OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Museu d'Art de Craiova

El Museu d'Art de Craiova (en romanès: Muzeul de Artă din Craiova) és un museu d'art de la ciutat de Craiova, Oltènia, Romania.
El museu es troba al palau Constantin Mihail, construït del 1898 al 1907 segons els plans de l'arquitecte francès Paul Gottereau. El palau va pertànyer a Michael Constantine (1837-1908), membre d'una de les famílies més riques de Romania i és conegut com el palau Jean Mihail. El palau està decorat amb escales de marbre de Carrara, parets de seda de Lió, llums d'aranya de vidre de Murano , sostres pintats, estuc parcialment daurat i miralls venecians. Ha acollit els reis de Romania, el 1939 el president polonès exiliat Ignacy Mościcki (1867-1946) i l'exlíder iugoslau Josip Broz Tito (1892-1980).
El museu es va fundar el 1954. És el principal museu d'art de Craiova i és una atracció turística important per a la ciutat. Una de les principals atraccions del museu és la galeria dedicada a Constantin Brâncuși, que exhibeix sis de les seves primeres escultures (incloent-hi variants de les seves obres més conegudes): Vitellius (1898), Miss Pogany (1902), The Vainglory (1905), Boy's Head (1906), El petó (1907) i Tors de dona (1909). També compta amb una gran varietat de pintures d’importants mestres romanesos com Theodor Aman, Nicolae Grigorescu, Vasile Popescu, Ștefan Luchian i Theodor Pallady, juntament amb algunes icones romaneses.
El palau està catalogat com a monument històric pel Ministeri de Cultura i Afers Religiosos de Romania.

## Vegeu també

* Museu d'Oltenia, Craiova

## Referències

* ↑ «About Us». Craiova Art Museum. Arxivat de l'original el 27 d’agost 2017. [Consulta: 25 agost 2017].
* 1 2 «Craiova Art Museum, Oltenia». Direct Booking. [Consulta: 25 agost 2017].
* ↑ http://www.natura2000corabia-turnu.ro/wp-content/uploads/2019/05/Castles-Palaces-in-Romania-pdf-Vladimir-Toncea.pdf
* ↑ «Craiova Attractions: Art Museum». Lonely Planet. [Consulta: 25 agost 2017].
* ↑ «Craiova's Art Museum». TripAdvisor. [Consulta: 25 agost 2017].
* ↑ «Lista Monumentelor Istorice 2010: Județul Dolj» (en romanian). www.patrimoniu.ro. Arxivat de l'original el 2022-03-08. [Consulta: 11 setembre 2021].
# Alosa squamopinnata

Alosa squamopinnata és una espècie de peix de la família dels clupeids i de l'ordre dels clupeïformes.

## Referències

* ↑ Linck H. F. 1790. Versuch einer Eintheilung der Fische nach den Zähnen. Mag. Neueste Phys. Naturgesch. v. 6 (núm. 3). 28-38.
* ↑ BioLib (anglès)
# Apogon urostigma

Apogon urostigma és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Singapur.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bleeker, P. 1874. Révision des espèces indo-archipélagiques du groupe des Apogonini. Natuurk. Verh. Holland. Maatsch. Wet. Haarlem (Ser. 3) v. 2 (núm. 1): 1-82.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Obaga de la Torreta

L'Obaga de la Torreta és una obaga del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat de la caseria de la Coma d'Orient.
Es troba al sector nord-occidental del terme, prop dels límits amb el Pallars Sobirà i l'Alt Urgell. És al nord de la muntanya de la Torreta i del paratge del mateix nom, a migdia de la Serra de la Torreta i dels Feixancs de la Torreta.
# Agustín Collado del Hierro

Agustín Collado del Hierro (Alcalá de Henares, ~1582 - s.XVII) va ser un metge, filòsof, poeta de tendència gongorista i humanista castellà.
Es va graduar de batxiller en arts i es matriculà a metafísica el 1604 a la Universitat d'Alcalá. També va cursar estudis de medicina, però després de deixar-los i acabar metafísica i teologia s'instal·là a Madrid i després a Granada. El 1613 apareixen impreses les seves primeres composicions. Va tenir amistat amb Lope de Vega, Villamediana i Góngora, així com altres de l'anomenada nova poesia, José Pellicer i José García de Salcedo Coronel.
En l'àmbit de la poesia va escriure el poema Teágenes y Clariquea en redondilla de cinc, que sembla que va imprimir, i un altre anomenat Apolo y Dafne, que es va arribar a atribuir al comte de Villamediana, actualment descartat, i Las Grandezas de la Ciudad de Granada, una obra que elogia Lope de Vega en la seva Vega del Parnaso. Es desconeix el motiu exacte que el va dur a escriure sobre la ciutat andalusa, potser alguna estada durant la dècada de 1620, influït per Salcedo. A la Justa Poètica a la Canonització de sant Isidor de Sevilla hi ha un romanç seu.

## Referències

* 1 2 3 Fernández Dougnac, José Ignacio «La presencia de los libros plúmbeos en el poema de Agustín Collado del Hierro». AnMal, vol. XXXIV, núm. 2, 2011, pàg. 397-433.
* 1 2 Rozas, Juan Manuel «Localización, autoría y fecha de una fábula mitológica atribuida a Collado del Hierro». Boletín de la Real Academia Española, núm. XLVIII, 1969, pàg. 87-99.
* ↑ Conde de Villamediana. Las fábulas mitológicas (en castellà). Edició de Lidia Gutiérrez Arranz. Kassel: Edition Reichenberger, 1999, p. 181.
* 1 2 Álvarez y Baena, 1789, p. 6-7.

## Bibliografia

* Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). Tom I. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1789.
# Casa de Cultura (Reus)

La Casa de Cultura de Reus és un edifici situat al carret de la Concepció número 14 i inclòs a l'inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya

## Descripció

És un edifici format per planta baixa, pis i golfes. A la planta baixa hi ha una porta d'accés (que no s'utilitza) amb un arc de mig punt, i dos finestrals laterals. Al primer pis hi ha tres finestres amb arcs apuntats, que a la vegada, en el seu interior, també són arcs apuntats. A la segona planta hi ha cinc finestres amb arcs de mig punt. La cornisa superior es recolza sobre onze mènsules. La façana és de regust gòtic. L'arquitecte va ser Antoni Sardà, que llavors era l'arquitecte municipal.

## Història

El 1953 el Centre de Lectura va comprar un edifici enrunat pels bombardejos de la guerra civil, a tocar del casal de l'entitat, que va cedir al Ministeri d'Educació perquè hi construís una Biblioteca Popular a través de la Direcció General d'Arxius i Biblioteques. El 8 de novembre de 1954 s'inicien les obres. El pressupost va ser de 854.729'87 pessetes, que el Ministeri es compromet a pagar. Es va obrir al públic el 1956. Aquest edifici, complement del Centre de Lectura i que en principi havia de ser una biblioteca pública, va tenir com a funció ampliar el Centre i agilitzar-ne el moviment. A l'acta de lliurament de l'edifici diu textualment: "Casa de Cultura aneja al Centro de Lectura", cedint l'ús a l'entitat i conservant-ne el Ministeri la propietat. S'acordà destinar el primer pis a sala de conferències i el segon a escola d'art. Actualment el Centre de Lectura en té la titularitat, després de llargues negociacions amb el Ministeri.

## Referències

* ↑ «Casa de Cultura». Pat.mapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12-II-2015].
* ↑ «El dia 27 de enero el Sr. Presidente del Centro de Lectura recibió la siguiente comunicación». Revista del Centro de Lectura, 4a. època, núm. 20, II-1954, pàg. 13.
* ↑ «¡Aleluya!». Revista del Centro de Lectura, 4a. època, núm. 43, I-1956, pàg. 1.
# Brachygobius sua

Brachygobius sua és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja zooplàncton.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Chao Phraya a Tailàndia i Mekong.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker, P., 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Brachygobius sua». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* 1 2 Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, 265 p.
* ↑ Kottelat, M., 1989. Zoogeography of the fishes from Indochinese inland waters with an annotated check-list. Bull. Zoöl. Mus. Univ. Amsterdam 12(1):1-55.
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts, Estats Units, 1997.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Inger, R. F., 1958: Notes on the fishes of the genus Brachygobius. Fieldiana Zoology v. 39 (núm. 14): 107-117.
* Miller, P. J., 1989: The classification of bumble-bee gobies (Brachygobius and associated genera) (Teleostei: Gobiidae). Cybium v. 13 (núm. 4): 375-383.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.
# Heptè

L'heptè o hepté és una olefina o alquè amb la fórmula C₇H$_{14}$. La versió comercial de l'alquè es troba en estat líquid i és una barreja de diferents isòmers de la mateixa molècula. S'utilitza com a additiu en lubricants, com a catalitzador, i com a tensioactiu. Aquest producte químic és també conegut amb el nom d'heptilè.

## Notes

* ↑ Hepté segons la pronúncia occidental i la normativa valenciana, i heptè segons la pronúncia oriental. Per a més informació, consulteu el Llibre d'estil.
# Apristurus bucephalus

Apristurus bucephalus és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Les femelles poden assolir 67,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí que viu entre 1030-1140 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia Occidental.

## Referències

* ↑ Garman S., 1913. The Plagiostomia (sharks, skates, and rays). Mem. Mus. Comp. Zool. v. 36. i-xiii + 1-515. Also Atlas: 77 pls.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ White, W.T., Last, P.R. & Pogonoski, J.J., 2008. Apristurus bucephalus sp. nov., a new deepwater catshark (Carcharhiniformes: Scyliorhinidae) from southwestern Australia. Pp. 105-111, a: Last, P.R., White, W.T. & Pogonoski, J.J. (eds.): Descriptions of New Australian Chondrichthyans. CSIRO Marine and Atmospheric Research Paper núm. 22.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994 SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, Itàlia, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Obaga del Safrà

L'Obaga del Safrà és una obaga del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble d'Hortoneda.
Es troba a ponent d'Hortoneda, al sud-est del Roc de Santa i de la Costa d'Escoll-de-veu. La Carretera d'Hortoneda passa per la part baixa, septentrional, d'aquesta obaga. És a la dreta de la llau dels Carants i al nord-est de los Carants.
# Agustín Fernández Portocarrero y Moscoso

Agustín Fernández Portocarrero y Moscoso, S.M.O.M. (Madrid, 19 de març de 1689-27 de juliol de 1748) fou un noble i religiós espanyol.
Fill de Luis Antonio Fernández Portocarrero, comte de Palma del Río, i de María Leonor de Moscoso. Era el cinquè més menor dels seus germans i per aquesta raó es va dedicar a l'àmbit de l'Església. Col·legial del Col·legi Vell de San Bartolomé el Mayor de Salamanca, del seu claustre i universitat. Fou prevere i cavaller de l'Orde de Sant Joan de Jerusalem, a més ocupà els càrrecs d'ardiaca de la catedral de Toledo i capellà major del rei a la Capella Reial de la Reina Caterina. També va exercir càrrecs a la cort, va ser membre del Consell de Castella, del de Croada i del de les Ordes, a més de membre de la Reial Junta del Tabac. Per la seva notòria virtut, caritat i talent va guanyar-se molta estimació. Finalment, a causa de la renúncia d'alguns i la mort d'altres va acabar esdevenint hereu del comtat de Palma i també dels marquesats de Montesclaros i Almenara, que pertanyien també a la seva família.
Morí el 27 de juliol de 1748 a Madrid als 60 anys, i fou sebollit al Col·legi de María de Aragón de Religiosos Agustins.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). Tom I. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1789, p. 10.
* 1 2 3 4 Gaceta de Madrid, núm. 31, 30-07-1748, pàg. 247-248.
# Casa de la Vila d'Alcover

La Casa de la Vila d'Alcover és un edifici del municipi d'Alcover protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La Casa de la Vila forma part del conjunt d'edificis de la banda superior de la Plaça Nova, que tenen com a característica general l'existència de porxos. Consta de planta baixa i dos pisos. La façana, d'un notable estil renaixentista, presenta una ordenació simètrica d'obertures respecte a un eix vertical. La decoració és d'una gran simplicitat, basada en l'ús de l'estil jònic en els capitells, en la utilització de simples motllures de resseguiment de finestres i balcons, i en un frontó que corona l'edifici.
L'interior ha sofert diverses modificacions al llarg del temps. La façana d'accés, sota el porxe, mostra grans carreus de pedra ben escairats. S'hi obren tres portes allindanades, la central, més gran, és coronada per un frontó semicircular motllurat al timpà del qual hi ha l'ala de falcó que té l'escut de la vila. Damunt de cada porta lateral hi ha una obertura circular.

## Història

L'edifici que hostatja actualment la Casa de la Vila data de l'any 1581. La seva funció actual com a edifici consistorial s'inicià el segle xix, i fou deguda a la donació del seu propietari. Abans, l'Ajuntament havia estat situat en una casa de la plaça Vella, concretament al núm. 8. S'han fet diverses reformes de redistribució dels espais interns per a una millor adequació a les seves necessitats. El 1981 es va obrir el recinte de l'antiga presó. L'edifici conté l'Arxiu Municipal, amb documentació abundant del segle xiii fins ara.

## Referències

* 1 2 «Casa de la Vila d'Alcover». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 setembre 2013].

## Enllaços externs

* «Casa de la Vila d'Alcover». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Heqat

L'heqat (ḥq3t), o hekat, fou la principal unitat de capacitat emprada a l'antic Egipte. Equivalia a 4,54 litres, segons A. H. Gardiner. Es feia servir per mesurar el blat i l'ordi, dos aliments fonamentals a la cultura egípcia.
* Heqat (ḥq3t)
Els múltiples d'aquesta unitat eren:
Un jar era equivalent a 2/3 d'un colze egipci cúbic.
| Doble heqat | Doble heqat | Ipet (ipt) | Jar (ẖ3r) |
Les mesures inferiors es representaven mitjançant fraccions, simbolitzades a l'Ull d'Horus, essent la més petita ro, que tenia un valor de 1/320 de heqat (15 cc).
Tot i que per mesurar líquids s'emprava el henu (hnw), equivalent a un décim de heqat en el papir Rhind.
* Henu (hnu)
També s'usaven altres unitats, de valor desconegut, com:
| Des (ds) | Hebenet (hbnt) | o | Men (mn) |

## Vegeu també

* Unitats de mesura de l'Antic Egipte
* Papir de Rhind

## Referències

* Sanchez Rodriguez, Ángel. Astronomía y Matemáticas en el Antiguo Egipto. Aldebarán, 2000, ISBN 84-95414-08-2
# Obaga de les Guitones

L'Obaga de les Guitones és un indret del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, en terres del poble de Bóixols.
Està situada a l'extrem oriental del terme municipal, al sud-oest del Tossal de la Devesa, al sud del Tossal dels Tres Senyors i al sud-est de Ca l'Astor.

## Etimologia

Es tracta, com molts d'altres topònims, d'un de romànic de caràcter descriptiu. És una obaga a la qual s'atribuïa un caràcter si més no misteriós: guitones és derivat diminutiu de guita, adjectiu que s'aplicava sobretot a les mules, atès el seu caràcter imprevisible, boig. És, per tant, l'obaga de les petites embogides.
# Obaga del Vinyal

L'Obaga del Vinyal és una obaga del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat de l'antic poble de Perauba.
Es troba al nord-est de la Torre de Perauba i a migdia del lloc on es troba la de Senyús. És al sud-est dels Rocs de la Torre de Senyús i al sud-oest de la Rebollera, al nord de les Maleses.
# Brachyrhamdia meesi

Brachyrhamdia meesi és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (24 °C-26 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones al Brasil.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Myers G. S., 1927. Descriptions of new South American fresh-water fishes collected by Dr. Carl Ternetz. Bull. Mus. Comp. Zool. v. 68 (núm. 3). 107-135.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Sands, D. D. i B. K. Black, 1985: Two new species of Brachyrhamdia, Myers, 1927, from Brazil and Peru, together with a redefinition of the genus. A: D. Sands, Catfishes of the World. Catfishes of the World. v. 3, Suppl (first set): 58(1)-58(8).
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Obaga del Tic-tac

L'Obaga del Tic-tac és una obaga a cavall del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Guàrdia de Tremp, al Pallars Jussà, en territori del poble de Cellers, i de Sant Esteve de la Sarga, en terres de Moror.
Està situada a ponent de Les Cases de l'Estació de Cellers, a llevant del Serrat Alt. És al nord i a llevant del Cinglo del Paborde i del Serrat de les Marrades.
# Alticorpus pectinatum

Alticorpus pectinatum és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Referències

* ↑ Stauffer, J. R., Jr. & K. R. McKaye 1988. Description of a genus and three deep water species of fishes (Teleostei: Cichlidae) from Lake Malawi, Africa. Copeia 1988 (núm. 2): 441-449.
* ↑ BioLib (anglès)
# Apteronotus eschmeyeri

Apteronotus eschmeyeri és una espècie de peix pertanyent a la família dels apteronòtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 30,4 cm de llargària màxima.
* Té taques escampades pel cos i una franja clara des del mentó fins al començament de l'òrgan electroreceptor. A més, té dues bandes clares que envolten el peduncle caudal en els exemplars de fins a 16,5 cm de longitud.
* 160-175 radis tous a l'aleta anal.
* 77 vèrtebres.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i d'altituds altes, el qual viu en aigües de corrent lent.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: la conca del riu Magdalena i els rius Bogotà i Luisa (Colòmbia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E., 1800. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 2. i-lxiv + 1-632. Pls. 1-20.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Santana, C. D. de, J. A. Maldonado-Ocampo, W. Severi & G. N. Mendes, 2004. Apteronotus eschmeyeri, a new species of ghost knifefish from the Magdalena Basin, Colombia (Gymnotiformes: Apteronotidae). Zootaxa Núm. 410: 1-11.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* 1 2 Santana, C. D. de, J. A. Maldonado-Ocampo, W. Severi & G. N. Mendes, 2004.
* ↑ Albert, J.S., 2001. Species diversity and phylogenetic systematics of American knifefishes (Gymnotiformes, Teleostei). Misc. Publ. Mus. Zool. Universitat de Michigan, 190:1-129.
* ↑ Dahl, G., 1971. Los peces del norte de Colombia. Instituto de Desarrollo de los Recursos Naturales Renovables. Bogotà (INDERENA). i-xvii, 1-391 p.
* ↑ Eigenmann, C.H., 1922. The fishes of western South America, Part I. The fresh-water fishes of northwestern South America, including Colombia, Panama, and the Pacific slopes of Ecuador and Peru, together with an appendix upon the fishes of the Rio Meta in Colombia. Mem. Carnegie Mus. (MCM), Oct., v. 9 (núm. 1):1-346.

## Enllaços externs

* AQUATAB