OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Illa Belkovski

L'illa Belkovski (en rus Бельковский остров, Belkovski óstrov) és la més occidental i la més petita de les illes Anjou (o Anjú). Aquest grup, el principal de l'arxipèlag de Nova Sibèria, està situat entre els mars de Làptev i de la Sibèria Oriental i l'oceà Àrtic.
La seva superfície és d'uns 500 km² i el punt més alt de l'illa és de 120 m. A l'extrem sud de Belkovski es troba una petita illa anomenada Strijiova.
A l'estiu l'illa Belkovski és quasi completament coberta per tundra criptògama, que consisteix en herba molt baixa, molsa, líquens i herba fetgera. A la terra ferma hi ha molts ocells marins i a les seves platges hi ha importants colònies de morses.
Aquesta illa està sotmesa a un clima àrtic extremadament fred. El mar que l'envolta està glaçat gairebé deu mesos l'any i l'illa es troba coberta de neu la major part de l'any. Àdhuc a l'estiu la fredor del mar no deixa pujar gaire la temperatura.

## Administració

Belkovski és una illa pràcticament deshabitada que només rep visites ocasionals. El primer europeu que va posar el peu a l'illa va ser el comerciant rus Belkov el 1808.
Administrativament forma part del territori de la República de Sakhà o Iacútia, un dels subjectes federals de Rússia.
# Illa Buss

L'Illa Bus, Buss o Busse és el nom que rep una illa fantasma que se suposa a l'Atlàntic Nord. La suposada illa fou avistada durant la tercera expedició de Martin Frobisher, el setembre de 1578, per mariners que anaven al bord del vaixell Emmanuel, entre Islàndia i la també mítica Frislàndia, a una latitud propera als 57° N.
L'illa va ser nomenada segons el nom llavors emprat pels anglesos per a un tipus de xalupa, una Buss o Busse. Es creu molt probable que Frobisher i els seus acompanyants van confondre Groenlàndia amb la suposada Frislàndia i l'illa de Baffin amb Groenlàndia, potser pels miratges que es produeixen a la zona, i en tornar a ports anglesos s'haurien produït errors de càlcul que van donar lloc a la inserció en mapes de l'època (segle XVI) de l'anomenada illa Buss.
El 1671 un tal Thomas Shepar declarà haver explorat i cartografiat l'illa Buss. A mesura el tràfic marítim augmentà per l'Atlàntic l'existència de l'illa era més incerta i la seva suposada mida es va anar reduint. El 1745 era evident que no hi havia cap illa al lloc indicat i fou rebatejada com a Terra submergida de Buss, ja que la zona era relativament poc profunda. L'illa o aquest indret submergit va persistir en mapes fins al segle xix. La seva existència fou refutada finalment per John Ross el 1818, quan a bord de l'Isabella va fer la seva primera expedició a l'Àrtida.

## Vegeu també

* Frislàndia
* Groclant
* Illa Bacalao
* Illa Pepys

## Referències

* 1 2 Gosch, C.C.A. Danish Arctic Expeditions, 1605 to 1620. Book I.—The Danish Expeditions to Greenland in 1605, 1606, and 1607; to which is added Captain James Hall's Voyage to Greenland in 1612. "Appendix B. On 'Busse Island'." Hakluyt Society (Londres), 1897.
* ↑ «Sir John Ross at the Dictionary of Canadian Biography online». [Consulta: 2 desembre 2008].
* Donald S. Johnson: Phantom Islands of the Atlantic. The Legends of Seven Lands That Never Were (1994/1998).
# Illa Chatfield

L'illa Chatfield és una illa de la costa nord de la província canadenca de la Colúmbia Britànica. Al nord i a l'oest hi ha l'illa Yeo, i a l'est l'illa Cunningham. Va ser nomenada el 1876 per l'Oficina Hidrogràfica de l'Almirallat Britànic en honor al capità Alfred John Chatfield. La seva costa nord va ser cartografiada per primera vegada per George Vancouver el 1793, i la costa oest per un dels seus tinents, James Johnstone, aquell mateix any.

## Referències

* ↑ «BC Geographical Names | Chatfield Island». [Consulta: 30 març 2024].
* ↑ Vancouver, George, and John Vancouver. A voyage of discovery to the North Pacific ocean, and round the world. Londres: J. Stockdale, 1801.
# Illa Dorset

L'Illa de Dorset o Cape Dorset Island és una de les illes de l'Arxipèlag Àrtic Canadenc situada a l'Estret Hudson a Nunavut, Canadà. Fa 143,48 km² Té un port i un aeroport.
Aquesta illa va ser nomenada en honor d'Edward Sackville, 4t Earl de Dorset.

