OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Batasio batasio

Batasio batasio és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia, Bangladesh, el Nepal i Bhutan.

## Referències

* ↑ Blyth E. 1860. Report on some fishes received chiefly from the Sitang River and its tributary streams, Tenasserim Provinces. J. Asiatic Soc. Bengal v. 29 (núm. 2). 138-174.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Vol. 2. A.A. Balkema, Rotterdam.
* ↑ Rajbanshi, K.G. i I. Csavas 1982. Bhutan Aquaculture Development in Bhutan - a report prepared for the Establishment of Fish Seed Production Centre Project. FAO FI:DP/BHU80/007, Field Doc. 1. 46 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Nadia Battocletti

Nadia Battocletti (Cles, Trento, Itàlia, 12 d'abril de 2000) és una atleta italiana especialitzada en les proves de fons. Ha participat en 2 Olimpíades, guanyant la medalla de plata en la prova dels 10.000m dels Jocs Olímpics de París. A més, ha guanyat 2 medalles d'or en el Campionat d'Europa de Roma.
Actualment té el rècord nacional italià de 5.000m i 10.000m.

## Marques personals

| Disciplina | Marca | Seu | Data |
| 10.000m | 30:43.35 NR | París | 9 d'agost de 2024 |
| 5.000m | 14:31.64 NR | París | 5 d'agost de 2024 |
| 1.500m llisos | 3:59.19 | Roma | 30 d'agost de 2024 |

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Prova |
| 2020 | Tòquio | 7a posició | 5.000m |
| 2024 | París | 4a posició | 5.000m |
| 2024 | París | 2 | 10.000m |
| Campionat del Món ||||
| 2023 | Budapest | 16a posició | 5.000m |
| Campionat d'Europa ||||
| 2022 | Múnic | 7a posició | 5.000m |
| 2024 | Roma | 1 | 5.000m |
| 2024 | Roma | 1 | 10.000m |

## Referències

* ↑ «Perfil d'atleta» (en anglès). World Athletics. [Consulta: 27 febrer 2025].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). Olympics.com. [Consulta: 27 febrer 2025].
* ↑ «Olimpiadi Nadia Battocletti, cosa hai fatto?» (en italià). Gazzetta dello Sport, 09-08-2024.
* ↑ «Doppio oro! Battocletti delivers the 5.000m/10.000m double» (en anglès). AIPS.
# Habitatge al carrer Doctor Ferran, 3 (Vila-rodona)

L'Habitatge al carrer Doctor Ferran, 3 és una obra modernista de Vila-rodona (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta rectangular amb dues façanes. La principal, que dona al carrer del Dr. Ferrer, té planta baixa, dos pisos amb balconada i terrat. La planta baixa ha estat totalment modificada. El primer i el segon pis presenten obertures rectangulars amb motllures florals d'inspiració modernista, estil també apreciable a les baranes. Aquesta part es corona amb cornisa sostinguda per mènsules amb decoració vegetal. La façana lateral presenta una estructura similar, més senzilla, i també modificada. El material bàsic utilitzat és la maçoneria, arrebossada i pintada.

## Història

Originalment, l'edifici ocupava la cantonada del carrer del Dr. Ferrer amb la plaça de la Font. Posteriorment se li va afegir una nova construcció, que constitueix en l'actualitat la cantonada i que ha fet desaparèixer part de la façana que dona a la plaça. Testimonis orals recorden l'any 1912 com la data de realització de l'obra, informació que sembla confirmada en terme general per les seves característiques formals, lligades als models del Modernisme.

## Referències

* 1 2
# Acisclo Moya de Contreras

Acisclo Moya de Contreras, (Pedroche, Andalusia, 1505 – Abadia de Montserrat 2 de maig de.1564). Fou un eclesiàstic que va ser bisbe de Vic i arquebisbe de València.

