OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hospital de Puigcerdà

L'hospital de Puigcerdà és una de les institucions més antigues de la vila. Construït cap al 1185-1189, el rei Pere I el va posar sota la seva protecció el 1190 i el 1202 li concedia les escorries de l'oli que venien els revenedors setmanalment i un sester de sal. El 1206 el bisbat d'Urgell li concedeix llicència per a tenir església i cementiri propis.
El centre era un lloc d'acolliment per a persones desvalgudes i malalts pobres, als qui s'alimentava, tractava i, en cas de defunció, enterrava. El gestionaven uns administradors de la mateixa Puigcerdà nomenats pel consolat, els quals havien de retre'n comptes anualment.
Fins al segle xviii el personal era format únicament per tres persones: l'hospitaler, la muller i un metge. De metges, tenim constància, entre d'altres, de Miquel Bernades i Mainader, metge i botànic, i Francesc Piguillem i Verdacer, introductor de la vacuna de la verola a Espanya. A finals del XIX s'instituí la congregació de les Germanes de la Caritat que va ser creat sota la invocació del sant Àngel Custodi expressament per a l'hospital.
Durant la dècada del 1980 l'hospital passà a formar part de la Xarxa Hospitalària d'Utilització Pública de Catalunya i es constituí una fundació per la gestió. Actualment, la fundació té una plantilla de 300 persones, i es va planejar de transformar l'hospital de 6.000 m² en l'Hospital transfronterer de la Cerdanya. El nou hospital va obrir les portes el 2012 per donar servei als 32.000 ciutadans de les dues Cerdanyes, el Capcir i als visitants.

## Arquitectura

Edifici de planta baixa i tres pisos, i sotacoberta. Hi ha obertures verticals amb balcons a les dues primeres plantes amb llindes i brancals de pedra. Ha patit important ampliacions i transformacions. Alteracions morfològiques. Hi ha una mansarda a la coberta. La portada presenta dovelles de pedra. A la llinda del balcó central data de "1857".

## Referències

* ↑ Web de la Fundació Hospital de Puigcerdà <http://www.hospitalpuigcerda.com/presentacio.html Arxivat 2015-06-19 a Wayback Machine.>
* ↑ «Hospital». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 febrer 2013].

## Bibliografia

* BOSOM I ISERN, Sebastià. Puigcerdà. Quaderns de la revista de Girona. Girona: Diputació de Girona/Caixa de Girona, 1993, 96 pàgines.

## Enllaços externs

* Web de l'Hospital
# Esquirol nan d'Alston

L'esquirol nan d'Alston (Prosciurillus alstoni) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids i el gènere Prosciurillus, que viu a l'illa de Sulawesi (Indonesia).

## Descripció

Igual que les altres espècies de Prosciurillus, l'esquirol nan d'Alston és una espècie d'esquirol petit endèmic de Sulawesi. Té una llargada corporal de 15,7-19,5 cm i una cua de 13,5-18 cm. Pesa 135-210 grams. L'esquena és de color marró fosc amb taques de color groc sorrenc, taronja o negre. El color del ventre va del vermell fosc fins al marró-vermell. Molts tenen pèls blancs a la part superior de les orelles. La cua té franges que alternen entre negre i marró sorrenc.

## Referències

* ↑ Richard W. Thorington Jr., John L. Koprowski, Michael A. Steele: Squirrels of the World. Johns Hopkins University Press, Baltimore, 2012; pàg. 175. ISBN 978-1-4214-0469-1
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Aguas Calientes

Aguas Calientes (nom oficial, Machupicchu Pueblo) és una localitat del Perú situada al departament de Cusco, a la província d'Urubamba. És la capital del districte de Machupicchu. Limita amb el riu Vilcanota i és el punt d'accés més proper al jaciment arqueològic de Machu Picchu, que és a 6 quilòmetres.
El nom oficial prové del quítxua Machu Pikchu, de machu, persona vella, i pikchu, piràmide, muntanya o prominència amb una base ampla i cim agut.
Ocupada per unes quantes famílies grangeres el 1901, la població es va transformar en un campament anomenat Maquinachayoq, on vivien els treballadors durant la construcció del ferrocarril, a finals de la dècada de 1920. La ciutat va ser la base d'allotjament i equipament dels treballadors fins que es va completar el ferrocarril, el 1931.
La planta hidroelèctrica de Machupicchu és propera al riu Urubamba. Genera aproximadament 90 MW per a les regions de Cusco, Puno i Apurímac. Es va construir entre els anys 1958 i 1965 i es va ampliar entre el 1981 i el 1985.

## Referències

* ↑ escale.minedu.gob.pe – UGEL map of the Urubamba Province (Cusco Region)
* ↑ spij.minjus.gob.pe Arxivat 2017-08-27 a Wayback Machine. Ley 9396 (Law 9396 1 October 1941) (in Spanish): "... El nuevo distrito que se crea por la presente ley se denominará Machupicchu y tendrá por capital la población de este nombre que se ha formado alrededor de la actual Estación de Machupicchu. ..."
* ↑ Teofilo Laime Acopa, Diccionario Bilingüe, Iskay simipi yuyay k'ancha, Quechua – Castellano, Castellano – Quechua (Quechua-Spanish dictionary): machu – adj. y s. m. Viejo. Hombre de mucha edad (Úsase también para animales). – machu – s. m. Anciano. Viejo. pikchu – s. Pirámide. Sólido puntiagudo de varias caras. machu pikchu – s. La gran ciudadela pétrea que fue quizá uno de los más grandes monumentos religiosos del incanato, entre el valle del Cusco y la selva virgen (JAL). || Monumento arqueológico situado en el departamento actual del Cusco, junto al río Urubamba, en una cumbre casi inaccesible (JL).
* ↑ Municipalidad distrital de Machupicchu, Plan de desarrollo concertado del Distrito de Machupicchu 2011–2020 (in Spanish), p. 12: "... Machupicchu Pueblo mal llamado Aguas Calientes ..." (meaning "... Machupicchu Village, misnamed Aguas Calientes ...")
* ↑ «Report on the mission to the historic sanctuary of Machu Picchu (Perú) 22 April to 30 April 2007» (en anglès). United Nations.
* ↑ «Aguas Calientes History». Arxivat de l'original el 10 juliol 2013. [Consulta: 23 gener 2009].
* ↑ «EGEMSA - Empresa de Generación Eléctrica Machupicchu S.A.», 26-06-2007. Arxivat de l'original el 2007-06-26. [Consulta: 1r juliol 2019].
# Aloer

L'aloer era el propietari d'un alou lliure i franc, exempt de qualsevol tipus de pagament o càrrega senyorial.
La majoria de pagesos aloers dels comtats catalans posseïen les terres per aprisió, un antic dret visigòtic que donava la propietat d'una terra erma o del fisc a qui la conreava de bell nou durant trenta anys.
El sistema alodial va ser emprat pels comtes per repoblar els territoris de frontera, difícils i inestables políticament.
Els pagesos aloers eren força comuns a la Gòtia al principi de l'edat mitjana, però a mesura que avançà el segle xi i augmentà la violència i la pressió dels senyors feudals, les terres esdevingueren tinences senyorials.
Amb l'avenç cap a la Catalunya Nova va augmentar el nombre d'aloers en les terres de conquesta, afavorits amb les cartes de poblament i les franqueses.

## Bibliografia

* Sadurní i Puigbò, Núria: Diccionari de l'any 1000 a Catalunya. Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 280. Barcelona, octubre del 1999. ISBN 84-297-4607-2, plana 18.
# Esquirol nan de Sulawesi

L'esquirol nan de Sulawesi (Prosciurillus leucomus) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic d'Indonèsia, on viu a altituds d'entre 0 i 1.700 msnm a la península septentrional de Cèlebes i l'illa adjacent de Lembeh. El seu hàbitat natural són les selves tropicals perennifòlies i els boscos montans perennifolis. Es tracta d'un animal diürn que probablement consumeix fruita i insectes que troba al cobricel. Està amenaçat per la desforestació provocada per l'agricultura a petita escala i la tala d'arbres. El seu nom específic, leucomus, significa ‘espatlla blanca’ en llatí.

