OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Assemblea Nacional de Benín

L'Assemblea Nacional és l'òrgan legislatiu unicameral de Benín, format l'any 1990. Compta amb 109 membres, que són elegits directament mitjançant un sistema de representació proporcional de llistes de partit i tenen mandats de cinc anys.
El primer parlament de Benín independent va ser definit per la Constitució del 28 de febrer de 1959 i va durar des d'abril de 1959 fins a novembre de 1960, reformant-se de nou al mateix any i al 1964, després del cop d'estat militar. L'aplicació de la Llei Fonamental del 9 de setembre de 1977, en el context de la nova República Popular de Benín, va alterar radicalment el parlament, va passar a anomenar-se Assemblea Nacional Revolucionària (ANR) i va durar fins al febrer de 1990. L'Alt Consell de la República es va formar posteriorment, presidit per l'arquebisbe Isidore de Souza. L'11 de desembre de 1990 es va aprovar una nova constitució que va constituir l'estructura bàsica de l'actual assemblea.
Els 109 membres de l'Assemblea Nacional són elegits directament pel poble en mandats de cinc anys amb un sistema de representació proporcional de llistes de partit, amb 24 circumscripcions plurinominals que corresponen als departaments de Benín.

## Referències

* ↑ Houngnikpo, Mathurin. Historical Dictionary of Benin. Rowman & Littlefield, 2013, p. 62. ISBN 978-0810871717.
# Assemblea Uruguai

L'Assemblea Uruguai (en castellà, Asamblea Uruguay) és un partit polític socialdemòcrata de l'Uruguai. Integra la coalició del Front Ampli, actual força política governant.

## Història

L'Assemblea Uruguai va ser fundada el 1994 pel senador frontamplista Danilo Astori. Si bé forma part de la coalició esquerrana coneguda com a Front Ampli, és un moviment de principis centristes i moderats.
Actualment compta amb diversos grups de treball, també amb militants joves sota el nom de Jota21: Jóvenes Organizados Trabajando en Asamblea («Joves Organitzats Treballant a l'Assemblea»).

## Militants destacats

* Danilo Astori
* Alberto Cid
* Enrique Pintado
* Carlos Baraibar
* Jorge Orrico

## Referències

* ↑ Lanzan el Frente Líber Seregni, La República, 31 d'agost de 2009 (castellà)
* ↑ Proclamado por AU, Varela irá en busca del apoyo de todo el FA, La República, 20 de desembre de 2009 (castellà)
# Lierna

Lierna és un municipi de la província de Lecco a Llombardia, al nord-oest d'Itàlia. Es troba a la riba oriental del llac de Como, a uns 60 quilòmetres al nord de Milà i uns 15 quilòmetres al nord-oest de Lecco. Té prop de 1200 habitants. Limita amb els municipis d'Esino, Lario, Mandello del Lario, Bellagio i Varenna.
Amb Menaggio, Tremezzo, Varenna i Bellagio, forma part de la zona del Llac de Como central. És històricament considerat el poble més luxós de tot el llac de Como i també és anomenat el «diamant del llac de Como».

## Història

La primera menció de Lierna data de l'any 854 dC, però les restes romanes, inclòs un terra de mosaic ara al Palazzo Belgioioso de Lecco, testimonien un assentament molt anterior. El nom del poble pot ser d'origen romà o celta.
Entre 1035 i 1202 va ser un feu del monestir de San Dionigi a Milà. Lierna es va disputar entre Milà i Como, i entre les famílies Della Torre i Visconti. Va passar a mans del Marchesino Stanga el 1499, i el 1533 a la família Sfondrati de Cremona, que la va mantenir fins al 1788. Lierna es va convertir en comuna el 1743, quan es va separar del de Mandello.
L'any 1927 l'escultor milanès Giannino Castiglioni va obrir un estudi a casa seva a Lierna, on va morir el 27 d'agost de 1971. L'any 2009, els seus hereus van donar a l'Ajuntament de Lierna gran part dels guixos de les seves escultures, que en principi es van distribuir per diversos edificis de la població.
L'any 1933 es va trobar un fòssil incomplet de Lariosaurus balsami, un notosàurid del Triàsic mitjà (fa uns 240 milions d'anys) del qual es va descobrir el primer exemplar a Perledo, a uns 10 km al nord de Lierna, en una pedrera de la fracció de Grumo. Actualment, es troba al Museu d'Història Natural del Palazzo Belgioioso de Lecco.

