OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estil moldau

L'estil moldau és un estil arquitectònic que es va desenvolupar al Principat de Moldàvia entre els segles XIV i XIX. Es va utilitzar principalment per la construcció de les esglésies. El seu període de màxima esplendor va ser durant el regnat d'Esteve III de Moldàvia (1457-1504). Els monestirs moldaus que pertanyen al patrimoni de la Humanitat són d'aquest estil.

## Galeria

* Monestir de Putna
* Església del monestir de Put Neamț
* Monestir de Bogdana en Rădăuți
* Campanar del monestir de Bistrița, Neamț
* Monestir de Voroneț
* Catedral arquebisbal de Roman
* Torre d'Esteve III de Moldàvia de Piatra Neamț

## Enllaços externs

* Stilul moldovenesc InCasa
# Estimat de Borrell

L'Estimat de Borrell és un conjunt de terres del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situat al nord-est de la casa a la qual pertany, Cal Borrell, al sector de la Viella, al nord-oest del terme municipal. Pertany a la partida de les Vielles.
Es tracta d'un pronunciat pendís de muntanya, boscós, al nord-est de Cal Borrell, entre aquesta casa i la Roca de la Casa Vella.

## Etimologia

En diferents indrets de Catalunya, entre ells els Pallars, el terme estimat serveix per a designar un tros de territori, habitualment poc productiu, que pertany a un propietari concret, que dona lloc a la segona part del topònim. En aquest cas es tracta de territori de Cal Borrell.

## Referències

* ↑ A partir del verb estimar, en el sentit de determinar el preu o el valor d'alguna cosa.

## Enllaços externs

* L'Estimat de Borrell en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Estoa Pècila

L'estoa Pècila (en grec Ποικίλη Στοά Poikile Stoà) era un monument de l'antiga Grècia erigit al nord de l'àgora d'Atenes descobert el 1981. A partir de la ceràmica trobada es pot datar l'edifici entre el 475 i el 450 aC. La troballa fou possible gràcies al testimoni de Pausànias.
L'estoa tenia columnes dòriques a l'exterior i jòniques a l'interior. Era orientada cap al sud, això feia que entrés més calor solar a l'hivern, mentre que els vents glacials del nord s'aturaven per la façana del darrere.
Al començament l'edifici s'anomenava Pisianacteu pel seu constructor Pisíanax. Poc temps després de la construcció, però, fou ornat amb pintures, i començà a ser anomenat poikile (pècila): pintada, multicolor. Aquestes pintures foren realitzades per eminents artistes d'Atenes: Polignot, Micó i Paneu. Polignot, segons Plutarc, quan pintà les troianes, representà la cara de Laòdice a imatge de la d'Elpinice. També s'hi indica que pintà l'estoa de franc, per ésser recordat amb honor per la ciutat, com narren els historiògrafs. Melanti també afegeix: «Doncs sense cap remuneració ornà els temples dels déus i l'àgora de Cècrope amb fites heroiques».
Les pintures queden descrites detalladament per Pausànias, qui encara va poder tenir ocasió d'admirar-les. A les pintures s'hi representaren les grans fites militars, alhora històriques i mitològiques, d'Atenes. A més a més, l'estoa contenia escuts de bronze i armament confiscat als vençuts.
Aquesta estoa originà el nom de l'escola filosòfica dels estoics. El fundador del moviment, Zenó de Cítion, tenia el costum d'ensenyar-hi.

## Vegeu també

* Àgora d'Atenes

## Referències

* ↑ Plutarc, Cimó 4.6
* ↑ Plutarc, op. cit. 4.7
* ↑ Pausànies, Descripció de Grècia i.15.1-2.
# Estornell carunculat

L'estornell carunculat (Creatophora cinerea) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae) i única espècie del gènere Creatophora. Habita praderies, sabanes i boscos poc densos d'Àfrica oriental, i Meridional, arribant fins a la Península Aràbiga. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell carunculat». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 672. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Wattled Starling. Creatophora cinerea» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# Estornell de Meves

L'estornell de Meves (Lamprotornis mevesii) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae). Habita les sabanes i herbassars de l'Àfrica central. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
El nom específic de Meves fa referència al zoòleg alemany Friedrich Wilhelm Meves (1814-1891).