## Geografia

Aquesta illa fa 4 mi (6.4 km) de llargada i 2 mi (3.2 km) d'amplada, el seu punt més alt fa 220 m sobre el nivell del mar.
El primer descobriment de la Cultura Dorset es va fer en l'illa Dorset.
A l'illa Malik, al nord de l'illa Dorset es troba el hamlet de Cape Dorset.

## Fauna

Hi habiten el llop àrtic, l'os polar i la guineu àrtica, com també el caribú i la llebre àrtica les foques. La beluga durant la seva migració d'octubre a abril.
Hi ha moltes oques blaves.

## Referències

* 1 2 «CAPE DORSET: Kingnait». Qikiqtani Inuit Association. qia.ca. Arxivat de l'original el 2010-01-06. [Consulta: 16 febrer 2009].
* ↑ «Dorset Island». travelingluck.com. [Consulta: 16 febrer 2009].
* ↑ Room, Adrian. Dictionary of World Place Names Derived from British Names. Taylor & Francis, 1989, p. 46. ISBN 0-415-02811-6.
* ↑ «Sector13.HudsonStrait». National Geospatial Intelligence Agency p. 14–15. pollux.nss.nima.mil. Arxivat de l'original el 2004-10-24. [Consulta: 16 febrer 2009].
* ↑ «Cape Dorset (Kingnait) – ‘mountains'». usask.ca. [Consulta: 16 febrer 2009].
* ↑ «Cape Dorset News». edu.nu.ca [Consulta: 16 febrer 2009]. Arxivat 2011-07-06 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-07-06. [Consulta: 8 setembre 2017].
* ↑ «WILDLIFE SIGHTINGS IN TOWN». edu.nu.ca. Arxivat de l'original el 2011-07-06. [Consulta: 16 febrer 2009].
# Illa Dr. Fleming

L'Illa Dr. Fleming és una obra de Capellades (Anoia) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Les edificacions al voltant dels carrers Doctor Fleming, Amador Romaní i Magí Carme, formen un conjunt molt heterogeni a nivell històric i arquitectònic. Aquesta zona del municipi es considera una de les més antigues, tenint en compte que era una de les delimitacions d'aquest i contenia part de la murada medieval, així com complia funcions d'accés a la ciutat. Per aquest motiu, es poden trobar restes arquitectòniques de l'època medieval i moderna, però també altres edificis fruit de l'ampliació i remodelació urbanística, duta a terme els segles XIX i XX. Es tracta d'un conjunt d'edificis i construccions de caràcter popular, moltes reformades algunes, i d'altres conserven elements històrics.
# Illa Henrietta

L'illa Henrietta (en rus: Остров Генриетты; en Iacut: Хенриетта Aрыыта) és l'illa més septentrional de l'arxipèlag De Long, al mar de Sibèria Oriental. Com la resta d'illes del grup, és una illa deshabitada. Administrativament pertany a Sakhà, Federació Russa.

## Geografia

Té una superfície de tan sols 12 km². La seva forma és circular, amb un diàmetre d'uns 6 km. El cap Melville n'és el punt més septentrional. La terra més propera és l'illa Jeannette, situada a l'est-sud-est. Gairebé la meitat de l'illa està coberta per un casquet glacial que s'eleva fins als 312 msnm i ocupa uns 6 km². Les vores sud i est del casquet glacial estan vorejades per penya-segats de gel de 40 a 50 metres d'alçada que s'eleven per sobre l'altiplà de basalt.

## Història

L'illa va ser descoberta el 1881 per l'expedició Jeannette, comandada pel tinent comandant George W. De Long, que va salpar el 1879 a bord del Jeannette amb l'esperança d'arribar a l'illa Wrangel i descobrir mars oberts a l'oceà Àrtic, a prop del pol nord. El setembre d'aquell any el vaixell va quedar atrapat pel prop de l'illa Herald. El vaixell va anar a la deriva diversos centenars de quilòmetres, passant al nord de l'illa Wrangel. El maig de 1881 es va apropar a l'illa Jeannette i l'illa Henrietta i en va prendre possessió en nom dels Estats Units.
Durant l'expedició hidrogràfica de l'oceà Àrtic de l'Imperi Rus de 1914-1915, dirigida per Borís Vilkitski, el Vaigatx es van apropar a l'illa Jeannette amb la intenció de cartografiar les illes Jeannette i Henrietta, però el fort gel va bloquejar-ne l'aproximació. El 1916 l'ambaixador rus a Londres va emetre un avís oficial segons el qual el govern imperial considerava Henrietta, juntament amb altres illes àrtiques, parts integrants de l'Imperi rus. Aquesta reivindicació territorial fou mantinguda posteriorment per la Unió Soviètica. Tot i algunes reclamacions per alguns grups estatunidencs segons el Govern dels Estats Units mai ha reclamat l'illa.
El 1937 s'hi va establir una estació polar soviètica que va tancar el 1963. El 1979 serví de punt de partida d'una expedició soviètica al pol nord amb esquís.