## Referències

* 1 2 Franca Panizza (2011). Lierna – storia e geografia (en italià). Proloco Lario Orientale. Accés octubre 2015.
* ↑ Gargan, Chiara. «LiernArt. L'arte di Giannino Castiglioni per il recupero di un'area dismessa sul lago di Como (tesi di laurea Magistrale)» (en italià). Politecnico Milano, 03-10-2019. [Consulta: 15 agost 2024].
# Assemblea de la República Portuguesa

L'Assemblea de la República (en portuguès: Assembleia da República) és l'òrgan legislatiu de Portugal. Es tracta d'un parlament unicameral compost per entre 180 i 230 diputats, segons s'establí a la reforma constitucional del 1989 (abans d'aquesta, el parlament tenia 250 diputats). Els seus membres són elegits per volt popular per un mandat de quatre anys de les vint-i-dues circumscripcions electorals: divuit al Portugal continental, corresponent a cada districte, i una per cada una de les regions autònomes (les Açores i Madeira), una més per als ciutadans portuguesos que viuen a Europa, i una més per als ciutadans portuguesos a la resta del món. La seu de l'Assemblea de la República és al Palau de São Bento, a Lisboa, prop del qual hi ha la residència oficial del Primer Ministre.

## Competències

L'Assemblea de la República té una competència legislativa i política general. La Constitució preveu que certes matèries quedin al marge de la competència legislativa; això implica que l'Assemblea no pot autoritzar el Govern a legislar sobre elles. Entre aquestes matèries s'hi inclouen: modificacions de la Constitució, els estatuts politicoadministratius de les regions autònomes (Madeira i les Açores), les lleis sobre els pressupostos de l'Estat, els tractats de participació de Portugal a organitzacions internacionals i el règim d'elecció dels titulars dels òrgans de sobirania (el President de la República i el President de l'Assemblea de la República), dels diputats a les Assemblees Legislatives de les Regions Autònomes i dels titulars dels òrgans de poder local. L'Assemblea pot concedir autorització al Govern per legislar sobre matèries de la seva competència, com ara les bases del sistema de seguretat social i del servei nacional de salut, la creació d'impostos i del sistema fiscal o l'organització i competències dels Tribunals, entre d'altres.

## Mesa de l'Assemblea de la República

La mesa de l'Assemblea està composta pel President, quatre vicepresidents, quatre secretaris i quatre vicesecretaris, escollits pel període d'una legislatura. Tots els membres de la mesa són escollits per majoria absoluta dels diputats de l'Assemblea. És competència de la mesa coadjuvar amb el President en l'exercici de les seves funcions.

## President de l'Assemblea de la República

El President de l'Assemblea és escollit per a un període d'una legislatura, per majoria absoluta dels vots dels diputats. El President representa l'Assemblea, en dirigeix i coordina les tasques i exerceix d'autoritat sobre tots els funcionaris i agents, així com sobre totes les forces de seguretat posades a disposició de l'Assemblea. Les competències del President inclouen la presidència de les reunions plenàries, de la conferència dels representants dels grups parlamentaris i de la comissió permanent, i també l'admissió de les iniciatives legislatives i la signatura i enviament al President de la República dels decrets de l'Assemblea per a la seva promulgació.
Des del 2022 el President de l'Assemblea és Augusto Santos Silva, del Partit Socialista.
# Associació Canadenca de Futbol

