OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Espies disfressats

Espies disfressats (títol original: Spies in Disguise) és una pel·lícula estatunidenca d'animació per ordinador produïda per Blue Sky Studios. És una història de comèdia i d'espies estrenada als cinemes el 25 de desembre del 2019. Ha estat doblada al català. Va recaptar 171 milions de dòlars arreu del món i va ser ben valorada per la crítica.

## Argument

L'espia Lance Sterling i el científic Walter Beckett són pols del tot oposats. En Lance és tranquil i afable. En Walter, no. En Walter compensa la seva manca d'habilitats socials amb un immens enginy per a la creació d'artefactes que en Lance utilitza en les seves missions. Un dia, la història gira de manera inesperada i es veuen obligats a fer-se confiança i a treballar en equip. Si no se’n surten, el món sencer estarà en perill.

## Doblatge

| Personatge | Veu original | Veu catalana |
| Lance Sterling | Will Smith | Sergi Zamora |
| Walter Beckett | Tom Holland | Masumi Mutsuda |
| Marcy Kappel | Rashida Jones | Marta Barbará |
| Killian | Ben Mendelsohn | Eduard Farelo |
| Joia "Tristoia" Jenkins | Reba McEntire | Roser Batalla |
| Wendy Beckett | Rachel Brosnahan | Isabel Valls |
| Ulls | Karen Gillan | Carla Mercader |
| Orelles | DJ Khaled | Rafa Calvo Suárez |
| Walter Beckett nen | Jarrett Bruno | Mario Blasco |
| Katsu Kimura | Masi Oka | Xavier Fernández |
| Geraldine | Carla Jimenez | Maria Lluïsa Magaña |

## Referències

* ↑ «‘Star Wars: l'ascens de Skywalker’, l'estrena més destacada d'un Nadal de cinema en català». Llengua catalana. Generalitat de Catalunya, 20-12-2019.
* ↑ «Spies in Disguise (2019)». [Consulta: 17 març 2020].
# Restricció del creixement intrauterí

La restricció del creixement intrauterí (RCIU), o restricció del creixement fetal, és el creixement pobre d'un fetus mentre està l'úter durant l'embaràs. L'RCIU es defineix per les característiques clíniques de la malnutrició i l'evidència de creixement reduït independentment del percentil del pes en néixer del nadó. Les causes de l'RCIU són àmplies i poden implicar complicacions maternes, fetals o placentàries.
Almenys el 60% dels 4 milions de morts neonatals que es produeixen a tot el món cada any s'associen amb baix pes en néixer (BPN), causat per la restricció del creixement intrauterí (RCIU), part prematur i anomalies genètiques, demostrant que la desnutrició ja és un dels principals problemes de salut en el part.
La restricció del creixement intrauterí pot provocar que un nadó sigui petit per a l'edat gestacional (PEG), que es defineix més comunament com un pes per sota del percentil 10è per a l'edat gestacional. Al final de l'embaràs, pot ocasionar un baix pes en néixer.

## Tipus

Hi ha dues categories principals d'RCIU: pseudo RCIU i RCIU veritable
Amb pseudo RCIU, el fetus té un pes en néixer per sota del percentil 10è per a l'edat gestacional corresponent, però té un índex ponderal, presència de greix subcutani i proporció corporal normals. La pseudo RCIU es produeix a causa d'un curs intrauterí sense incidents i es pot rectificar amb una atenció i una nutrició postnatals adequades. Aquests nadons també s'anomenen petits per a l'edat gestacional.
L'RCIU veritable es produeix a causa de condicions patològiques que poden ser d'origen fetal o matern. A més del baix pes corporal, tenen un índex ponderal anormal, una desproporció corporal i una baixa presència de greix subcutani. Hi ha dos tipus: simètric i asimètric. Algunes condicions s'associen amb restriccions de creixement tant simètriques com asimètriques.

