# Hispanocentrisme

L'hispanocentrisme o castellanocentrisme és una actitud etnocèntrica que descriu, estudia i avalua qualsevol fenomen des de l'òptica d'Espanya, de la terra i la parla castellanes (en el sentit més estricte) o des de la visió del món llatinoamericà (hispànic, en el sentit més ampli). És una forma d'eurocentrisme, que va trobar una nova envolada sota el franquisme. L'hispanocentrisme, com l'eurocentrisme, arrela en el Renaixement, quan es va tornar a venerar la cultura grecollatina, tot ignorant l'aportació africana (Egipte, Cartago) o asiàtica (Sumèria, Assíria, Pèrsia, Índia o Xina). A la península ibèrica, l'eurocentrisme va tenir el seu apogeu als segles xvii i xviii, part d'una doctrina de superioritat religiosa i racial.
Més recentment, es veu la mateixa tendència en la historiografia d'estats com ara les Filipines, que mostren una barreja d'anglocentrisme i d'hispanocentrisme. Aquesta circumstància es repeteix en la historiografia de l'Amèrica Llatina o de Catalunya —en països o territoris en els quals la història ha estat reescrita com si hagués començat amb l'ocupació hispànica. Des del començament de la colonització europea d'Amèrica, «la idea és que els indígenes han de ser incorporats en el món europeu, amb la seva cosmovisió i religió, que han de ser civilitzats i evangelitzats». Actituds similars han caracteritzat l'expansió a les illes asiàtiques. La paraula «descobriment d'Amèrica» és un exponent d'aquesta actitud, puix que «res no es va descobrir, ja hi havien estat els vikings, els amerindis de l'Àsia, etc. El problema és aquesta mentalitat eurocentrista i hispanocentrista que recicla el pensament neocolonial, basat en una superioritat moral». El rei d'Espanya, Felip VI, en reiterar la idea etnocèntrica de la colonització espanyola ‘civilitzadora’ de l'illa de Puerto Rico, va obrir una polèmica, ja que molts historiadors contemporanis de fora de la península ibèrica la consideren com obsoleta, tot i encara troba defensors a Espanya. Ja en la dècada del 1960, diversos historiadors de fora de la península Ibèrica criticaren l'hispanocentrisme de la historiografia espanyola.
Un fenomen semblant es fa palès en la filologia i en la lexicografia: el Diccionario de la lengua española de la Reial Acadèmia Espanyola va trigar molt abans incorporar-hi mots de l'Amèrica Llatina i de tractar les acadèmies dels altres països d'igual a igual. Alguns autors llatinoamericans troben la mateixa denominació de la llengua «espanyola» com una nomenclatura hispanocèntrica i advoquen per a la reformulació del concepte «llengua hispanoamericana» —per tal de reflectir que només uns 10% dels seus parlants viuen a Espanya. Segons Dario Villanueva, aleshores president de l'Associació d'Acadèmies de la Llengua Espanyola (2016), «no es pot sotmetre la llengua a la tirania hispanocentrista». A l'actualització del 2021, el mot hispanocentrismo no fou inclòs al Diccionario de la lengua española, per bé que eurocentrismo s'hi va afegir amb la definició de «tendència a considerar els valors culturals, socials i polítics de tradició europea com models universals».
Un hispanocentrisme contemporani considerat com a quotidià al periodisme són els mapes meteorològics que, en diverses ocasions, simplifiquen i converteixen Espanya en una mena d'illa que exclou Portugal i que presenta les precipitacions al Pirineu com si França no hi fos al costat.