## Biografia

Fou membre del prestigiós Colegio de San Bartolomé o Colegio de Anaya de la Universitat de Salamanca. On estudià dret civil i canònic i teologia.
Del 1542 al 1554 va exercir com inquisidor general d'Aragó. El 6 de juliol de 1554 el papa Juli III el va nomenar bisbe de Vic malgrat el que indicaven les constitucions catalanes. Va prendre possessió d'aquesta diòcesi el 23 de setembre del mateix any. Realitzà, el 1556, una minuciosa i àmplia visita pastoral del seu bisbat. El rei Felip II el 2 de novembre de 1556 li encomanà la reforma dels tres monestirs de monges benedictines existents a Catalunya.
El 1560 el papa Pius IV reobrí el Concili de Trento després d'una llarga interrupció. Felip II estimulà l'assistència de bisbes dels seus regnes per assegurar l'esperit continuista del concili enfront de la renovació que defensaven el rei de França i l'emperador alemany.
Un dels primers d'emprendre el viatge vers Trento fou el bisbe de Vic Acicle de Moya y Contreras. En terres catalanes s'uní a l'expedició el bisbe de Lleida Antoni Agustín i Albanell. El 26 de setembre arribà a Trento on tot presentat les credencials emeses pel rei, anuncià l'arribada d'una nombrosa representació episcopal espanyola. Participà activament a les reunions conciliars. A la sessió de clausura del 14 desembre de 1563 consta que es trobava malalt.
Vacant l'arxidiòcesi de València, l'ambaixador del rei d'Espanya davant la Santa Seu, el comte de Luna, va proposar per a aquesta seu episcopal a Acisclo de Moya. A principis de desembre de 1563, sent secretari d'Estat Carles Borromeu, va ser acceptada la candidatura.
Delicat de salut, des de Trento s'adreçà a Gènova on embarcà cap a Barcelona. Arribà en uns moments en què la ciutat patia una greu epidèmia i es contagià. Demanà ser portat per recuperar-se a l'abadia de Montserrat on arribà el 26 d'abril de 1564. Fou acollit per l'abat Benet de Tocco, futur bisbe de Vic i futur president de la Generalitat. Dos dies abans el seu nebot Pedro de Moya de Contreras, prenia possessió de la seu metropolitana de València en nom seu.
Empitjorant la seva malaltia, morí a Montserrat el 2 de maig d'aquell any i fou enterrat a la capella de Sant Benet de l'església d'aquell santuari.

## Referències

* 1 2 3 «Acisclo de Moya de Contreras ». Arturo Llin Cháfer. Diccionario Biográfico electrónico. Real Academia de la Historia.
* ↑ «Acisclo Moya de Contreras». Gran Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Moncada, Joan Lluís de. Episcopologio de Vich. Vic: Anglada, 1894, p. 495. Obra del segle XVII publicada per Jaume Collell.
* ↑ Zaragoza Pascual, Ernesto «Documentos inéditos referentes a la reforma monástica en Cataluña durante la segunda mitad del siglo XVI (1555-1600).». Stvdla Monastlca, núm. 19, 1977, pàg. 93 - 203.
* ↑ Gutiérrez, Constancio. Españoles en Trento. Valladolid: Instituto Jerónimo Zurita, 1951.
# Unga (despoblat)

Unga (Unangam tunuu: Uĝnaasaqax̂) és una ciutat fantasma a l'Illa Unga, a l'Aleutians East Borough de l'estat d'Alaska, a uns dos quilòmetres a l'oest de Sand Point. L'illa fa 24 km de llargada i la seva màxima elevació és de 18 msnm.

## Història

Fou fundat pels aleutians el 1833 i va rebre el nom de Delarov, en referència a Evstratii Ivanovich Delarov de la Companyia Xélikhov-Gólikov, amb una població de 116 habitants. El poble fou informat com Ougnagok per FP Lutke el 1836.
El 1888 s'hi establí la primera oficina de correus i el 1890 s'hi establí l'Apollo Mining Co. El 1894, el seu nom fou canviat per Unga. L'oficina de correus va ser tancada l'any 1958. L'any 1969 la darrera família marxà d'Unga. La majoria de la gent que deixà Unga es traslladà a Sand Point.

## Demografia

Unga apareix per primer cop al cens dels EUA de 1880 com el poble no incorporat de "Ounga". Amb 185 residents, 101 eren aleutians, 69 criolls (mestissos de russos i nadius) i 15 eren blancs. El líder de la ciutat era conegut com el Unga Wizard (mag Unga). El 1890 consta amb la grafia actual d'Unga i també incloïa l'estació de pesca d'Oakland, la mina Apollo i la mina Squaw Harbour. Dels 159 residents, 109 eren criolls, 48 blancs i dos asiàtics (curiosament, no apareixien aleutians ni nadius no criolls). Apareix a cada cens successiu fins al 1960. Desapareix del cens el 1970. Fou designada com a Àrea Estadística de Pobles Natius d'Alaska (Native Village Statistical Area, ANVSA) el 1980, però estava deshabitada. Des de llavors no s'ha tornat a informar.

## Referències

* 1 2 3 1419430 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Unga (despoblat) (en anglès)
* ↑ 1411532 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Unga Island (en anglès)
* ↑ 1418485 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Delarof Harbor (en anglès)
* ↑ Long-Forgotten Greek Alaskan, Preservation of American Hellenic History
* ↑ «Geological Survey Professional Paper».
* ↑ «Statistics of the Population of Alaska». United States Census Bureau, 1880.
* ↑ «Report on Population and Resources of Alaska at the Eleventh Census: 1890». United States Census Bureau. Government Printing Office.