## Referències

* ↑ Mys Mel'villya
* ↑ Naval Historical Center, 2003a, A Lengthy Deployment: The Jeannette Expedition in Arctic Waters as Described in Annual Reports of the Secretary of the Navy, 1880–1884 Arxivat 2008-04-07 a Wayback Machine. Last visited May 26, 2008.
* ↑ Naval Historical Center, 2003b, Jeannette Arctic Expedition, 1879–1881 — Overview and Selected Images. Last visited May 26, 2008
* ↑ Starokadomski, L.M. and O.M. Cattley, 1919, "Vilkitski's North-East Passage, 1914–15". The Geographical Journal. vol. 54, no. 6, pp. 367–375 (December 1919) (requires JSTOR access).
* 1 2 Headland, R.K., 1994, OSTROVA DE-LONGA ('De Long Islands'). Scott Polar Research Institute, Cambridge University. Lasted visited May 26, 2008.
* ↑ Bureau of European and Eurasian Affairs, US State Department, 2003, Status of Wrangel and other Arctic islands Last visited May 10, 2009.
* ↑ Adventure Club, nd, 25 лет с Северным полюсом!, a description of the 1979 polar ski trek from the Adventure Club (Russian). Last visited May 26, 2008.
# Illa James Ross

L'Illa James Ross és una gran illa al costat sud-est de la península Antàrtica, de la qual la separa el canal del Príncep Gustav. Té una alçada màxima de 1.630 metres, un perfil molt irregular i una llargària d'uns 50 quilòmetres en direcció nord-sud.
Va ser cartografiada l'octubre de 1903 per l'expedició Antàrtica Sueca d'Otto Nordenskiöld. El seu nom prové de sir James Clark Ross, líder d'una expedició britànica a aquesta àrea el 1842, que va descobrir i cartografiar d'un bon nombre de punts al llarg de la costa oriental de l'illa.
És una de les múltiples illes al voltant de la península Terra de Graham, que és la part del continent més propera a Amèrica del Sud. A l'illa hi ha instal·lada la primera base Antàrtica Txeca, la Mendel Polar.

## Ossos congelats

El primer dinosaure descobert a l'Antàrtida era l'Antarctopelta oliveroi, un ancilosaure de mida mitjana trobat a l'Illa James Ross pels geòlegs argentins Eduardo Olivero i Roberto Scasso el 1986. El dinosaure es va recobrar de l'estatge faunístic Campanià del Cretaci superior, trobat a uns 2 quilòmetres al sud de la cova de Santa Marta al nord de l'illa. L'ankylosaur no va tenir nom, formalment, fins al 2006. El desembre de 2003, els nord-americans Judd Case, paleontòleg del Saint Mary College de la Universitat de Califòrnia i James Martin, geòleg de l'Escola de Mines i Tecnologia de Dakota del Sud, varen descobrir els ossos d'un dinosaure teròpode a l'illa, sobrenomenat Naze, nom de la península septentrional en la qual es trobava. Les restes, del Cretaci superior inclouen un maxil·lar superior i dents, i la majoria de la part baixa de les cames i els peus. Hi ha poca informació disponible, però la forma de la cama i peus indica que era un corredor, i la mida indica que era probablement d'1,8 metres d'alçada i uns 135 quilos de pes. Aquest és el segón teròpode antàrtic descobert, després de Cryolophosaurus.