L'Associació Canadenca de Futbol, també coneguda per les sigles CSA (en anglès: Canadian Soccer Association, en francès: Association canadienne de football)', és l'òrgan de govern del futbol al Canadà. Va ser creada l'any 1912 a Winnipeg, província de Manitoba, amb el nom de The Dominion of Canada Football Association (DCFA) i l'any següent va afiliar-se a la Federació Internacional de Futbol Associació (FIFA).
El 1926, la DCFA va renunciar a la FIFA, però va reincorporar-s'hi l'any 1948 tot conservant el mateix nom fins que, l'any 1952, es va canviar per The Football Association of Canada. El 1958 va canviar de nom a Canadian Soccer Football Association i, des de 1971, se la coneix amb el nom actual.
La CSA és membre de la Unió Nord-americana de Futbol (NAFU) i de la Confederació del Nord, Centreamèrica i el Carib de Futbol Associació (CONCACAF) des de 1961.
La CSA és la responsable d'organitzar el futbol de totes les categories i les respectives seleccions nacionals, incloses les de futbol femení, futbol sala i la Selecció de futbol del Canadà i la Selecció femenina de futbol del Canadà.
LA Canadian Premier League és la principal competició de lliga que organitza la CSA. Va ser creada l'any 2017 i la disputen set equips.
Alguns equips professionals canadencs, com ara el Toronto Football Club, el Vancouver Whitecaps FC i el Montreal Impact, per raons geogràfiques i de proximitat disputen la Major League Soccer (MLS) que organitza la Federació de Futbol dels Estats Units.
La segona competició més important que organitza la CSA és el Campionat Canadenc de Futbol (en anglès: Canadian Championship, francès: Championnat canadien). El disputen els equips de la Premier League, la Major League i els guanyadors de les lligues regionals League1 Ontario i Première Ligue de soccer du Québec. El guanyador té accés directe a la Lliga de Campions de la CONCACAF.

## Referències

* ↑ «The Canadian Soccer Association» (en anglès). FIFA. Arxivat de l'original el 28 d’octubre 2020. [Consulta: 21 febrer 2020].
* 1 2 «Manitoba: The Early Years» (en anglès). Canadian Soccer History. [Consulta: 21 febrer 2020].
* ↑ «Canadian soccer timeline» (en anglès). CSA. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2020. [Consulta: 21 febrer 2020].
* ↑ «Canada» (en anglès). CONCACAF. Arxivat de l'original el 20 de febrer 2020. [Consulta: 21 febrer 2020].
* ↑ «Canada National Team» (en anglès). CSA. Arxivat de l'original el 28 de març 2020. [Consulta: 21 febrer 2020].
* ↑ «Women's Ranking» (en anglès). FIFA, 2019. Arxivat de l'original el 15 de gener 2015. [Consulta: 21 febrer 2020].
* ↑ «Canadian Premier League» (en castellà). Soccerway, 2019. [Consulta: 21 febrer 2020].
* ↑ «MLS» (en castellà). Soccerway, 2020. [Consulta: 21 fberer 2020].
* ↑ «Canadian Championship» (en anglès). CSA, 2019. Arxivat de l'original el 21 de març 2019. [Consulta: 21 febrer 2020].

## Enllaços externs

* Estatuts de l'Associació Canadenca de Futbol (2019) Arxivat 2020-02-21 a Wayback Machine. PDF (anglès)
# Associació Cultural TRAM

L'Associació Cultural TRAM és una associació creada en 1990 i formada per músics i persones interessades en la promoció de la música i la cultura popular catalana. Entre les seves activitats més destacades cal destacar l'organització, des de l'any 1987, del Festival Tradicionàrius, la mostra més important de la música d'arrel tradicional dels Països Catalans. Així mateix, l'associació creà el segell discogràfic TRAM.
L'any 1993 l'associació participà en la creació del Centre Artesà Tradicionàrius (C.A.T.), un espai cultural públic de l'Ajuntament de Barcelona i gestionat per la mateixa Associació TRAM, en la qual programa de forma regular concerts, balls i sessions d'improvisació i intercanvi entre solistes i grups. Així mateix també es programen tallers d'aprenentatge d'instruments musicals i de dansa. L'any 1996 l'Associació Cultural TRAM fou guardonada amb el Premi Nacional de Cultura Popular concedit per la Generalitat de Catalunya. El 1999 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona

## Referències

* ↑ «Associació Cultural TRAM». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El CAT, més de vint anys apostant per la música tradicional folk». Ajuntament de Barcelona, 19-11-2014. Arxivat de l'original el 2018-01-10. [Consulta: 18 gener 2009].

