OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Immoble al carrer del Prat, 9

L'Immoble al carrer del Prat, 9 és una obra de Breda (Selva) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edificació de planta baixa i pis amb coberta a dues aigües de teula àrab amb el carener paral·lel a la façana principal. A la planta baixa hi ha la porta d'entrada amb un arc rebaixat motllurat. Ala planta pis, hi ha un balcó sobre el mateix eix vertical que la porta d'entrada, amb barana de ferro forjat. La façana està rematada per una cornisa.
# Russenorsk

El russenorsk és una llengua pidgin formada a partir d'elements russos i noruecs (d'aquí el seu nom) i que va sorgir al segle xviii com a via de comunicació comercial entre compradors russos i pescadors noruecs. Destaca entre altres pidgins per ser un pont entre llengües de la mateixa família i usada per una sola classe social, al contrari del que passa amb molt pidgins africans. La base gramatical prové del noruec, mentre que entre el vocabulari, bastant limitat a camps semàntics relacionats amb l'Àrtic, combina paraules de les dues llengües i préstecs d'altres idiomes. Posseeix sufixos flexius únics i una fonètica simplificada que elimina els sons no presents en alguna de les dues llengües mare.

## Referències

* ↑ Bandle, Oskar; Braunmüller, Kurt; Jahr, Ernst Håkon; Naumann, Allan Karker Hans-Peter; Teleman, Ulf (2005). The Nordic Languages: An International Handbook of the History of the North Germanic Languages. Berlin: Walter de Gruyter GmbH. p. 1538. ISBN 3 11 017149 X
# Indicador de Zenker

L'indicador de Zenker (Melignomon zenkeri) és una espècie d'ocell de la família dels indicatòrids (Indicatoridae) que habita els boscos del sud de Camerun, Guinea Equatorial, nord de Gabon, República Centreafricana, nord i est de la República Democràtica del Congo i oest d'Uganda.
# Acapoeta tanganicae

Acapoeta tanganicae és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 61 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Tanganyika (Àfrica).

## Referències

* ↑ Cockerell, T. D. A. 1910. The scales of the African cyprinid fishes, with a discussion of related Asiatic and European species. Proc. Biol. Soc. Wash. v. 23: 141-152, Pl. 3.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boulenger, G. A. 1900. Diagnoses of new fishes discovered by Mr. J. E. S. Moore in Lake Tanganyika. I. Cyprinidae, Siluridae. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 7) v. 6 (núm. 35): 478-481.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bathygadus furvescens

Bathygadus furvescens és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 36 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 797-1295 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Golf d'Aden i les Maldives.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther A. 1878. Preliminary notices of deep-sea fishes collected during the voyage of H. M. S. 'Challenger.' Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 5) v. 2 (núms. 7/8/9). 17-28, 179-187, 248-251.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Weitkamp, D.E. i R.D. Sullivan, 1939. Fishes. The John Murray Expedition 1933-1934. Sci. Reports, John Murray Exped., 25 Nov., v. 7 (núm. 1): 1-116.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20):977 p.
* Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia.775 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Indicador de la mel de Malàisia

L'indicador de la mel de Malàisia (Indicator archipelagicus) és una espècie d'ocell de la família dels indicatòrids (Indicatoridae) que habita els boscos del Sud-est asiàtic, a la Península Malaia, Sumatra i Borneo.
# António Marques Lésbio

António Marques Lésbio (Lisboa ~1660- Lisboa, 21 de novembre de 1709) fou un músic i escriptor portuguès. El 1698 aconseguí el càrrec de mestre de capella del rei Pere II de Portugal. Entre les seves composicions hi figuren diverses misses, magnificat i miserere, etc., que no es publicaren; només s'imprimiren d'aquest compositor els Vilhancicos que se cantarâo ne Igreje de N. Senhora de Nazareth, etc., (Lisboa, 1708).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 33, pàg. 299, ISBN 84-239-4533-2
# Estenotípia

L'estenotípia és un mètode mecanitzat d'escriptura ràpida que necessita un teclat anomenat màquina d'estenotípia . Amb aquest aparell es poden executar pulsacions prement una o més tecles al mateix temps.
Hi ha diversos sistemes d'estenotípia, que bàsicament es divideixen en manuals, informatitzades i un tipus híbrid amb els 2 sistemes. L'escriptura resultant mostra lletres alfabètiques en caràcters d'impremta sobre una tira de paper o sobre un mitjà d'emmagatzematge de dades.
També el resultat es pot veure en un ordinador mitjançant la connexió de la màquina amb un cable sèrie, veient-les frases en un editor de text especial. Aquesta seria l'estenotípia informatitzada, que és la més usada actualment. Aquestes últimes permeten l'enregistrament digital del text i del so.