## Taxonomia

Segons la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.2, juliol 2022), l'estornell de Meves té tres subespècies:
- Lamprotornis mevesii mevesii - del sud de Zàmbia i sud de Malawi al nord de Botswana and nord de Sud-àfrica
- Lamprotornis mevesii benguelensis - Sud-oest d'Angola.
- Lamprotornis mevesii violacior - Sud d'Angola i nord de Namíbia
Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), consideren que cada subespècie s'hauria de desmembrar en una nova espècie diferent. Segons aquest criteri, els tàxons resultants serien:
* Lamprotornis mevesii (Stricto sensu) - Estornell de Meves
* Lamprotornis benguelensis - Estornell de Benguela
* Lamprotornis violacior - Estornell de Cunene

## Referències

* 1 2 Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell de Meves». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 4 novembre 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 675. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Meves's Long-tailed Starling.Lamprotornis mevesii» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 4 novembre 2022].
# Estornell de Salvadori

L'estornell de Salvadori (Onychognathus salvadorii) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae). Es troba a Etiòpia, Kenya, Somàlia i Uganda. Habita els roquissars i els matollars secs. el seu estat de conservació es considera de risc mínim.
El nom específic de Salvadori fa referència al zoòleg italià Tommaso Salvadori (1835-1923).

## Referències

* 1 2 Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell de Salvadori». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 674. ISBN 978-84-16728-37-4.
* 1 2 BirdLife International. «Bristle-crowned Starling. Onychognathus salvadorii» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Estornell de Sharpe

L'estornell de Sharpe (Poeoptera sharpii; syn: Pholia sharpii) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae). Es troba de forma fragmentada a Etiòpia i l'Àfrica central. Habita els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de l'estatge montà El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
El nom específic de Sharpe fa referència a l'ornitòleg britànic Richard Bowdler Sharpe (1847-1909).

## Taxonomia

Segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon seria l'únic membre del gènere Pholia. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.2, juliol 2022), el consideren integrat en el gènere Poeoptera, juntament amb altres quatre espècies.

## Referències

* 1 2 Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell de Sharpe». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 675. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Sharpe's Starling. Pholia sharpii» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
# Estornell de Shelley

L'estornell de Shelley (Lamprotornis shelleyi) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae). Es troba a la Banya d'Àfrica. El seu hàbitat són les sabanes i matollars secs. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
El nom específic de Shelley fa referència a L'ornitòleg britànic George Ernest Shelley (1840-1910).

## Referències

* 1 2 Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell de Shelley». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 675. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Shelley's Starling. Lamprotornis shelleyi» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# Estornell de coroneta blanca

L'estornell de coroneta blanca (Lamprotornis albicapillus) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae). Habita les sabanes i matollars secs de la Banya d'Àfrica. També se'l troba en terres llaurables i jardins rurals. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell de coroneta blanca». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 676. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «White-crowned Starling. Lamprotornis albicapillus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 29 agost 2022].
# Estornell de la Polinèsia

L'estornell de la Polinèsia (Aplonis tabuensis) és un ocell d'Oceania de la família Sturnidae. Pobla els arxipèlags de Samoa, Fiji, Niue, Illes Salomó, Wallis i Futuna i les illes de Tonga. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell de la Polinèsia». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 678. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Polynesian Starling. Aplonis tabuensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Estornell del Cap

L'estornell del Cap (Lamprotornis nitens) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae). Es troba a Angola i l'Àfrica Austral. Els seus habitats són les sabanes, matollars i herbassars secs subtropicals, els crusos d'aigua, les plantacions i els jardins rurals. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell del Cap». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 676. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Cape Starling. Lamprotornis nitens» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 29 agost 2022].
# Estornell garser

L'estornell garser (Speculipastor bicolor) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae). És l'únic membre del gènere monofílètic Speculipastor Es troba a Etiòpia, Kenya, Somàlia, Sudan, Tanzània i Uganda. Habita les sabanes i els matollars secs. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell garser». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 675. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Magpie Starling. Speculipastor bicolor» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Estrat basal

L'estrat basal (o capa basal, de vegades anomenat estrat germinatiu) és la capa més profunda de les cinc capes de l'epidermis, la coberta externa de la pell dels mamífers.
L'estrat basal és una única capa de cèl·lules basals columnars o cuboïdals. Les cèl·lules s'uneixen entre si i a les cèl·lules de l'estrat espinós superior mitjançant desmosomes i hemidesmosomes. El nucli és gran, ovoide i ocupa la major part de la cèl·lula. Algunes cèl·lules basals poden actuar com a cèl·lules mare amb la capacitat de dividir-se i produir noves cèl·lules, i de vegades s'anomenen cèl·lules mare de queratinòcits basals. Altres serveixen per ancorar l'epidermis a la pell glabra (sense pèl) i l'epidermis hiperproliferativa (d'una malaltia de la pell).
Es divideixen per formar els queratinòcits de l'estrat espinós, que migren superficialment. Altres tipus de cèl·lules que es troben a l'estrat basal són els melanòcits (cèl·lules productores de pigments) i les cèl·lules de Merkel (receptors tàctils).

## Referències

* ↑ McGrath, J.A.; Eady, R.A.; Pope, F.M. (2004). Rook's Textbook of Dermatology (Seventh Edition). Blackwell Publishing. Pages 3.7. ISBN 978-0-632-06429-8
* ↑ Habif, Thomas P. Clinical Dermatology, 5th ed.. Mosby, 2010, p. 1. ISBN 978-0-7234-3541-9.
# Estrep (atletisme)

L'estrep, també conegut com a blocs de sortida, starting blocks o, simplement, starting, és un element que s'utilitza en el món de l'atletisme per facilitar la sortida dels corredors.
Només s'utilitza en les proves de velocitat de 400m, 200m i 100m, distàncies que poden variar segons la categoria o la temporada (temporada de pista coberta o temporada d'aire lliure).
# Estret Foveaux

L'estret Foveaux, en anglès: Foveaux Strait en maori: Te Ara a Kiwa), separa l'illa Stewart/Rakiura, que és la tercera illa més gran de Nova Zelanda de l'Illa del Sud. Tés tres grans badies, Te Waewae Bay, Oreti Beach i Toetoes Bay on també hi ha la població de Bluff. Al llarg d'aquest estret hi ha les Illes Solander, Illa Stewart/Rakiura i Illa Ruapuke. Aquest estret fa 130 km de llargada i té una amplada de 14 km a illa Ruapuke i de 50 km a Te Waewae Bay) amb una fondària (de 20 a 120 m) d'est a oest. Aquest estret probablement era terra ferma durant el Plistocè.
El Capità James Cook albirà l'entrada de l'estret Foveaux durant la seva circumnavegació de l'Illa Sud el març de 1770, però va creure que l'illa Stewart estava unida a l'illa Sud. El descobridor europeu d'aquest estret va ser Owen Folger Smith l'any 1804. Rep el nom de Joseph Foveaux, governador de Nova Gal·les del Sud en aquell any.
A l'estret Foveaux s'hi cullen ostres.
És un estret perillós per a la navegació pels forts corrents.
John van Leeuwen el va travessar nedant el 7 de febrer de 1963, en 13 hores i 40 minuts.

## Referències

* ↑ Plantilla:LINZ
* 1 2 3 «Foveaux Strait». An Encyclopaedia of New Zealand, 1966. [Consulta: 5 març 2010].
* ↑ «High demand for recession-proof oysters». New Zealand Herald, 02-03-2009. [Consulta: 2 març 2009].
* ↑ «Bluff Oysters & Oystering». Bluff Promotions. Arxivat de l'original el 2010-03-05. [Consulta: 5 març 2010].
* ↑ Rudd, Allison «Memorial planned for those lost in Foveaux». Otago Daily Times. Allied Press Limited 2007, 07-12-2012 [Consulta: 11 desembre 2012].
# Estret de Bonifacio

L'estret de Bonifacio (en cors, Bucchi di Bunifaziu; en francès, Bouches de Bonifacio; en gal·lurès, Bocchi di Bunifaziu; en italià, Bocche di Bonifacio) és el canal marítim que separa l'illa de Còrsega (França) de l'illa de Sardenya (Itàlia) i que comunica la mar Tirrena amb la part occidental de la mar Mediterrània (els italians anomenen aquest sector «mar de Sardenya»). Fa uns 11 km d'amplada i uns 100 metres de profunditat màxima.
A la sortida oriental de l'estret, vora la costa sarda, es troba l'arxipèlag de la Maddalena, declarat Parc Nacional a Itàlia.
Pren el nom de la ciutat de Bonifacio, a l'illa de Còrsega.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor mundial - Oficina d'Onomàstica - Secció Filològica - Institut d'Estudis Catalans». [Consulta: 9 maig 2024].
* ↑ «Estret de Bonifacio». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Estret de Hassel

L'estret de Hassel (en anglès Hassel Sound) és un braç de l'oceà Àrtic que es troba a l'Arxipèlag Àrtic Canadenc, a Qikiqtaaluk, Nunavut. Separa les illes Ellef Ringnes, a l'oest, de la d'Amund Ringnes, a l'est.

## Referències

* ↑ Sailing Directions for Northern Canada Including the Coast of Labrador North. Pilot guides, 1946, p. 683.
# Estret de Mentawai

L'estret de Mentawai separa l'illa de Sumatra del petit arxipèlag de les illes Mentawai, a Indonèsia. Les seves aigües pertanyen a l'oceà Índic i ambdues ribes formen part de la província de Sumatra Occidental.
L'estret fa uns 450 km de llargada i la seva amplada varia entre 100 i 150 km. La principal ciutat de la riba de l'estret és la capital de Sumatra Occidental, Padang.
L'estret es troba en una important zona de falla i s'hi han localitzat diversos terratrèmols, sent els més importants el terratrèmol de Sumatra del 1833 i el del 2009.

## Referències

* ↑ Hays, Jeffrey. «MENTAWAI ISLANDS | Facts and Details» (en anglès). [Consulta: 15 març 2024].
* ↑ Aprilyanto, Aprilyanto; Widana, I. Dewa Ketut Kerta; Subiyanto, Ady; Islami, Hafizh Surya «Model system dynamics potential impact of disasters due to the re-period of the October 25th, 2010 earthquake in the Mentawai Islands» (en anglès). E3S Web of Conferences, 331, 2021, pàg. 07004. DOI: 10.1051/e3sconf/202133107004. ISSN: 2267-1242.
# Estret de Tatària

L'Estret de Tatària o Golf de Tatària (rus: Татарский пролив, Tatarski proliv; japonès: 間宮海峡, Mamiya kaikyō; xinès: 韃靼海峽, Dádá hǎixiá) és un estret de l'oceà Pacífic que divideix l'illa russa de Sakhalín del continent asiàtic, connectant la mar d'Okhotsk al nord amb la mar del Japó al sud. Té entre 4 i 20 metres de fondària i 7,3 quilòmetres d'amplada en el seu punt més estret, i fa uns 900 quilòmetres de llargada.

## Història

"Tatària" o "Tartària" és el nom antic usat pels europeus per a referir-se a una extensa regió que cobreix l'Àsia interior, l'Àsia central i Àsia del Nord. Aquest topònim deriva de l'etònim medieval "Tàtars".
L'estret tàtar era un trencaclosques per als exploradors europeus, ja que, quan hom s'hi apropava des del sud, la fondària cada vegada era més escassa i semblava el final d'una badia. El 1787, Jean-François de Galaup, comte de Lapérouse va decidir no arriscar-se i es va dirigir cap al sud, encara que els habitants de la zona li havien dit que Sakhalín era una illa. El 1797, William Robert Broughton també va decidir que era un golf i va tornar cap al sud. El 1805 Adam Johann von Krusenstern no va poder penetrar l'estret des del nord. El viatge de Mamiya Rinzō de 1808 era poc conegut pels europeus. Gennadi Nevelskoi va passar l'estret des del nord el 1848. Els russos van mantenir-ho en secret i van usar-ho per a evadir una flota britànica durant la Guerra de Crimea.
La part sud-est de l'estret de Tatària va ser el lloc d'un dels incidents més tensos de la Guerra Freda, quan l'1 de setembre de 1983, el vol 007 de Korean Airlines, que portava 269 persones, va ser abatut pels soviètics.

## Transport

Des del 1973 hi ha un transbordador ferroviari a través de l'estret que connecta el port de Vànino, al krai de Khabàrovsk, amb el de Kholmsk a Sakhalín.
Mirant el mapa sembla lògic pensar que l'estret de Tatària ha de ser la connexió habitual dels vaixells que van de la mar del Japó a la d'Okhotsk, però la seva poca profunditat fa que no sigui la ruta més habitual. La majoria de vaixells l'eviten fent la volta a Sakhalín per l'estret de La Pérouse, i només hi passen quan naveguen sense càrrega i el temps és bo.
Un gran projecte anunciat per Stalin quan governava la Unió Soviètica va ser la construcció d'un túnel de Sakhalín sota l'estret de Tatària que oferís connexió ferroviària o de carretera entre l'illa i el continent. Les obres es van abandonar després de la mort de Stalin, però recentment hi ha hagut crides de polítics russos tornant a proposar construir-hi un túnel o un pont.

## Referències

* ↑ Starting since the first book about the Manchu conquest: Martino Martini, De Bello Tartarico Historia. Anvers 1654
* ↑ «Plan for Tunnel to Sakhalin Unveiled». St Petersburg Times, 28-11-2000 [Consulta: 17 febrer 2018]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-06-05. [Consulta: 17 febrer 2018].

## Enllaços externs

* «Tatar Strait» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 2003.
* Parusa.narod.ru: Tatar Strait—Strait of Tartary—(rus)
# Estrilda caragrisa

L'estrilda caragrisa (Delacourella capistrata) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae) i única espècie del gènere Delacourella Wolters, 1949.

## Hàbitat i distribució

Habita sabanes amb arbres del sud de Mali, Guinea Bissau, Guinea, Burkina Faso, Sierra Leone, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Nigèria, Camerun, República Centreafricana, sud del Sudan, nord de la República del Congo i nord-oest d'Uganda.

## Referències

* ↑ «Estrilda caragrisa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Estrilda de Kandt

L'estrilda de Kandt (Estrilda kandti) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Hàbitat i distribució

Viu als boscos de les muntanyes de l'est de la República Democràtica del Congo i sud-oest d'Uganda.

## Referències

* ↑ «Estrilda de Kandt». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)