## Vegeu també

* Centre de Promoció de la Cultura Popular i Tradicional Catalana

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del Centre Artesà Tradicionàrius
# Associació Internacional d'Història Oral

L'Associació Internacional d'Història Oral (International Oral History Association, en anglès) és l'organització internacional que agrupa els historiadors orals arreu del món.
El 1996 Va adoptar una constitució i va començar a celebrar trobades bianuals entre Europa, Amèrica Llatina, Àfrica i Austràlia el 1996. Rina Benmayor va ser presidenta de l'entitat entre 2004 i 2006. A Barcelona se celebrà el 2014 el XVIII Congrés de la IOHA Arxivat 2014-10-16 a Wayback Machine., amb més de 400 participants, on s'escollí com a presidenta a Indira Chowdhury. Entre 1996 i 2000, l'Associació fou presidida per la catedràtica de la UB Mercè Vilanova.
L'associació té com a idiomes de treball el castellà i l'anglès, i difon en aquestes llengües notícies i informacions d'interès per als historiadors orals.
Publica un newsletter i una revista.

## Referències

* ↑ Donald A. Ritchie. The Oxford Handbook of Oral History. OUP USA, 2011, p. 9–. ISBN 978-0-19-533955-0.
* ↑ Rina Benmayor; Pilar Dominguez Prats; María Eugenia Cardenal de la Nuez Memory, Subjectivities, and Representation: Approaches to Oral History in Latin America, Portugal, and Spain. Palgrave Macmillan US, 29 abril 2016, p. 232. ISBN 978-1-137-43871-3.
* ↑ Rina Benmayor; Pilar Dominguez Prats; María Eugenia Cardenal de la Nuez Memory, Subjectivities, and Representation: Approaches to Oral History in Latin America, Portugal, and Spain. Palgrave Macmillan US, 29 abril 2016, p. 2. ISBN 978-1-137-43871-3.
* ↑ Barbara W Sommer. Practicing Oral History in Historical Organizations. Taylor & Francis, 16 juny 2016, p. 144–. ISBN 978-1-315-42219-0.
# Associació Internacional de Pesca Esportiva

L'Associació Internacional de Pesca Esportiva, o IGFA, de l'anglès International Game Fish Association, és una associació conservacionista sense ànim de lucre, sostenguda pels seus més de 250.000 associats i empreses col·laboradores amb socis en més de 115 països. El seu origen se situa en 1939, quan va ser fundada per un grup de pescadors entre els quals estava Ernest Hemingway. El seu objectiu era simplement registrar els rècords en aigua salada. Per fer-ho van crear normes internacionals de pesca recreativa i esportiva, que són revisades periòdicament pel consell directiu de l'associació.

## Referències

* ↑ Angling Rules Arxivat 2016-09-17 a Wayback Machine. al web de l'IGFA
* ↑ Hemingway Arxivat 2016-09-17 a Wayback Machine. al web de l'IGFA

## Enllaços externs

* IGFA a Facebook
* Canal de l'IGFA a YouTube
# Associació Japonesa de Karate

L'Associació Japonesa de Karate (AJK) (en japonès: 日本 空手 协会 Nihon Karate Kyokai; en anglès: Japan Karate Association, JKA) és una de les primeres i més influents organitzacions de karate estil shotokan al món.
El mestre Gichin Funakoshi, i el seu fill Yoshitaka Funakoshi van tenir un paper important en la introducció i adaptació de l'art marcial del karate shorin ryu, originari d'Okinawa, a les illes del Japó, modificant per tal adaptar-lo des d'un art marcial clàssic conformat per un conjunt de tècniques i tàctiques per al combat; cap a una activitat física que requereix un major condicionament físic (entrenament esportiu) amb un enfocament filosòfic basat en el confucianisme, i en el budisme zen. Que finalment es va enfocar en el seu aspecte esportiu. A finals de la dècada de 1940, alguns dels seus estudiants de major grau (per exemple Isao Obata, Masatoshi Nakayama, Hidetaka Nishiyama) van formar una organització de karate, dedicada a la investigació, promoció, supervisió d'esdeveniments i educació, anomenada la Japan Karate Association el 1949. Gichin Funakoshi, als seus 80 anys va obtenir el títol honorífic equivalent a instructor cap emèrit, mentre que Masatoshi Nakayama va ser designat com a instructor en cap.
La JKA va sorgir a partir dels clubs de karate de les universitats japoneses ubicades a la regió de Tòquio. No obstant això, la majoria d'aquestes universitats es van distanciar de la JKA durant la dècada de 1950. La Universitat Takushoku va mantenir forts lligams amb la JKA, sent l'alma mater de la majoria dels instructors de major categoria (per exemple Nakayama, Nishiyama, Okazaki, Asai, Kase, Kanazawa, Enoeda), responsables de la consolidació de l'associació durant la dècada de 1960 i 1970.