## Descripció

Totes les màquines estan dissenyades sobre la base d'un teclat amb un reduït nombre de tecles. En elles s'aconsegueix obtenir pulsacions de síl·labes o paraules completes. L'assignació de síl·labes cal que sigui específica per a un idioma o grups d'idiomes, atès que les síl·labes bàsiques varien d'un idioma a l'altre. Sigui quin sigui el sistema, l'objectiu és recollir en temps real el discurs íntegre d'una reunió, consell, congrés, etc., al llarg d'una jornada contínua de treball de diverses hores. També és usada la màquina d'estenotípia informatitzada per a realitzar subtitulació en temps real per a persones sordes, a més de poder donar la transcripció de l'esdeveniment in situ . L'operador encarregat d'això rep el nom d'estenotipista .

## Interpretació i correcció posterior

L'estenotípia, per raó de les abreviacions sil·làbiques fetes (una sola pulsació = síl·labes o de vegades paraules completes), té velocitat suficient per transcriure en temps real, però la sortida directa d'una estenotípia bé impresa sobre paper o sobre un mitjà d'emmagatzematge de dades, està molt lluny de tenir una ortografia correcta, cal fer-ne una interpretació-transcripció posterior o bé manual o bé informatitzada (amb un ordinador amb un corrector ortogràfic) en el cas d'haver-la passat a un mitjà d'emmagatzematge de dades.

## Vegeu també

* Taquigrafia
* Francesc de Paula Martí Mora

## Referències

* ↑ «Mecatipia, sistema de estenotipia 100% ortográfico optimizado al español con teclado QWERTY standard».

## Enllaços externs

* Associació Espanyola d'estenotipistes
# Acentrogobius nebulosus

Yongeichthys nebulosus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.
Els mascles poden assolir 18 cm de longitud total.
És un peix de clima tropical i associat als esculls de corall.
Es troba a Austràlia, Hong Kong, Indonèsia, el Japó (incloent-hi les Illes Ryukyu), Kenya, Madagascar, Malàisia, Moçambic, Nova Caledònia, Oman, Papua Nova Guinea, Samoa, les Seychelles, Sud-àfrica, Taiwan, Tanzània, Tailàndia i el Vietnam.
No es pot menjar, ja que és verinós per als humans: conté 28.7 µg/g de tetraodontoxina en els seus òrgans interns i 1.7 µg/g a la carn.

## Referències

* ↑ Whitley, G. P., 1932. Fishes. Sci. Rep. Great Barrier Reef Exped. v. 4 (núm. 9): 267-316, Pls. 1-4.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Forsskål, P., 1775. Descriptiones animalium avium, amphibiorum, piscium, insectorum, vermium; quae in itinere orientali observavit... Post mortem auctoris edidit Carsten Niebuhr. Copenhaguen. Descr. Animalium: 1-20 + i-xxxiv + 1-164, map.
* ↑ «Yongeichthys nebulosus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Eccles, D.H., 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma. 145 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Samia, P.S., 1993. Ban on 'biyang dagat' does not include 'biyang puti' - experts. Philippine Times Journal, 8 de maig de 1993:3.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* ITIS (anglès)
* uBio (anglès)
# Imperio Club de Fútbol

L'Imperio Club de Fútbol fou un club espanyol de la ciutat de Madrid.
El club va néixer el 1923 amb el nom Imperio Foot-Ball Club, que canvià a Imperio Club de Fútbol el 1940. Va jugar a Segona Divisió la temporada 1939-40. El 1947 va desaparèixer.