## Referències

* ↑ Kesavan, K.; Devaskar, S. U. «Intrauterine Growth Restriction: Postnatal Monitoring and Outcomes» (en anglès). Pediatric Clinics of North America, vol. 66, 2, 01-04-2019, pàg. 403–423. DOI: 10.1016/j.pcl.2018.12.009. ISSN: 0031-3955. PMID: 30819345.
* ↑ «Fetal Growth Restriction: ACOG Practice Bulletin, Number 227» (en anglès). Obstetrics & Gynecology, vol. 137, 2, 2-2021, pàg. e16–e28. DOI: 10.1097/AOG.0000000000004251. ISSN: 0029-7844. PMID: 33481528.
* ↑ «4 million neonatal deaths: when? Where? Why?». The Lancet, vol. 365, 9462, 2005, pàg. 891–900. DOI: 10.1016/s0140-6736(05)71048-5. PMID: 15752534.
* ↑ Small for gestational age (SGA) at MedlinePlus. Update Date: 8/4/2009. Updated by: Linda J. Vorvick. Also reviewed by David Zieve.
* ↑ «Intrauterine Growth Restriction». Arxivat de l'original el 2007-06-09. [Consulta: 28 novembre 2007].
* ↑ Hunter, Stephen K.; Kennedy, Colleen M.; Peleg, David «Intrauterine Growth Restriction: Identification and Management - August 1998 - American Academy of Family Physicians». American Family Physician, vol. 58, 2, 8-1998, pàg. 453–60, 466–7. PMID: 9713399.
# Riu Anàdir

L'Anàdir (rus: Анадырь; iukaghir: Онандырь; txuktxi: Йъаайваам) és un riu de l'extrem oriental de Sibèria que neix a l'altiplà d'Anàdir i desguassa a la mar de Bering, a l'extens golf de l'Anàdir, després de 1.150 km de recorregut. A la riba sud de la desembocadura hi ha la ciutat d'Anàdir.

## Referències

* ↑ «Anàdir, riu». Nomenclàtor mundial. Institut d'Estudis Catalans, 2022. [Consulta: 7 gener 2023].
* ↑ «Anadyr» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 16 setembre 2011. [Consulta: 7 gener 2023].
# Línia 9 del metro de Madrid

Mapa Metro Línia 9 :
La Línia 9 del metro de Madrid és una línia de ferrocarril metropolità de la xarxa del metro de Madrid. Aquesta línia connecta les estacions de Paco de Lucía i Arganda del Rey.

## Referències

* ↑ «Línea 9» (en castellà). Metro de Madrid. [Consulta: 2 maig 2011].
# Riu Urola

L'Urola és un riu que té el seu recorregut íntegrament dins la província de Guipúscoa, a Euskadi. Amb una llargada de 59 km, té el naixement a la falda de la muntanya Aizkorri i desemboca a la mar Cantàbrica a Zumaia, tot passant per Legazpi, Zumarraga, Urretxu, Azkoitia, Azpeitia, Zestoa i Aizarnazabal.
Els seus principals afluents són l'Ibaieder, l'Errezil, l'Altzolaras i el Larruondo.

## Enllaços externs

* http://usuarios.multimania.es/rioseneuskadi/rios/rios_index.htm Arxivat 2011-12-17 a Wayback Machine.
# Roccella tinctoria

L'Orxella (variant urxella), nom científic Roccella tinctoria és una espècie de fong liquenitzat. Viu sobre roques a les costes mediterrànies. Té el sinònim Lecanora tinctoria (DC.) Czerwiak, 1849.

## Varietats botàniques

* R. tinctoria var. portentosa
* R. tinctoria var. subpodicellata
* R. tinctoria var. tinctoria
i formae:
* R. tinctoria f. complanata
* R. tinctoria f. tinctoria

## Usos

Es fa servir per a fer litmus, una mescla de diversos compostos orgànics i junt amb les espècies de líquens Roccella fuciformis i Lecanora tartarea es fabrica el paper de tornassol.
L'orcinol, és un compost orgànic fenòlic incloent R. tinctoria.

## Referències

* ↑ «Roccella tinctoria». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Robiquet «Essai analytique des lichens de l'orseille» (en francès). Annales de chimie et de physique, 42, 1829, pàg. 236–257.
# George Enescu (Botoșani)

George Enescu (en el passat, Liveni-Vârnav) és un poble de la comuna del mateix nom al comtat de Botoșani, Moldàvia, Romania.
La ciutat és famosa gràcies a George Enescu. El gran compositor, pianista, violinista, director i professor romanès va néixer a Liveni-Vârnav, Botoșani, l'any 1881. A la casa dels seus pares a Liveni, Enescu va compondre la seva primera obra per a violí i piano, Valàquia, als 5 anys. També a casa dels seus pares, va compondre Poème roumain el 1894. Actualment, l'edifici és un museu i casa commemorativa.
El poble de George Enescu està agermanat amb Bellpuig.

## Referències

* ↑ Casa Memoriala "George Enescu"
# Rosetta (òrbita)

L'òrbita de Rosetta és un tipus d'òrbita complexa. Teòricament, un objecte que s'apropa a un forat negre amb una velocitat intermèdia (no prou lenta com per caure en espiral cap al forat i no prou ràpida com per escapar-hi) introduirà un patró d'òrbita complexa, limitada per una distància propera i llunyana al forat i traçant un patró oscil·lant. conegut com a hipotrocoide.
En la mecànica quàntica, l'òrbita de Rosetta és una solució per a potencials esfèrics simètrics (excepte 1 / r).

## Referències

* Hubble telescope multimedia presentation on Black Holes (anglès)

## Vegeu també

* Espirògraf
* Mecànica quàntica
* Precessió apsidal
* Ruleta (geometria)
# SRG

SRG té els següents significats:
* Catalunya Ràdio SRG (de l'acrònim Servei de Radiodifusió de la Generalitat), grup d'emissores de ràdio de la Generalitat de Catalunya
* SRG SSR (del seu nom en alemany Schweizerische Radio- und FernsehGesellschaft), servei de ràdio i televisió pública de Suïssa
* Socialist Review Group, nom inicial del Socialist Workers Party, partit polític del Regne Unit
* SRG Global (de l'acrònim en anglès Siegel-Robert-Guardian), empresa multinacional fabricant de components de plàstic
* Spektr-RG (de l'acrònim en alemany Spektrum-Röntgen-Gamma), observatori espacial de física d'altes energies llançat per Rússia i Alemanya
* Generador per radioisòtops de Stirling (del seu nom en anglès Stirling Radioisotope Generator), generador elèctric per desintegració radioactiva que es basa en el principi del motor Stirling
* Graf fortament regular (del seu nom en anglès Strongly Regular Graph), un tipus de graf regular en teoria de grafs
* Safety Regulation Group, equip encarregat de les normes de seguretat en aviació civil al Regne Unit
* SRG també és el codi ISO 4217 del florí de Surinam, moneda històrica de Surinam
* SRG també és el codi a la Borsa Italiana de Snam, empresa del sector del gas natural d'Itàlia
* SRG també és el codi IATA de l'Aeroport de Semarang, a la ciutat de Semarang a l'illa de Java (Indonèsia)
# SSG

SSG té els següents significats:
* Grup Científic de l'SCAR (del seu nom en anglès SCAR's Science Group), grup de treball del Comitè Científic per la Investigació a l'Antàrtida
* Estudis subalterns (del seu nom en anglès Subaltern Studies Group), grup d'estudis asiàtic sobre les societats postcolonials
* Shark Specialist Group, secció d'especialistes en taurons de la Unió Internacional per a la Conservació de la Natura
* Stölting Service Group, equip ciclista històric d'Alemanya
* Entente SSG (de l'acrònim en francès Sannois Saint-Gratien), club de futbol de la ciutat de París, a França
* Stade Saint-Germain, club de futbol històric de la ciutat de Saint-Germain-en-Laye, a França
* SSG Landers (de l'acrònim en anglès Ssangbangwool Group), club de beisbol de la ciutat d'Inchon, a Corea del Sud
* Samsung Galaxy, equip de League of Legends de Corea del Sud
* Särskilda skyddsgruppen, unitat de forces especials de l'exèrcit de Suècia
* Special Service Group, unitat de forces especials de l'exèrcit del Pakistan
* Strategic Studies Group, empresa desenvolupadora de jocs de guerra d'Austràlia
* Sopra Steria Group, empresa de serveis digitals de França
* Fusell de franctirador (del seu nom en alemany ScharfSchützenGewehr), arma de foc de precisió utilitzada pels franctiradors
* Submarí llançamíssils de creuer (del seu nom en anglès Ship Submersible Guided-missile), submarí dotat de míssils de creuer
* SSG també és el codi IATA de l'Aeroport Internacional de Malabo, a l'illa de Bioko (Guinea Equatorial)
* SSG també és el codi de la UAI dels Mu-Sagitàrids, pluja de meteors amb radiant a la constel·lació del Sagitari
* SSG també és l'abreviatura de Sergent de Personal (del seu nom en anglès Staff Sergeant), grau de sotsoficial en alguns exèrcits
# STD

STD té els següents significats:
* Sunbeam-Talbot-Darracq, empresa constructora d'automòbils històrica de França
* ST Dupont (de l'acrònim del nom del fundador Simon Tissot Dupont), empresa fabricant d'articles de luxe de França
* Star Trek: Discovery, sèrie de televisió dels Estats Units
* Unió d'Artistes de Teatre (del seu nom en rus Союз Театральных Деятелей, transliterat Soiuz Teatralnikh Deiatelei), sindicat de professionals del teatre de Rússia
* Societé Tunissienne de Difussion, empresa editorial amb seu a Tunis (Tunísia)
* Malaltia de transmissió sexual (del seu nom en anglès Sexually Transmitted Disease), infecció produïda per les relacions sexuals
* Doctor en Teologia (del seu nom en llatí Sacræ Theologiæ Doctor), títol acadèmic màxim en teologia
* Desviació tipus (del seu nom en anglès STandard Deviation), mesura estadística de la dispersió d'un conjunt de dades
* Diagrama d'estats (del seu nom en anglès State Transition Diagram), diagrama utilitzat en informàtica
* Software Test Documentation, normativa del IEEE per a realitzar assajos de programari
* Pertorbació tropical del sud (del seu nom en anglès South Tropical Disturbance), pertorbació que apareix a l'atmosfera de Júpiter
* Hibernació (informàtica) (del seu nom en anglès Suspend To Disk), desat del contingut de la RAM en el disc dur en desconnectar un ordinador
* STD Bus (de l'acrònim en anglès Simple To Design), Bus informàtic usat en sistemes de control industrial
* Spoken Term Detection, mecanisme de reconeixement de paraules clau en intel·ligència artificial
* STD també és el codi a la Borsa de Nova York del Grupo Santander, grup bancari multinacional d'Espanya
* STD també és el codi ISO 4217 de la dobra, moneda oficial de São Tomé i Príncipe
* STD també és el codi IATA de l'Aeroport de Santo Domingo, a la República Dominicana
* Std també és l'abreviatura d'estàndard, document que estableix especificacions tècniques per a un producte
* std també és l'abreviatura en alemany d'hora (Stunde), unitat de temps
* std també és el codi ISO 639-3 del sentinelès, llengua parlada a l'illa Sentinel del Nord, a les Andaman
# STS-6

L'STS-6 fou una missió del transbordador espacial de la NASA duta a terme pel transbordador espacial Challenger. Fou llançada el 4 d'abril del 1983. Fou la sisena missió del transbordador espacial i la primera de les deu missions del Challenger. La missió s'enlairà de la plataforma de llançament 39-A del Centre Espacial Kennedy i aterrà a la Base de la Força Aèria Edwards.

## Vegeu també

* Llista de vols espacials tripulats
# Sacre Orde de la Companyia de Jesucrist

L'Orde Sacre de la Companyia de Jesucrist, en llatí Sacer Ordo Societatis Jesu Christi, fou un orde militar tardà, instituït per la Santa Seu en 1459 per lluitar contra els turcs i recuperar Constantinoble i les terres conquerides. No va assolir els seus objectius inicials i desaparegué poc després de 1479.
No s'ha de confondre amb la Companyia de Jesús (Societas Iesu), orde de clergues regulars fundat al segle xvi per sant Ignasi de Loiola.

## Història

Fou instituït per Pius II mitjançant una butlla de 13 de gener de 1459, alhora que instituïa l'Orde de Santa Maria de Betlem. En una carta adreçada a membres del nou orde, el papa indica que s'organitza "propriis sumptibus arma capere expeditionemque inire in Turchos hostes Christiani nominis immittendam". Com aquest, el creà per contrarestar la presa de Constantinoble per part dels turcs (1453) i lluitar contra ells per recuperar les terres de l'Europa oriental conquerides per aquests. La primera finalitat de l'orde era impedir l'expansió otomana i defensar les illes de l'Egea, especialment Lemnos, properes a les terres conquerides i que havien estat reconquerides pel cardenal Ludovico Scarampi Mezzarota durant el papat de Calixt III.
Pius II en parla a una carta adreçada a Carles VII de França, on diu que permeti Guglielmo di Torretta ingressar a l'orde. Els cavallers de la Companyia de Jesucrist van establir-se a Lemnos en 1459, des d'on atacarien les posicions turques. En 25 de juny de 1459 una nova butlla en fa referència. L'orde, però, no va arribar a consolidar-se i no se'n coneix la participació en campanyes o batalles. La signatura d'un tractat de pau entre Venècia i els turcs el 25 de gener de 1479, que implicava la cessió de Lemnos a l'Imperi Otomà, va fer que els cavallers n'haguessin de marxar i l'orde perdés el seu sentit.

## Bibliografia

* R. Cuomo, Ordini cavallereschi antichi e moderni
* Kenneth M. Setton. The Papacy and the Levant, 1204-1571: the fifteenth century. American Philosophical Society, 1978, p. 203, nota 15.
* Domenico Libertini, Nobiltà e Cavalleria nella tradizione e nel diritto, Tivoli, 1999

## Referències

* ↑ Carta a l'Arxiu Segret Vaticà, Reg. Vat. 469, fol. 486r, 15 de gener de 1459.
# Sant Grau (Caldes de Malavella)

L'ermita de Sant Grau està ubicada al centre urbà de Caldes de Malavella, al capdamunt del turó del mateix nom i just al costat de les termes romanes. Al mateix turó hi podria haver hagut el castell de caldes esmentat a documents del S.XI. El 3 d'octubre se'n celebra la festa. És una obra que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'origen de la capella no es coneix, però podria haver format part del castell de Caldes tant per la seva localització, vora les termes on es basteix el castell com també per la configuració del seu mur posterior, de pedra en paredat de filada i espitllera.

## Descripció

La seva planta és rectangular, amb una nau i dues capelles petites, dedicades a Sant Grau Abat i a Nostra Senyora del Remei. La porta principal està formada per un arc rebaixat de pedra.
La façana és en paredat rústic arrebossat. La porta és en arc rebaixat de pedra, i a banda i banda unes finestretes en arc de mig punt. Mirant des de fora, des de cada finestra es veu la imatge d'un dels sants als que està dedicada la capella. Sobre la porta hi ha un ull de bou. Asimètricament a la porta un petit campanar de paret. La façana posterior té un paredat de filada amb vuit espitlleres.

## Història

Les notícies documentals més antigues de l'ermita són de la baixa edat mitjana. Segons una visita pastoral del segle xvi, les inhumacions localitzades a l'entorn de l'ermita van haver de traslladar-se al voltant de l'església de Sant Esteve perquè l'aigua termal que transcorre pel subsòl de l'ermita les malmetia. Al segle xiv es documenta un nou trasllat a l'església parroquial, aquesta vegada de l'altar, a causa de l'estat ruïnós en què es trobava l'ermita.

## Vegeu també

* Llista de monuments de Caldes de Malavella

## Referències

* 1 2 «A l'entorn de les termes romanes». El Punt, 02-10-2010.
* ↑ «Història de Caldes de Malavella». Ajuntament de Caldes de Malavella. Arxivat de l'original el 2012-07-06. [Consulta: 1r gener 2012].
* 1 2 «Sant Grau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2014].
* ↑ «Fitxes del catàleg de béns protegits». Ajuntament de Caldes de Malavella. Arxivat de l'original el 2011-09-21. [Consulta: 1r gener 2012].
# Sant Iscle i Santa Victòria (Serra de Daró)

L'església de Sant Iscle d'Empordà, també coneguda com de Sant Iscle i Santa Victòria o Sant Iscle i Santa Julita, es troba al lloc més elevat de Serra de Daró, a l'extrem oposat de la torre medieval que també es conserva.

## Descripció

És un edifici de dos naus, una romànica amb absis de planta semicircular, i una altra posterior afegida al costat nord, amb capçalera rectangular; ambdues es comuniquen per un gran arc rebaixat que té la data del 1632. L'edifici fou s'obrealçat i fortificat i conserva les espitlleres. A l'interior, la nau romànica és coberta amb volta de canó apuntada i semiesfèrica a l'absis. L'arc triomfal és sostingut per dues columnes cilíndriques amb capitells esculpits amb figures d'animals fantàstics, el de l'esquerra, i motius vegetals i una màscara, el de la dreta. La porta d'accés es troba al mur meridional i és d'estil barroc. Presenta una obertura rectangular amb una inscripció a la llinda, i un frontó amb una fornícula a l'interior i semiesferes decorades a la part exterior. En aquest mur hi ha obertures de dimensions i distribució diversa. L'absis presenta una decoració exterior d'arcuacions cegues i una obertura atrompetada. El campanar, possiblement del segle xix, és d'espadanya de dos ulls i es troba al costat de migdia, a tocar de l'absis.

## Història

L'any 1123 va ser consagrada l'església de Sant Iscle d'Empordà pel bisbe Berenguer de Girona, segons costa documentalment. De la construcció romànica, actualment només se'n conserven la nau meridional i l'absis. Durant la primera meitat del segle xvii van efectuar-s'hi importants obres de remodelació i engrandiment, d'acord amb les nombroses inscripcions relatives aquest període que apareixen a diversos llocs del temple (1632, 1633,1634,1635 i 1640). El conjunt va ser fortificat, i es va elevar la construcció fins al doble de la seva alçària original. El campanar correspon a una reforma encara posterior, possiblement del segle xix.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Església de Sant Iscle i Santa Julita». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 gener 2014].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Església de Sant Iscle d'Empordà». Romànic Obert. Arxivat de l'original el 1 de febrer 2014. [Consulta: 18 gener 2014].
# Sant Joan Evangelista de Beranui

L'església de sant Joan Evangelista és un temple catòlic situat a la part alta del poble de Beranui, integrat des del 1970 al terme municipal de la Torre de Cabdella, i anteriorment, des del 1847, al de Mont-ros, a la vall Fosca, comarca del Pallars Jussà.
La primera documentació d'aquesta església no arriba fins a principis del segle xiv: dins del diaconat de Tremp, el 1314 figura l'església de Sant Joan de Baranyl. Sobre la porta d'accés, una inscripció marca com a data de reconstrucció l'any 1868, època en la qual encara era església parroquial, a més de tenir coma sufragània l'església de Sant Sadurní de Gramenet. Ara, però, ha perdut aquesta categoria i depèn de la parròquia de Santa Maria de Mont-ros.
Del seu interior cal destacar una pica d'aigua beneita de tradició romànica.

## Bibliografia

* CASES I LOSCOS, Maria Lluïsa. "Sant Joan de Beranui". Dins El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* CASTILLÓ, Arcadi i LLORET, T. "La Torre de Cabdella. Mont-ros", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9
# Sant Joan de Biure

L'església parroquial de Sant Joan de Biure, al terme de les Piles, és un edifici d'estil barroc construït al segle xviii. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església dedicada a Sant Joan que es construí en el segle xii. Pertanyia, com el castell, a l'Orde de l'Hospital i d'aquí la seva advocació. No en queda cap resta i l'actual es bastí en el segle xviii. Duu la data de 1782 en la dovella de la clau, juntament amb la creu de Malta. És de planta basilical amb quatre capelles laterals. El campanar, de base quadrada, se situa la façana principal.

## Enllaços externs

* «Església parroquial de Sant Joan de Biure». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* Biure de Gaià
# Sant Mateu de Montnegre

L'Església de Sant Mateu de Montnegre és una església de Quart (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici senzill d'una sola nau amb volta de canó, dues capelles laterals i capçalera poligonal amb llunetes. A la dreta la porta de la sagristia té la data de 1703. Als peus hi ha el cor que data del 1895. El parament és emblanquinat i a l'altar major hi ha un retaule d'estil popular d'escàs interès artístic (1880). La pica baptismal porta la inscripció: BARTOMEU FECIT 1562. L'entrada actual és al mur de migdia per un portal dovellat. el campanar és de planta quadrada i molt estilitzat, amb obertures de mig punt als quatre costats i coberta piramidal.

## Història

Es troba documentada l'any 1362 al "Llibre Verd" del Capítol de Girona. L'edifici actual, però, data del segle xviii.

## Referències

* 1 2