## Referències

* 1 2 Cook, Harry (2001). Shotokan Karate: A Precise History. England: Cook.
* ↑ «JKA Early Years – Página oficial de la JKA». Arxivat de l'original el 2010-11-25. [Consulta: 3 març 2012].
* ↑ Evans, Jon. The Battle for Olympic Karate Recognition Black Belt Arxivat 2008-10-11 a Wayback Machine., Feb 1988

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2013-01-28 a Wayback Machine. (anglès)
# Associació L'Avenç, Centre Cultural

L'Associació L'Avenç, Centre Cultural, coneguda com L'Avenç, és una entitat cultural d'Esplugues de Llobregat, amb diverses seccions culturals i esportives.

## Història

L'entitat es va fundar el 1906 amb el nom "Centre l'Avenç", amb seu a l'antiga casa de Can Brillas. Ja des del principi es van promoure activitats festives, artístiques, educatives i esportives, amb els primers equips de patinatge i futbol del municipi.
L'any 1922, Pau Pujol i Vilà, propietari de la fàbrica Pujol i Bausis i primer president de l'associació, va donar el solar on es va construir el nou edifici entre 1923 i 1924, en el mateix emplaçament actual del carrer Àngel Guimerà, 27. Va destacar des del principi la sala gran, decorada pel pintor Pere Cadena, on es van començar a projectar pel·lícules.
L'entitat va tenir una activitat important fins a la Guerra Civil, amb seccions de teatre i coral pròpies. També va promoure la festa major d'Esplugues i fou la seu d'una caixa d'estalvis que incloïa secció de quintes, perquè els joves no haguessin de fer el servei militar. El 1936 l'edifici va ser ocupat per la CNT i es van aturar les activitats.
Sota el franquisme, es canvià el nom de l'entitat a "Centro Cultural Recreativo" i se centrà en activitats com el ball i el teatre. L'any 1969 l'edifici va quedar destruït per un incendi, però el 1971 ja es va poder reconstruir. En els següents anys, la sala de ball va ser ocupada durant uns anys per la discoteca Silex.
El 1978 l'entitat va tornar a anomenar-se "L'Avenç" i va reforçar l'objectiu de recuperar la centralitat cultural, amb un gran pes del teatre i de les projeccions de cinema de divendres al vespre, que van esdevenir tota una tradició a la població.
El 2014 l'Ajuntament d'Esplugues de Llobregat va atorgar a l'entitat la Medalla d'Or de la Ciutat com a reconeixement a la seva trajectòria per a la promoció de la cultura, l'esport i l'associacionisme a Esplugues.

## Actualitat

Disposa de les seccions de teatre L'Endoll, el Cinefòrum Imatge 74, colla sardanista, pesca, colombicultura, escacs, billar, excursionisme (G.E.L.A.D.E), espeleologia (S.I.E.S), tennis taula i la Penya barcelonista l'Avenç.

## Referències

* ↑ Bravo, Rosa M. «L'Avenç, referent a Esplugues - 10 ago 2014». El Punt Avui +, 10-08-2014. [Consulta: 12 abril 2021].
* ↑ Llobregat, El. «El Ple Municipal dEsplugues atorga les Medalles dOr de la ciutat». [Consulta: 12 abril 2021].
* ↑ «ASSOCIACIÓ L'AVENÇ, CENTRE CULTURAL — Portal de la Ciutat d'Esplugues de Llobregat». Arxivat de l'original el 2021-04-15. [Consulta: 15 abril 2021].
# Associació Mundial Anacional

L'Associació Mundial Anacional (esperanto: Sennacieca Asocio Tutmonda, SAT) és una associació internacional, independent i sense ànim de lucre, dedicada a promocionar la cultura i l'aprenentatge entre les classes treballadores de la llengua auxiliar internacional esperanto. Té la seu a París i utilitza l'esperanto com a llengua de treball. Va ser fundada el 1921 per Eugène Lanti com a organització plural de treballadors esperantistes. SAT publica una revista mensual, Sennaciulo, i una altra anual, Sennacieca Revuo, així com el diccionari il·lustrat Plena Ilustrita Vortaro.
El 1986 aquesta associació va organitzar el seu congrés anual a Sant Cugat del Vallès. El 2019 ho va fer a Barcelona.