## Referències

* ↑ ESA Science & Technology: Graham Land
* ↑ Salgado, L.; Gasparini, Z. (2006). "Reappraisal of an ankylosaurian dinosaur from the Upper Cretaceous of James Ross Island (Antarctica)". Geodiversitas 28 (1): 119–135.
* ↑ Un Món Perdut: Dos Dinosaures desconeguts descobert a l'Antàrtida. Maryland VIP K-16 Grant, Science Inquiry. Informació recuperada el 04-04-2007
# Illa Jeannette

L'illa Jeannette (en rus: Остров Жанне́тты; en Iacut: Жаннетта Aрыыта) és l'illa més oriental de l'arxipèlag De Long, al mar de Sibèria Oriental. Com la resta d'illes del grup, és una illa deshabitada. Administrativament pertany a Sakhà, Federació Russa.

## Geografia

Té una superfície de tan sols 3,3 km², cosa que la converteix en la segona més petita del grup. La superfície de l'illa està coberta principalment per un casquet glacial central i neu firn. El cim més alt de l'illa es troba al mig de la capa de gel i s'eleva fins als 351 msnm.

## Història

L'illa va ser descoberta el 1881 per l'expedició Jeannette, comandada pel tinent comandant George W. De Long. L'expedició va partir el 1879 a bord del Jeannette amb l'esperança d'arribar a l'illa Wrangel i descobrir mars oberts a l'oceà Àrtic, a prop del pol nord. El setembre d'aquell any el vaixell va quedar atrapat pel prop de l'illa Herald. El vaixell va anar a la deriva diversos centenars de quilòmetres, passant al nord de l'illa Wrangel. El maig de 1881 es va apropar a l'illa Jeannette i l'illa Henrietta i en va prendre possessió en nom dels Estats Units.
Durant l'Expedició Hidrogràfica de l'oceà Àrtic de l'Imperi Rus de 1914-1915, dirigida per Borís Vilkitski, el Vaigatx es van apropar a l'illa Jeannette amb la intenció de cartografiar les illes Jeannette i Henrietta, però el fort gel va bloquejar-ne l'aproximació. El 1916 l'ambaixador rus a Londres va emetre un avís oficial segons el qual el govern imperial considerava Henrietta, juntament amb altres illes àrtiques, parts integrants de l'Imperi rus. Aquesta reivindicació territorial fou mantinguda posteriorment per la Unió Soviètica. Tot i algunes reclamacions per alguns grups estatunidencs segons el Govern dels Estats Units mai ha reclamat l'illa.
El 1916 l'ambaixador rus a Londres va emetre un avís oficial segons el qual el govern imperial considerava Henrietta, juntament amb altres illes àrtiques, parts integrants de l' Imperi rus. Aquesta reivindicació territorial fou mantinguda posteriorment per la Unió Soviètica. Tot i algunes reclamacions per alguns grups estatunidencs segons el Govern dels Estats Units mai ha reclamat l'illa.

## Referències

* ↑ Naval Historical Center, 2003a, A Lengthy Deployment: The Jeannette Expedition in Arctic Waters as Described in Annual Reports of the Secretary of the Navy, 1880–1884 Arxivat 2008-04-07 a Wayback Machine. Last visited May 26, 2008.
* ↑ Naval Historical Center, 2003b, Jeannette Arctic Expedition, 1879–1881 — Overview and Selected Images. Last visited May 26, 2008
* ↑ Starokadomski, L.M. and O.M. Cattley, 1919, "Vilkitski's North-East Passage, 1914–15". The Geographical Journal. vol. 54, no. 6, pp. 367–375 (December 1919) (requires JSTOR access).
* 1 2 Bureau of European and Eurasian Affairs, US State Department, 2003, Status of Wrangel and other Arctic islands Last visited May 10, 2009.
* ↑ Headland, R.K., 1994, OSTROVA DE-LONGA ('De Long Islands'). Scott Polar Research Institute, Cambridge University. Lasted visited May 26, 2008.
# Illa Mali Taimir

L'Illa Mali Taimir (rus: Ма́лый Таймы́р, Mali Taimir, que significa illa Taimir petita) és una illa que es troba al mar de Làptev, en aigües de l'estret de Vilkitski, a l'Àrtic rus.

## Geografia

Es troba a l'extrem sud-est de l'arxipèlag de la Terra del Nord, a uns 40 quilòmetres de l'illa Bolxevic, i al nord-est de la península de Taimir, a la costa oriental de Sibèria. A poc més de 6 km al nord-oest hi ha la petita illa Starokadomski.
La seva superfície és de 232 km² i l'alçada màxima és de tan sols 31 msnm. L'estret de Vilkitski discorre al sud de l'illa i les seves aigües, així com totes les que envolten l'illa, queden cobertes de glaç durant els mesos d'hivern.
L'illa pertany al krai de Krasnoiarsk de la Federació Russa i forma part de la reserva natural Gran Àrtic, la reserva natural més gran de Rússia i una de les més grans del món.