## Palmarès

* Campionat d'Espanya d'Aficionats:
** 1931-32
* Campionat de Castella d'Aficionats:
** 1931-32, 1934-35, 1939-40

## Temporades

| Temporada | Nivell | Divisió | Posició |
| 1923-1939 | — | Regional | — |
| 1939/40 | 2 | 2a Divisió | 4t |
| 1940/41 | 4 | 1a Reg. | 5è |
| 1941/42 | 4 | 1a Reg. | 1r |
| 1942/43 | 4 | 1a Reg. | 2n |
| 1943/44 | 3 | 3a Divisió | 5è |
| 1944/45 | 3 | 3a Divisió | 9è |
| 1945/46 | 3 | 3a Divisió | 2n |
| 1946/47 | 3 | 3a Divisió | 10è |

## Referències

* ↑ AREFE. «Trayectoria Imperio FC». Arxivat de l'original el 2017-11-09. [Consulta: 19 novembre 2020].
* ↑ AREFE. «[mad/10079 Trayectoria Imperio FC (2)]». [Consulta: 19 novembre 2020].
* ↑ The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. «Campeonato de Castilla de Aficionados». [Consulta: 19 novembre 2017].
* ↑ The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. «Campeonato de Castilla de Aficionados». [Consulta: 19 novembre 2017].
# Boyacá

«Boyacá» té aquests significats:
* Departament de Boyacá, departament de Colòmbia situat en el centre-est, a la regió andina
* Boyacá (municipi), municipi colombià a la província de Márquez, en el departament de Boyacá
* Boyacá Chicó Fútbol Club, club de futbol colombià de la ciutat de Tunja
* Boyacá es Para Vivirla, equip de ciclisme colombià, creat el 2007
* Batalla de Boyacá (1819), enfrontament decisiu que assegurà l'èxit de la campanya de Bolívar per alliberar Nova Granada
* Pont de Boyacá, infraestructura viària que travessa del riu Teatinos al costat de la carretera entre les ciutats de Bogotà i Tunja pels Andes des del centre de Colòmbia
# Indicador del Zambeze

L'indicador del Zambeze (Prodotiscus zambesiae) és una espècie d'ocell de la família dels indicatòrids (Indicatoridae) que habita els boscos d'Etiòpia, Kenya, Tanzània, sud-est de la República Democràtica del Congo, Malawi, nord-est de Namíbia i de Botswana, Moçambic, Zimbàbue, Zàmbia i Angola.
# António Teixeira

Antonio Texeira (Lisboa, 1707, mort probablement en el terratrèmol de 1755) fou un compositor portuguès del Barroc.
Com que des d'infant es distingí per les seves grans aptituds per la música, fou pensionat per estudiar a Roma i, de retorn a la seva pàtria, desenvolupà càrrecs, entre ells el de cantor de la Patriarcal i examinador de cant pla.
Les seves obres principals són la cantata Gli sposi fortunati i un Te Deum a 20 veus que es cantà en l'església de Sant Roc de Lisboa, així com diverses òperes.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 59, pàg. 1449 (ISBN 84-239-4559-6)
# Estepa borrera

L'estepa borrera (Cistus salviifolius) és una planta amb flor de la família de les cistàcies. Es tracta d'un petit arbust de 20-90 cm, molt ramificat amb fulles peciolades, arrodonides i no viscoses de color verd fosc.
La floració té lloc entre els mesos de març i juliol. Les flors tenen pètals de color blanc d'una mida d'entre 1,5-2 cm i s'agrupen en cimes terminals d'1-3 flors. Les llavors es troben dins una càpsula globosa de cinc valves.

## Hàbitat

L'estepa borrera es troba molt estesa per la regió mediterrània, preferentment sobre substrats àcids, i també sobre la terra rossa descalcificada. És molt abundant a les contrades marítimes dels Països Catalans.

## Varietats

S'han proposat nombroses varietats però cal tenir en compte que existeixen moltes formes intermèdies i que, a més, aquesta espècie sol hibridar-se amb d'altres del mateix subgènere.

## Galeria

* Vista de la planta
* Detall de la flor
* Fruits
* Detall del fruit
* Detall de les fulles

## Referències

* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbustos dels Països Catalans. Barcelona: Pòrtic, 1990, p. 124. ISBN 84-7306-407-0.
* ↑ «FloraCatalana.net - Cistus salviifolius L.». Arxivat de l'original el 2016-08-01. [Consulta: 29 desembre 2015].
* Història natural dels Països Catalans Vol. 6: Plantes superiors. P. 165. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1986. ISBN 84-7739-015-0
* de Bolòs, Oriol [et al.].. Flora manual dels Països Catalans. 2a edició. Barcelona: Pòrtic, 1993. ISBN 84-7306-400-3.
* Flora ibérica: plantas vasculares de la Península ibérica e Islas Baleares Vol. III: Plumbaginaceae-Capparaceae. P. 327-328. Madrid: Servicio de Publicaciones del CSIC (1993). ISBN 84-00-06221-3.

