l'església, de manera que va quedar tota l'església per al culte. Durant la guerra civil espanyola, el seu interior va ser desvalisat i va sofrir importants danys a causa de la proximitat dels bombardejos dirigits contra la Subestació d'Hidroelèctrica d'Alcoi, molt propera a l'església.
Entre 1940 i 1942, es va iniciar la reconstrucció del temple, la construcció del campanar va ser a càrrec de l'arquitecte alcoià Joaquín Aracil Aznary es va canviar la decoració neoclàssica inicial per la neogòtic actual.
Durant els anys 1960 i 1965, s'àmplia la construcció d'un altre tram de l'església on es col·loca el púlpit, un nou presbiteri sota una torre octogonal i el cor baix.

## Referències

* ↑ [Vicedo Sanfelipe Remigio, Guía de Alcoy, Alcoy; Imp. El Serpis, 1925.]
* 1 2 3 4 Doménech Romá, Jorge. Las iglesias de Alcoy. Sus orígenes, destrucción y reedificación (en castellano). Ed. Doménech Romà, Jorge, 2013, p. 263-264. ISBN 978-84-616-3156-8.
# Hypsiboas pulchellus

Hypsiboas pulchellus és una espècie de granota que viu al Brasil, Argentina, el Paraguai i l'Uruguai.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Kwet, A., Aquino, L., Lavilla, E. & di Tada, I. 2004. Hypsiboas pulchellus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Església de Santa Llúcia i Capella del Rapte de Sant Ignasi

L'Església de Santa Llúcia i Capella del Rapte de Sant Ignasi és una obra del municipi de Manresa (Bages) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una església de planta rectangular, d'una sola nau, amb capçalera poligonal. El sostre està cobert amb volta ogival, encara que és obrada amb totxo. Per a la construcció dels murs s'empraren carreus de l'antic hospital i capella de Santa Llúcia i de l'església de Sant Ignasi, 1522. El portal, abans a la façana, és de factura antiga (s.XIV) i presenta una estructura de mig punt i adovellat. Les arquivoltes reposen sobre uns desgastats capitells, culminació d'unes columnetes adossades, que flanquegen ambdós costats de la portalada. L'església està orientada al sud, on s'obre un ull de bou. La coberta és a doble vessant.
L'edifici està bastit modernament en el lloc que ocupava l'antic hospital de Santa Llúcia, del qual només es conserva un portal gòtic, amb dovelles motllurades i grafismes en un dels brancals que fan referència a la santa. Aquest està format per dos cossos: l'un d'ells és la capella del Rapte (en planta baixa) i l'habitatge del cel·lador (planta pis); l'altre és la capella de Santa Llúcia.
Els dos cossos es comuniquen entre si mitjançant un vestíbul on hi ha el portal gòtic. Aquesta capella està reconstruïda en estil neogòtic. L'edifici conté escultures del St. Crist (fusta tallada) de Sta. Llúcia (alabastre), de Reixach i Campaña: segle xx; esmalts de Maria Noguera (segle XX).

## Història

La capella del Rapte de Sant Ignasi és una construcció del segle xx, inaugurada el 1958. fou construïda en el lloc on hi havia hagut l'hospital i capella de santa Llúcia, dels quals se'n té notícia des del 1321. Al segle xviii en aquest lloc es bastí l'església de sant Ignasi, enderrocada durant la guerra Civil 1936-39.

## Referències

* 1 2 3 4 5
# Església de Santa Magdalena de Polpís

L'església de Santa Maria Magdalena de Santa Magdalena de Polpís, d'estil neoclàssic, és un temple catòlic situat al centre de la població i seu d'una parròquia del bisbat de Tortosa.

## Història

Una església senzilla i de reduïdes dimensions es construeix en el segle xiv per una població petita, que des del segle xv fins al segle xvii es mantindrà despoblada, però conservant el consell municipal i la parròquia.
Durant el segle xviii es torna a poblar i es produeix un increment constant de la població que provoca, en els darrers anys del segle, l'ampliació de l'església allargant els peus de la nau.
A principis del segle xix, en maig de 1819, s'erigeix per segona vegada la parròquia a l'antiga església. I front l'increment de la població es fa necessària la construcció d'un temple més ampli que s'inicia al voltant de 1860 i acaba en 1866, construint-se adossat a l'antic temple. L'antiga església és dividida aleshores en dues parts, una es converteix en la capella de la Comunió, i l'altra, en magatzem de l'església.

## Arquitectura

El conjunt té dues parts perfectament diferenciades: el temple primitiu i la nova església, els dos adossats longitudinalment.