## Història

L'illa va ser descoberta per Borís Vilkitski durant l'Expedició Hidrogràfica a l'Oceà Àrtic de 1913. Anomenaren l'illa «Terra de Nicolau II». Posteriorment fou nomenada illa Alexei en honor del fill del Tsar. Després de la Revolució d'Octubre de 1917, l'illa va passar a anomenar-se "Mali Taimir". El 2005 es va sol·licitar al govern local del Krai de Krasnoiarsk de restablir l'antic nom de l'illa sense que es fes efectiu.

## Referències

* ↑ «GREAT ARCTIC NATURE RESERVE», 08-10-2007. Arxivat de l'original el 2007-10-08. [Consulta: 24 desembre 2020].
* ↑ Nicholas II Land, Bulletin of the American Geographical Society Vol. 46, No. 2 (1914), pp. 117-120
* ↑ The Arctic Ocean Hydrographic Expedition 1910-1915 Arxivat 2010-10-16 a Wayback Machine.
# Illa Parola

L'illa Parola o Northeast Cay (tagal: Parola; anglès: Northeast Cay; xinès: 岛 子 北, pinyin: Dao Beizi; vietnamita: Đảo Song Tử Đông) és la cinquena illa més gran de l'arxipèlag Spratly i la tercera més gran entre les illes Spratly ocupades per Filipines. La seva superfície és de 12,7 hectàrees. Es troba a només 1,75 milles (2,82 km) al nord d'illa Pugad (ocupada per Vietnam), que es pot veure a l'horitzó. Es troba a 28 milles (45 km) al nord-oest de l'illa Thitu també ocupada per les Filipines. Aquesta illa és administrada pel govern de les Filipines, com a part de Kalayaan, Palawan. Parola és la paraula en tagal (en una adaptació de l'idioma espanyol) per referir-se a un far.

## Medi ambient

Alguns dels afloraments de Parola són visibles en el seu costat occidental. Té una alta salinitat provinent de les aigües subterrànies i la vegetació es limita a la que es troba a les platges. Els corals de l'illa van ser destruïts en la seva majoria per l'ús desenfrenat de la pesca amb el mètode de dinamita i cianur emprat pels vaixells de pesca no filipins en el passat. Està coberta d'herba i arbres gruixuts. Gran part de la franja d'esculls està per sobre de l'aigua durant la marea alta. Va tenir un far el 1984. També compta amb dipòsits de guano.

## Ocupació per part de les Filipines

Aquesta illa és reclamada per la Xina, Taiwan i Vietnam, però és Filipines la que l'ocupa actualment. Diversos soldats filipins hi estan estacionats des de 1968, quan les Filipines va ocupar aquesta illa. Hi ha només un parell d'estructures a l'illa que serveixen com a refugis dels soldats.
L'illa Parola es pot considerar com la segona prioritat de les Filipines quant a la seva defensa, després de Pagasa, ja que està molt prop de l'illa Pugad ocupada per Vietnam, illa que també va ser ocupada per Filipines en el passat, però que va ser envaïda amb èxit per Vietnam del Sud el 1975 durant una festa celebrada per l'oficial filipí al comandament a Parola. Pocs mesos després, el recentment format Vietnam unificat se'n va fer càrrec en una escaramussa amb els vietnamites. Alguns dels vietnamites del sud que havien pres l'illa a les Filipines van fugir de Pugad i van nedar fins a l'illa Parola a la recerca de refugi.

## Vegeu també

* Illes Spratly

## Enllaços externs

* Mapa de l'Illa Parola en Google Maps
# Illa Robertson

L'Illa Robertson és una illa coberta de neu, de 15 quilòmetres de llarg en direcció nord-oest sud-est i de 9 quilòmetres d'ample, a la costa est de la península Antàrtica.
El capità Carl Anton Larsen va descobrir l'illa Robertson a bord del Jason el 9 de desembre de 1893. Larsen l'anomenà illa Robertson per William Robertson, copropietari de Woltereck i Robertson, l'empresa d'Hamburg que el va enviar a l'Antàrtic.