## Enllaços externs

* «Cistus salviifolius». Herbari virtual del Mediterrani Occidental. Universitat de les Illes Balears.
# Acestrocephalus

Acestrocephalus és un gènere de peixos de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Taxonomia

* Acestrocephalus acutus (Menezes, 2006)
* Acestrocephalus anomalus (Steindachner, 1880)
* Acestrocephalus boehlkei (Menezes, 1977)
* Acestrocephalus ginesi (Lasso & Taphorn, 2000)
* Acestrocephalus maculosus (Menezes, 2006)
* Acestrocephalus nigrifasciatus (Menezes, 2006)
* Acestrocephalus pallidus (Menezes, 2006)
* Acestrocephalus sardina (Fowler, 1913)
* Acestrocephalus stigmatus (Menezes, 2006)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 Menezes N. A. 2006. Description of five new species of Acestrocephalus Eigenmann and redescription of Acestrocephalus sardina and Acestrocephalus boehlkei (Characiformes: Characidae). Neotropical Ichthyology, 4(4): 385-400, 2006.
* ↑ Steindachner, F. 1880. Zur Fisch-Fauna des Cauca und der Flüsse bei Guayaquil. Denkschr. Akad. Wiss. Wien v. 42: 55-104, Pls. 1-9.
* ↑ Menezes, N. A. 1977. Acestrocephalus boehlkei, a new and disjunct cynopotamine from Ecuadorean and Peruvian Amazon (Osteichthyes, Ostariophysi, Characidae). Pap. Avulsos Dep. Zool. (São Paulo) v. 30 (núm. 13): 185-193.
* ↑ Lasso, C. A. & D. Taphorn. 2000. A new species of Acestrocephalus (Characiformes: Characidae) from Venezuela. Rev. Biol. Trop. v. 48 (núm. 2/3): 443-447.
* ↑ Fowler, H. W. 1913. Fishes from the Madeira River, Brazil. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 65: 517-579.
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ Practical Fishkeeping (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6. ISBN 0-471-25031-7.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Apalpador

L'Apalpador, Apalpa-Barrigas o Pandigueiro és la figura mítica d'un gegant carboner que segons la tradició del Nadal gallec viu a les muntanyes de l'est de Galícia (comarques de Sarria, Quiroga, A Terra de Lemos, A Terra de Trives i Os Ancares) i que baixa la nit del 24 o del 31 de desembre a tocar la panxa dels nens per veure si han menjat prou durant l'any, deixant-los un grapat de castanyes, eventualment algun regal i desitjant-los que tinguin un any vinent ple de felicitat i suficient menjar.

## Música

Hi ha algunes cançons tradicionals relacionades amb aquest personatge que han arribat fins als nostres dies i que es canten a les «noites do apalpadoiro» per a advertir a la canalla de la imminent arribada de l'Apalpador i de la necessitat que marxin al llit.

### Cançó tradicional

| Hoje é o dia de Natal, dia do Nosso Senhor marcha agora pra caminha que há de vir o Apalpador. Hoje é o dia de Natal, vai ninim para a caminha que há de vir o Apalpador a apalpar-che a barriguinha. | Avui és el dia de Nadal, dia del Nostre Senyor aneu corrents al llitet que vindrà l'Apalpador. Avui és el dia de Nadal ves-te'n nen al teu llitet, que vindrà l'Apalpador a tocar-te la panxeta. |

## Recuperació

La tasca de recuperació d'aquesta figura va començar el 2006 amb la publicació al Portal Galego da Língua (Portal Gallec de la Llengua) d'una obra de José André Lôpez Gonçález. Un any després, l'associació compostel·lana A Gentalha do Pichel va anunciar que començaria a promocionar aquesta figura buscant la recuperació i la normalització, utilitzant com a element central una representació d'aquest personatge per part de l'artista Leandro Lamas. Actualment hi ha nombrosos llibres publicats sobre el tema i l'Apalpador és present en campanyes publicitàries i en productes de marxandatge.