## Vegeu també

* Anacionalisme
* Associació Mundial d'Esperanto
* Eugène Lanti

## Referències

* ↑ Forster, Peter Glover. Multilingualism in the Soviet Union: Aspects of Language Policy and Its Implementation (en anglès). Walter de Gruyter, 1982, p.192. ISBN 9027933995.
* ↑ Plena ilustrita vortaro de Esperanto (en esperanto). Sennacieca Asocio Tutmonda, 1977.
* ↑ «Trobada internacional d'esperanto a Barcelona!». Sennacia Asocio Tutmonda. [Consulta: 17 novembre 2018].

## Enllaços externs

* Lloc oficial de SAT
# Associació Professional de Traductors i Intèrprets de Catalunya

L'Associació Professional de Traductors i Intèrprets de Catalunya (APTIC) és una associació independent i sense ànim de lucre. Es va constituir oficialment l'1 de gener de 2009 i està oberta a tots els professionals del sector amb formació acadèmica o experiència professional acreditada. És membre de la Federació Internacional de Traductors (FIT) i de la Red Vértice. L'APTIC compta amb més de vint anys d'experiència en la representació i defensa del col·lectiu de traductors i intèrprets, i en l'organització d'activitats de formació i promoció per als professionals dels sector. L'APTIC està formada per més de 650 associats.
Es va constituir amb la fusió de les dues associacions generalistes de traductors i intèrprets de Catalunya: l'Associació de Traductors i d'Intèrprets de Catalunya (ATIC) i Traductors i Intèrprets Associats pro-Col·legi (TRIAC). L'ATIC va ser fundada el 1994 per un grup d'estudiants de traducció (entre ells Anna Llisterri) que volien fer front a la manca de legislació específica i d'organització del sector. TRIAC va néixer un any més tard amb l'objectiu principal de crear un col·legi oficial de traductors i intèrprets que permetés la regulació de l'exercici de la professió a Catalunya.
Durant deu anys totes dues associacions van funcionar separadament. El 2006, però, es va presentar la llei sobre l'exercici de professions titulades i de col·legis professionals, que excloïa la possibilitat de crear un col·legi oficial de traductors i intèrprets. En aquell moment, els objectius de l'ATIC i TRIAC van passar a ser els mateixos i es va començar a gestar la futura fusió.

## Referències

* ↑ «Neix l'Associació Professional de Traductors i Intèrprets de Catalunya». 324, 07-02-2009 [Consulta: 21 febrer 2017].
* ↑ llibres, L'illa dels. «Paola Tormo, presidenta de l'APTIC 'la traducció necessita el seu temps' L'illa dels llibres -». [Consulta: 22 febrer 2017].
* ↑ Antaviana, Can. «Xerrada de l'APTIC a Sant Cugat amb el curs Elemental». [Consulta: 22 febrer 2017].
* ↑ «Translators Associations Europe: APTIC - Translating in Catalonia». [Consulta: 22 febrer 2017].
* ↑ «Anna Llisterri». Llegir en Català. Associació d'editorials independents, s.d. [Consulta: 26 agost 2020].
* ↑ Busqué, Maya «aptic: una fusión en la que dos más dos suman más de cuatro». Aptic, 2015 [Consulta: 21 febrer 2017].
* ↑ Garriga Riu, Jordi «Com traduir el preu just». L'Econòmic.

## Enllaços externs

* Associació Professional de Traductors i Intèrprets de Catalunya - Lloc web oficial
# Associació Recvll Blanes

L'Associació Recvll Blanes és una entitat fundada el 1920 a Blanes per a la promoció i divulgació de la llengua i cultura catalanes
Les seves principals activitats són
* La publicació de la revista Recvll
* La convocatòria dels Premis Recvll
El 2020, l'entitat va ser guardonada amb la Creu de Sant Jordi «pel centenari de la revista Recvll i la creació dels Premis Literaris Recvll, que han estat, i són encara, un referent en el panorama cultural del país».

## Referències

* ↑ «Qui som?», 11-10-2016. [Consulta: 23 abril 2022].
* ↑ «La revista Recvll en línia: 100 anys». Arxiu Municipal de Blanes, 2020.