## Referències

* ↑ Dando, T.; Kennerley, R. «Prosciurillus leucomus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2019. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2019-3.RLTS.T112297404A22256289.en. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ Entrada «Prosciurillus» d'Animalia (en anglès).
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Christian Tuxen Falbe

Christian Tuxen Falbe (1792-1849) va ser un agent naval, arqueòleg, explorador, cartògraf i diplomàtic danès.
Falbe va néixer a Helsingør. El 1807 esdevingué lloctinent segon, el 1815 lloctinent i el 1820 lloctinent-capità. Fou cònsol de Dinamarca al Beilicat de Tunis entre 1821 i 1831. El 1833 va ser reubicat a Grècia. Entre 1837-38, va emprendre un viatge a la província de Constantina (Algèria) i a Tunis. El 1838, va participar en una expedició científica per estudiar les ruïnes de Cartago. Va ser el primer en fer una prospecció arqueològica al jaciment de Cartago i el primer en concebre un mapa modern de Tunis. El 1841 va dimitir com a comandant de vaixell en cap. El 1842 va servir al Reial Gabinet Verd al Palau de Rosenborg.

## Obres

* Recherches sur l'emplacement de Carthage (planches), Paris, Imprimé par autorisation du roi à l'Imprimerie Royale, Paris, Service historique de la Défense, Archives du département de la Marine, 1833.
* Description du plan de Tunis et de Carthage, Copenhague, Service historique de la Défense, Département de l'armée de terre, 1-M 1675. Asie et Afrique, Mémoires et reconnaissance/inventaire/série 1M tome II. F 141-166, 1832.

## Enllaços externs

* Houda Baïr, « La première carte moderne de Tunis (1831-1832). Le travail de Falbe en contexte », Revue européenne de géographie (2009).

## Notes

* ↑ Georg Galster. «Christian Falbe». Dansk Biografisk Leksikon, Gyldendal. [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ «Falbe, Christian Frederik, 1828-96». Dansk biografisk Lexikon. [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ «The Green Cabinet». kongernessamling.dk. [Consulta: 1r novembre 2019].
# Resolució 710 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 710 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, va ser aprovada sense sotmetre's a votació, el 12 de setembre de 1991, després d'haver examinat la petició de Letònia per poder ser membre de les Nacions Unides. En aquesta resolució, el Consell de Seguretat de l'ONU va recomanar a l'Assemblea General l'acceptació de Litònia com a membre.
El mateix dia, el Consell va adoptar idèntiques resolucions la 709 sobre Estònia i la 711 en relació amb Lituània. Els tres estats bàltics van ser repúbliques socialistes soviètiques de la Unió Soviètica des de 1945.
El 17 de setembre de 1991, l'Assemblea General va admetre a Letònia mitjançant la Resolució 46/5

## Vegeu també

* Llista d'estats membres de les Nacions Unides
* Resolució del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

## Referències

* ↑ United Nations. Yearbook of the United Nations 1991, Volum 45 (en anglès). Martinus Nijhoff Publishers, 1992, p. 97. ISBN 978-0792319702.

## Enllaços externs

* Text of Resolution at UN.org Arxivat 2012-06-15 a Wayback Machine. (PDF)
# Aspidoras brunneus

Aspidoras brunneus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,1 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ihering, R. von. 1907. Diversas especies novas de peixes nemathognathas do Brazil. Notas preliminares. Rev. Mus. Paulista (N. S.) v. 1 (fasc. 1): 13-39.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Aspidoras brunneus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Nijssen, H. i I. J. H. Isbrücker 1976: The South American plated catfish genus Aspidoras R. von Ihering, 1907, with descriptions of nine new species from Brazil (Pisces, Siluriformes, Callichthyidae). Bijdragen tot de Dierkunde v. 46 (núm. 1): 107-131.
# Joker: Folie à Deux

Joker: Folie à Deux és una pel·lícula de thriller musical estatunidenca de 2024 dirigida per Todd Phillips i coescrita per Phillips i Scott Silver.
Joaquin Phoenix torna a interpretar el personatge de DC Comics, el Joker, i Lady Gaga interpreta a Harley Quinn. Zazie Beetz també reprèn el seu paper de la primera pel·lícula. Seqüela directa de Joker del 2019, la pel·lícula està dirigida per Todd Phillips, que també va coescriure el guió amb Scott Silver. Està produïda per Warner Bros. Pictures i DC Studios en associació amb Village Roadshow Pictures, Bron Creative i Joint Effort. El rodatge va tenir lloc a Los Angeles, Nova York, i Cedar Grove, Nova Jersey, des de desembre de 2022 fins a abril de 2023.
La pel·lícula compta amb elements musicals i Hildur Guðnadóttir ha compost la seva partitura musical, tornant de la primera pel·lícula.
Es va estrenar el 4 d'octubre de 2024 per Warner Bros. Pictures.

## Premissa

Després d'assassinar Murray Franklin en directe a la televisió, Arthur Fleck és empresonat a Arkham Asylum, on coneix a Harleen Quinzel. Tots dos s'enamoren i experimenten una bogeria musical a través dels seus deliris compartits, mentre que els seguidors de Fleck inicien un moviment per alliberar-lo d'Arkham i submergir Gotham City en el caos.

## Referències

* ↑ Kroll, Justin. «'Joker: Folie à Deux' Adds Brendan Gleeson To Ensemble», 01-09-2022. Arxivat de l'original el April 4, 2023. [Consulta: 1r setembre 2022].
* ↑ Kroll, Justin. «'Joker: Folie à Deux' Adds Brendan Gleeson To Ensemble». Deadline Hollywood, 01-09-2022. Arxivat de l'original el April 4, 2023. [Consulta: 1r setembre 2022].
* ↑ Gajewski, Ryan. «Todd Phillips Celebrates 'Joker' Sequel Wrapping With New Photos of Joaquin Phoenix, Lady Gaga». The Hollywood Reporter, 05-04-2023. Arxivat de l'original el April 5, 2023. [Consulta: 27 juliol 2023].
* ↑ «Joker: Folie a Deux (2024)». Soundtrack.Net. Arxivat de l'original el February 11, 2023. [Consulta: 11 febrer 2023].
* ↑ D'Alessandro, Anthony. «Todd Phillips' 'Joker: Folie À Deux' Gets Fall 2024 Release Date». Deadline Hollywood, 03-08-2022. Arxivat de l'original el August 3, 2022. [Consulta: 3 agost 2022].
# Hospital de Sang (Mura)

L'Hospital de Sang és una cavitat que està al vessant sud-est de la carena de la Cort Fosca, a 200 metres, dins del terme de Mura.
Es troba dins una escletxa de la roca en forma de V És un esvoranc que travessa la roca de banda a banda com si fos un túnel. Es tracta d'un conducte residual d'uns 20 metres de llargada i obert per ambdós extrems, d'una antiga cavitat. De secció triangular, amida uns 5 metres d'ample per 7 d'alçada.
Encara es conserven les restes de les parets de pedra en sec que tancaven la cavitat per fer-la servir de refugi i de punt d'assistència dels ferits durant les guerres carlines, d'aquí prové el seu nom. A l'interior, a la banda nord hi ha una divisió de la sala central mitjançant un mur paral·lel als altres que forma dos trams i que servia per salvar el desnivell.
Segons la tradició els carlins van triar aquest indret per la seva grandària, per disposar d'una font d'aigua (la Font Fosca que es troba dins la veïna cova de la Cort Fosca). L'accés a l'Hospital de Sang és una mica difícil ja que queda bastant amagat, fet pel que s'utilitzaria també com amagatall.
És dins del límit del Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l'Obac, creat el 1972. Des del 2000 també forma part de l'Inventari d'espais d'interès geològic de Catalunya (IEIGC) inventariat com espai d'interès geològic en el conjunt de la geozona Sant Llorenç del Munt i l'Obac, la qual forma part del parc natural majoritàriament.

## Referències

* ↑ «santllorencdelmunt.com - Fotos - Sant Llorenç del Munt i l'Obac». [Consulta: 16 maig 2024].
* ↑ «l'Hospital de Sang de Mata-rodona - Coves de Catalunya - EspeleoWorld». [Consulta: 16 maig 2024].
* ↑ «Hospital de Sang. Mura | Mapes de Patrimoni Cultural», 30-01-2007. [Consulta: 16 maig 2024].
* ↑ «Sant Llorenç del Munt: Hospital de Sang». [Consulta: 16 maig 2024].
* ↑ «Geozona 223. Sant Llorenç del Munt i l'Obac». Departament de Medi Ambient i Habitatge, Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2020].

