OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Obaga de l'Alou

L'Obaga de l'Alou és una obaga del terme municipal de Conca de Dalt, dins de l'antic terme de Claverol, al Pallars Jussà. Es troba en territori de l'antic enclavament dels Masos de Baiarri.
Està situat a la part central de l'enclavament, a l'esquerra del barranc de la Font de l'Alou, al sud-est dels Masos de Baiarri i al nord-est de les Roques d'Eroles. És tot el vessant septentrional i nord-occidental del Cap de l'Alt de Baiarri.
# Obaga del Coscó

L'Obaga del Coscó és una obaga del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà. Es troba en territori de l'antic poble del Meüll.
Està situada a prop de l'extrem occidental del terme, a la dreta del barranc del Coscó, al sud-oest de la partida de lo Coscó i al nord-oest de la Casa del Coscó. Per aquesta obaga discorre el Camí del Mas de Falset.
# Obaga del Febrer

L'Obaga del Febrer, és una obaga del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en el territori del poble d'Erinyà.
Està situada al vessant nord del Serrat del Ban, al nord-est de les Roques de Llenaspres, al nord de Femat i a la dreta del barranc de la Torre.
# Obaga del Grau

L'Obaga del Grau, és una obaga del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en el territori del poble de Serradell.
Està situada al vessant septentrional del Turó dels Graus i de la Roca Espatllada, al sud-est del Tallat dels Bassons, a migdia del Tossal de Perestau i al sud-oest de les Campanetes.
# Obaga dels Cóms

L'Obaga dels Cóms és una obaga del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, situada a la vall de Carreu.
És al vessant meridional de la Serra de Boumort, a l'esquerra del barranc dels Cóms de Carreu. És al sud i a l'altra banda de la vall de la Solana dels Cóms, al sud-oest dels Rocs de l'Esteve i al nord-est del Roc de les Cases, a llevant de les Coberterades.

## Etimologia

L'obaga pren el nom de l'indret on hi havia els cóms del bestiar que pasturava per aquesta zona de la Serra de Boumort, pertanyent al poble de Carreu. Es tracta, doncs, d'un topònim descriptiu.
# Obelisc Blanc

L'Obelisc Blanc és un gran monòlit de pedra trobat en l'antic assentament assiri de Nínive, al nord de l'Iraq. Excavat per l'arqueòleg Hormuzd Rassam al 1853, és un dels dos únics obeliscos intactes (juntament amb l'Obelisc Negre) que han sobreviscut de la civilització assíria. Tots dos es conserven encara al Museu Britànic. L'Obelisc Blanc data del començament de l'Imperi neoassiri i se li han atribuït diversos orígens, com del regnat d'Assurnasirpal I (c. 1040 abans de la nostra era), Teglatfalassar II (c. 950 abans de la nostra era) o Assurnasirpal II (c. 870 abans de la nostra era).

## Descobriment

L'obelisc es va descobrir a Nínive; el trobà Hormuzd Rassam al juliol del 1853. Segons l'informe de l'excavació, era a uns 60 metres al nord-est del palau de Sennàquerib a una fondària d'uns 5 metres per sota de la superfície del monticle. Després l'enviaren a Londres per Bombai en el vaixell HMS Akbar al març del 1854. Arribà a Londres al febrer del 1855, i el dipositaren en la col·lecció nacional anglesa.

## Descripció

L'Obelisc Blanc és un pilar de quatre costats molt gros, tallat en un bloc de calcària blanca amb decoració gravada en relleu en tots els costats de l'obelisc, i amb una inscripció a la banda de dalt. Les talles mostren campanyes i activitats recreatives (inclosa una escena de caça) d'un rei assiri que s'ha identificat com Assurnasirpal I, Teglatfalassar II o Assurnasirpal II. Segons Julin Reade, l'estil dels vestits suggereix que aquesta impressionant estela es va realitzar sota el regnat d'Assurnasirpal I, ja que molts cortesans usen un barret de tipus fes, que sols es coneix per escultures del segle XIII abans de la nostra era. Si aquest és el cas, l'Obelisc Blanc és una de les primeres representacions conegudes d'escultura assíria.

