OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Astroblepus micrescens

Astroblepus micrescens és una espècie de peix de la família dels astroblèpids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eigenmann, C. H. 1918. Eighteen new species of fishes from northwestern South America. Proc. Am. Philos. Soc. v. 56 (núm. 7): 673-689.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaefer, S.A. 2003. Astroblepidae (Naked sucker-mouth catfishes). p. 312-317. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Eucort Stromberg

L'Eucort Stromberg fou un model d'automòbil de la marca catalana Eucort. Es tractava d'un model descapotable i esportiu mecànicament basat en l'Eucort Victoria i carrossat per carrosseries Capella de Barcelona. Degut al seu carrosser, el model també va ser conegut com a Eucort Capella.
Anteriorment, Carrosseries Capella ja havia treballat amb la marca Eucort en la creació de la carrosseria del model "Rural", més conegut com a "Rubia", fet parcialment en fusta segons la moda del moment. La iniciativa de construir l'Stromberg va sorgir de "Garage Ubach", antic concessionari d'Eucort que, després de la ruïna d'aquesta i per tal de donar eixida a un nombre de xassis equipats amb el motor tricilíndric de l'Eucort Victoria, el motor més potent creat per la marca. El resultat de la sinèrgia fou un cotxe esportiu de dues places, equipat amb ràdio Philco, tapisseria de pell i comandaments al volant. El model començà a comercialitzar-se l'any 1951 només sota comanda.
Com a curisitat, cal esmentar que, al film "El Ceniciento" de 1955, produït per Ignacio F. Iquino i protagonitzat per Miguel Gila i María Martin, l'Eucort Stromberg fa una breu aparició.

## Referències

* ↑ Anunci del model
* ↑ Palacín, Antonio. «CAPELLA - (1.848 - 1.959)» (en castellà). autopasion18.com. Astudillo, Josep (ed.). [Consulta: 24 març 2016].

## Bibliografia

* Arcas, Javier. Automóviles Eucort, la empresa que pudo motorizar España (en castellà). 4a ed.. El Egido: Círculo Rojo, 2014 (col. Investigación). ISBN 978-84-9095-919-0.
* Cubeles, Albert; Roca, Joan. L'enginy de postguerra. Microcotxes de Barcelona (PDF). Barcelona: Museu d'Història de Barcelona, 12 desembre 2012 (MUHBA Llibrets de sala, 11).
# Isomorfisme (química)

L'isomorfisme és una propietat de les substàncies pures que, essent químicament diferents, tenen unes mateixes característiques cristal·logràfiques. L'isomorfisme és un fenomen molt corrent en els minerals, i constitueix una de les bases de llur sistemàtica.
* Estructura del NaNO₃
* Estructura del CaCO₃
Un exemple típic de dues substàncies isomòrfiques són el nitrat de sodi, NaNO₃, i el carbonat de calci, CaCO₃, que tenen la mateixa estructura cristal·lina però propietats físiques molt diferents, com ara la duresa o la solubilitat en aigua.
L'isomorfisme en els minerals fou descobert el 1819 per part del químic alemany Eilhard Mitscherlich en observar que els fosfats i els arsenats d'un mateix metall poden adquirir la mateixa forma cristal·lina. Fou àmpliament utilitzat en la determinació de masses atòmiques relatives, ja que permetia deduir la fórmula d'un compost per comparació amb un altre compost isomorf de fórmula coneguda.

## Referències

* ↑ «Isomorfisme (química)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Misra, K.C. Introduction to Geochemistry: Principles and Applications. John Wiley & Sons, 2012. ISBN 9781444347180.
Viccionari
# Ca n'Amell Gran

Ca n'Amell Gran, també anomenada can Vilafranquesa (pels comtes de Vilafranquesa) o can Gaig (pels masovers) és una masia del segle xvi situada a l'actual barri de la Guineueta de Barcelona. A partir de la dècada del 1950 se l'havia anomenat erròniament ca n'Ensenya (una masia propera ja enderrocada), que donà nom a la plaça del davant de la masia. L'error es va agreujar quan el casalot es va convertir en equipament municipal, rebatejant-lo altre cop com a masia de la Guineueta (situada al barri de Canyelles).

## Història i descripció

Durant els segles xvi i xvii va pertànyer als comtes de Vilafranquesa, originaris del País Valencià, i posteriorment va passar a la família Amell, que la va tenir durant cinc generacions i es dedicaven principalment a la vinya, recollint el raïm de la finca i de les finques veïnes per a premsar i fer-ne vi. Els comtes van reclamar la propietat dos segles després, recuperant-la, però pocs anys després la van vendre a la família Payerol. El 1876 es va enderrocar la meitat de la masia pel seu estat ruïnós, i es va construir l'edifici actual, i el 1880, la família Payerol va vendre les terres, mantenint la masia, a l'Hospital de la Santa Creu. El 1885 es va posar la primera pedra de l'Institut Mental, que va entrar en funcionament el 1889, però s'acabaria de construir el 1913. Era un edifici enorme, amb dotze pavellons i 700 m de llarg per 200 m d'ample.
La masia va continuar fabricant vi, però a partir de la dècada del 1960 l'Hospital de la Santa Creu vengué les terres per a construir-hi un polígon d'habitatges. Aleshores, la masia perdé l'ús agrícola i es transformà en un centre per a joves i infants. El 1996 passà a mans de l'Ajuntament de Barcelona, que enderrocà la part antiga que quedava de la masia original pel seu estat ruïnós. La part nova es rehabilità i es convertí en un casal infantil, de joves i en la seu d’entitats com ara els Diables o l’Ateneu de la Guineueta, entre d'altres. A la part on abans s'alçava la part original de la masia, s'hi construí una estructura moderna on s'emplaça una de les entrades, les escales i serveis.

## Referències

* ↑ «L’Arxiu de Roquetes descobreix els errors històrics del nom de la masia de la Guineueta». betevé, 01-04-2016.
* ↑ «Un error va canviar el nom d’una masia». NouBarris.net, 03-04-2016.
* 1 2 «Ca n'Amell Gran, la gran masia vinícola de la Guineueta». betevé, 03-05-2016.
* ↑ Fernández, Juanjo «Can Santgenís. Mas, alqueria, casa de salut i residència». El Pou, publicació del Grup d’Estudis de la Vall d’Horta i la Muntanya Pelada , núm. 8, 12-2009, pàg. 69-73.
# Alcichthys alcicornis

Alcichthys alcicornis és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 43 cm de llargària màxima (normalment, en fa 31,5) i 1 kg de pes.

## Depredadors

Al Japó és depredat per Gadus macrocephalus, Hemitripterus villosus i Hexagrammos otakii.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu entre 10-250 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el Japó i el mar d'Okhotsk.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Starks E. C., 1904. A review of the Cottidae or sculpins found in the waters of Japan. Proceedings of the United States National Museum v. 27 (núm. 1358). 231-335.
* ↑ Herzenstein, S. M., 1890. Ichthyologische Bemerkungen aus dem Zoologischen Museum der Kaiserlichen Akademie der Wissenschaften. Mélanges Biol., Bull. Acad. Imp. Sci. St. Petersbourg v. 13: 113-125.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Fujita, T., D. Kitagawa, Y. Okuyama, Y. Ishito, T. Inada i Y. Jin, 1995. Diets of the demersal fishes on the shelf off Iwate, northern Japan. Mar. Biol. 123: 219-233.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Sokolovskaya, T.G., A.S. Sokolovskii i E.I. Sobolevskii, 1998. A list of fishes of Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 38(1):1-11.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Koya, Y., H. Munehara i K. Takano, 1994. Reproductive cycle and spawning ecology in elkhorn sculpin, Alcichthys alcicornis. Jap. J. Ichthyol. 41(1):39-45.
* Terashima, H. i H. Ida, 1991. Karyotypes of three species of the family Cottidae (Scorpaeniformes). Jap. J. Ichthyol. 37(4):358-362.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Astroblepus pirrensis

Astroblepus pirrensis és una espècie de peix de la família dels astroblèpids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Amèrica Central: riu Cana.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Meek, S. E. & S. F. Hildebrand 1913. New species of fishes from Panama. Field Mus. Nat. Hist. Publ. Zool. Ser. v. 10 (núm. 8): 77-91.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaefer, S.A. 2003. Astroblepidae (Naked sucker-mouth catfishes). p. 312-317. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Eucort Victoria

L'Eucort Victoria fou un model d'automòbil produït per la marca catalana Eucort entre els anys 1949 i 1953. El Victoria fou el segon model de la marca i suposà l'evolució del primer, l'Eucort Turismo. Disponible amb carrosseries de berlina quatre portes i familiar (anomenat "rural"), el Victoria es produïa a la factoria de la marca al carrer de Nàpols 124 de Barcelona.
El Victoria es va presentar a la Fira de Mostres de Barcelona de 1949. El nou disseny exterior del Victoria suposava un avanç respecte al Turismo, ja que el nou model duia els parafangs integrats a la línia general de la carrosseria, més a la moda aleshores. Mecànicament, l'Eucort Victoria equipava el motor tricilíndric en línia de dos temps, 1.034 cc i 32 cavalls que ja havia equipat el Turismo. El Victoria tenia tracció davantera i transmissió manual de tres velocitats, arribant a una velocitat màxima d'entre 95 i 100 quilòmetres per hora.
Només un any després de la presentació del Victoria, el 1950, es presentà l'últim model de producció en sèrie de la marca, l'Eucort Victoria Avión, que prenia la base del Victoria. L'any 1951 també es produiria de manera artesanal l'Eucort Stromberg, carrossat per carrosseries Capella sobre la base del Victoria.

## Referències

* ↑ https://blog.terranea.es/eucort/
* ↑ http://www.autopasion18.com/HISTORIA-EUCORT.htm
* ↑ https://www.automobile-catalog.com/model/eucort/eucort_3-cilindros.html
* ↑ http://motorhistoria.blogspot.com/2011/02/historia-de-la-automocion-espanola-iv.html

## Bibliografia

* Arcas, Javier. Automóviles Eucort, la empresa que pudo motorizar España (en castellà). 4a ed.. El Egido: Círculo Rojo, 2014 (col. Investigación). ISBN 978-84-9095-919-0.
* Cubeles, Albert; Roca, Joan. L'enginy de postguerra. Microcotxes de Barcelona (PDF). Barcelona: Museu d'Història de Barcelona, 12 desembre 2012 (MUHBA Llibrets de sala, 11).
# Raï

La música raï (àrab: راي, rāy, IPA: [rɑi]) és un estil de música folk originari d'Algèria que es remunta als anys 20 del segle passat. El naixement del raï es produeix en ciutats com Orà, Mostaganem o Chlef, entre la gent de barris populars i d'origen humil, essent freqüents lletres amb un alt contingut polític i social. Tradicionalment cantat per homes, durant el segle XX s'ha popularitzat també entre les dones. El gènere mescla instruments tradicionals, sintetitzadors, bateries electròniques i baixos, amb l'objectiu d'adaptar els gustos actuals als ritmes tradicionals de la zona. Així doncs, entre els estils que més han influït en el raï, en destaquen la música andalusina, la música àrab o ritmes beduïns com el desert blues.

## Etimologia

El significat del mot raï (pronunciat en àrab algerià "rye" or "rah-AY) és ‘opinió’ o ‘consell’. D'altra banda, als cantants d'aquest gènere se'ls anomena amb freqüència chebs (o chabab, de l'àrab شاب, xābb, ‘jove’, pl. شباب, xabāb, ‘joves’), en oposició als xeics (de l'àrab شيخ, xayẖ, pl. شيوخ, xuyūẖ, ‘mestres’ o ‘ancians’), que és el nom que es dona tradicionalment als cantants d'estils de raï més antic o associats a la música chaabi. Segons el periodista Mohamed Balhi, que va ser el primer a estudiar aquest gènere quan aquest estava oficialment prohibit, aquest nom li ve de l'època en què els xeics (mestres) transmetien saviesa i consells en forma de poesia cantada en àrab dialectal. Ho feien seguint estils tradicionals, com ara la poesia melhoun (poesia popular escrita en àrab magribí dialectal) o l'estil musical wahrani, ambdós estils molt lligats a la música beduïna. Una explicació que complementa la de Balhi és la que defensa que el nom d'aquest estil musical té l'origen en la interjecció tant freqüent entre els cantants de les festes rituals i de música popular Ya raï, que es tradueix com ‘Va, digues!’, utilitzada per rellançar la inspiració dels músics i cantants populars. En el context de la música popular i de protesta doncs, el cantant es queixava de les pròpies desgràcies, pel que sense voler acusar cap persona, s'acusava a si mateix. Més concretament, aquesta queixa feia referència a la seva pròpia capacitat de discernir, que cedint-la als sentiments, la portat a prendre males decisions. Així, demanava als altres «Va, digues!», demanant consell o opinió per poder escollir millor.

## Referències

* ↑ «rai | musical style» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
* ↑ Magazine, Thaqafa. «Algerian Rai: Music of Resistance», 04-09-2014. [Consulta: 20 març 2017].
* 1 2 «Introduction to Rai Music». ThoughtCo.
* ↑ Auzias, Dominique; Labourdette, Jean-Paul. Algérie (en francès). Petit Futé, 2010-10-27. ISBN 9782746925755.
* ↑ Mohamed Balhi, «Dis-moi mon sort», Algérie-Actualité, 10 1980.
* ↑ «ALGERIE CLES/le raï» (en francès). Le Monde.fr, 01-10-1994. ISSN: 1950-6244.
# Afronycteris nanus

