OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Illa i galatxo de Benifallet

L'illa i galatxo de Benifallet és un dels espais del complex de zones humides de les Illes de l'Ebre. L'Illa de Benifallet es troba al municipi de Benifallet, al marge dret de l'Ebre i amb una extensió és d'unes 4,8 hectàrees. La carretera C-230 passa just pel davant i ofereix bones perspectives d'aquest espai.
Com en la majoria d'illes de l'Ebre, el marge que dona al braç principal del riu està sotmès a l'embat de l'aigua i s'hi troben platges de llims i còdols, desproveïdes de vegetació. El marge de l'illa que delimita el galatxo -el braç estret del riu i d'aigües més calmades, està colonitzat per canyissar i bogar amb herbassars de notable diversitat vegetal: joncs diversos (Juncus sp., Scirpus sp.), càrex (Carex sp.), lliris grocs (Iris pseudacorus), etc.
Les espècies més comunes són l'àlber (Populus alba) i els tamarius (Tamarix canariensis i Tamarix africana). A la part central, més elevada i més estable, s'hi fa una albereda (hàbitat d'interès comunitari, codi 92A0) i també un tamarigar (hàbitat, igualment, d'interès comunitari, codi 92D0).
Pel que fa a la fauna, l'illa acull nombroses poblacions d'ardèids, corbs marins i altres ocells. I és que el conjunt de les illes fluvials de l'Ebre representen un rosari de biòtops-pont que faciliten el desplaçament de multitud d'ocells de zones humides, des dels aiguamolls litorals -majoritàriament el delta de l'Ebre-, vers l'interior de la península Ibèrica.
Tot i que el seu estat de conservació és bo i no s'identifiquen impactes específics sobre l'espai, la problemàtica ambiental que podria tenir l'espai en un futur serà molt semblant a la resta d'espais del complex de zones humides de les Illes de l'Ebre. És per aquest motiu que convindria plantejar-se la seva gestió i conservació de forma global. L'espai de l'illa i galatxo de Benifallet forma part de l'espai de la Xarxa Natura 2000 ES5140011 "Sistema prelitoral meridional".

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Illa i galatxo de Benifallet». Zones Humides de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 20 de febrer 2015. [Consulta: 16 febrer 2015].
# Ben Knapen

Hubertus Petrus Maria "Ben" Knapen (Kaatsheuvel, 6 de gener de 1951) és un polític neerlandès. Forma part del partit polític Crida Demòcrata Cristiana (CDC). Des del 9 de juny de 2015 és membre de l'Eerste Kamer.
Knapen fou secretari d'estat pels afers exteriors al primer govern de Rutte, ostentant el càrrec des del 14 d'octubre de 2010 i fins al 5 de novembre de 2012. Les seves funcions comprenien tant els afers relacionats amb la Unió Europea com elements d'ajuda internacional. A més, també forma part del cos consultor de l'OMFIF, on sovint forma part de reunions sobre el sistema financer i monetari mundial.

## Referències

* (neerlandès) Parlement.com biografia
* ↑ (neerlandès) Ben Knapen Arxivat 2010-12-29 a Wayback Machine. Christian Democratic Appeal
# Antonio Guiteras i Font

Antonio Guiteras y Font (Matanzas (Cuba), 20 de juny del 1819 - Sant Hilari Sacalm, 17 d'agost del 1901) fou un escriptor cubà d'origen català.
Estudià Dret, però no va exercir aquesta professió, sinó que es dedicà a la de magisteri. En companyia del seu germà Eusebi va fer un llarg viatge per Europa, Àsia i Àfrica; posteriorment dirigí el col·legi "La Empresa".
Va traduir els primers quatre llibres de L'Eneida, en versos lliures, versió que fou qualificada d'excel·lent, i publicà una Gramática castellana, així com diversos treballs a la Revista de Cuba.
Un altre germà, Pedro José Guiteras Font (1814-1890), també fou escriptor i pedagog.