## Inscripció i relleus

La part conservada de la inscripció en la part de dalt de l'obelisc descriu el rei assiri com un gran conqueridor, portant botí, presoners i ramats d'animals a la ciutat d'Aššur. En cada costat de l'obelisc es mostren vuit fileres de plafons amb representacions en baix relleu. Hi ha diferents escenes que inclouen les expedicions militars del rei, el monarca rebent tribut, banquets de cortesans i la caça d'animals. Un conjunt d'escenes religioses acompanya una inscripció, que explica que l'escena mostra el rei abocant un libació per a la dea Inanna, la deïtat principal de Nínive.

## Vegeu també

* Obelisc Negre.

## Referències

* ↑ «British Museum - The White Obelisk». Arxivat de l'original el 2015-01-26. [Consulta: 7 novembre 2020].
* 1 2 Reade, 1975.
* ↑ «obelisk | British Museum» (en anglés). [Consulta: 11 maig 2024].
# Vitali Ginsburg

Vitali Làzarevitx Ginsburg (en rus: Вита́лий Ла́заревич Ги́нзбург) (Moscou, 1916 - Moscou, 2009) fou un físic, astrofísic i professor universitari rus guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 2003 per les seves contribucions a la teoria dels superconductors i els superfluids.

## Biografia

Va néixer el 4 d'octubre de 1916 a la ciutat de Moscou. Va estudiar a la Universitat Estatal de Moscou, on es llicencià en física el 1938 i es doctorà el 1942. Des de l'any 1940, treballa a l'Institut Lebedev de Física de Moscou, institut pertanyent a l'Acadèmia Russa de Ciències, i fou entre els anys 1971 i 1988 successor d'Ígor Tamm al capdavant del Departament Teòric. Des de 1945, és professor a temps parcial de la Universitat Estatal de Nizhny Nóvgorod, i des de 1968 de l'Institut de Física i de Tecnologia de Moscou.
Des de 1971, és membre de la delegació estrangera de l'Acadèmia Americana d'Arts i Ciències; des del 1981, de l'Acadèmia Nacional Americana de Ciències; i des de 1987 de la Royal Society de Londres.
Morí el 8 de novembre de 2009 a Moscou (Rússia), a l'edat de 93 anys, a causa d'una aturada cardiorespiratòria, segons va manifestar Irina Presnyakova, portaveu de l'Acadèmia Russa de Ciències.

## Recerca científica

Els seus camps de recerca inclouen la física de la matèria condensada, la física del plasma i l'astrofísica. En matèria condensada, destaquen les seves contribucions a la teoria de la superconductivitat (desenvolupada amb Lev Davidovich Landau), transicions de fase i ferroelectricitat; en la física del plasma, la teoria de propagació d'ones, sincrotró i radiació de transició; i en astrofísica una teoria sobre l'origen dels raigs còsmics, així com la teoria d'emissió de ràdio dels púlsars.
Durant la dècada del 1950, va involucrar-se en el projecte soviètic de la bomba d'hidrogen.

## Premis i distincions

* Orde del Mèrit de 1a classe (4/10/2006) – per la seva destacada contribució al desenvolupament de la ciència nacional i molts anys de fructífera tasca
* Orde del Mèrit de 3a classe (3/10/1996) – per destacats èxits científics i la formació de personal qualificat
* Orde de Lenin
* Orde de la Bandera Roja del Treball (2)
* Orde de la Insígnia d'Honor (2)
* Medalla per la Tasca Meritòria durant la Gran Guerra patriòtica de 1941-1945
* Medalla d'Or Lomonóssov (1995) - pels èxits destacats en els camps de la física teòrica i l'astrofísica
* Medalla d'Or Vavilov (1995) - per una tasca destacada en la física, incloent-hi una sèrie d'articles sobre la teoria de la radiació de manera uniforme per fonts mòbils
* Premi Nobel de Física (2003) (compartit amb el seu compatriota Aleksei Alekséievitx Abrikóssov i el nord-americà Anthony James Leggett) - per la seva contribució pionera a la teoria de la superconductivitat i superfluïdesa
* Premi Wolf (1994/1995)
* Premi Lenin (1966)
* Premi Stalin (1953)

## Enllaços externs

* «Vitali Ginsburg» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Habitatge a la plaça de Fra Bernadí, 32-33 (Manlleu)

L'edifici de la plaça de Fra Bernadí, 32-33 és una obra noucentista de Manlleu (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de tres pisos, amb un cos en el xamfrà en forma de torre. En el pis principal i el primer es combinen els balcons (dobles o senzills) amb baranes de ferro forjat i finestres allargades.
Al tercer pis es combinen uns trams de galeria- oberta amb finestres quadrades -separades per columnes, i finestres quadrades. Està format per una estructura de tres cossos; un de central (a la cantonada) en forma de torre, coberta per una teulada a quatre vessants i dos més allargats de planta rectangular, adossats al cos central (torre).
La façana està decorada amb esgrafiats ressaltant sobretot les llindes dels balcons i en l'espai que hi ha entre finestra i finestra, en els balcons dobles. La iconografia predominant són els motius vegetals i geomètrics.

## Història

Per potenciar l'estalvi entre el proletariat es va partir de la idea del bisbe Francesc Aguilar i Serrat per crear la Caixa d'Estalvis i Pensions de Manlleu (1896), tot i ser el bisbe Josep Morgades i Gili qui la consolidà.
Aquesta casa fou comprada per la Caixa d'Estalvis de Manlleu, i actualment encara es coneix amb el nom de "casa de la Caixa", malgrat aquesta entitat no hi tingui cap oficina.

## Referències

* 1 2 3 4 5
# Filiași

Filiași (pronunciació en romanès: [filiˈaʃʲ]) és una ciutat del comtat de Dolj, Oltènia, Romania, al riu Jiu. La ciutat administra sis pobles: Almăjel, Bâlta, Braniște, Fratoștița, Răcarii de Sus i Uscăci.
Segons un cens del 2011, tenia 16.900 habitants.

## Fills il·lustres

* Irinel Popescu

## Referències

* ↑ Rezultatele finale ale Recensământului din 2011: «Tab13. Populația stabilă după religie – județe, municipii, orașe, comune», 01-07-2013. Arxivat de l'original el 2020-08-07. [Consulta: 5 agost 2013].
# OAR Gràcia

L'Obra Atlètico-Recreativa Gràcia, més conegut com a OAR Gràcia, és un club d'handbol català de la ciutat de Sabadell.

## Història

El club va néixer d'un grup d'amics que tenien la parròquia del barri de Gràcia de Sabadell com a punt de reunió. Seguint el corrent del moment, ja que l'handbol era l'esport de moda a la ciutat, van decidir formar un equip per participar en els nombrosos torneigs que s'organitzaven. Això esdevenia el gener de 1953.
El 1972, el club havia obert les portes a l'handbol femení, no abandonant la tasca de planter d'on sortirien els futurs jugadors de l'equip sènior. Els fruits de l'esport base van anar madurant: la temporada 1979-80 es va ascendir a 2a Nacional i el 1982 es pujà a 1a nacional i es guanyava, per primera vegada, la Copa de Catalunya.
Ben aviat també l'equip femení va aportar èxits, ja que el 1983 van ser campiones provincials i van repetir el 1985, aconseguint també el subcampionat d'Espanya i l'ascens a la 1a Nacional femenina.

## Actualitat

Avui dia l'OAR Gràcia és el club més gran i amb més tradició d'handbol a la ciutat de Sabadell. Està situat al barri de Gràcia però aplega jugadors de tot Sabadell i de l'entorn. Més enllà del vessant esportiu el club fa una important tasca social, se celebren festes com ara, Castanyada, Nadal, Carnaval, calçotades o Campus d'estiu.

## Premis i reconeixements

* 1982 - Millor entitat esportiva de Sabadell
* 1983 - Placa de la Federació Territorial a la promoció de l'esport base
* 1990
** Millor club català de la temporada 1989-90
** Placa de la Federació Espanyola al Mèrit Esportiu
* 1998 - Placa de l'Ajuntament de Sabadell per la promoció de l'esport
* 2002 - Medalla d'Honor de la Ciutat de Sabadell
* 2014 - Millor entitat sabadellenca de l'any

## Referències

* ↑ «L'OAR Gràcia i Maica Garcia grans triomfadors de la Festa de l'Esport Sabadellenc 2015». Ràdio Sabadell. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 4 maig 2015].

## Enllaços externs

* OAR Gràcia - Lloc web oficial
# OBX Index

L'OBX Index és un índex borsari que inclou les 25 companyies amb major liquiditat de la borsa d'Oslo, a Noruega. Totes les accions de l'OBX poden ser negociades mitjançant opcions i futurs. Les companyies de l'índex OBX són revisades dues vegades a l'any, el tercer divendres de juny i desembre.

## Llista de companyies

Llista de companyies de l'OBX l'estiu de 2020.
| Empresa | Pes a l'Índex (%) |
| Aker | 0.89 |
| Aker BP | 1.93 |
| Bakkafrost | 3.46 |
| BW LPG | 0.23 |
| BW Offshore | 0.34 |
| DNB | 13.08 |
| DNO | 0.38 |
| Entra | 2.19 |
| Equinor | 17.01 |
| Frontline | 0.65 |
| Gjensidige Forsikring | 3.66 |
| Lerøy Seafood Group | 1.71 |
| Mowi | 8.91 |
| NEL | 2.55 |
| Norsk Hydro | 3.92 |
| Orkla | 6.67 |
| SalMar | 2.58 |
| Scatec Solar | 1.66 |
| Schibsted | 1.91 |
| Storebrand | 2.48 |
| Subsea 7 | 1.64 |
| Telenor | 10.60 |
| Tomra | 3.70 |
| TGS-NOPEC | 1.78 |
| Yara International | 6.09 |

## Referències

* ↑ «THE OBX INDEX CONSTITUENTS 2H 2020 June», 12-06-2020. [Consulta: 2 juliol 2020].
* ↑ As of 27 December 2018.
# OFK Pirin Blagoevgrad

L'OFK Pirin Blagoevgrad (en búlgar Футболен клуб Пирин Благоевград) és un club de futbol búlgar de la ciutat de Blagoevgrad.

## Història

El club va néixer de la fusió de Pirin 1922 i PFC Pirin Blagoevgrad. El PFC Pirin Blagoevgrad va ser fundat el 1931 amb el nom Makedonska Slava (Glòria de Macedònia), el 1957 esdevingué DFS Pirin i el 2001 PFK Pirin.

## Referències

* ↑ «История». pirinfc.com. Arxivat de l'original el 17 de gener 2017. [Consulta: 11 octubre 2011].
* ↑ Clubs de Bulgària Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., webalice.it
# OGC

OGC té els següents significats:
* Open Geospatial Consortium, consorci internacional per al desenvolupament d'estàndards oberts en l'àmbit de la geomàtica
* OGC Nice (del seu nom en francès Olympique Gymnaste Club), club de futbol de la ciutat de Niça, a França
* Observatori dels Governs de Coalició, grup de recerca de la Universitat de Barcelona
* Open Game Content, contingut obert dins d'un joc de rol desenvolupat sota una Open Game License
* ogc també és el codi ISO 639-3 de l'ogbah, llengua parlada a Nigèria
# OLLA

L'OLLA (Organització de la Lluita Armada) fou una grup autònom de recolzament de la lluita obrera sorgit l'any 1972 dins del Partit Socialista d'Alliberament Nacional (PSAN) actiu fins a l'any 1988. Aquest grup autònom no tenia nom però la policia va anomenar-los així quan va començar a detenir alguns dels seus membres (Núria Ballart, Ramon Carrión, Joaquim Nicolau, Joan J. Vinyoles, Guillem Garcia i Ricard de Vargas Golarons).
El grup el formaven joves d'entre 17 i 25 anys antidogmàtics, antiautoritaris, antimilitaristes i antisigles que tenien ganes d’actuar mitjançant l’agitació armada. Lluitaven contra el règim, contra l’opressió obrera i contra el capitalisme però amb els anys van evolucionar i també van lluitar per acabar amb la repressió de la dona, a favor de l’ecologia i per trobar noves maneres de vida col·lectiva i d’autogestió. Durant els anys que van estar en actiu van establir col·laboracions amb altres grups de Barcelona, d’Espanya i d’Europa. Tenien contactes amb moltes organitzacions, però amb el MIL (Moviment Ibèric d'Alliberament van fer les primeres expropiacions a bancs l’any 1972. Al setembre de 1973 van detenir a membres del MIL i el grup va crear el Comitè de Solidaritat amb els Presos del MIL. Totes les accions estaven dirigides a evitar la sentència de pena de mort que tenia Salvador Puig Antich. A l’abril de 1974, la policia va detenir a tres membres del grup i alguns companys van decidir exiliar-se a Perpinyà per seguretat. Això no va significar la fi del grup sinó que a partir d’aquell moment tenien dos nuclis d’acció: Barcelona i Perpinyà. A França, van crear una impremta on van aprendre a falsificar documentació d’identitat i també xecs de viatges.
L’any 1977 el grup autònom va crear un espai contracultural en una masia de Moià. Allí hi havia lloc per a l’experimentació artística, sexual i científica. Van conviure amb Nazario, Ocaña, Pau Riba, La Fura dels Baus... A Barcelona continuaven fent expropiacions i els membres que estaven a França van fer accions contra l’energia nuclear i sabotatges a favor de l’ecologia. L’any 1988 el grup va decidir autodissoldre’s.
A l’octubre de 2024 l’editorial Descontrol va publicar el llibre Segon homenatge a Catalunya d’Astrid Solé Jordà on s’explica les accions que van fer el grup autònom i qui en formava part.

## Referències

* ↑ Fernàndez Calvet, Jaume. Terra Lliure (1979-1985). Barcelona: editorial El Llamp, 1986, pàg. 116 (col·lecció La Rella). ISBN 84-86066-77-8.
* ↑ de Vargas-Golarons, 2014, p. 46-47.
* ↑ Solé Jordà, Àstrid. Segon homenatge a Catalunya (en català). Barcelona: Descontrol, 2024, p. 537. ISBN 978-84-18283-80-2.
* ↑ «'Segon homenatge a Catalunya': Història d'una lluita silenciada», 25-10-2024. [Consulta: 3 desembre 2024].

## Bibliografia

* de Vargas-Golarons, Ricard. El 1.000 / MIL / Movimiento Ibérico de Liberación y la OLLA / Organització de Lluita Armada. 2a ed.. Klinamen, 2014.
# OSSTMM

L'OSSTMM (Open Source Security Testing Methodology Manual) és un protocol d'auditoria de seguretat a tots els nivells. Comprèn seguretat lògica i física. Analitza Xarxes, Telefonia, Presència, bases de dades, Servidors...
Ha estat encapçalada per en Pete Herzog, un nord-americà expert en seguretat i resident a Barcelona. La OSSTMM és fruit d'un grup d'experts en seguretat de tot el món. És un dels principals protocols d'auditoria i és disponible a http://www.isecom.org/osstmm/ Arxivat 2005-10-29 a Wayback Machine.. Metodologia per a la realització d'una auditoria de seguretat: http://www.isecom.org/osstmm/ Arxivat 2005-10-29 a Wayback Machine.
# OTZ

OTZ té els següents significats:
* Ostthüringer Zeitung, diari publicat a Gera, a l'estat de Turíngia (Alemanya)
* otz també és el codi ISO 639-3 de l'otomí Ixtenco, llengua variant de l'otomí parlada a l'estat de Tlaxcala, a Mèxic
# Obac de Serradell

L'Obac de Serradell, és una obaga del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en el territori del poble de Serradell.
Està situada al vessant nord de la Serra de Sant Salvador, a la dreta del riu de Serradell, al sud-oest de Serradell. És al nord del Tossal del Càvet i a migdia de lo Boïgot Rodó i de la Riba Roia.
# Obac de Sota Casa

L'Obac de Sota Casa és una obaga del terme municipal de Gavet de la Conca, al Pallars Jussà, dins de l'àmbit de l'antic poble de Bonrepòs. És a l'extrem sud del terme municipal, al nord del santuari de la Mare de Déu de Bonrepòs, en els vessants septentrionals del Serrat Gros.

## Referències

* ↑ Localització i orografia de l'Obac de Sota Casa a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Obac del Pui

L'Obac del Pui és una obaga del terme municipal de Castell de Mur, a cavall dels antics termes de Guàrdia de Tremp i de Mur, al Pallars Jussà. Es troba en territori de Guàrdia de Noguera.
Està situat a la dreta del barranc de Font Truïda, al vessant nord-oriental del Serrat del Pui. És a ponent de l'Obaga de Ponet i al nord-est de Coscolloles.
# Obaga Gran (Merea)

L'Obaga Gran és una obaga del municipi de Gavet de la Conca, al Pallars Jussà, dins de l'àmbit del poble de Merea. És al nord-est del santuari de la Mare de Déu de Bonrepòs i al sud-oest del poble de Merea, a llevant del Mas de Guillem. És al costat dret del barranc de la Creueta i del riu de Conques, al vessant septentrional del Serrat Gros.

## Referències

* ↑ Localització i orografia de l'Obaga Gran a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Obaga Negra (Senyús)

L'Obaga Negra és una obaga del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat de l'antic poble de Senyús.
Està situada en el costat meridional de la capçalera del barranquet Negre, a ponent de l'extrem meridional de la Serra de Cuberes, al nord-est del Coll de Pedraficada i a llevant de l'Ereta de Damunt.
# Obaga de Fonguera

L'Obaga de Fonguera és una obaga i una partida rural del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
És a l'esquerra del barranc de Fonguera, a la part sud-occidental del paratge de Fonguera, al sud-est de la vila d'Abella de la Conca. És just al costat nord del límit del terme municipal d'Abella de la Conca amb el d'Isona i Conca Dellà, a l'antic terme d'Isona.
Al nord-est de l'Obaga de Fonguera, a l'altre costat de la vall del barranc de Fonguera, hi ha la Solana de Planers i la Solana dels Botants.
Travessa aquesta obaga i partida la carretera L-511, entre els punts quilomètrics 9 i 12.

## Etimologia

Segons Joan Coromines “Fonguera” és un topònim procedent del llatí fungus, bolet. És, per tant, l'obaga del lloc de bolets.

## Partida rural Obaga de Fonguera

En el registre oficial del Cadastre, l'Obaga de Fonguera, escrita Aubaga Fonguera, constitueix una partida rural, les parcel·les 1, 2, 3, 4, 5 i 7 del polígon 3 d'Abella de la Conca, apareix escrita com a Aubaga Fonguera. Consta de 160,1649 hectàrees constituïda majoritàriament per pinedes aptes per a fusta i zones de matoll.
Aquesta partida rural inclou, a més de l'Obaga de Fonguera, el paratge denominat Obagues Altes.

## Referències

* ↑ Coromines, 1995.
* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 26 octubre 2011].

## Bibliografia

* COROMINES, Joan. "Fonguera". Dins Onomasticon Cataloniae. Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de parla catalana. IV D-J. Barcelona: Curial Edicions Catalanaes i Caixa d'Estalvis i de Pensions de Barcelona "La Caixa", 1995. ISBN 84-7256-825-3.
# Obaga de Sant Salvador

L'Obaga de Sant Salvador és una obaga del municipi de Gavet de la Conca, al Pallars Jussà, dins de l'àmbit del poble de Merea. És a l'extrem de llevant del terme municipal, a l'est de Merea, al vessant nord de la Serra de Comiols. És a la dreta del riu de Conques i al sud-oest del Serrat Ample. Travessen l'obaga el barranc del Pau i el barranc de Planistella.

## Referències

* ↑ Localització i orografia de l'Obaga de Sant Salvador a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Obaga de la Comella

L'Obaga de la Comella, és una obaga del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en el territori del poble de Rivert.
Està situada en el sector nord-occidental del terme, al vessant nord del Turó del Clot del Piu, a llevant de la Pista de Salàs de Pallars a Pleta Verda. En el vessant oriental de l'Obaga de la Comella es forma la llau dels Graus. La seva continuïtat cap al sud-est és l'Obac del Conill.
# Obaga de la Torre de Senyús

L'Obaga de la Torre de Senyús és una obaga del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat de l'antic poble de Senyús.
Es troba al nord-est de la Torre de Senyús, a prop del límit municipal, i comarcal, nord, a l'esquerra del barranc de la Torre de Senyús. És a llevant de la Rebollera.
# Obaga del Clot de Moreu

L'Obaga del Clot de Moreu és una obaga del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, a la vall de Carreu.
Està situada al costat sud de la vall del riu de Carreu, al vessant septentrional de la Serra de Carreu. És just a llevant del Forat de l'Infern i al sud de Cumó, a l'altre vessant de la vall.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu: és l'obaga situada en el Clot de Moreu.
# Obagueta del Capblanc

L'Obagueta del Capblanc, o del Cap Blanc, com consta en alguns mapes, és una obaga del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situada al vessant sud-oest, sud i sud-est de la Cantonera de les Guineus, a l'esquerra del barranc de la Vall, al damunt -nord-est- dels Feixans de l'Espluga del Rito i al davant, també al nord-est, del Turó de l'Espluga Redona.

## Etimologia

Com molts altres, aquest topònim és romànic i de caràcter descriptiu. Es refereix a una obaga petita situada sota d'una roca de la cinglera de la Serra de Carreu, on tenia terres el Capblanc (grafiat Capblanch en algunes èpoques), un pagès d'Abella de la Conca d'aquest cognom.