OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Halo 2

Halo 2 és un videojoc d'acció en primera persona desenvolupat per Bungie Studios. Publicat exclusivament per a Xbox el 9 de setembre de 2004, el joc és la segona entrega de la franquícia Halo i la seqüela de l'aclamat Halo: Combat Evolved publicat el 2001. El 17 de maig de 2014 se'n va publicar una versió per Microsoft Windows, desenvolupat per un grup de Microsoft Game Studios anomenat Hired Gun. El joc fa servir un nou motor de joc i el motor físic Havok, afegeix nous vehicles i armes i nous mapes multijugador.
Després de l'èxit que va suposar Halo: Combat Evolved, se n'anticipava des de feia temps una seqüela. Bungie va aprofitar forats en l'argument i en la mecànica del primer joc per fer-la, incloent-hi un mode multijugador a través de Xbox Live. A la campanya, el jugador emprèn alternativament els rols del Master Chief i l'Arbiter, immersos en un conflicte entre la United Nations Space Command i l'armada genocida Covenant ambientat al segle XXVI.
Des del seu llançament, Halo 2 es va convertir en el joc més popular de Xbox Live, i va mantenir la seva posició fins que va sortir Gears of War per la Xbox 360 gairebé dos anys després. El 20 de juny de 2006 ja s'havien jugat més de 500 milions de partides de Halo 2 i més de 710 milions d'hores del seu mode en línia; el 9 de maig de 2007 el joc ja tenia més de cinc milions de jugadors únics. Halo 2 fou el joc més venut per a Xbox, amb més de 8 milions de còpies venudes, almenys 6,3 milions de les quals venudes als Estats Units. La recepció del videojoc per part dels crítics va ser generalment positiva, la majoria d'ells alabant-ne el seu mode multijugador, encara que també va rebre queixes per la deixada en suspens del mode campanya.
Es preveu que el joc es refaci i publiqui a Halo: The Master Chief Collection, una compilació d'alguns dels jocs de la franquícia planejada per l'11 de setembre de 2014.

## Referències

* ↑ O'Connor, Frank. «Halo 2: One Year Later». Bungie, 09-11-2005. Arxivat de l'original el 17 de juliol 2013. [Consulta: 9 juliol 2014].
* ↑ «Halo 2 tops Live most-played list». GamesIndustry.biz. Eurogamer, 21-02-2006. [Consulta: 9 juliol 2014].
* ↑ Gibson, Ellie. «Gears of War ousts Halo». GamesIndustry.biz. Eurogamer, 20-11-2006. [Consulta: 9 juliol 2014].
* ↑ «Halo 3: Does It Live Up To The Hype?». Sky News, 01-10-2007. [Consulta: 30 abril 2009].
* ↑ Zaharov-Reutt, Alex. «Xbox LIVE: 6 million users and counting - thumbs nose at PS3, Wii». iTWire, 08-03-2007. [Consulta: 9 juliol 2014].
* ↑ Wolfson, Roger. «Halo 2 hits 5 million players!». Bungie, 09-05-2007. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2014. [Consulta: 9 juliol 2014].
* ↑ Moses, Asher. «Prepare for all-out war». The Sydney Morning Herald, 30-08-2007. [Consulta: 9 juliol 2014].
* ↑ Morris, Chris. «Grand Theft Auto, Halo 3 headed to Xbox 360». CNN, 09-05-2006. [Consulta: 9 juliol 2014].
* ↑ Sidener, Jonathan. «Microsoft pins Xbox 360 hopes on 'Halo 3' sales». The San Diego Union-Tribune, 25-09-2007. Arxivat de l'original el 22 de maig 2012. [Consulta: 9 juliol 2014].
# Brycon stolzmanni

Brycon stolzmanni és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20,6 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Marañón al Perú.

## Referències

* ↑ Müller J. & Troschel F. H. 1844. Synopsis generum et specierum familiae Characinorum. (Prodromus descriptionis novorum generum et specierum). Arch. Naturgeschichte v. 10 (pt 1). 81-99 + Zu pag. 99 (foldout).
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Steindachner, F. 1879. Beiträge zur Kenntniss der Süsswasserfische Südamerikas. Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien v. 16 (núm. 15): 149-152.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Géry, J. i V. Mahnert 1992: Notes sur quelques Brycon des bassins de l'Amazone, du Parana-Paraguay et du Sud-Est brésilien (Pisces, Characiformes, Characidae). Revue Suisse de Zoologie v. 99 (núm. 4): 793-819.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Howes, G. J. 1982: Review of the genus Brycon (Teleostei: Characoidei). Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology v. 43 (núm. 1): 1-47.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Pearson, N.E. 1937. The fishes of the Atlantic and Pacific slopes near Cajamarca, Peru. Proceedings of the California Academy of Sciences, 4 (23) (7):87-98, pls. 12-13.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Brycon stolzmanni». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Himne de Canàries

L'Himne Nacional de Canàries és una variació de l'Arrorró dels Cantos canarios de Teobaldo Power. Va tenir caràcter oficial amb la Llei de 2003. La Llei comença amb el següent paràgraf contingut en les Disposicions Generals: Sea notorio a todos los ciudadanos que el Parlamento de Canarias ha aprobado y yo, en nombre del Rey y de acuerdo con lo que establece el artículo 12.8 del Estatuto de Autonomía, promulgo y ordeno la publicación de la Ley 20/2003, de 28 de abril, del Himno de Canarias.

## Història

Fins a la implantació de l'himne actual, existia un himne no oficial que es feia servir en molts actes i amb el que es tancaven les festes: el Pasodoble Islas Canarias.
Existeix també un Himno a Canarias amb lletra del tinerfeny Fernando García Ramos i música del compositor grancanari Juan José Falcón Sanabria, encarregat pel primer president de la Comunitat Autònoma, el socialista Jerónimo Saavedra.
Després d'un debat en el Parlament de Canàries i l'aportació del músic canari Benito Cabrera a l'Arrorró de Teobaldo Power, es va plasmar en la citada Llei 20/2003 l'Himne Oficial de Canàries.

## Arrorró

L'arrorró és una cançó de bressol canària. Presenta variacions depenent de cada illa, o, fins i tot, dins d'una mateixa illa. Les lletres estan compostes per quartets octosíl·labs i es canten sense repetir els versos.

## Lletra de l'himne

    Soy la sombra de un almendro,
    soy volcán, salitre y lava.
    Repartido en siete peñas
    late el pulso de mi alma.
    Soy la historia y el futuro,
    corazón que alumbra el alba
    de unas islas que amanecen
    navegando la esperanza.
    Luchadoras en nobleza
    bregan el terrero limpio
    de la libertad.
    Ésta es la tierra amada:
    mis Islas Canarias.
    Como un solo ser
    juntas soñarán
    un rumor de paz
    sobre el ancho mar.

## Vegeu també

* Canàries

## Notes

* ↑ Ley 202003 B.O.C. 28 d'abril, 2003

## Enllaços externs

* Llei 20/2003 Símbols de Canàries
* Decret 95/2003 Usos de l'Himne
# Observatori de la Muntanya Porpra

L'Observatori de la Muntanya Porpra (en xinès: 紫金山天文台; pinyin: Zĭjīnshān Tiānwéntái: 紫金山天文台, xinès: 紫金山天文台; pinyin: Zĭjīnshān Tiānwéntái: xinès: 紫金山天文台; pinyin: Zĭjīnshān Tiānwéntái), també conegut com a Observatori Astronòmic Zijinshan, és un observatori astronòmic localitzat a la Muntanya Porpra, a Nanquín, Xina.
El director de l'observatori que més temps ha romàs en el lloc des de la seva creació va ser (de 1950 a 1984), Zhang Yuzhe (张钰哲) (I. C. Chang).
L'observatori va descobrir els cometes periòdics 60P/Tsuchinshan i 62P/Tsuchinshan, i el no periòdic C/1977 V1 (Tsuchinshan), també conegut com a Cometa 1977 X.
Des d'allí han estat descoberts nombrosos asteroides, incloent els troià: (2223) Sarpèdon, (2260) Neoptòlem, (2363) Cebriones, (2456) Palamedes, igual que l'epònim (3494) Muntanya Porpra.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de l'Observatori de la Muntanya Porpra (en xinès i anglès)
# Observatori de Simeiz

L'Observatori de Simeiz (en rus: Симеи́зская обсерватория; en ucraïnès: Сімеїзька обсерваторія) era un observatori de recerca astronòmic fins a mitjans de la dècada de 1950. Està situat a la muntanya Koshka, Crimea, a la ciutat de Simeiz. Part de l'Observatori Astrofísic de Crimea, s'utilitza actualment per als estudis basats en làser de les òrbites dels satèl·lits. L'observatori va ser organitzat per un astrònom aficionat i més tard membre d'Honor de l'Acadèmia de Ciències, Nikolái S. Maltsov. En 1900 va construir una torre per a un telescopi refractor en la seva parcel·la de terreny prop de Simeiz. En 1906 es va col·locar una torre amb cúpula de Zeiss. Ambdues torres es conserven i estan sent utilitzades avui dia. En 1908 Maltsov va lliurar el seu observatori al de Púlkovo com un regal. En 1912, el primer departament d'astrofísica de l'Observatori de Pulkovo es va inaugurar oficialment en el sud de Rússia.

## Vegeu també

* Observatori Astrofísic de Crimea

## Referències

* ↑ Minor Planet Center. «Minor Planet Discoverers (by number)», 04-09-2016. [Consulta: 18 novembre 2018].
# Bryconacidnus ellisi

Bryconacidnus ellisi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H. & G. S. Myers 1929. The American Characidae (Part 5, and incl. Supplement by G. S. Myers, pp. 516-550). Mem. Mus. Comp. Zool. v. 43 (pt 5): 429-558, Pls. 57, 63, 70-74, 81-83, 94.
* ↑ Pearson, N. E. 1924. The fishes of the eastern slope of the Andes. I. The fishes of the Rio Beni basin, Bolivia, collected by the Mulford expedition. Indiana University Studies v. 11 (núm. 64): 1-83, Pls. 1-12.
* ↑ «Bryconacidnus ellisi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Amilcare Zanella

Amilcare Zanella (Monticelli d'Ongina, 26 de setembre de 1873 - Pesaro, 9 de gener de 1949) fou un compositor, pianista, pedagog i director italià.
Als catorze anys ja dirigia la banda del seu poble nadiu. A Cremona fou el seu mestre Emilio Andreotti i Ficcarelli en el Conservatori de Parma. En acabar els estudis Marino Mancinelli el portà a Amèrica del Sud, com a mestre concertador i director, donant-se a conèixer allà com a concertista de piano. Tornat a Itàlia, el 1903 fou nomenat director del Reial Conservatori de Parma, i el 1905 succeint a Pietro Mascagni ho fou del Liceo Musicale Rossini de Pesaro, on un dels seus alumnes destacats fou Ferdinando Lodovico Lunghi.
Com a compositor ocupa un lloc distingit entre els músics del seu país, devent-se mencionar entre les seves obres:
* uns Simfonia;
* el poema simfònic Vita;
* una Fantasia é fugato sinfonico per a piano i orquestra;
* un Trio;
* un Quartet;
* un Quintet, i algunes obres de cambra;
* Les òperes Aura, escrita pel cinquentenari de la alliberació de la ciutat del domini dels Estats Pontificis, Adolfo; Ossana; I due sergenti; Aeternitas; La sulamita...

## Bibliografia

* * Enciclopèdia Espasa Volum núm. 70, pàg. 978. (ISBN 84-239-4570-7)
# Albertus Bryne

Albertus Bryne, variants: Albert Bryan; Albert Brian (vers el 1621 – 2 de desembre de 1668) fou un organista i compositor anglès.
Fou deixeble de Thomas Tomkins, al que succeiria com a organista de la catedral de Sant Pau (Catedral de Saint Paul) de Londres, com més tard succeí al gran Christopher Gibbons com a organista de l'Abadia de Westminster. Morí durant el regnat de Carles II, sent enterrat en el claustre de la dita abadia. El fanatisme dels puritans destruí la majoria de les seves obres, malgrat tenir la fama de ser un dels primers compositors d'Anglaterra.
En les recopilacions de J. Clifford Cathedral Music i Collection of divine services and Anhems... (Londres,, 1664, figuren les úniques obres que es conserven d'aquest autor.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 9, pàg. 1170 (ISBN 84-239-4509-X)
# Bryconaethiops microstoma

Bryconaethiops microstoma és una espècie de peix de la família dels alèstids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 17,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (24 °C-28 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Kivu (Ruanda), riu Ogowe (Gabon) i el Camerun.

## Referències

* ↑ Günther, A., 1873. New fishes from Angola. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 4) v. 12 (núm. 68): 142-144.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Ibala Zamba, A., G. De Boeck, V. Mamonekene i E. Vreven, 2007. Rehabilitation of Bryconaethiops yseuxi Boulenger, 1899 (Characiformes: Alestiidae) from the Congo River basin, Africa. J. Nat. Hist. 41(17-20):1213-1226.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.
* ↑ Paugy, D., 1984. Characidae. p. 140-183. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* ↑ Boulenger, G.A., 1916. Catalogue of the fresh-water fishes of Africa in the British Museum (Natural History). Volum IV. Printed by order of the Trustees, Londres. 392 p.
* ↑ Poll, M., 1967. Contribution à la faune ichthyologique de l'Angola. Diamang Publ. Cult., núm. 75:381 p.
* ↑ Vivien, J., 1991. Faune du Cameroun. Guide des mammifères et des poissons. GICAM. 271 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Paugy, D., 1990. Characidae. p. 195-236. A: C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest. Tom I. Coll. Faune Tropicale n° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.
* Teugels, G. G. i D. F. E. Thys van den Audenaerde, 1990: Description of a new genus of Bryconaethiops (Pisces, Characidae) from Nigeria and Cameroon. Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 1 (núm. 3): 207-212.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Partit Socialista Guaianès

El Partit Socialista Guaianès (PSG) és un partit polític de la Guaiana Francesa fundat el 1956 per Justin Catayée, antic membre de la SFIO com a forma de protesta per la departamentalització de la Guaiana Francesa i que reclamava autonomia per a la Guaiana. Elie Castor fou secretari general fins al 2003, quan fou substituït per Karam. Rodolphe Alexandre, veterà militant del PSG, el 2008 fou elegit alcalde de Caiena. No es tracta de la secció guaianesa del Partit Socialista, encara que ideològicament en són propers. Una de les principals diferències és la qüestió de la immigració, que Antoine Karam va ser un ferm suport de les polítiques Baroin i de Nicolas Sarkozy (UMP).

## Resultats electorals
### Eleccions legislatives

| Any | 1a volta | 1a volta | 1a volta | Escons | Diputats | Grup |
| Any | Vots | % | Pos. | Escons | Diputats | Grup |
| 1958 | 3.485 | 42,76 | 1r | 1 / 1 | Justin Catayée | |
| 1962 | 4.216 | 49,55 | 1r | 1 / 1 | Léopold Héder | |
| 2007 | 4.782 | 20,85 | 2n | 1 / 2 | Chantal Berthelot | |
| 2012 | 4.479 | 20,13 | 1r | 1 / 2 | Gabriel Serville¹ | GDR |
| 2017 | 3.595 | 16,38 | 2n | 1 / 2 | Gabriel Serville¹ | GDR |
| 2022 | Coalició PSG-W | Coalició PSG-W | 8è | 0 / 2 | | |
¹ Gabriel Serville va deixar el PSG el 30 de setembre de 2017.

### Eleccions regionals i territorials

| Any | 1a volta | 1a volta | 1a volta | Escons | Resultat |
| Any | Vots | % | Pos. | Escons | Resultat |
| 1986 | | 42,12 | 1r | 15 / 31 | Majoria |
| 1992 | | 39,55 | 1r | 16 / 31 | Majoria |
| 1998 | 5.486 | 28,28 | 1r | 11 / 31 | Majoria |
| 2004 | 5.936 | 22,45 | 2n | 17 / 31 | Majoria |
| 2010 | 1.845 | 6,14 | 3r | 1 / 31 | Oposició |
| 2015 | 3.067 | 8,49 | 3r | 0 / 51 | Oposició |
| 2021 | En coalició | En coalició | 3r | 1 / 55 | Majoria |

## Referències

* ↑ «Gabriel Serville annonce qu’il quitte le Parti socialiste guyanais (PSG)».

## Enllaços externs

* Partit Socialista Guaianès - Lloc web oficial
# Obsessió

L'obsessió és una idea, paraula o imatge persistent que s'imposa amb independència de la voluntat i que només amb dificultat pot ésser desarrelada de la ment.
Entre les diferents menes d'obsessions, a més de les intel·lectuals, hi ha les impulsives (l'obsés és portat a fer un acte, com ara rentar-se les mans ràpidament) i les inhibidores (enfront de certs objectes o actes).
Acompanyada de plena consciència, l'obsessió és pròpia de diverses neurosis i constitueix un dels símptomes típics de la psicoastènia.

## Malalties
### Trastorn obsessivocompulsiu

El trastorn obsessivocompulsiu és una malaltia mental.
La seva prevalença és lleugerament superior en la població femenina (en una relació aproximadament d'1,1 dones per 1 home) i tendeix a exacerbar-se quan baixen els nivells d'estrògens (període premenstrual i postpart). Encara que pot aparèixer des de la infància, en la dona acostuma a manifestar-se a partir dels vint anys, precedit per esdeveniments vitals desfavorables i es manifesta en crisi episòdiques amb oscil·lacions d'intensitat. En l'home acostuma a aparèixer més precoçment però de forma insidiosa i té un curs més continu. S'observa que acostuma a presentar-se en persones de rang intel·lectual mitjà-alt i amb un estat civil de solteria, per lo estranys que els resulten als altres i lo difícil que, de vegades, és la convivència amb ells.

## Enllaços externs

* El País
Viccionari
# Ammodytoides

Ammodytoides és un gènere de peixos pertanyent a la família dels ammodítids.

## Descripció

* Cos molt allargat i esvelt, moderadament comprimit, afuat en ambdós extrems i blanquinós.
* Cap punxegut.
* Ulls grossos.
* Boca obliqua.
* Mandíbula inferior sortint.
* Mandíbules sense dents.
* 21-25 radis a l'aleta anal.
* Absència d'aletes pèlviques.
* Aleta caudal força bifurcada.

## Taxonomia

* Ammodytoides gilli (Bean, 1895)
* Ammodytoides idai (Randall & Earle, 2008)
* Ammodytoides kimurai (Ida & Randall, 1993)
* Ammodytoides leptus (Collette & Randall, 2000)
* Ammodytoides praematura (Randall & Earle, 2008)
* Ammodytoides pylei (Randall, Ida & Earle, 1994)
* Ammodytoides renniei (Smith, 1957)
* Ammodytoides vagus (McCulloch & Waite, 1916)
* Ammodytoides xanthops (Randall & Heemstra, 2008)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Bean, T. H., 1895. Description of a new species of fish, Bleekeria gilli. Proceedings of the United States National Museum v. 17 (núm. 1028): 629-630.
* 1 2 Randall, J.E., J.L. Earle, 2008. Two new Indo-Pacific sand lances of the genus Ammodytoides (Perciformes: Ammodytidae). Pacific Science 62(4):603-612.
* ↑ Ida, H. & J. E. Randall, 1993. Ammodytoides kimurai, a new species of sand lance (Ammodytidae) from the Ogasawara Islands. Jpn. J. Ichthyol. v. 40 (núm. 2): 147-151.
* ↑ Collette, B. B. & J. E. Randall, 2000. Ammodytoides leptus, a new species of sand lance (Teleostei: Ammodytidae) from Pitcairn Island. Proc. Biol. Soc. Wash. v. 113 (núm. 2): 397-400.
* ↑ Randall, J. E., H. Ida & J. L. Earle, 1994. Ammodytoides pylei, a new species of sand lance (Ammodytidae) from the Hawaiian Islands. Pac. Sci. v. 48 (núm. 1): 80-89.
* ↑ Smith, J. L. B., 1957. Four interesting new fishes from South Africa. S. Afr. J. Sci. v. 53 (núm. 8): 219-222.
* ↑ McCulloch, A. R. & E. R. Waite, 1916. Additions to the fish-fauna of Lord Howe Island. Núm. 5. Trans. R. Soc. S. Aust. v. 40: 437-451, Pls. 40-43.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Armand Chevé

Armand Chevé (París, 1831-1907) fou un músic i pedagog francès, fill del compositor Emile Chevé (1804-1864).
Dedicà la seva vida a l'ensenyança de la música per xifra, mètode inventat per J.J. Rousseau, i fou professor de les escoles politècnica i normal superior i dels liceus Louis-le-Grand i Montaigne.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 17, pàg. 209 (ISBN 84-239-4517-0)