## Enllaços externs

* http://www.dced.state.ak.us/dca/commdb/CF_BLOCK.cfm?comm_boro_name=Unga&datatype=overview
* http://www.placenames.com/us/p1419430
# Carl Eberwein

Franz Carl Adalbert Eberwein (Weimar, 10 de novembre de 1786 - 2 de març de 1868) fou un compositor i violinista alemany. Aprengué els primers passos de música amb el seu pare, i harmonia i composició amb el seu germà Traugott, assignatures en les quals destacà, sent a més un notable executant en el violí. Era bon amic amb Johann Wolfgang von Goethe, i posava música a molts dels seus treballs, com Faust i Proserpina. Deixà també com a mínim un concert de flauta, un quatuor brillant (quartet de corda amb violí, op. 4, després de 1805?) en la major, cicles de cançons i cantates (alguns amb lletra de Goethe; també una trauercantate amb lletra de Friedrich Wilhelm Riem, op. 21 publicada el 1830.) una simfonia, diversos oratoris, entre ells El jove de Nalm, cançons i composicions de música instrumental. A més de les obres citades deixà sis òperes: Die Heerschan; Der Graft von Gleichen; Leonore von Holtée; El xarlatà; i El fill del ric. La seva esposa Henriette Eberwein, fou una notable cantant, distingint-se principalment en el Fidelio i el Don Giovanni.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 18, 2a part, pàg. 2731 ISBN 84-239-4581-2
* ↑ segons el Monatsberichte d'Hofmeister.
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 18, 2a. part pàg. 2731 ISBN 84-239-4581-2)

## Enllaços externs

* Oxford Music Online
# Batasio pakistanicus

Batasio pakistanicus és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: riu Indus.

## Referències

* ↑ Blyth E. 1860. Report on some fishes received chiefly from the Sitang River and its tributary streams, Tenasserim Provinces. J. Asiatic Soc. Bengal v. 29 (núm. 2). 138-174.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ng, H.H. i M. Kottelat 2001. A review of the genus Batasio (Teleostei: Bagridae) in Indochina, with the description of Batasio tigrinus sp. n. from Thailand. Rev. Suisse Zool. 108(3):495-511.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Habitatge al carrer Fira de Sant Isidre, 9 (Amer)

L'Habitatge al carrer Fira de Sant Isidre, 9 és una obra d'Amer (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici cantoner de tres plantes, terrasseta coberta i teulada de doble vessant a façana. Com que el carrer fa desnivell, la part que dona al carrer Fira de Reis té tres plantes. Les façanes són arrebossades i pintades, a excepció feta dels emmarcaments de pedra sorrenca d'algunes de les obertures. L'estructura de l'edifici en planta és rectangular.
La planta baixa de la façana principal, del carrer Fira de Sant Isidre, conté una porta a la qual s'accedeix per dues rampes de ciment i uns esglaons de pedra. Aquesta porta està emmarcada de pedra sorrenca en grans blocs. Al costat esquerre hi ha una finestra també emmarcada de pedra i les restes consolidades i conservades d'un antic forn interior de planta semicircular amb coberta teulada d'una vessant. Al primer pis d'aquest costat hi ha dues finestres d'obra de ciment i rajola. A la part superior hi ha una terrasseta, formada per una part sobrealçada de la teulada amb coberta de doble vessant.
A la façana lateral hi ha dues obertures per planta. Destaca un balcó al primer pis i una finestra emmarcada de pedra sorrenca.
A la façana posterior, del carrer Fira de Reis, consta d'un portal emmarcat de pedra sorrenca i d'una entrada de garatge de porta metàl·lica. El marc de pedra de la porta té una gran llinda monolítica gravada amb el nom de MIQUEL PON i la data de 1821. Al primer pis, sobre la porta de pedra, continua una finestra balconera també emmarcada de pedra, amb barana de ferro senzilla, i una altra de més petita d'obra de rajola i arrebossat. Al pis superior hi ha dues obertures més similars a l'anterior.
Els ràfecs són de doble filera, una de rajola plana i una de teula. Les canaleres són metàl·liques.

## Història

Aquesta casa té l'origen al segle xix i ha estat reformada interior i exteriorment entre l'any 2000 i 2005.
A la zona del Firal, poc edificat fins a mitjan segle xx, era on antigament se situava la fira del bestiar en determinades èpoques de l'any.
Aquesta casa és recent feta (2004-2005), però l'anterior era originària del segle xix.
Sembla que el nom que hi ha a la llinda de la porta de la façana del carrer Fira dels Reis, Miquel Pon, era el d'un paleta o mestres de cases d'Amer del segle xix.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9
# Acreichthys hajam

Acreichthys hajam és una espècie de peix de la família dels monacàntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines i el Japó (incloent-hi les Illes Ryukyu).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Fraser-Brunner, A., 1941. Notes on the plectognath fishes.--VI. A synopsis of the genera of the family Aluteridae, and descriptions of seven new species. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 11) v. 8 (núm. 45): 176-199.
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ Bleeker, P., 1852. Bijdrage tot de kennis der Balistini en Ostraciones van den Indischen Archipel. Verh. Batav. Genootsch. Kunst. Wet. v. 24: 1-38, Pls. 1-7.
* 1 2 3 «Acreichthys hajam» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Smith, A. i P. Dalzell, 1991. Fisheries resources and management investigations in Woleai Atoll, Yap State, Federated States of Micronesia. South Pacific Commission, Nouméa, Nova Caledònia. 46 p.