## Referències

* ↑ La Eneida. Libros I-IV de P. Virgilio Maron, traducida en verso libre castellano por Antonio Guiteras, con dibujos de Apel·les Mestres Barcelona: Imp. de Jaime Jepús, 1885.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 27, pàg. 308. (ISBN 84-239-4527-8)
# Abramis

Abramis és un gènere de peixos de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Taxonomia

* Brema (Abramis brama) (Linnaeus, 1758)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Linnaeus, C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1: i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Belyaeff, W. N. 1929: Abramis sapa bergi -- a new subspecies from the southern part of the Caspian Sea. Bulletin of the Ichthyological Laboratory of Baku. v. 2 (núm. 2): 80-98. (En rus amb resum en anglès).
* Bleeker, P. 1863: Beschrijving en afbeelding van eene nieuwe soort van Brama (Abramis). Verslagen en Mededeelingen der Koninklijke Akademie van Wetenschappen. Afdeling Natuurkunde. v. 15: 235-238, 1 col pl.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia), Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Grib, A. V. i M. F. Vernidub 1935: (Systematic and biology of Abramis brama L. of the eastern Finnish Gulf). Uchenye Zapiski Lenengradskogo Universiteta Núm. 1: e.g. 112.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Tadajewska, M. 1998: Pharyngeal teeth and shape of the ossa pharyngea inferiora during development of Abramis brama (L.) and Blicca bjoerkna (L.) (Cyprinidae). Cybium v. 22 (núm. 2): 123-147.
* Tiapkin, P. M. 1939: A new subspecies of Abramis sapa from Aral Sea. Archives du Musée Zoologique de l'Université de Moscou v. 5: 149-150. (En rus amb resum en anglès).
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Aubrey Plaza

Aubrey Christina Plaza (Wilmington, Delaware, Estats Units, 26 de juny de 1984) és una actriu estatunidenca.

## Referències

* ↑ «Aubrey Plaza» (en anglès). IMDb.
# Benoît Biteau

Benoît Biteau (nascut el 7 d'abril del 1967 a Royan, França) és un pagès i polític francès qui va ser escollit diputat ecologista al Parlament Europeu el 2019 amb el grup Els Verds/Aliança Lliure Europea. Va estudiar enginyeria agrícola i està a favor d'una agricultura ecològica, el respecte als recursos naturals i el patrimoni salvatge i domèstic. El març del 2010 és escollit vicepresident de la regió Poitou-Charentes en les comissions d'agricultura, pesca i cultures marines. El desembre del 2015 és elegit al consell regional de Nova Aquitània com a delegat de la mar. Biteau descriu el seu trajecte al llibre Paysan résistant! (pagès resistent) editat el febrer del 2018.

## Referències

* ↑ «Home | Benoît BITEAU | MEPs | European Parliament» (en anglès). https://www.europarl.europa.eu,+22-01-2020.+[Consulta: 22 gener 2020].
* ↑ «Benoît Biteau» (en francès). https://europeecologie.eu,+20-07-2019.+[Consulta: 22 gener 2020].
* ↑ «Benoît BITEAU - VoteWatch Europe» (en anglès). https://www.votewatch.eu,+22-01-2020.+[Consulta: 22 gener 2020].
* ↑ «Paysan résistant ! - Benoît Biteau» (en francès). https://www.babelio.com,+22-01-2020.+[Consulta: 22 gener 2020].
# Antonio Maria Bononcini

Antonio Maria Bononcini (18 de juny de 1677 - 8 de juliol de 1726) va ser un compositor italià nascut i mort a Mòdena. Era germà de Giovanni, que també va ser considerat un músic distingit en la seva època. Estrenà amb èxit algunes òperes, entre elles:
* La regina creduta
* Re
* Arminio
* Tigrane, re d'Armenia
* Griselda
* Cajo Gracco
* Tumo Aricino
* Astianatte
* Eteocle
També és autor d'una cantata per a Nadal i un oratori titulat La decollazione di S. Gianbattista.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 9, pàg. 43, ISBN 84-239-4509-X
# Batalla de Monte de Torrero

La batalla de Saragossa o batalla de la muntanya Torrero es va lluitar el 20 d'agost de 1710 en el marc de la Guerra de Successió Espanyola.