Afronycteris nanus és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a Angola, Benín, Botswana, Burkina Faso, Burundi, el Camerun, la República Centreafricana, el Txad, el Congo, la República Democràtica del Congo, Costa d'Ivori, Guinea Equatorial, Eritrea, Etiòpia, el Gabon, Gàmbia, Ghana, Guinea, Guinea-Bissau, Kenya, Libèria, Madagascar, Malawi, Mali, Moçambic, Namíbia, Niger, Nigèria, Ruanda, el Senegal, Sierra Leone, Somàlia, Sud-àfrica, el Sudan, el Sudan del Sud, Eswatini, Tanzània, Togo, Zàmbia i Zimbàbue. Té una gran varietat d'hàbitats naturals, incloent-hi els boscos humits tropicals de plana i montans, les sabanes seques o humides i zones boscoses similars. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
El nom específic nanus (‘nana’) li fou donat en referència a la seva petita mida en comparació amb la pipistrel·la.

## Referències

* ↑ Monadjem et al., 2021, p. 1.125.
* ↑ Hutson, A. M.; Racey, P. A.; Goodman, S.; Jacobs, D. Pipistrellus nanus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 6 juliol 2014.
* ↑ Peters, W. «Naturwissenschaftliche Reise nach Mossambique: auf Befehl seiner Majestät des Königs Friedrich Wilhelm IV. in den Jahren 1842 bis 1848 ausgeführt» (PDF) (en alemany).

## Bibliografia

* Monadjem, A.; Demos, T. C.; Dalton, D. L.; Webala, P. W.; Musila, S.; Kerbis Peterhans, J. C.; Patterson, B. D. «A revision of pipistrelle-like bats (Mammalia: Chiroptera: Vespertilionidae) in East Africa with the description of new genera and species» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, 191, 4, 2021, pàg. 1.114-1.146. DOI: 10.1093/zoolinnean/zlaa087.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Alcàtous

Segons la mitologia grega, Alcàtous o Alcàtou (en grec antic: Ἀλκάθοος) va ser un heroi, fill de Pèlops, rei de l'Èlide, i d'Hipodamia, filla d'Enòmau. És germà d'Atreu i de Tiestes.
Una tradició diu que va ser inculpat d'haver mort el seu germanastre Crisip i fugí a Mègara. Altres fons expliquen que el rei Megareu havia promès la seva filla Evecme a qui matés un lleó que havia devorat un fill seu, Evip. Es va presentar Alcàtous, que va matar la fera i va aconseguir la recompensa. Va abandonar la seva primera dona, Pirgo, i es va casar amb Evecme. Al mateix temps va obtenir el tron d'Onquest. Per causa d'aquesta gesta, a la ciutat de Mègara se celebrava un festival en honor seu anomenat Alcatea.
Després, quan els cretencs van saquejar la ciutat de Mègara, Alcàtous comptà amb l'ajut d'Apol·lo per reconstruir-ne les muralles derruïdes. En època històrica s'ensenyava la pedra sobre la qual Apol·lo havia deixat la seva lira mentre treballava en la muralla. Si se la colpejava amb un còdol ressonava i emetia un so musical.
Un fill d'Alcàtous, Isquèpolis, va morir en el transcurs de la cacera del senglar de Calidó. El seu germà Cal·lípolis va saber el primer la notícia, i va córrer per explicar-ho a son pare, que estava celebrant un sacrifici a Apol·lo. Atesa la seva impaciència, Cal·lípolis va espatllar el ritual de la cerimònia i invalidà el sacrifici. Alcàtous, enfurismat, pensant que el seu fill havia ofès els déus, el matà amb un tronc encès.
Alcàtous va tenir una filla, Ifínoe, de la que s'ensenyava la seva tomba a Mègara. Una altra filla seva, Automedusa, es va casar amb Íficles, el germà d'Hèracles i va tenir un fill anomenat Iolau, que va acompanyar Hèracles en diverses aventures.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de Mitologia Grega i Romana. Edicions de 1984. ISBN 978-84-96061-97-2.
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 20. ISBN 9788496061972.
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, I, 42, 2-4
* ↑ Pseudo-Apol·lodor, II, 4, 11; III, 12, 7

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 13. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
# Astroblepus supramollis

Astroblepus supramollis és una espècie de peix de la família dels astroblèpids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Marañón.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Humboldt F. H. A. von 1805. Mémoire sur l'Eremophilus et Astroblepus, deux nouveaux genres de l'ordre des apodes. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt and Bonpland's voyage v. 1 (Title page 1811). 17-20. Pls. 6-7.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Pearson, N. E. 1937. The fishes of the Atlantic and Pacific slopes near Cajamarca, Peru. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 4) v. 23 (núm. 7): 87-98, Pls. 12-13.
* Schaefer, S.A. 2003. Astroblepidae (Naked sucker-mouth catfishes). p. 312-317. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.