## Bibliografia

* Badiella, X.; Casas, J.; Felip, L.; (1988).- Les cavitats del Pujol de Matarrodona SIS (11): 96-108 /Arxiu del Centre Excursionista de Terrassa (53): 212- 224. CE Terrassa.
# Esquirol negre de Calàbria

L'esquirol negre de Calàbria (Sciurus meridionalis) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic dels boscos del sud d'Itàlia (Calàbria i Basilicata). Es tracta d'un animal arborícola de comportament similar al de l'esquirol comú, del qual fou considerat una subespècie fins al 2017. Es diferencia del seu congènere pel seu major pes (280-530 g), així com pel color del seu pelatge, que és marró fosc o negre amb el ventre blanc.

## Referències

* ↑ «New endemic mammal species for Europe: Sciurus meridionalis (Rodentia, Sciuridae)» (en anglès). Hystrix, 28, 2017, pàg. 1-28. DOI: 10.4404/hystrix-28.1-12015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# John Cale

John Davies Cale (9 de març de 1942) és un músic gal·lès, compositor, multiinstrumentista i productor. És molt conegut per haver integrat la mítica banda novaiorquesa The Velvet Underground en la segona meitat de la dècada dels 60.

## Discografia
### The Velvet Underground

* 1967 - The Velvet Underground and Nico
* 1968 - White Light/White Heat
* 1985 - VU (Compilació de descartaments)
* 1986 - Another View (Compilació de descartaments)
* 1993 - Live MCMXCIII (Recital de reunió de la banda)
* 1995 - Peel Slowly and See (Box Set de rareses i descartaments)
* 1997 - Loaded (Participa en els bonus tracks de l'edició Fully Loaded Edition)
* 2003 - The Very Best of the Velvet (Compilació d'èxits)

### Solista

* Vintage Violence (Columbia)
* The Academy in Peril (Reprise)
* Paris 1919 (Reprise)
* Fear (Island)
* Slow Dazzle (Island)
* Helen of Troy (Island)
* Guts (compilation) (Island)
* Sabotage/Live (IRS)
* Honi Soit
* Music For A New Society (Ze)
* Caribbean Sunset
* John Cale Comes Alive (Ze)
* Artificial Intelligence (Beggars Banquet)
* Words for the Dying (All Saints)
* Even Cowgirls Get The Blues (live) (ROIR)
* Paris S'eveille, Suivi d'Autres Compositions (OST) (Crepuscule)
* Fragments of a Rainy Season (live) (Hannibal)
* 23 Solo Pieces pour La Naissance de L'Amour (Crepuscule)
* N'Oublie Pas Que Tu Vas Mourir (Crepuscule)
* Seducing Down The Door (compilation) (Rhino)
* Antartida (OST) (Crepuscule)
* Walking on Locusts (Hannibal) September
* Eat/Kiss: Music for the Films of Andy Warhol (Hannibal)
* Somewhere In The City (OST)
* The Unknown (OST) (Crepuscule)
* Le Vent De La Nuit (OST) (Crepuscule)
* Close Watch: An Introduction to John Cale (compilation)
* 5 Tracks (EP) (EMI)
* HoboSapiens (EMI)
* Process (OST) (Syntax)
* BlackAcetate (EMI)
* Shifty Adventures in Nookie Wood (2012)
* M:FANS (2016)
* Mercy (2023)
* Poptical Illusion (2024)

## Bibliografia

* Mitchell, Tim Sedition and Alchemy : A Biography of John Cale, 2003, ISBN 0-7206-1132-6
* The New Musical Express Book of Rock, 1975, Star Books, ISBN 0-352-30074-4

## Enllaços externs

* John Cale - Lloc web oficial
# Fierbinți-Târg

Fierbinți-Târg és una ciutat del comtat de Ialomița, Muntènia (Romania). La ciutat administra tres pobles: Fierbinții de Jos, Fierbinții de Sus i Grecii de Jos.
Segons el cens de 2011, té 4969 habitants, mentre que en el cens de 2002 tenia 5253 habitants.
La comuna es troba a la part occidental del comtat, al límit amb el comtat d'Ilfov. Es troba a 27,6 km d'Urziceni i 448 km de Bucarest.
Las Fierbinți, una de les sèries de televisió més conegudes de Romania, es filma a la ciutat.

## Referències

* ↑ «Recensământul Populației și al Locuințelor 2002 - populația unităților administrative pe etnii». Kulturális Innovációs Alapítvány (KIA.hu - Fundația Culturală pentru Inovație). Arxivat de l'original el 2013-10-14. [Consulta: 6 agost 2013].
* ↑ Mapa de Fierbinți-Târg
# Aspidoras carvalhoi

Aspidoras carvalhoi és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil (Ceará).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ihering, R. von. 1907. Diversas especies novas de peixes nemathognathas do Brazil. Notas preliminares. Rev. Mus. Paulista (N. S.) v. 1 (fasc. 1): 13-39.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Aspidoras carvalhoi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Nijssen, H. i I. J. H. Isbrücker 1976: The South American plated catfish genus Aspidoras R. von Ihering, 1907, with descriptions of nine new species from Brazil (Pisces, Siluriformes, Callichthyidae). Bijdragen tot de Dierkunde v. 46 (núm. 1): 107-131.
# Hospital de Solsona

L'Hospital de Solsona és un edifici de Solsona (Solsonès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Edifici

Edifici construït pel mestre de cases barceloní Claudi Casals a partir d'un contracte del 1638 amb els administradors i el govern municipal. Fundat a partir del que havia deixat el mercader solsoní, Pere Màrtir Colomés. Fou el primer hospital de Solsona construït extramurs. Les obres interiors i de la seva capella s'allargaren fins a les acaballes del mateix segle. Es tracta d'un complex hospitalari modern d'un interès molt remarcable. Claudi Casals, el seu constructor, a partir de 1623, havia portat a terme les obres d'acabament de la catedral de Solsona.
A la façana de l'església, d'estil neoclàssic i dedicada a la Mare de Déu del Carme, hi ha una portalada d'arc adintellat, coronada per un frontó triangular amb una fornícula on no hi ha cap imatge. Sobre això hi ha una rossassa, i coronant la façana, hi ha un campanar d'espadanya de dos ulls, del qual d'un d'ells penja una campana. El campanar també es coronat per un frontó triangular, en el qual antigament, hi havia pinacles esfèrics als extrems del triangle. A l'interior, l'església ha estat molt modificada, ja que ara es més baixa i té un aspecte bastant més modern. Aquesta reforma segurament es va fer després de la guerra, per a arreglar els desperfectes. La portalada de l'església, segons el contracte de 1638, havia de ser una rèplica de la portalada que havia construït a la catedral Claudi Casals.
# Alonso de Luján

Alonso de Luján (s. XVI) va ser un conquistador castellà.
Cavaller de l'orde de Sant Jaume i un dels capitans generals sota el comandament de l'adelantado Francisco de Montejo. Va ser participant de les campanyes expedicionàries de conquesta de les terres baixes maies al Yucatán, entre 1527 i 1535, entre les quals cal destacar la batalla d'Aké (1528) o la descoberta i conquesta de l'illa on estaven assentats els lacandons (1530). Durant l'expedició va ser company del també conquistador Alonso Dávila, lloctinent de Montejo, al qual va acompanyar el 1531 a la zona nord de Petén, per continuar la tasca de conquesta. Posteriorment, Luján va servir com a testimoni d'aquesta campanya per al cronista Gonzalo Fernández de Oviedo y Valdés entre 1540 i 1541.

## Referències

* 1 2 3 Victoria Ojeda, Jorge «Dzonotake o Aqu (Ake): sitio de la primera gran batalla de Francisco de Montejo en el Mayab (1528). Propuesta de rectificación histórica». Revista Complutense de Historia de América, núm. 26, 2000, pàg. 13.
* ↑ Fernández de Oviedo y Valdés, Gonzalo. Historia general y natural de las Indias (en castellà). vol. 2. Madrid: Imprenta de la Real Academia de la Historia, 1853, p. 229.
* 1 2 Escamilla Peraza, Ricardo. Los caminos de Yucatán en la encrucijada del siglo XVI (tesi) (en castellà). Mérida, Yucatán: Centro de Investigaciones y Estudios Superiores en Antropología Social, 2012, p. 19, 75-76.
* ↑ Tomé Martín, Pedro «Por las selvas de Chiapas en busca del Lacandón: estudio antropológico y etnohistórico». Cuadernos abulenses, núm. 24, 1995, pàg. 209-211.
* ↑ Villas Rojas, Alfonso. Estudios etnológicos: los mayas (en castellà). Mèxic: Universidad Nacional Autónoma de México, p. 247, 450.