## Referències

* ↑ Hogan, C Michael. «Antarctic Peninsula». The Encyclopedia of Earth, 01-10-2013. [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ Tahan, Mary R. «Expedition Diary: The Voyage to Antarctica». A: The Life of José María Sobral: Scientist, Diarist, and Pioneer in Antarctica (en anglès). Cham: Springer International Publishing, 2018, p. 17–67. DOI 10.1007/978-3-319-67268-7_3. ISBN 978-3-319-67268-7.
* ↑ Barr, William; Watt, James P. C. «Pioneer whalers in the Ross Sea, 1923–33» (en anglès). Polar Record, 41, 4, 10-2005, pàg. 281–304. DOI: 10.1017/S0032247405004638. ISSN: 1475-3057.
* ↑ Yelverton, David E. Quest for a Phantom Strait: The Saga of the Pioneer Antarctic Peninsular Expeditions, 1897-1905 (en anglès). Polar Publishing Limited, 2004, p. xii. ISBN 978-0-9548003-0-7.
# Illa Rusinga

L'Illa de Rusinga és una illa lacustre de Kenya, localitzada en el Llac Victoria, d'origen volcànic, a l'est de l'illa Mfangano a la província de Nyanza, coneguda pels seus descobriments prehistòrics d'importància primordial.
S'eleva a un màxim de 1.441 m a la muntanya Kiah (Kiah Hill), que bloqueja l'entrada del golf de Winam i es connecta a la ciutat continental de Mbita per una estreta carretera construïda artificialment.
L'idioma local és el luo. Els avantpassats dels actuals habitants eren persones que venien de Suba en vaixells que durant centenars d'anys van arribar d'Uganda com a refugiats d'una guerra dinàstica. Així, molts noms de llocs Rusinga tenen orígens Suba, incloent el nom de l'illa en si i el seu bec central, Lunene.

## Referències

* ↑ «Where to Go in Kenya - Go2Africa.com» (en anglès). Arxivat de l'original el 2011-05-12. [Consulta: 19 gener 2016].
* ↑ «Rusinga Island Lodge, Lake Victoria - Kenya - AfricanMecca Safaris & Tours» (en anglès). [Consulta: 18 gener 2016].
* ↑ «Ethnologue. Languages of the World» (en anglès). [Consulta: 19 gener 2016].
# Illa Santa Catarina

L'illa Santa Catarina 27° 33′ 06″ S, 48° 28′ 44″ O﻿ / ﻿27.55167°S,48.47889°O﻿ / -27.55167; -48.47889 és una illa costanera del Brasil situada a l'estat de Santa Catarina, en aigües de l'oceà Atlàntic. Té una superfície de 523 km² en els quals viuen 315.000 habitants (2008). Es troba connectada amb el continent per tres grans ponts (pont Hercílio Luz i un doble pont rodat, el pont Colombo Salles i el pont Pedro Ivo Campos). A més d'albergar la capital també posseeix balnearis i nombrosos establiments comercials.
Un 97,23% del municipi de Florianópolis, capital de l'estat, es troba a l'illa de Santa Catarina.
És la major illa d'un arxipèlag constituït per més de 20 illes.
El punt més elevat de l'illa és el morro de Ribeirão da Ilha, amb 532 m d'altitud.

## Història

En 1776 el rei Carles III d'Espanya en resposta a l'avanç portuguès i estant Gran Bretanya ocupada en la Guerra d'Independència dels Estats Units, va ordenar l'enviament d'una expedició organitzada per do Pedro de Cevallos al Riu de la Plata composta per un exèrcit de 9.000 homes i una poderosa flota, formant part i intervenint en la mateixa el 2n Batalló del Regiment de Savoia al comandament d'Antonio de Olaguer y Feliú i constituït el batalló per 720 soldats. El 22 de febrer de 1777 el Savoia va tenir l'honor d'iniciar el desembarcament seguit per la resta dels batallons, no trobant cap oposició.
Quan les guarnicions portugueses de les fortaleses de Ponta Grosa, Ratones i Santa Cruz van veure que els espanyols es disposaven a atacar-los, es van retirar precipitadament al continent, deixant l'artilleria. Diversos vaixells es van dirigir a atacar el Castell de Concepción, que va ser capturat sense fer cap tret juntament amb 3 zumacas.
La majoria dels 4.000 soldats portuguesos al comandament del mariscal Antonio Carlos Furtado de Mendoça van aconseguir passar al continent, però els presoners van ser remesos a Rio de Janeiro juntament amb el governador el 14 de març.
Pel Tractat del Pardo (1778) van tornar a mans portugueses a canvi de la futura Guinea Espanyola.

## Enllaços externs

* Guerres entre Espanya i Portugal en la conca del Riu de la Plata.
* Expedició a la colònia del sagrament (1776 - 1777).