### Estructura

La nova fàbrica té planta rectangular, amb una sola nau de cinc trams, on el proper al presbiteri és més curt, coberta de volta de canó amb arcs torals sustentats per pilastres jòniques adossades, llunetes on s'obrin finestres de mig punt i capelles laterals entre els contraforts. La capçalera és recta, està elevada i té menys llum que la nau, i en els seus costats es troben les sagristies i altres dependències, comunicades per un passadís o trasaltar.

### Portada

La façana, als peus del temple, és molt senzilla, amb una portada amb llinda i brancals de carreus mínimament motllurats. Per damunt, una finestra semicircular permet il·luminar la nau. Corona la façana una cornisa triangular seguint la teulada de la nau.

### Torre-Campanar

El campanar, de planta quadrada, situat als peus de l'església i adossat en el costat de l'Epístola, es troba, en el primer cos, integrat en la façana, sobresurt un altre cos massís i, el tercer, el de les campanes, presenta una obertura de mig punt a cada costat amb els cantons aixamfranats. Culmina el conjunt amb una teulada de teules vidriades.

### Antiga església

Formada inicialment per una volta de canó apuntada reforçada per dos arcs torals, fou prolongada dos trams més als peus de la nau. El conjunt primitiu feia 8 m d'amplària per 12 m de llargària, i amb l'ampliació, hom arribà els 21,6 m de llargària.

## Bibliografia

* Bou i Aiza, Joan B. Polpis: Algunos recuerdos históricos. Benicarló: Centre d'Estudis del Maestrat, 1992.
* Iturat, Joaquín. «Santa Magdalena de Polpís: Aspectos de su historia y arte». Centre d'Estudis del Maestrat, 31 (jul-set 1990), pp. 15-26.
# Església de Santa Maria de Blaquernes (Berat)

L'església de Santa Maria de Blaquernes (en albanès: Kisha e Shën Mëri Vllahernës) es troba a la part alta del vessant d'un turó, dins del castell de Berat, a Berat, l'anomenada ciutat de les mil finestres, una de les ciutats més antigues d'Albània, que juntament amb el també centre històric de Gjirokastër, són Patrimoni de la Humanitat.
El nom prové de la famosa església ortodoxa de Santa Maria de Blaquernes de Constantinoble, a prop del Palau de Blaquernes. Aquesta església, també ortodoxa i d'estil bizantí, fou edificada al segle XIII, i conté pintures murals d'aquest segle. Fou declarada "Monument Cultural" d'Albània al 1948.
Sembla que hi hagué en aquest indret un antic monestir dels segles V o VI. Nikolla Onufri, fill del més famós pintor d'icones Onufri, decorà l'església el 1578 amb escenes de la Bíblia i dels profetes. El seu terra és decorat amb mosaics.

## Referències

* ↑ «Historic Centres of Berat and Gjirokastra» (en anglés). Unesco. [Consulta: 15 setembre 2013.].
* ↑ «Religious buildings with the "Culture Monument" status» (en anglés). Republic of Albania National Committee for Cult. Arxivat de l'original el 6 de juliol de 2011. [Consulta: 15 setembre 2013.].
# Església de Santa Maria de Cocentaina

L'església de Santa Maria de Cocentaina (el Comtat) té el seu origen en l'antiga església cristiana fundada en la segona meitat del segle xiii, de la qual a penes queden restes, a excepció de les restes arqueològiques aparegudes prop de la façana principal i de l'antic cementeri localitzat a l'exterior de la façana principal. Es reconstruí en el segle xvi i fou totalment reedificada entre 1666 i 1780 en estil barroc. Té altres reformes i ampliacions significatives, fetes al segle xviii i xix.

## Descripció

És un edifici de tres naus amb cinc trams i volta de canó amb arcs faixons i llunets. Als costats hi han capelles entre els contraforts cobertes amb voltes bufades, estan connectades entre elles per arcs de mig punt, donant així la sensació de ser una església de tres naus. La cúpula del creuer, està sobre petxines, és xata des de l'interior, i té, al mode barroc, un corredor perimetral que es repeteix a la nau i al creuer.
La il·luminació es fa a través de la cúpula, des de mur dels peus i pel costat de l'evangeli del creuer, aconseguint així una il·luminació abundant.
El presbiteri es cobreix amb una volta bufada pintada al fresc en trompe-l'oeil, amb arquitectures fingides, un cel barroc representant la Glòria de l'Assumpció de la Mare de Déu, obra del valencià Josep Ribelles. Als extrems, del creuer i als peus, hi ha altres frescos en grisalla que representen les sis virtuts, i a les petxines hi figuren els quatre evangelistes.
Al voltant de l'edifici eclesiàstic, al flanc nord i a l'est, es conserven restes de l'antiga muralla medieval de la qual el 1853 se'n va aprofitar una part com a mur per a construir la capella de la Comunió. Aquesta capella, d'estil acadèmic, està al costat de l'epístola, és de planta rectangular coberta amb una volta de canó amb llunetes, dividida en sis trams, amb una petita portada pròpia. Té una cúpula sobre petxines i un cupulí que il·lumina l'interior.
Santa Maria té dues portades, la primera és lateral, de pedra, amb pilastres dòriques i correspon al període anterior de la construcció; la portada principal és del segle xviii, ja plenament barroca.
El campanar té cinc cossos es remata amb el cos de campanes adornat per pilastres estriades aparellades i una espècie de templet amb pinacles i fulles d'acant. Es construí el 1705.

## Enllaços externs

* Fitxa a Campaners
* Pàgina a l'Ajuntament Arxivat 2010-04-09 a Wayback Machine.
# Església de Santa Maria de Jerusalem de Trški Vrh

L'església de Santa Maria de Jerusalem és en una elevació a Trški Vrh, una petita població a un km de Krapina a la regió de Krapina-Zagorje de Croàcia.

## Història

Construïda entre els anys 1750 i 1761 per l'arquitecte local Josip Javornik gràcies a les donacions dels camperols i mercaders de la ciutat lliure de Krapina, és una de les moltes esglésies barroques de pelegrinatge del nord de Croàcia. L'església es construïa per allotjar la Mare de Déu portada de Jerusalem que havia creat molta devoció entre els habitants de la zona.
L'església està envoltada per un mur octagonal porxat amb torres petites a cada angle, destinat a capelles. L'interior del mur amb arcades conté pintures realitzades per Sirnik al voltant de 1898. Prop del mur hi ha la capella dedicada a la resurrecció de Crist representant el final de les 14 estacions del camí de la Creu. Tots els anys, durant l'estiu, hi ha concentracions religioses.
El recinte flanquejat per torres evoca, des de l'exterior, una veritable fortificació. A l'interior, la galeria oberta amb arcades tenien a més una altra funció: els pelegrins s'hi refugiaven i els comerciants els venien objectes religiosos. Aquesta estructura és típica de les esglésies de pelegrinatge d'aquesta zona.

## Interior

L'interior és extremadament exuberantment. Amb pintures murals decoratives d'estil rococó amb escenes del vell i nou testament i de la vida de Maria. Eren pintades per Anton Lerchinger. L'altar principal és obra de Filip Jacob Straub de Graz (1759). L'altar amb els catorze deixebles és un treball d'Anton Mersi de Rogatec (1759), que també feia el púlpit, l'altar de la Creu Sagrada i l'altar de Sant Joan Nepomuk (1760). El tron de la Nostra Senyora fou realitzat per J. J. Mersi (1756), i l'altar dels Apòstols probablement d'I. J. Straub (al voltant de 1771). Les campanes eren fabricades per M. Feltl de Graz (1764). Una de les capelles a la paret dels murs comprèn l'estàtua de pedra que representa la Mare de Déu amb el Nen, creat sota la influència de Parlers de Praga (al voltant de 1410-1420).
# Església de Santa Maria de Tórshavn

L'església de Santa Maria (en feroès Mariukirkjan) és un temple catòlic situat al carrer Mariugøta 4 de la ciutat de Tórshavn, la capital de les illes Fèroe. Segueix el ritus llatí i forma part de la Diòcesi de Copenhaguen.
El catolicisme va estar present a les Illes Fèroe des de l'any 999, quan el cabdill viking Sigmundur Brestisson va introduir-hi el cristianisme. Tanmateix hi va desaparèixer el 1538 quan el darrer bisbe catòlic de les illes Ámundur Ólavsson fou executat i s'hi va establir el ritus protestant.
El 1931 dos joves sacerdots, E. G. Boekenoogen i Thomas King, van emprendre la tasca de restaurar la presència catòlica a l'arxipèlag. En una casa llogada a les germanes franciscanes que havien arribat a les Fèroe el 1931, s'hi va consagrar una petita església el 23 de maig d'aquell mateix any. Juntament amb la nova escola de Sant Francesc, les germanes havien construït la nova església de Santa Maria que es va consagrar l'1 de juny de 1933.
El temple actual és obra de l'arquitecte Árni Winther i va ser consagrat el 30 d'agost de 1987. En aquesta església hi ha a més un convent de monges franciscanes. La comunitat es reuneix allà els diumenges al matí per missa. Al jardí de l'església, hi ha una gran varietat de plantes, moltes de les quals provenen d'àrees remotes de l'hemisferi sud, amb condicions d'acoblament similars a les espècies locals. Aquestes plantes simbolitzen el lloc de l'Església de Santa Maria al món catòlic.
Els vitralls de l'església són dels artistes Sven Havsteen Mikkelsen i Tróndur Patursson,

## Referències

* ↑ «Mariukirkjan» (en llatí). GCatholic. [Consulta: 14 abril 2020].
* ↑ Cejas Arroyo, 2016.
* ↑ «KATÓLSKA KIRKJAN 75 ÁR Í FØROYUM» (en feroès). katolsk.fo. Arxivat de l'original el 2019-05-03. [Consulta: 14 abril 2020].
* ↑ «75 YEARS OF CATHOLIC PRESENCE» (en feroès). katolsk.fo. Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 14 abril 2020].
* ↑ «Visit the church» (en anglès). katolsk.fo. Arxivat de l'original el 2005-02-28. [Consulta: 14 abril 2020].

## Bibliografia

* Cejas Arroyo, José Miguel. Cálido viento del norte: Relatos de disidentes de las ideologías dominantes en Suecia, Noruega, Dinamarca y Finlandia, Groenlandia y las Islas Feroe (en castellà). Madrid: Ediciones Rialp, 2016. ISBN 978-8432146022.

## Enllaços externs

* Església catòlica de les Illes Fèroe Arxivat 2019-09-06 a Wayback Machine. (feroès) (anglès)
# Església de Vilba

L'Església de Vilba era l'església romànica del despoblat del Vilatge de Vilba, pertanyent al terme del Pont de Suert, dins del seu antic terme de Malpàs.
Documentada des del 1010, el lloc pertanyia a Santa Maria de Lavaix. Actualment se'n conserven algunes restes, que permeten reconèixer una església d'una sola nau, amb absis semicircular a llevant. Els murs arriben als 80 cm d'alçada, amb una amplada d'uns 2,6 metres. Es tracta d'una església del segle xii, per l'aparell constructiu.

## Bibliografia

* GONZÀLEZ I PÉREZ, Joan-Ramon [et al.]. "Església de Vilba", a Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7,

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Intercolumni

S'anomena intercolumni a l'espai que hi ha entre dues columnes.
L'intercolumni es mesura d'eix a eix i varia segons cada ordre. Així:
* en l'ordre toscà, no té més que sis mòduls i vuit dècims de mòdul o part;
* en l'ordre dòric, set mòduls i vuit parts;
* en l'ordre jònic, onze mòduls i mig;
* en l'ordre corinti, varia entre sis, nou i fins a dotze mòduls segons que es tracte de pòrtics amb pedestals o sense.
Es distingeixen els següents tipus d'intercolumnis:
* Es denomina intercolumni major el que hi ha en les columnates de columnes aparellades entre cada parell de dues columnes, una a la dreta i l'altra a l'esquerra.
* Es denomina intercolumni menor el que hi ha en les columnes aparellades entre les dues columnes que estan més immediates una a una altra.

## Referències

Aquest article conté material del diccionari enciclopèdic popular il·lustrat Salvat dels anys 1906 a 1914 que es troba en el domini públic.
# Església de fusta d'Hegge

L'església de fusta d'Hegge és una stavkirke de la primera meitat del segle xiii, al petit poblat d'Hegge, municipi d'Østre Slidre, Noruega.Actualment és un temple luterà de l'Església de Noruega.
La primera referència escrita de l'església data de 1327, però la datació dendrocronològica de la fusta estableix que aquesta va ser tallada el 1216, per la qual cosa s'assumeix que la construcció va ocórrer alguns anys després.
És una stavkirke de tipus A amb disposició similar a una basílica. L'entrada es realitza a través d'un petit vestíbul en el costat occidental de l'església. Hi ha vuit pals circulars (stav) a l'interior de la nau, que formen una arcada i delimiten un espai quadrat central que posseeix un sostre elevat. Sobre el cavallet del sostre, al centre de la nau s'erigeix l'única torre.
El cor, a l'orient de l'església, és lleugerament de menor amplària i elevació que la nau, i té un absis quadrat. És una construcció posterior a la nau, i va reemplaçar a una d'anterior.
Tota l'església es trobava, en els seus inicis, envoltada d'un corredor exterior, però aquest va ser derrocat durant remodelacions posteriors. Les finestres, el vestíbul de la nau i el petit vestíbul del mur sud del cor són obres afegides durant les remodelacions a les quals va estar subjecta l'església.
L'altar és una talla del 1780, obra d'un artista local. En una columna de l'interior hi ha una inscripció rúnica que resa: Erling Arnson va escriure aquestes runes.
L'última reparació important es va dur a terme el 1924, sota la direcció de l'arquitecte Arnstein Arneberg, que més tard va dur a terme una àmplia renovació de la catedral de Hamar.

## Referències

* ↑ Hegge stavkirke
* ↑ «Hegge Stave Church (Valdres Samband)». Arxivat de l'original el 2011-07-28. [Consulta: 16 abril 2017].
* ↑ Arnstein Arneberg (Store norske leksikon)

## Enllaços externs

* L'església a Stavkirke.org Arxivat 2005-02-12 a Wayback Machine. (en noruec)