## Antecedents

Les tropes lleials a Felip V que havien estat derrotades a Almenara el 27 de juliol de 1710 van abandonar tot seguit Catalunya i la capital d'Aragó. El seu comandant, el marquès de Bay, va fer acampar els seus 20.000 homes entre el riu Ebre i la muntanya Torrero. El seu contrincant, l'exèrcit aliat, comptava amb uns 23.000 homes, al comandament del príncep austríac Starhemberg.
El 15 d'agost, les forces lleials a Felip V van rebutjar un atac de la cavalleria enemiga, al qual van seguir nombroses escaramusses durant cinc dies consecutius. L'exèrcit aliat al seu torn va travessar sense problemes l'Ebre el 19 d'agost i va desplegar-se en ordre de batalla durant la nit.

## Batalla

L'ala esquerra dels aliats estava formada per regiments aragoneso-valencià-catalans i neerlandesos al comandament del Comte de Atalaya, mentre que l'ala dreta estava constituïda per un cos expedicionari anglo-austríac a les ordres de James Stanhope. El centre de l'exèrcit el componien tropes alemanyes manades pel mateix Guido von Starhemberg.
El 20 d'agost de 1710 a les 8 del matí va començar un duel d'artilleria que va durar fins al migdia. Els combats de la tarda van ser una rèplica dels de la batalla d'Almenara: la cavalleria castellana va atacar amb bravura i estava a punt d'obrir una bretxa quan les tropes anglo-austríaques van contraatacar i posar en desbandada l'enemic, li va causar 3.000 morts i més de 4.000 presoners. Amb l'ajuda d'un moliner del lloc, Felip V va aconseguir escapar de la captura disfressat de soldat ras.

## Conseqüències

El 21 d'agost de 1710, l'arxiduc entrava en Saragossa i reconqueria el regne d'Aragó. L'exèrcit reial castellà estava aniquilat i el camí cap a Madrid obert per al pretendent dels Habsburg. Felip V va abandonar Madrid el 9 de setembre i va refugiar-se a Valladolid.
L'entrada a Madrid de l'Arxiduc Carles el 28 de setembre no va tenir res de triomfal per l'hostilitat de la població. Llavors va ser quan va fer el seu famós comentari: «Aquesta ciutat és un desert». Durant l'hivern següent va veure's obligat a sortir finalment de Madrid per enfrontar-se a la contraofensiva francesa, la qual li va reportar la primera derrota a Brihuega, i després vençut definitivament a la Batalla de Villaviciosa.

## Referències

* ↑ Mata, Jordi «6 batalles decisives». Especial 1714. Monogràfic de la Revista Sàpiens [Barcelona], núm. 108, 9-2011, p.32-37. ISSN: 1695-2014.
* ↑ (castellà) Carlos E. Corona Barratech i José A. Armillas Vicente, La España de las reformas: hasta el final del reinado de Carlos IV Arxivat 2014-01-09 a Wayback Machine., v.2, p.254

## Enllaços externs

* Batalla de Saragossa (20 agost 1710)
# José Jorro Miranda

José Jorro Miranda (València, 1 de novembre 1874 - Altea, 14 d'agost de 1954) fou un advocat, aristòcrata i polític valencià, comte d'Altea des de 1920, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Era emparentat amb la família del liberal José Beneyto Rostoll. El 1896 es llicencià en dret per la Universitat de València, fou membre del Col·legi d'Advocats de València, del de Madrid i del d'Alacant, de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques i de l'Acadèmia Valenciana de Jurisprudència i Legislació.
Fou membre del Partit Conservador i fou elegit diputat pel districte de la Vila Joiosa a les eleccions generals espanyoles de 1903. El 1905 va mantenir actituds contra el caciquisme que li van reportar el suport de la societat obrera La Fraternidad, i vencé al candidat Niceto Alcalá Zamora a les eleccions de 1905. Al Congrés va defensar millores hidràuliques i ferroviàries per a la comarca de la Marina Baixa, cosa que li facilità la reelecció a les eleccions generals espanyoles de 1907, 1910, 1914 i 1916.
Durant aquest període fou nomenat Director General de Registres i Notariado (1914-1915), Subsecretari d'Instrucció Pública i Bellrs Arts (1917), subsecretari de Treball, Comerç i Indústria (1919-1921). A les eleccions generals de 1918 i 1919 fou derrotat pel seu antic aliat José Torres Sala, ara cap del sector maurista, però tornà a ser elegit a les eleccions de 1920 i 1923. Especialitzat en temes laborals i socials, fou Ministre de Treball interí entre agost i setembre de 1922, i representà a Espanya al Consell d'Administració de l'OIT a Ginebra, entre 1922 i 1930.
Durant la dictadura de Primo de Rivera va organitzar la Unión Patriótica a la província d'Alacant i el 12 de setembre de 1927 formà part de l'Assemblea Nacional convocada pel dictador com a representant d'activitats vàries de la vida nacional. El 1930 es va retirar de la vida política.

## Obres

* La crisis económica mundial y el problema obrero (1934)
* Nuestros problemas docentes
* El régimen provincial de España
* La suspensión de pagos (1902)
* El estilo forense (1946)

## Referències

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2006-02-14 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Kapas

Kapas (en malai: Pulau Kapas) és una illa de l'estat malai de Terengganu, amb una illa més petita, Pulau Gemia, situada al nord. Mesura aproximadament 1,5 per 2,5 km. El seu nom, Kapas («cotó»), fa referència a les platges blanques de l'illa, que té selva tropical, aigües cristal·lines, platges de sorra blanca i esculls de corall a les aigües circumdants. S'hi arriba amb transbordador des de la població costanera de Marang. A Kapas es duen a terme investigacions sobre el caragol de terra del gènere Amphidromus.
La temporada de pluges arriba als pics entre novembre i març de cada any, i la majoria d'establiments hotelers romanen normalment tancats des de finals d'octubre fins a finals de febrer per les tempestes.

## Referències

* 1 2 Emmons, Ron. DK Eyewitness Travel Guide: Malaysia & Singapore. DK, 2013, p. 140. ISBN 978-1-4093-8650-6.
* ↑ Damian Harper. Malaysia, Singapore & Brunei. Ediz. Inglese. Lonely Planet, desembre 2006, p. 309–. ISBN 978-1-74059-708-1.
* ↑ Schilthuizen, M., P. G. Craze, A. S. Cabanban, A. Davison, E. Gittenberger, J. Stone & B. J. Scott, 2007. Sexual selection maintains whole-body chiral dimorphism. Journal of Evolutionary Biology, 20: 1941-1949.
# Estat Polonès Clandestí

L'Estat Polonès Clandestí (en polonès Polskie Państwo Podziemne, també conegut com l'Estat Polonès Secret) és un terme col·lectiu per a les organitzacions clandestines de resistència a Polònia durant la Segona Guerra mundial, tant militars com civils, que eren lleials al Govern Polonès a l'exili a Londres. Els primers elements de l'Estat Clandestí es van establir en els últims dies de la invasió alemanya de Polònia que va començar al setembre de 1939. L'Estat Clandestí va ser percebut pels partidaris com una continuació legal de la República de Polònia de preguerra (i les seves institucions) que va lliurar una lluita armada contra els poders d'ocupació del país: l'Alemanya Nazi i la Unió Soviètica. L'Estat Clandestí, un dels més grans del món, abastava no sols la resistència militar, sinó també les estructures civils, com ara els serveis d'educació, cultura i serveis socials.
Si bé l'Estat Clandestí tenia un ampli suport al llarg de gran part de la guerra, no va ser recolzat ni reconegut per l'extrema esquerra (comunistes). Els nacionalistes del Campament de la Falange Nacional Radical i el Campament Nacional Radical ABC es van oposar a l'ocupació alemanya de Polònia i els dos moviments van ser reemplaçats ràpidament pel Konfederacja Narodu, una part dels polonesos de l'Estat Clandestí, que també incloïen la majoria dels membres de la preguerra d'extrema dreta.

## Bibliografia

* Jan Karski. Story of a Secret State. Simon Publications, novembre de 2001. ISBN 978-1-931541-39-8 [Consulta: 8 abril 2011].
* Stefan Korboński; Francis Bauer Czarnomski & Zofia Korbonski. Fighting Warsaw: The Story of the Polish Underground State, 1939–1945. Hippocrene Books, 30 de gener de 2004. ISBN 978-0-7818-1035-7 [Consulta: 8 abril 2011].

## Enllaços externs

* Revolta de Varsòvia i l'Estat Clandestí Polonès Arxivat 2021-03-15 a Wayback Machine. (anglès).
# Eusebio Cañas

Eusebio Cañas va ser un jesuïta nascut a la vila d'Ademús, País Valencià, que va viure a la segona meitat del segle xviii.

## Vida

Estudià al seminari de Sogorb i, amb l'expulsió dels jesuïtes, es va instal·lar a Itàlia. Va viure a Ferrara i Bolonya, i va pertànyer al cercle d'intel·lectuals que rodejaren a l'il·lustrat valencià Manuel Lassala, també jesuïta expulsat. Cañas va morir a Itàlia el 1809.

## Obres

Fonamentalment, Cañas es va dedicar al treball de la traducció, a més d'escriure alguna poesia. Va traduir obres del seu amic Lassala, com ara Ormisinda, Dido Abandonada, La Partida de Eneas, i fins i tot el Pygmalion de Rousseau.

## Bibliografia

* Eslava Blasco, Raúl: "Noticias sobre escritores del Rincón de Ademuz en los siglos XVII y XVIII, según sus contemporáneos". En la revista ABABOL, nº 49. Ademuz, 2007.
# Blas Cantó Moreno

Blas Cantó Moreno (Ricote, Múrcia, 26 d'octubre del 1991) és un cantant espanyol conegut per ser vocalista del grup Auryn i guanyador de la cinquena edició del programa de televisió Tu cara me suena. Hauria representat Espanya al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2020 a la ciutat neerlandesa de Rotterdam, en cas de no haver sigut cancel·lat per la pandèmia per coronavirus de 2019-2020, amb la cançó Universo. No obstant això, RTVE el va seleccionar internament per representar Espanya al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2021.

## Referències

* ↑ «Blas Cantó to represent Spain in Eurovision 2020!». Eurovision.tv, 05-10-2019. [Consulta: 5 octubre 2019].
* ↑ «Blas Cantó, sobre la cancelación de Eurovisión: "Me da pena pero es lo correcto. Por mi parte seguiré trabajando para Eurovisión 2021"». RTVE.es, 18-03-2020. [Consulta: 19 març 2020].
# Incahuasi

L'Incahuasi o Nevado Incahuasi (en quítxua Inkawasi o Inka Wasi, inka Inca, wasi casa,), és un volcà dels Andes, a Amèrica del Sud. Es troba a la frontera entre la província argentina de Catamarca i la regió d'Atacama, a Xile, a l'extrem d'una llarga serralada amb altres grans gegants volcànics, com el San Francisco, El Fraile, El Muerto, Ojos del Salado, Cerro Solo i Tres Cruces. L'Incahuasi té una altura de 6.621 msnm o 6.638 segons les fonts.
El volcà consta d'una caldera de 3,5 km d'amplada i dos estratovolcans. Quatre cons piroclàstics estan situats a 7 km al nord-est que produeixen fluxos de lava que cobreixen una superfície de 10 km².
Considerat com un dels volcans més alts del món, va ser escalat per primera vegada el 1913 pel geòleg alemany Walther Penck, quatre dies després d'haver conquerit el veí volcà San Francisco.

## Enllaços externs

* Incahuasi a summitpost.org

## Referències

* ↑ Diccionario Quechua - Español - Quechua, Academía Mayor de la Lengua Quechua, Gobierno Regional Cusco, Cusco 2005
* ↑ Teofilo Laime Ajacopa, Diccionario Bilingüe Iskay simipi yuyayk'ancha, La Paz, 2007
* ↑ "Cerro de Incahuasi, Argentina/Chile" a Peakbagger
* ↑ Nevado de Incahuasi a Global Volcanism Program
* ↑ http://www.volcanolive.com/incahuasi.html
# Abudefduf whitleyi

Abudefduf whitleyi és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia, Mar del Corall i Nova Caledònia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G. R. & D. R. Robertson. 1974. Description of four new damselfishes (Pomacentridae) from Papua New Guinea and eastern Australia. Rec. Aust. Mus. v. 29 (núm. 4): 153-167, Pls. 1-5.
* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Grup del Correfoc del Follet i la Fantasma

El Grup del Correfoc del Follet i la Fantasma és la colla de dimonis de Sant Feliu de Codines. El grup té particularitats especials (dimonis d'aigua, llegenda i bèsties pròpies), que el diferencien dels balls de diables tradicionals dels camps de Tarragona i el Penedès.
Durant els darrers anys, a més del correfoc l'entitat ha organitzat diverses activitats, com el Quinto de Nadal, la Revetlla de Sant Joan, el Carnestoltes, la Gimcana Risk Total, la Trobada de Diables, les Trobades de Bèsties, que tenen el seu gran final en el Correfoc de Festa Major. També destaca la Baixada de Llits i Andròmines, que la colla l'organitza una setmana abans de la Festa Major del poble.

## Referències

* ↑ «El Correfoc obre la Festa Major». La Xarxa, 18-09-2003.
* ↑ «La festa del Correfoc del Follet i la Fantasma». festes.org. [Consulta: 1r gener 2022].
* ↑ «Notícia a Nació Digital de la segona Trobada de Bèsties».
* ↑ «Notícia a l'Ara Vallès de la tercera Trobada de Bèsties». Arxivat de l'original el 2015-02-19. [Consulta: 19 febrer 2015].
* ↑ «Correfoc de Festa Major (Sant Feliu de Codines) / Inici - Patrimoni festiu - Generalitat de Catalunya». [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ punt, el. «El Grup del Correfoc organitza diumenge la XVII Baixada de Llits i Andròmines - 10 set 2009». [Consulta: 29 gener 2021].

## Enllaços externs

* Web de la colla
* Apartat de la colla a la web de l'Ajuntament de Sant Feliu de Codines
* Fitxa a la Federació de Diables de Catalunya
# Prelat del Sobirà Orde Militar de Malta

El Prelat de l'Orde Sobirà i Militar de Malta és el superior eclesiàstic dels clergues de l'Orde Sobirà i Militar de Malta pel que fa a la seva funció sacerdotal.

## Activitat

Els deures del prelat estan establerts per l'article 19 de la Carta Constitucional de l'Orde.
El prelat és nomenat pel Summe Pontífex, que el tria d'una llista de tres noms proposats pel Gran Mestre amb el vot deliberatiu previ del Consell Sobirà. En el cas que cap dels candidats presentats reuneixi el vistiplau del Sant Pare, es proposaran altres noms.
El prelat ajuda el cardenal patró en l'exercici del seu càrrec dins l'orde. El prelat és el superior religiós del clergat de l'Orde en la funció sacerdotal i vetlla perquè la vida religiosa i sacerdotal dels capellans i el seu apostolat es duguin a terme segons la disciplina i l'esperit de l'Orde.
El Prelat ajuda el Gran Mestre i el Gran Comanador en la cura de la vida espiritual i l'observança religiosa dels membres de l'Orde i en tot allò que concerneix el caràcter espiritual de les obres de l'Orde.
En cada sessió del Capítol General Ordinari el prelat presenta un informe sobre l'estat espiritual de l'Orde.

## Cronologia

* Arquebisbe Carlo Alberto Ferrero de Cavallerleone (desembre de 1953 - 16 de juliol de 1969 mort)
* Arquebisbe Mario Brini (14 de setembre de 1982 - 11 d'abril de 1993 jubilat)
* Bisbe Donato De Bonis (11 d'abril de 1993 - 23 d'abril de 2001 mort)
* Arquebisbe Angelo Acerbi (21 de juny de 2001 - 4 de juliol de 2015 jubilat)
* Bisbe Jean Laffitte, Comm. L'Emm. (4 de juliol de 2015 - 21 de desembre de 2023 renuncià)
* Prevere Luis Manuel Cuña Ramos, del 21 de desembre de 2023

## Enllaços externs

* Perfil biogràfic i deures del prelat al lloc web de l'Ordre Sobirà Militar de Malta