## Vegeu també

* Altres gegants de tradicions paganes assimilats pel cristianisme:
** Sant Cristòfol.
** Olentzero, al País Basc.

## Referències

* ↑ Masanés, Cristina «Qui va ser Santa Claus?». Sàpiens [Barcelona], núm. 87, 1-2010, p. 56-61. ISSN: 1695-2014.
* ↑ "O Apalpador: Personagem Mítico do Natal galego a resgate", noticia no Portal Galego da Língua
* ↑ "A Gentalha do Pichel recupera o Apalpador, figura mítica do Natal Galego", noticia no Portal Galego da Língua

## Bibliografia

* O Apalpador, personagem mítico do Natal galego a resgate, document pdf al Portal Galego da Língua
* O Apalpador, representació gràfica de la figura de l'Apalpador realitzada per l'artista gallec Leandro Lamas
# Esterificació

L'esterificació és el procés químic pel qual se sintetitza un èster. La reacció es dona entre un àcid carboxílic (COOH) i un grup hidroxil (OH). Aquests s'uneixen mitjançant un enllaç covalent anomenat enllaç estèric, on l’hidrogen (H) de l’àcid carboxílic s'enllaça amb el grup alcohol (OH) i formen una molècula d’aigua (H2O) i amb els enllaços que queden lliures, es forma la nova molècula anomenada èster.

## Mecanisme i estructura química

La reacció d’esterificació passa per un reactant nucleofílic de l'oxigen d'una molècula d’alcohol al carboni del grup carboxílic. El protó migra cap al grup hidroxil de l'àcid que després és eliminat com a aigua. El paper del catalitzador és augmentar l'activitat carbonílica (la càrrega parcial positiva sobre l'àtom de carboni) per protonació d'un dels oxígens de l'àcid.
Els èsters es poden obtenir de diverses maneres, la més comuna és quan s'escalfen els àcids carboxílics amb alcohols en presència del catalitzador àcid. Aquest sol ser àcid sulfúric concentrat. En alguns casos s'utilitza clorur d'hidrogen gas sec, però aquests tendeixen a involucrar èsters aromàtics (els que contenen un anell de benzè). La reacció d'esterificació és lenta i reversible (per hidròlisi). L'equació per a la reacció és la següent:
Aleshores, per exemple:

## Propietats bioquímiques

Els èsters acostumen a ser substàncies incolores i hidrofòbiques (no es barregen amb l'aigua). Tot i que, no són molt solubles en aigua, alguns èsters també tenen propietats dissolvents i sovint s'utilitzen com a tal. L’acetat d'etil en seria un exemple.
La reacció d'esterificació és reversible, de manera que s'arriba a un estat d'equilibri, el qual és desfavorable per a la formació de l'èster, la presència d'aigua limita la conversió del producte desitjat sent independent de la temperatura o de la relació molar dels reactants.
Els èsters de baix pes molecular tenen una olor característica. Moltes aromes naturals de plantes són èsters, i altres de sintètics s'utilitzen com aromes artificials (l'acetat d'isoamil té aroma a plàtan, mentre que l'hexanoat d'al·lil té aroma a pinya).

## Importància en els éssers vius

Aquesta reacció és de cabdal importància en els éssers vius perquè la majoria dels lípids que trobem en els organismes són èsters. Durant la digestió, per l’acció d’enzims lipases, els èsters s'hidrolitzen i donen lloc a àcids grassos i alcohol.

## Referències

* Paulo César Narváez Rincón, Diseño conceptual de procesos químicos. Metodología con aplicaciones en esterificación (9789587617184), 2014.
* SANTILLANA, Biologia 1r batxillerat SERIE OBSERVA 1 BTX SABER FER (9788491302735), 2019.
* Wilhelm Riemenschneider, Hermann M. Bolt "Esters, Organic" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, Wiley-VCH, Weinheim, 2005. DOI: 10.1002/14356007.a09_565.pub2. Article Online Posting Date: April 30, 2005.
* TRUBIANO, Gustavo. Esterificación enzimática de ácidos grasos. 2009.
* [1,2,3] Júlia Keller Garcia, disseny i edició propis, 2021.