## Vegeu també

* Espanyolisme

## Referències

* 1 2 3 Perreira, Clifford. «Eurocentrism». A: Encyclopedia of geography (en anglès). Thousand Oaks, California: Sage Publications, 2010, p. 1028-103. ISBN 978-1-4522-6517-9.
* 1 2 Schmidt, Otto A. «Rassenya de: J. Tormo Cervino Clio, Historia Universal, Editorial Bello, Valencia 1960» (en alemany). Internationales Jahrbuch für Geschichts- und Geographie-Unterricht, 10, 1965, pàg. 258–260. ISSN: 0074-9834.
* ↑ «Aragón en el mundo» (en castellà). El Periódico, 06-05-2006 [Consulta: 12 febrer 2022].
* ↑ de la Costa, 1961, p. 350-351.
* ↑ Newcomb, Robert Patrick «José Enrique Rodó: "Iberoamérica," the "Magna Patria," and the Question of Brazil». Hispania, 93, 3, 2010, pàg. 368–379. ISSN: 0018-2133.
* ↑ Lemaire, Ton. «De Nieuwe Wereld gezien door de Oude Wereld [El nou món, vist des del Vell Món]» (en neerlandès). Nationale Bibliotheek, s.d. [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ Zeldenrust, Auke «La nova historiografia». El Punt Avui, 05-04-2020, pàg. 4.
* ↑ Santos Herceg, José «Filosofía de (para) la Conquista: Eurocentrismo y colonialismo en la disputa por el Nuevo Mundo» (en castellà). Atenea (Concepción), 503, 2011, pàg. 165–186. DOI: 10.4067/S0718-04622011000100009. ISSN: 0718-0462.
* ↑ Jacquelard, Clotilde. «L'ultime frontière de l'Empire universel: l'archipel asiatique». A: Jean-Paul Duviols. Charles Quint et la monarchie universelle (en francès). París: Presses de l'Université de Paris-Sorbonne, 2001, p. 162-163. ISBN 2-84050-189-9.
* ↑ «Manuel Barcia» (en anglès). Universitat de Leeds. [Consulta: 18 febrer 2022].
* 1 2 Simon, Patricia «Manuel Barcia: "Hay familias de la nobleza española que no abren sus archivos porque su dinero viene del tráfico de esclavos"» (en castellà). La Marea, 14-04-2019 [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ Bou i Costa, Ot «La feblesa civilitzadora d’Espanya». VilaWeb, 26-01-2022.
* ↑ Marimon, Sílvia «"Només un discurs neofranquista pot defensar que el colonialisme castellà va tenir aspectes positius"». Ara Balears, 08-02-2022.
* ↑ «El rey de España reivindicó la conquista de América y defendió el “modelo español” de colonización» (en castellà). La Nación, 27-01-2022. «El Rey Felipe VI generó una gran polémica durante su visita a Puerto Rico»
* ↑ Paul, Heike. «Christopher Columbus and the Myth of ‘Discovery’». A: Myths That Made America : an Introduction to American Studies. Bielefeld: transcript Verlag, 2014, p. 43-88. ISBN 1-322-07916-1.
* ↑ Lemaire, Ton. De indiaan in ons bewustzijn : de ontmoeting van de Oude met de Nieuwe Wereld [Els indians en la nostra consciència: la trobada del Món Vell amb el Món Nou]. Baarn: Ambo, 1986. ISBN 90-263-0765-9.
* ↑ Gestación, perspectivas e historiografía del descubrimiento de América, 2018. ISBN 978-84-7737-548-7.
* ↑ Erlendsdóttir, Erla «La definición lexicográfica del concepto americanismo léxico en el ámbito germánico y románico» (pdf). Revistas ELUA, 2006. DOI: 10.14198/ELUA2006.20.05. ISSN: 0212-7636.
* ↑ Ventas, Leire «Las primeras palabras latinoamericanas que entraron al diccionario de la Real Academia Española» (en castellà). BBC News, 31-08-2016.
* ↑ Rodríguez Marcos, Javier «En Argentina se dice castellano» (en castellà). El País, 31-03-2019. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Darío Villanueva: «El diccionario pertenece a todos los hispanohablantes»» (en castellà). [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ «Diccionario de la lengua española | Edición del Tricentenario» (en castellà). ASALE i Real Academia Española, 2022. [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ Alexandre, Víctor. TV3 a traïció : televisió de Catalunya o d'Espanya?. 1. ed. Barcelona: Proa, 2006. ISBN 84-8437-909-4.

## Bibliografia

* de la Costa, H. «History and Philippine Culture». Philippine Studies, 9, 2, 1961, pàg. 346–354. ISSN: 0031-7837.
* de las Nieves Muñiz Muñiz, María «La filología románica en la España actual: ¿disolución o transversalidad?». Zeitschrift für romanische Philologie, 132, 4, 01-01-2016. DOI: 10.1515/zrp-2016-0074. ISSN: 1865-9063.
* «La diversidad de las lenguas en España en los últimos 25 años. Perspectivas desde el territorio monolingüe.». Llengua Societat i Comunicació, 2019. Arxivat de l'original el 2020-02-09. DOI: 10.1344/LSC-2004.2.3 [Consulta: 12 febrer 2022].
* Neuschäfer, Hans-Jörg. El Cantar de Mio Cid (um 1200) Reconquista und Castellanocentrismo (en alemany). Stuttgart: J.B. Metzler, 2011, p. 1–9. DOI 10.1007/978-3-476-05277-3_1. ISBN 978-3-476-02397-1.
* Schmidt, Bernhard. «Quevedos España defendida». A: Spanien im Urteil spanischer Autoren : kritische Untersuchungen zum sogenannten Spanienproblem 1609-1936 (en alemany). Berlín: E. Schmidt, 1975, p. 57-60. ISBN 3-503-01202-8.