## Bibliografia

* Bussing, W.A. i R.J. Lavenberg, 1995. Monacanthidae. Cachúas, lijas. p. 1278-1280. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hutchins, J.B., 1984. Monacanthidae. A: W. Fischer i G. Bianchi (eds.) FAO species identification sheets for fishery purposes. Western Indian Ocean (Fishing Area 51). Vol. 3. FAO, Roma. pag. var.
* Hutchins, J.B., 2001. Monacanthidae. Filefishes (leatherjackets). p. 3929-3947. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Tortonese, E., 1979. Monacanthidae. p. 643. A: J. C. Hureau i Th. Monod (eds.) Check-list of the Fishes of the north-eastern Atlantic and of the Mediterranean (CLOFNAM). UNESCO, París. Vol. 1.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# (45) Eugènia

(45) Eugènia és l'asteroide núm. 45 de la sèrie, descobert a París per Hermann Mayer Salomon Goldschmidt (1802-1866) el 27 de juny del 1857. Anomenat Eugènia en honor de l'emperadriu de França, Eugènia de Montijo (1826-1920), esposa de Napoleó III.
L'1 de novembre del 1998 William J. Merline descobrí un satèl·lit d'aquest asteroide amb el telescopi de metres del Canadà-França-Hawaii amb un sistema d'òptica adaptativa a Mauna Kea.
Té un òrbita pròxima a circular que recorre en 4,7 dies. Se'l va anomenar S/1998 (45) 1, i per nom "Petit Prince" en honor del fill de l'emperadriu.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 17. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
# Bacteri patogen

Els bacteris patògens són els bacteris que provoquen malalties infeccioses. Tot i que la gran majoria de bacteris són inofensius o beneficiosos, alguns són patògens.
Entre les malalties bacterianes hi ha la tuberculosi, causada pel bacteri Mycobacterium tuberculosis, responsable d'uns dos milions de morts a l'any, principalment a la regió de l'Àfrica subsahariana. Els bacteris patògens contribueixen a altres malalties globals importants, com la pneumònia, que pot ser provocada per bacteris com ara Streptococcus o Pseudomonas, o malalties associades als aliments, que poden ser causades per bacteris com ara Shigella, Campylobacter i Salmonella. Els bacteris patògens també causen infeccions com el tètanus, la febre tifoide, la diftèria, la sífilis i la lepra.

## Història

Els Postulats de Koch, proposats per Robert Koch el 1890, són criteris dissenyats per establir una relació causal entre un microorganisme causatiu i una malaltia. Una causa per a una entitat mèdica coneguda pot ser descoberta únicament després de molts anys, un cas ocorre en l'associació d'Helicobacter pylori i l'úlcera pèptica.

## Enllaços externs

* Bacterial Pathogen Pronunciation by Neal R. Chamberlain, Ph.D at A.T. Still University
# Carl Friedrich Engelbrecht

Carl Friedrich Engelbrecht (Kyritz, 1 de setembre de 1817 - Havelberg, 10 de desembre de 1879) fou un organista i compositor alemany. Fou un notable organista i compositor de música religiosa, assenyalant-se especialment en el gènere coral i organístic, al que contribuí amb gran nombre d'obres que poden considerar-se com a magistrals.
Va tenir com a director dels seus cors de madrigals al saxó Richard Wetz, el qual col·laborà amb Engelbrecht en gran manera.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Apèndix núm. IV, pàg. 1244 (ISBN 84-239-4574-X)
* ↑ Enciclopèdia Espasa. Apèndix núm. 10, pàg. 436 (ISBN 84-239-4580-4)
# Batasio procerus

Batasio procerus és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Irrawaddy al nord de Myanmar.

## Referències

* ↑ Blyth E. 1860. Report on some fishes received chiefly from the Sitang River and its tributary streams, Tenasserim Provinces. J. Asiatic Soc. Bengal v. 29 (núm. 2). 138-174.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ng, H.H. 2008. Batasio procerus, a new species of catfish from northern Myanmar (Siluriformes: Bagridae). Ichthyological Exploration of Freshwaters, 19 (1): 1-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Serra de Costa Llisa

La Serra de Costa Llisa és una serra situada al municipi de Sant Joan de les Abadesses a la comarca del Ripollès, amb una elevació màxima de 1.086,9 metres, al Cim de Rodonella.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya