OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Assut d'Ascó

L'Assut d'Ascó és una resclosa de poca alçada sobre el riu Ebre. Està situada a la part baixa del meandre d'Ascó a una altitud de 31,7 m, a l'altura de la central nuclear (oest) i el Tossal del Francès (Los Tossals) a l'est.
L'assut d'Ascó va ser construït simultàniament amb la central nuclear, que va ser erigida l'any 1971, tot i que no va entrar en funcionament fins al 1984. Aquesta estructura és essencial per al correcte funcionament del sistema de captació d'aigua de la central nuclear d'Ascó. Situat en una àrea de domini públic hidràulic, l'assut té un paper crucial en el manteniment del nivell d'aigua del riu i en l'abastiment necessari per a l'operació de la central nuclear.

## Rampa per a peixos

La rampa construïda sobre l'assut té la missió d'afavorir la connectivitat de la fauna ictícola autòctona i suposa una solució funcional per a totes les espècies autòctones presents potencialment en aquest tram del riu Ebre.

## Referències

* ↑ «assut». enciclopèdia.cat, GEC, 2021. [Consulta: 28 maig 2021].
* ↑ «Mapa topogràfic 1:50.000». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, ICGC, 2021. [Consulta: 28 maig 2021].
* ↑ «Projecte de la construcció d'una rampa de peixos a l'Assut d'Ascó» (PDF). IDECE, Institut per al Desenvolupament de les Comarques de l’Ebre, 2014. [Consulta: 28 maig 2021].
* ↑ «En marxa la rampa que permet els peixos salvar l'assut de la nuclear d'Ascó i duplicar el seu hàbitat a l'Ebre» (en català; castella-espanyol). La Vanguardia, 15-06-2018. [Consulta: 28 maig 2021].
# Astegoteri

L'astegoteri (Astegotherium dichotomum) és una espècie extinta de mamífer cingulat de la família dels dasipòdids que visqué a Sud-amèrica durant l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Chubut. Es tracta de l'única espècie del gènere Astegotherium. Era si fa no fa igual de gros que l'armadillo de nou bandes d'avui en dia. Tenia les dents de tipus hipsodont. A diferència dels seus parents moderns, conservava l'esmalt dental. El nom genèric Astegotherium significa ‘no Stegotherium’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Astegotherium dichotomum» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ Babot, García López i Gaudin, 2012, p. 1.193.
* ↑ Ciancio, Vieytes i Carlini, 2014, p. 720.
* ↑ Palmer, 1904, p. 125.

## Bibliografia

* Babot, J.; García López, D. A.; Gaudin, T. J. «The most ancient xenarthran petrosal: morphology and evolutionary significance» (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 32, 5, 2012, pàg. 1.186-1.197. DOI: 10.1080/02724634.2012.686466.
* Ciancio, M. R.; Vieytes, E. C.; Carlini, A. A. «When xenarthrans had enamel: insights on the evolution of their hypsodonty and paleontological support for independent evolution in armadillos» (en anglès). Naturwissenschaften, 101, 2014, pàg. 715-725. DOI: 10.1007/s00114-014-1208-9.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
# Aston Martin Coal Scuttle

L'Aston Martin Coal Scuttle de 1915 va ser el primer automòbil de la firma britànica. Duia un motor Coventry-Simplex de quatre cilindres i el xassís d'un Isotta-Fraschini de 1908. Aquest model va ser fabricat l'any 1915 però la producció d'aquest no va començar fins al 1920 degut a l'esclat de la Primera Guerra Mundial (1914-1918). El motor del Coal Scuttle aportava uns 11 cavalls de potència i era capaç d'arribar fins als 79 km/h.

## Referències

* ↑ «Aston Martin Coal Scuttle». MotorShout. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 4 maig 2013].
* ↑ «1915 Aston Martin Coal Scuttle». myAutoWorld. [Consulta: 4 maig 2013].
* ↑ «1921 Aston Martin A3». Auto Manufacturer, 18-01-2013 [Consulta: 4 maig 2013]. Arxivat 26 de febrer 2013 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-02-26. [Consulta: 4 maig 2013].
# Heraldo Republicano de la Província de Tarragona

L'Heraldo Republicano de la Província de Tarragona era un setmanari que va començar a publicar-se el 2 de juliol de 1932 i va acabar el 29 d'octubre del mateix any.

## Història

La seva tendència política es basa en el Partit Republicà Radical d'Alejandro Lerroux i, per tant, dedica gran part del setmanari a la difusió de les polítiques lerrouxistes a Catalunya. També es publicava informació municipal, de les comarques i continguts d'entreteniment.
Polemitzen amb diaris com el Diari de Tarragona i amb La Publicitat.
Al primer número es pot llegir:
"Nos incorporamos a esa enorme masa ciudadana -tan compacta en esta provincia- que sigue a Lerroux porque anhela un laborar tranquilo y fructífero."
També com a reflex de les seves creences polítiques al número 13 es pot llegir:
"Catalanes: Catalunya debe ser regida por elementos puramente republicanos. El Estatuto en manos de reaccionarios sería la traición más monstruosa a la República que nos lo ha concedido y el desdoro más grande para nosotros. Cataluña debe ser liberal, republicana, progresiva. Pensad que en el resto de España y todo el mundo nos contemplan."

## Seccions i col·laboradors

Les seccions d'aquest diari eren: "La semana en el Mundo", "La Semana en España", "El cuento del sábado", "Gacetilla", "Govern Civil", "La vida en les comarques", "Dibuixos animats", "Per a la dona", "Pantalla" i "Carret mundà". Alguns dels col·laboradors habituals eren Alberto de Lorinas, Luís Carrascal, César Alcolea, Felipe Heras, Carmen S. Leia, Paco Aguirre (Fuk) i Luís Bello. Les il·lustracions incloses eren de C. Arnal.

## Aspectes tècnics

L'Heraldo Republicano de la Província de Tarragona tenia 8 pàgines fins al número 15 que es canvia a 4 pàgines amb 5 columnes i 4 a la portada. Tenia un format de 32x48 cm. El setmanari sortia cada dissabte i el seu preu era de 3 pessetes per trimestre. Els titulars eren majoritàriament informatius i propagandístics i cal destacar que s'incloïen un gran nombre d'ilustracions encara que a partir del número 15 disminueixen.

## Localització

* Biblioteca Hemeroteca Municipal de Tarragona.
* Biblioteca Pública de Tarragona

## Referències

* ↑ Virgili. Tarragona i la seva premsa 1900-1980, 1980.
* 1 2 3 La Premsa a la Província de Tarragona durant la Segona República, 1931-1936. [Tarragona]: Diputació de Tarragona, 1996. ISBN 84-88618-28-X.
* ↑ Duch i Barriach. Hemeroteca Municipal Catàleg, 1985.

## Enllaços externs

* Setmanari Heraldo Republicano de la Província de Tarragona a la Biblioteca Hemeroteca Municipal de Tarragona.
# Espiner xiulador

L'espiner xiulador (Phacellodomus sibilatrix) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae). Habita garrigues, generalment a prop de l'aigua, de les terres baixes del sud-est de Bolívia, centre del Paraguai, sud-oest d'Uruguai i nord de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Espiner xiulador». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/03/2021(català)
# Hermes d'Atalanta

L'Hermes d'Atalanta (en grec: Ερμής της Αταλάντης) és una estàtua funerària de marbre d'un jove representat com Hermes, el déu dels missatgers i psicopomp dels morts. Va ser excavada a la ciutat d'Atalanta a Ftiòtida, a Grècia. Actualment es conserva al Museu Arqueològic d'Atenes (amb el número d'inventari 240).

## Història

L'estàtua és una escultura funerària i es col·locà en la tomba d'un jove (d'ací la imatgeria d'Hermes, un déu ctònic) al segle ii. És una còpia d'una estàtua del segle iv abans de la nostra era o bé repeteix en gran manera aquest estil. Va ser descoberta en un petit poble anomenat Atalanta, del qual va prendre el nom, a la Grècia Central i la traslladaren a Atenes en la dècada dels 1860.

## Descripció

L'Hermes d'Atalanta es preserva quasi intacte, només li manquen els dits de la mà esquerra i l'índex de la dreta. Té una grandària natural de 190 cm i és fet amb marbre pentèlic.
Està dempeus en contrapposto, donant suport a la major part del pes al peu esquerre, mentre que la cama dreta està relaxada. Duu una clàmide sobre l'espatla esquerra i l'enrotlla sobre el braç, després cau d'esquena i penja del suport del tronc, de manera que està pràcticament nu.
Té el cap despentinat amb flocs curts de i el gira una mica a la dreta. Tot i creat en el segle ii, presenta característiques clarament de Lisip, la qual cosa significa que, o bé va ser realitzat deliberadament en aquest estil, o bé és una còpia d'una estàtua del segle iv ae. Té trets comuns amb estàtues semblant d'Hermes trobades a Andros (Hermes d'Andros) i Ègion (Hermes d'Ègion), només que aquesta ha estat descrita com a precisa però formal, mancada de la naturalitat, delicadesa i gràcia de la d'Andros, tot i que superior a la d'Ègion.

## Vegeu també

* Escultura romana

## Referències

* 1 2 Kaltsas, 2002.
* ↑ Kaltsas, 2002, p. 251.
* ↑ Kavvadias, 1890, p. 195-196.
# Estany d’Aigüissi

L'Estany d'Aigüissi és un llac que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
«El nom prové del llatí "aqua exi", surt aigua».
El llac, d'origen glacial, està situat a 2.431 metres d'altitud. Drena per l'extrem meridional, cap al Barranc d'Aigüissi (S).

## Rutes

Des de l'Estany de Sarradé: anant a buscar el Colladó d'Aigüissi, que queda a l'oest.

## Referències

* ↑ Toponímia de la Vall de Boí Arxivat 2010-03-17 a Wayback Machine.. [Consulta: 11/6/2011]
* ↑ Altituds, mides i càlcul de superfícies basats en dades del mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Espineta de l'illa de Norfolk

L'espineta de l'illa de Norfolk (Gerygone modesta) és una espècie d'ocell de la família dels acantízids (Acanthizidae) que habita els manglars de l'illa de Norfolk.

## Referències

* ↑ «Espineta de l'illa de Norfolk». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Espineta de les falgueres

L'espineta de les falgueres (Oreoscopus gutturalis) és una espècie d'ocell de la família dels acantízids (Acanthizidae) i única espècie del gènere Oreoscopus North, 1905.

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc de la selva humida del nord-est de Queensland, en Austràlia.

## Referències

* ↑ «Espineta de les falgueres». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28 febrer 2025(català)
# Espineta sulfúria

L'espineta sulfúria (Gerygone sulphurea) és un ocell de la família dels acantízids (Acanthizidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, vegetació secundària, terres de conreu i manglars a la costa de Tailàndia, Malaia i sud del Vietnam, Sumatra, Java, Sulawesi (incloent illes properes), Illes Petites de la Sonda (incloent illes de Flores, Solor i Alor). Filipines a Luzon, Lubang, Verde, Mindoro, Marinduque, Catanduanes, Negros, Cebu, Bohol, Mindanao, Basilan i Sulu.

## Referències

* ↑ «Espineta sulfúria». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 04/03/2023(català)
# Espiral d'Ulam

L'Espiral d'Ulam, o espiral de primers és un mètode simple de representar mitjançant un graf els nombres primers que mostra un patró. Fou descoberta pel matemàtic Stanisław Ulam el 1963, per serendipitat mentre dibuixava en un esborrany en una convenció científica. Ulam, que estava avorrit aquell dia, va dibuixar una graella de nombres, començant per l'1 al centre, i disposant-los en espiral a partir d'aquest.
Després va encerclar tots els nombres primers i va obtenir la següent patró:
Per la seva sorpresa, els nombres encerclats tendien a alinear-se sobre línies diagonals. La imatge posterior és una espiral 200 × 200, on els primers són marcats en negre. Les línies diagonals són clarament visibles, confirmant el patró.
Tots els nombres primers, excepte el 2, són senars. Com que en l'espiral d'Ulam les diagonals adjacents són alternativament parells i senars, no és estranys que tots els nombres primers se situïn sobre diagonals alternades de l'espiral d'Ulam. El que és sorprenent és la tendència dels primers a situar-se més en algunes diagonals que en d'altres.
Els tests efectuats fins ara confirmen que hi ha diagonals fins i tot quan es dibuixen molts nombres. El patró sembla aparèixer també si el nombre al centre no és l'1 (i pot ser, de fet, molt major que 1). Això implica que hi ha molts nombres enters b i c tal que la funció:
    $f(n)=4n^{2}+bn+c$
genera un nombre de primers a mesura que n creix que és gran en comparació amb la proporció de primers entre nombres de magnitud similar. Aquesta troballa va ser tan important que l'espiral d'Ulam va aparèixer a la portada del Scientific American el març de 1964.
A una distància suficient del centre, les línies horitzontals i verticals també són clarament visibles.
Altres variants de l'espiral d'Ulam, com l'espiral de Sacks, també produeixen intrigants patrons, que encara no s'expliquen.

## Referències

* Stein, M.; Ulam, S. M. (1967), "An Observation on the Distribution of Primes." American Mathematical Monthly 74, 43-44.
* Stein, M. L.; Ulam, S. M.; and Wells, M. B. (1964), "A Visual Display of Some Properties of the Distribution of Primes." American Mathematical Monthly 71, 516-520.
* Gardner, M. (1964), "Mathematical Recreations: The Remarkable Lore of the Prime Number." Scientific American 210, 120-128, March 1964.
* Weisstein, Eric W., «Prime Spiral» a MathWorld (en anglès).

## Enllaços externs

* Software per explorar l'espiral d'Ulam i els patrons de primers en altres sistemes poligonals concèntrics (espirals o no) (anglès)
* Una versió Tcl/Tk amb primers i nombre de divisors (anglès)
* Espiral d'Ulam a YouTube (anglès)
* Ús de l'espiral d'Ulam com a algorisme base per crear patrons (anglès)
# Aston Martin DBS Carbon Edition

L'Aston Martin DBS Carbon Edition és una extensió de l'edició limitada presentada el 2010. Aquest model va ser vist per primera vegada al Saló de l'Automòbil de Frankfurt del Main de 2011 i, al contrari de l'antiga versió, aquest disposa de dos nous colors: el Flame Orange i l'elegant Ceramic Grey. Aquest model està construït en fibra de carboni i incorpora acabats artesanals d'altíssima qualitat. El preu de la versió coupé ronda els 290.000€ i el Volante uns 302.000€, les primeres unitats es van començar a distribuir l'any 2012.
Per crear aquest model, la firma britànica es va inspirar en l'Aston Martin Carbon Black de 2009. Du unes llandes fosques de deu radis i Aston Martin ha posat a disposició del comprador diferents tons de pintura per les pastilles de frens (groc, taronja, vermell o gris). Pel que fa a l'exterior, els retrovisors, el difusor del darrere i els baixos del para-xocs estan fabricats amb fibra de carboni, d'aquesta manera Aston Martin ha aconseguit reduir considerablement el pes del cotxe. Fins i tot a l'interior del vehicle hi trobem mostres d'aquest material, per exemple a les portes i al tablier. Les petites palanques situades darrere el volant que serveixen per canviar de velocitat estan fetes en magnesi. Estem davant d'un cotxe totalment artesanal, tan sols en pintar-lo ja s'hi triga unes 25 hores. A mans dels especialistes de la marca, la tapisseria amb pell especial d'aquest DBS requereix 70 hores de feina.

## Referències

* ↑ «Aston Martin DBS Carbon Edition, nuevos colores más vistosos en el Salón de Frankfurt». Diariomotor, 12-09-2011 [Consulta: 28 abril 2013].
* ↑ «Aston Martin Carbon Black, ediciones especiales del DBS y Vantage V12». Motorpasión, 22-12-2009 [Consulta: 28 abril 2013].

## Enllaços externs

* Especificacions del DBS Carbon Edition Arxivat 2013-04-04 a Wayback Machine.
# Herba de Sant Roc

L'herba de Sant Roc, herba disentèrica, rebentadalla o àrnica (Pulicaria dysenterica) és una planta asteràcia nativa d'Europa i Àsia occidental. Creix en una gran varietat de zones incloent les semiàrides a les zones humides. És una planta perenne que pot fer fins 60 cm d'alt. En el passat es feia servir per intentar tractar la disenteria i malalties dels ulls.

## Referències

* ↑ «BSBI List 2007» (xls). Botanical Society of Britain and Ireland. Arxivat de l'original el 2015-01-25. [Consulta: 17 octubre 2014].
* ↑ «Pulicaria dysenterica». Natural Resources Conservation Service PLANTS Database. USDA.
* 1 2 http://chestofbooks.com/flora-plants/flowers/British-Wild-Flowers-1/Fleabane-Pulicaria-Dysenterica-Gray.html
* ↑ http://www.pfaf.org/database/plants.php?Pulicaria+dysenterica
* ↑ http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=1&taxon_id=127631

## Enllaços externs

* Pulicaria dysenterica at Plants for a Future
* Common fleabane at Naturespot
* Pulicaria dysenterica Arxivat 2017-11-07 a Wayback Machine. at Emorgate seeds
# Absolut (filosofia)

L'absolut és un concepte en metafísica que designa una realitat que engloba tot, l'acte i el potencial i alhora ho transcendeix, identificat sovint amb Déu en el pensament religiós. Es defineix per negació, per l'absència de límits, de contingència i de concreció, com una idea abstracta que no sempre es pot assolir amb el coneixement humà, per definició limitat, L'absolut és inconcebible i inefable, però es pot arribar a entendre que està present en la consciència, i es manifesta en la natura i l'esperit finit.
Cada filosofia l'ha reinterpretat a la seva manera. El concepte de l'Absolut s'ha utilitzat per interpretar els primers textos de les religions índies com els atribuïts a Yajnavalkya, Nagarjuna i Adi Shankara. En el jainisme, el Coneixement Absolut o Kewalya Gnan, es diu que l'assoleixen els Arihantas i Tirthankaras, que reflecteixen en el seu coneixement els 360 graus de la veritat i els esdeveniments del passat, present i futur. Els 24 Tirthankaras i molts altres són Kewalya Gnani o Portadors del Coneixement Absolut. Segons Takeshi Umehara, alguns textos antics del budisme afirmen que "el veritablement Absolut i el veritablement Lliure ha de ser el no-res", el "buit". No obstant això, el primer erudit budista Nagarjuna, afirma Paul Williams, no presenta el "buit" com una mena d'Absolut, sinó que és "la mateixa absència (una pura no-existència) d'existència inherent" a l'escola Mādhyamaka de la filosofia budista. Segons Glyn Richards, els primers textos de l'hinduisme afirmen que el Brahman o el Brahman-Atman no dual és l'Absolut. El terme també ha estat adoptat per Aldous Huxley en la seva filosofia perenne per interpretar diverses tradicions religioses, incloses les religions índies, i va influir en altres fils del pensament no dualista i de la Nova Era.
Si bé el concepte general d'un ésser suprem ha estat present des de l'antiguitat, el terme exacte "Absolut" va ser introduït per primera vegada per Georg Wilhelm Friedrich Hegel, i ocupa un lloc destacat en el treball de molts dels seus seguidors. Als corrents propers a l'idealisme s'identifica amb l'ésser o substància; per a Kant és el noümen; per al nominalisme és solament una etiqueta lèxica que no té correspondència empírica i per a Plotí és l'U suprem del qual emana tota la resta i que posseeix una intel·ligència universal, entre d'altres.

## Referències

* ↑ Diccionario de Filosofía (en castellà). Barcelona: SPES Editorial (edició especial per a RBA Editoriales), 2003, p. 1 (Biblioteca de Consulta Larousse). ISBN 84-8332-398-2.
* ↑ Turró, 2016, p. 180.
* ↑ Turró, 2016, p. 84,215.
* ↑ Hajime Nakamura. The Ways of Thinking of Eastern Peoples: India-China-Tibet-Japan. University of Hawaii Press, 1964, p. 53–57. ISBN 978-0-8248-0078-9.
* ↑ Williams, Paul. Buddhist Thought: A Complete Introduction to the Indian Tradition, 2002, p. 146–148.

## Bibliografia

* Turró, Salvi. Filosofia i Modernitat. La reconstrucció de l’ordre del món. 8447539660: Edicions Universitat Barcelona, 2016.
# Aspecte gramatical

L'aspecte gramatical és una característica de la conjugació verbal de determinades llengües que lliga l'acció a la temporalitat real, més enllà del temps verbal. La divisió més habitual és entre verbs que tenen un aspecte imperfectiu (acció no acabada) i perfectiu (acció ja acabada). A moltes llengües indoeuropees està fusionat amb el temps, per tant no presenta morfemes específics o un sentit a part d'aquest, mentre que en idiomes com el xinès o l'hebreu és un tret rellevant.

## En català

Els verbs catalans presenten dos aspectes: l'imperfectiu, que correspon als temps simples tret del passat simple, i el perfectiu, per a la resta. Els matisos que en altres llengües s'expressen amb aspectes del verb, en català es transmeten amb perífrasis verbals o verbs modals, com per exemple «començo a estudiar», «acostumava a beure massa» o «continua dormint» per indicar una acció incoativa, reiterativa o continuativa.
# Herrerisme

L'herrerisme (castellà: herrerismo) és un moviment del Partit Nacional de l'Uruguai (o Partit blanco), el qual es presenta històricament a Montevideo sota la llista electoral 71. El seu nom ve de Luis Alberto de Herrera, qui va tenir un paper important a l'escena política del país durant algunes dècades, oposant-se al batllisme del Partit Colorado, moviment reformista i liberal liderat per Luis Batlle Berres.
Després de les eleccions de 1958, guanyades per primera vegada pel Partit Nacional al segle xx, l'herrerisme va ser el sector dominant del llavors Consell Nacional de Govern. Tradicional i autoritari cap a la primera meitat del segle xx, l'herrerisme va resorgir durant els anys 1980-90, amb tendències més properes al neoliberalisme.
El net d'Herrera i expresident de l'Uruguai Luis Alberto Lacalle (1990-1995) també forma part d'aquest sector i va ser elegit senador per l'herrerisme.

## Vegeu també

* Unitat Nacional (Uruguai)

## Referències

* ↑ Uruguay en la era del fascismo (castellà)
# Espluga del Corral del Peló

L'Espluga del Corral del Peló és una cavitat del terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en territori de l'antic poble de Perauba.
Està situada al costat de migdia del Roc del Corral del Peló, a l'est-nord-est de les Roques de Brunet. És a l'extrem oriental de la Solana de la Gargalla, a la dreta de la llau de Brunet meridional.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació