OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Albaicín

L'Albaicín és un barri de la ciutat de Granada, a Andalusia, que conserva l'estructura i l'aspecte que tenia en l'època musulmana medieval. Fou declarat Patrimoni Mundial per la UNESCO el 1984, junt amb l'Alhambra i el Generalife.

## Història i oferta turística

Inicialment, el poblament es va situar a la plana, a l'antiga ciutat d'Ilbira, però el segle xi, amb la caiguda del Califat de Còrdova, la inseguretat general va aconsellar el trasllat a l'Albaicín.
L'època nassarita fou la de més puixança i influència del barri de l'Albaicín. La trama urbana que es conserva actualment és la d'aquesta època, amb una xarxa molt complicada de carrers estrets, des de la part més alta (San Nicolás) fins a la vora del riu Darro (Carrera del Darro) i el carrer d'Elvira, que conflueixen a la plaça Nueva.
El tipus tradicional d'habitatge és el carmen, que consisteix en una casa exempta envoltada d'un petit hort o jardí i d'un mur alt que la separa del carrer. Era molt característica la canalització i distribució d'aigua potable a través de cisternes soterrades (aljubs), de les que en consten unes 28, la majoria encara en funcionament.
La situació del barri sobre el vessant d'una muntanya davant de l'Alhambra li propicia vistes espectaculars, especialment, per als turistes, des de l'església de San Nicolás. A la zona també s'hi poden visitar les restes d'uns banys àrabs, el Museu Arqueològic de Granada, i l'església de San Salvador, edificada sobre les restes d'una mesquita. També es conserven algunes cases morisques.
Modernament, l'afluència turística i la immigració des del Marroc han afavorit, conjuntament, la formació d'una xarxa de comerços i restaurants d'ambient molt característic nord-africà, com si l'Albaicín hagués recuperat els seus orígens.

## Galeria d'imatges

* Vista des de l'Alhambra
* Vista de l'Alhambra per sobre de les cases de l'Albaicín
* Vista parcial de l'Albaicín
* Un prodigi d'estretor a Calle del Beso
* Cuesta de Alhacaba i Plaza Larga al fons
* Basars i turistes al carrer Calderería

## Referències

* ↑ http://whc.unesco.org/en/list/314

## Enllaços externs

* Patrimoni de la Humanitat (anglès) (francès)
* L'Albaicín al web oficial de Turismo de Granada Arxivat 2014-07-17 a Wayback Machine. (castellà)
* Itineraris culturals per l'Albaicín Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (castellà)
* Basars marroquins i vistes de l'Alhambra Arxivat 2015-01-10 a Wayback Machine. (castellà)
# Albatros becgroc del Pacífic

L'albatros becgroc del Pacífic (Thalassarche carteri) és un gran ocell marí de la família dels diomedeids (Diomedeidae) que habita als Oceans Meridionals. Antany era considerat una subespècie de Thalassarche chlororhynchos.
És un ocell d'hàbits pelàgics que cria a les illes Amsterdam, Crozet, Kerguelen, Sant Pau i les illes del Príncep Eduard i es dispersa per l'Índic meridional i l'extrem occidental del Pacífic Sud.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Termcat
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 196. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Albatros de Salvin

L'albatros de Salvin (Thalassarche salvini) és un gran ocell marí de la família dels diomedeids (Diomedeidae) que habita als oceans meridionals. Se l'ha considerat una subespècie de l'albatros de casquet blanc. És un ocell d'hàbits pelàgics, cria a les illes Bounty, Snares i Chatham, dispersant-se de manera ampla per l'Índic i el Pacífic sud. El seu estat de conservació, segons la Unió Internacional per a la Conservació de la Natura està catalogat com a vulnerable.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Termcat
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 196. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International «Salvin's Albatross - Thalassarche salvini». Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018 [Consulta: 18 setembre 2021].
# Albatros de les Antípodes

L'albatros de les Antípodes (Diomedea antipodensis) és un gran ocell marí de la família dels diomedeids (Diomedeidae), descrita com una espècie en època molt propera.

## Taxonomia

En 2004, un estudi de l'ADN mitocondrial de les diferents poblacions del complex de l'albatros viatger donà suport a la divisió d'aquest en quatre espècies diferents, una d'elles Diomedea antipodensis. En la classificació de l'IOC (versió 2.8, 2011) figura aquest albatros com una espècie de ple dret.
Se n'han descrit dues subespècies, que un estudi de 1998 suggeria que eren en realitat espècies diferents. Aquesta opinió va ser refutada en 2004 per un altre estudi:
* Diomedea antipodensis, Robertson et Warham 1992. Cria a les illes Antípodes i Campbell.
* Diomedea antipodensis gibsonoii, Robertson et Warham 1992. Cria a les illes Auckland.

## Hàbitat i distribució

Ocell pelàgic que cria en les proximitats de Nova Zelanda, a les illes Antípodes, Campbell i Auckland, dispersant-se pel Pacífic sud, des d'Austràlia fins al sud de Xile.

## Referències

* 1 2 C.J.R.Robertson; G.B.Nunn. (1998) "Towards a new taxonomy of albatrosses" Albatross Biology and Conservation Chipping Norton, Australia: Surrey Beatty & Sons Ltd. pàgines 13–19
* ↑ T.M.Burg, J.P.Croxall (2004): Global population structure and taxonomy of the wandering albatross species complex. Molecular Ecology 13: 2345-2355 .doi:10.1111/j.1365-294X.2004.02232.x
* ↑ M.Brooke (2004). "Procellariidae". Albatrosses and Petrels Across the World. Oxford University Press, Oxford, UK. ISBN 0-19-850125-0.
* 1 2 L'albatros de les Antípodes a Bird Life Arxivat 2011-06-04 a Wayback Machine. Rev. 22-04-2011
* ↑ Distribució i justificació d'estatus en IUCN Redlist Rev. 22-04-2011
# Albatros de les Galápagos

L'albatros de les Galápagos (Phoebastria irrorata) és un gran ocell marí de la família dels diomedeids (Diomedeidae) que habita al Pacífic.

## Hàbitat i distribució

D'hàbits pelàgics, cria a les illes Galàpagos i després es dispersa aprofitant el corrent de Humboldt, cap a Equador i el Perú.

## Referències

* ↑ Denominació a CERCATERM Rev. 01-06-2011
* ↑ Distribució i justificació d'estatus Rev. 01-06-2011
# Albatros de mantell clar

L'albatros de mantell clar (Phoebetria palpebrata) és un gran ocell marí de la família dels diomedeids (Diomedeidae) que habita als oceans meridionals.

## Hàbitat i distribució

D'hàbits pelàgics, cria a les illes Geòrgia del Sud, Bouvet, Kerguelen i Antípodes i Macquarie, dispersant-se després per tots els oceans meridionals entre 55° i 35° S.

## Referències

* ↑ Distribució i justificació d'estatus
# Albion Football Club

L'Albion Football Club és un club de futbol uruguaià de la ciutat de Montevideo. Juga els seus partits al Parque Dr. Enrique Falco Lichtemberger.

## Història

Va ser fundat l'1 de juny de 1891 com a Football Association, essent el club més antic de l'Uruguai. Aquest fet es déu al fet que encara que d'altres societats com el Montevideo Rowing Club i el Montevideo Cricket Club havien fundats abans, no eren societats dedicades específicament al futbol. El 21 de setembre de 1891 adoptà el nom Albion Football Club.
El 1901 el club jugà contra un combinat de la lliga argentina, partit que és considerat com el primer partit de la selecció de l'Uruguai en la seva història. El 1976 es fusionà amb el Club Sportivo Miramar esdevenint Albion Miramar, però la fusió només durà un any. L'any 2017 guanyà la lliga de segona divisió i ascendí a primera categoria.

## Evolució de l'uniforme

| 1891 | 1891-95 | 1895-present |

## Palmarès

* Copa de Competencia (1)
       1900

## Referències

* ↑ Estadios de Uruguay: Parque Dr. Enrique Falco Lichtemberger
* ↑ "Historia del fútbol uruguayo" at Deportes en Uruguay website
* ↑ Argentine national team - List of other matches 1901-2008 at RSSSF
* ↑ «Historia del Albion by Juan Carlos Luzuriaga at club's official website». Arxivat de l'original el 2012-06-22. [Consulta: 21 setembre 2012].
* ↑ «Torneo Apertura 2012-13 at Segunda B Amateur website». Arxivat de l'original el 2012-12-21. [Consulta: 3 gener 2013].

## Enllaços externs

* Albion Football Club - Lloc web oficial
* "Albion, decano del fútbol uruguayo" Arxivat 2019-02-06 a Wayback Machine.
# Alboka

L'alboka és un instrument musical semblant a una xirimia doble o clarinet, propi de la música del País Basc. Encara que l'alboka és un instrument de vent, el nom deriva de l'àrab "al-Buq" (البوق), que literalment significa "la trompeta" o "la banya". Tot i que és de llarg identificat amb el poble basc, segons alguns estudiosos musicòlegs l'instrument va ser originalment nadiu d'Àsia i va poder haver estat portat a Ibèria per la conquesta omeia d'Hispània. Ja era establert a la península Ibèrica cap al segle xiii, se n'esmenta el nom al "Poema d'Alexandre" i hi ha representacions de l'instrument com a decoració d'algunes esglésies medievals escultòriques. Entre els últims músics de l'instrument, els albokaris, hi ha: Ibon Koteron i Alan Griffin, un irlandès membre del grup de música basc que porta el nom de l'instrument. En algunes contrades de la Serra de Guadarrama fins a la dècada de 1940 es va tocar la denominada gaita serrana, de la família de les alboques.

## Referències

* ↑ «La gaita de la sierra de Madrid». A: Anuario musical. Volums 11-12. Consejo Superior de Investigaciones Científicas, 1956, p. 124-142.

## Bibliografia

* Barrenchea, José Mariano y Riezu, P. Jorge de, "Alboka. Entorno folklórico" Arxiu Pare Donostia. Lecaroz (Navarra), 1976.

## Discografia

* Alboka (grup musical) Lorius
* Bidaia Oihan

## Vegeu també

* Xofar

## Enllaços externs

* Alboka (musicologie.org) (francès)
* La alboka i els albokaris (Manu Gojenola Onaindia)
# Albufera de Gaianes

L'albufera de Gaianes està situada al municipi de Gaianes, País Valencià.
És una llacuna endorreica, les aigües de la qual s'aboquen al riu Serpis. La seua existència està documentada des de principis del segle xv. L'antiga llacuna va ser dessecada per evitar malalties durant la Guerra Civil espanyola. En 2004, després d'unes fortes pluges, l'espai natural es va recuperar.
L'any 2007, la llacuna va incloure's dins de l'espai natural Paisatge protegit del riu Serpis. Des d'aleshores es va convertir en espai natural protegit per a la biodiversitat de flora i fauna.
La llacuna és freqüentada per aus migratòries i aus nidificants i hivernants. És una zona de cura i seguiment de tortugues leproses, autòctones de la zona. L'espai compta amb punts d'observació i està envoltat de camps de cultiu de secà.

## Referències

* 1 2 «La Albufera de Gaianes, un pequeño rincón mágico a los pies de la sierra de Benicadell» (en castellà). ValenciaBonita, 26-06-2020. [Consulta: 27 febrer 2021].
* ↑ Informe de la Confederación Hidrográfica del Júcar sobre la Albufera de Gayanes
# Albuminúria

L'albuminúria és un trastorn patològic en què l'albúmina està present anormalment en l'orina. És un tipus de proteïnúria. L'albúmina en persones sanes, només es troba en petites quantitats a l'orina, mentre que quantitats més grans s'hi troben en pacients amb malaltia renal. Per diverses raons, la terminologia clínica està canviant per centrar-se en l'albuminúria més que en la proteïnúria.

## Referències

* ↑ KDIGO (Kidney Disease Improving Global Outcomes «KDIGO 2012 Clinical Practice Guideline for the Evaluation and Management of Chronic Kidney Disease». Kidney International Supplements, vol. 3, 1, 2013, pàg. 1–150. Arxivat 4 de març 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 30 abril 2022].
# Alcaravia

L'alcaravia, comí de prat, comineta, fenoll de prat o matafaluga borda (Carum carvi) (Ar. كراويه) és una planta biennal de la família de les apiàcies, originària d'Europa i l'oest d'Àsia.
La planta és semblant a una pastanaga, amb les fulles finament dividides. La tija fa de 20 a 30 cm. Quan s'espiga per florir arriba a fer de 40 a 60 cm. Les flors són menudes blanques o rosades disposades en umbel·la. Els fruits (que equivocadament s'anomenen llavors) són aquenis en forma de mitja lluna de 2 mm de llarg.

## Cultiu i usos

Els fruits s'utilitzaven des de temps antics, també en la cuina medieval com a espècia. Tenen gust d'anís. En el pa de sègol els comins de prat el fan més dens. Se'n fan licors i es fan servir en la col fermentada (sauerkraut). També en el formatge havarti. És utilitzada com a ingredient de l'harissa tunisiana. Les tisanes fetes amb comí de prat van bé contra els còlics i problemes digestius. Altrament es fa servir en fragàncies per a sabons, locions i perfums.
L'arrel es pot cuinar.
En una de les històries curtes en l'obra Dublinesos de James Joyce, un personatge menja comí de prat per emmascarar la pudor d'alcohol del seu alè.

## Enllaços externs

* Caraway Arxivat 2005-05-20 a Wayback Machine. — Gernot Katzer's Spice Pages.
* How to grow Caraway Arxivat 2008-12-29 a Wayback Machine.
* History of Caraway
# Alcipe caragrisa

L'alcipe caragrisa (Alcippe morrisonia) és un ocell de la família dels alcipeids (Alcippeidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc de muntanya de l'illa de Taiwan.

## Referències

* ↑ «Alcipe caragrisa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Alció clapejat

L'alció clapejat (Actenoides lindsayi) és un alció, per tant un ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita els boscos de Luzon, Catanduanes, Marinduque i Negros, a les illes Filipines.

## Referències

* ↑ «Alció clapejat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2023(català)
# Alció de Malàisia

L'alció de Malàisia (Actenoides concretus) és un alció, per tant un ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita boscos de la Península Malaia, Sumatra i Borneo.

## Referències

* ↑ «Alció de Malàisia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2023(català)
# Alció gegant africà

L'alció gegant africà (Megaceryle maxima) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita rius amb arbres de la major part de l'Àfrica Subsahariana, mancant únicament de les zones més àrides.

## Referències

* ↑ Alció gegant africà a TERMCAT Rev. 24/04/2012
# Alció lapislàtzuli

L'alció lapislàtzuli (Todiramphus lazuli) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita manglars i zones humides de la selva, prop de la costa de les Moluques meridionals.
# Alció pitblau

L'alció pitblau o alció malímbic (Halcyon malimbica) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita la selva i boscos de ribera d'Àfrica Occidental i Central, al Senegal, Gàmbia, i de Guinea Bissau cap a l'est, fins a l'oest d'Uganda i sud-oest de Tanzània, i cap al sud fins al nord d'Angola i el centre de la República Democràtica del Congo; localment a Etiòpia i les illes del golf de Guinea.

## Referències

* ↑ Alció malímbic a CERCATERM Rev. 24/04/2012
# Alció sagrat

L'alció sagrat (Todiramphus sanctus) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita zones amb arbres a prop de l'aigua, llacs, rius, manglars, costa i ciutats d'Austràlia, Tasmània, Nova Zelanda i les illes Norfolk, Lord Howe, Fiji, Loyauté, Salomó, Kermadec i Futuna.

## Referències

* ↑ Alció sagrat a CERCATERM Rev. 28/04/2012
# Estela de Lerga

L'estela de Lerga és una estela funerària hispano-romana de pedra sorrenca que es va trobar el desembre de l'any 1960 a la localitat navarresa de Lerga, formava part de les parets d'una ermita d'aquesta localitat des de feia molts anys. Té una gran importància per a la història de la llengua basca hi apareix la inscripció, en caràcters llatins que comença com: VM. ME SA. HARFI...
Aquesta estela té la forma d'un rectangle de 125 cm d'alçada amb uns 68 cm d'amplada, les inscripcions sumen 46 lletres distribuïdes en quatre línies. La seva datació es considera que és dels segles II o III de la nostra era.
L'estela de Lerga testimonia l'existència de noms de déus i de noms propis basco-aquitans que evidencien l'existència d'un idioma protobasc en el territori bascó als inicis de la nostra era
Es tradueix com: Umme, fill de Sahar va posar aquest monument al seu cosí Narhunges, fill d'Abinssunhar, de 25 anys, segons el seu testament.
Aquesta estela, que a més de la inscripció incorpora un baix relleu amb figures humanes que fan una dansa fúnebre i un genet a cavall, està dedicada a un jove difunt, de 25 anys, probablement pel seu cosí Umme Sahari filius
Els noms propis que apareixen a l'estela Umme Saharis (en basc Ume zahar: el fill vell o primogènit) i Narhunges fill d'Abisunhat es consideren actualment plenament bascos

## Referències

* ↑ AM Pous - Príncipe de Viana, 1960 - dialnet.unirioja.es
* ↑ tierravascona.info
* ↑ Gure Lurra
* ↑ redined
# Amanecer

L'Amanecer (o també Son Pardo) és un barri de la ciutat de Mallorca situat al districte nord. Limita a llevant amb l'Olivera pel camí Roig, a nord amb la Indioteria per la Via de Cintura i a ponent amb els barris de Cal Capiscol i del Camp Redó per la carretera de Sóller. És un barri residencial d'habitatges unifamiliars que va néixer com a barri de segones residències per passar l'estiu.

## Demografia

El 2018 tenia 600 habitants.

## Història

Es troba sobre les terres que antigament formaven part de la possessió de Son Pardo, les cases de la qual es troben just a l'altra part de la Via de Cintura. Es va començar a urbanitzar cap als anys trenta d'habitatges unifamiliars amb jardí per segones residències i cases d'estiu. Amb el temps, així com va augmentar el transport privat va aparèixer la moda de passar l'estiu vora la mar, i el barri va esdevenir de caràcter més residencial. Encara es mantenen força xalets de l'època, de la mateixa manera que se n'han bastit força de nous.
D'ençà de 1968 pertany a la parròquia de la Ressurrecció del barri veí de Cal Capiscol.
El 1985, a l'establiment d'una antiga fàbrica de sobrassades, va obrir el prostíbul Mustang Ranch, un dels més importants de l'illa, el qual va tancar el 2010. Durant uns anys hi va funcionar l'espectacle Microteatre per Luxúria, de caràcter eròtic, que se servia del renom que havia pres el prostíbul, però va acabar per tancar.
Gairebé tots els carrers del barri tenen noms d'escriptors en llengua catalana: Mercè Rodoreda, Salvador Espriu, Carles Riba, Pere Quart, Emília Sureda, Maria Aurèlia Capmany, Damià Huguet, Llorenç Moyà, Josep Pla, Joan Rosselló de Son Fortesa, Josep Carner i Guillem d'Efak.

## Instal·lacions i serveis

Com que es tracta d'un barri poc densament poblat i residencial, hi ha pocs comerços i serveis, els quals es troben a les barriades adjacents. A l'extrem sud hi ha el Conservatori Superior de Música de les Illes Balears.
Compta amb una associació de veïns i dos clubs de petanca.

## Referències

* ↑ «Institut d'Estadística de les Illes Balears». [Consulta: 24 juny 2019].
* ↑ Bibiloni, Gabriel. Els carrers de Palma. Palma: Gabriel Bibiloni, 2012, p. 740. ISBN 978-84-616-2222-1.
* 1 2 «Amanecer. Districte Nord». Arxivat de l'original el 27 de juny 2019. [Consulta: 27 juny 2019].
* ↑ Vallès, Maties «"Muchos clientes hallaron su media naranja en el Mustang Ranch"». Diario de Mallorca, 29-12-2012 [Consulta: 27 juny 2019].
# Vicovu de Sus

Vicovu de Sus (pronunciació en romanès: [ˌVikovu de ˈsus]; en alemany: Ober Wikow) és una ciutat del nord del comtat de Suceava, a la frontera amb Ucraïna. Es troba a la regió històrica de Bucovina. La ciutat administra un poble, Bivolărie.

## Història

La ciutat la va comprar Ștefan cel Mare, per la seva proximitat amb el monestir de Putna l'any 1466. La localitat, anteriorment comuna rural, va rebre la condició de ciutat el 2004.

## Fills il·lustres

* Daniil Sihastrul
* Ion Nistor
* Aurel Onciul

## Demografia

Segons el cens del 2011, hi havia una població total de 13.053 persones a la ciutat. D'aquesta població, el 94,7% eren romanesos d' ètnia i el 5% romanes d' ètnia. El 76,7% eren ortodoxos romanesos, el 20,9% pentecostals i el 2% baptista.

## Referències

* ↑ «Suceava County at the 2011 census» (en romanès). INSSE, 02-02-2012. Arxivat de l'original el June 4, 2013. [Consulta: 12 març 2012].
* ↑ «Suceava County at the 2011 census, Preliminary data» (en romanès). INSSE, 24-08-2012. [Consulta: 30 desembre 2012].
# Ermita de Sant Joaquim d'Ademús

L'Ermita de Sant Joaquim d'Ademús és l'antiga capella de l'Hospital de Pobres de Santa Anna de la vil·la d'Ademús, al Racó d'Ademús.

## Història

L'Hospital de Santa Anna va ser fundat a mitjans del segle xv per la municipalitat, que va obtenir el privilegi d'establiment de Joan el Gran, germà d'Alfons el Magnànim. És d'estil gòtic i de gran valor històric-artístic a nivell comarcal: es tracta de l'últim hospital dels quatre que hi va haver a les terres d'Ademús.

## Descripció

La capelleta de Sant Joaquim es troba a la costera del mateix nom, envoltada de cases que antigament formaren part de les instal·lacions hospitalàries, ara desaparegudes, com també el cementiri o fossar de santa Anna. L'ermita és de reduïdes dimensions, de planta quadrada, amb portada d'arc gòtic.

## Patrimoni moble

No queda cap objecte d'interés dins de la capella de sant Joaquim. Fins i tot el seu antic sostre de fusta, de tradició àrab, va ser suprimit fa unes dècades.

## Bibliografia

* Eslava Blasco, Raúl: Ademuz y su patrimonio histórico-artístico. Ademuz, 2007. ISBN 978-84-606-4251-0
* Rubio Herrero, Samuel: Historia verdadera de la Cruz que chilla y fundación del Hospital de San Joaquín. Ademuz, 2001.

## Referències

* ↑ Font: Raúl Eslava Blasco, La vieja parroquial de San Pedro Intramuros de Ademuz, a la revista ABABOL, nº 26, any 2001 Arxivat 2014-11-29 a Wayback Machine.
* ↑ Font: Raúl Eslava Blasco, Los usos mortuorios en el Rincón de Ademuz durante los siglos XVII y XVIII, a la revista ABABOL, nº 27, any 2001 Arxivat 2015-02-16 a Wayback Machine.
# Escorpió (astrologia)

Per a la constel·lació vegeu Escorpió
Escorpió o l'Escorpí és el vuitè signe del zodíac, el qual és creuat pel Sol entre el 23 d'octubre i el 23 de novembre aproximadament i segons l'any. Regit antigament pel planeta Mart, actualment n'és el seu regent Plutó. El color que caracteritza aquest signe és el granat o vermell fosc, i la pedra que l'identifica és el topazi.
Es classifica com un signe de l'element aigua i de qualitat fixa. El seu arquetip de personalitat inclou conceptes tals com el pensament profund, la passió desenfrenada, l'extremisme, els sentiments viscerals, la lleialtat, la sinceritat descarnada, entre d'altres.
S'avé molt amb els altres signes d'aigua (Càncer i Peixos) i amb els signes de terra exceptuant, amb matisos, amb el Taure per ser-ne el seu oposat, alhora que té una forta incompatibilitat amb Lleó i Aquari. Aquest quadre de compatibilitats i incompatibilitats no reflecteix un perfil individual o lectura individual tal com s'interpreta dins de l'astrologia, sinó que reflecteix una orientació general, i fa referència a la compatibilitat segons el que és dictat per variables com qualitats i elements dels signes en el zodíac.

## Referències

* ↑ ALCOBA, María Emilia, AZICRI, Claudia i MOLINA, Cristina: Curso de astrología Tomo I. Kier, Buenos Aires, 2005 ISBN 950-17-4201-6
* ↑ The Diagram Group, The Little Giant Encyclopedia of The Zodiac, p 171, Sterling Publishing Company, New York, 1997