OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Opus spicatum

L'opus spicatum (terme llatí que significa obra en forma d'espiga), o d'espiga de blat, és un tipus de construcció utilitzada en temps romans i medievals, tot i que en construccions rurals també s'aplicà en el decurs dels segles xvii i xviii. Consta de maons, rajoles o pedra tallada posats en un patró en forma d'espiga.
El seu ús era generalment decoratiu i més comunament s'utilitzava com a paviment, encara que també el trobem com a tècnica de construcció de murs i parets. La seva aplicació en plans horitzontals, com ara paviments o simplement decoratius, no presenta cap problema, si bé l'aplicació en murs de càrrega és inherentment dèbil, ja que els angles oblics dels elements tendeixen a obrir-se horitzontalment sota compressió.
Sovint el terme s'utilitza com a sinònim d'espina de peix, molt similar, amb la diferència que les pedres en espiga estan col·locades fent ziga-zaga, imbricades les unes amb les altres, mentre que les d'espina de peix fan capes horitzontals i rectilínies.

## Galeria d'imatges

* Claustre de la catedral de Sant Vicenç, a Roda d'Isàvena (Baixa Ribagorça)
* Mur a la vil·la romana de les Grotte di Catullo (Coves de Catul), a Sirmione (Llombardia)
* Paviment de la Piazza del Campo, a Siena
* Aparell en espina de peix en un mur a Périers-sur-le-Dan (Calvados)

## Vegeu també

* Opus (construcció)
* Arquitectura romana antiga

## Nota

* ↑ Lourdes Roldán Gómez. El ladrillo y sus derivados en la época romana. Casa de Velázquez, 1999, p. 265–. ISBN 978-84-7477-747-5 [Consulta: 27 desembre 2011].
* 1 2 Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.132. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 6 desembre 2014].
# Opòssum cuacurt de Reig

L'opòssum cuacurt de Reig (Monodelphis reigi) és una espècie d'opòssum de Sud-amèrica descoberta el 2004. Fins ara només se'l coneix de boscos montans al Parc Nacional de Canaima (Veneçuela), a una altitud de 1.300 metres a la Sierra de Lema. Fou anomenat en honor del biòleg argentí Osvaldo Reig.

## Referències

* 1 2 Lew, D.; Soriano, P. Monodelphis reigi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 25 març 2009.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Illa Adams (Nunavut)

L'illa Adams (en anglès: Adams Island, en Inuit: Tuujjuk) és una illa deshabitada que es troba a la regió Qikiqtaaluk de Nunavut, Canadà. La seva superfície és de 267 km², amb una llargada màxima de 30,55 km i una amplada que varia entre els 18 i els 22 km. L'illa es troba a la badia de Baffin, a la costa nord-est de l'illa de Baffin a l'Arxipèlag Àrtic Canadenc. Limita amb l'illa Dexterity (nord-est), l'illa de Baffin (est), el fiord Tromso (sud), el Paterson Inlet (oest) i l'illa Bergesen (nord-oest).
L'illa Adams té una forma irregular. Les parts oriental i occidental es troben dividies pel Ratcliffe Arm. Les costes tenen pendents abruptes, mentre les muntanyes de l'interior s'enfilen fins a més de 800 msnm.

## Referències

* ↑ Shelagh Grant. Arctic Justice: On Trial for Murder, Pond Inlet, 1923. McGill-Queen's Press, 2005
* ↑ «Queen Elizabeth Islands». nrcan.gc.ca, 19-03-2008. Arxivat de l'original el 4 de maig de 2008. [Consulta: 30 abril 2008].
* ↑ «Map of Adams Island (island(s)), Nunavut, Canada». encarta.msn.com, 2007. Arxivat de l'original el 31 d'octubre de 2009. [Consulta: 30 abril 2008].
* ↑ «Adams Island». oceandots.com, 2008. Arxivat de l'original el 2010-12-23. [Consulta: 30 abril 2008].
# Huracà del dia del treball de 1935

L'huracà del dia del treball de 1935 va ser un intens cicló tropical de la temporada d'huracans de l'Atlàntic de 1935 i una de les recalades d'huracans més intenses registrades en la història dels Estats Units. Va ser el segon cicló tropical, el segon huracà, i el segon huracà intens de la temporada, que el convertiren en aquell moment en l'huracà atlàntic més destructiu de la història dels Estats Units. Va ser el primer dels tres huracans de categoria 5 dels Estats Units del segle xx (els altres dos van ser huracà Camille l'any 1969 i l'huracà Andrew el 1992).

## Referències

* ↑ «Remembering the Labor Day Hurricane of 1935 in the Florida Keys» (en anglès). Arxivat de l'original el 29 agost 2016.
# Anomoeotes nox

Anomoeotes nox és una espècie de lepidòpter zigenoïdeu de la família dels himantoptèrids (Himantopteridae), subfamília Anomoeotinae És una espècie endèmica de la República del Congo.

## Referències

* ↑ Afro Moths
# Agoitz

Agoitz (en basc, cooficialment en castellà Aoiz) és un municipi de Navarra, a la comarca d'Aoiz, dins la merindad de Sangüesa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 1 848 | 1 861 | 1 838 | 1 842 | 1 862 | 1 892 | 2 001 | 2 099 | 2 109 | 2 175 | 2 242 |
| Fonts: Agoitz i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||

## Història

Els vestigis prehistòrics trobats en la zona denoten un antic poblament, si bé la ubicació i el terme d'Aoiz semblen datar de l'època de la romanització. El nucli de poblament va sorgir durant els segles I a IV de la nostra era. El nom d'Aoiz, segons els lingüistes és patronímic gentilici i fa relació a l'amo o encarregat del fundus o domini que depenia d'una ciutat o municipi romà. En l'any 924, part del poblat d'Aoiz va ser destruït pel califa Abd al-Rahman III. De la vila es té constància documental des del segle xi, quan estava a càrrec del comte Erro (vall propera a la localitat). Aoiz va formar part de la vall de Longida fins a 1424, any en el qual es va segregar. En 1479 va ser elevada a la categoria de "Bona Vila" per la princesa Magdalena, mare i tutora del rei nen Francesc Febus, recordant la Pau General que es va signar en la Vila davant l'ermita de San Román després de més de 30 anys de guerra civil a Navarra entre agramontesos i beaumontesos. L'acte de pau, en el qual els principals caps rivals van clavar les seves espases en el sòl va donar motiu temàtic a l'escut de la localitat que va ser atorgat en 1494 pels reis Caterina de Navarra i Joan III d'Albret.
També des de 1479, Aoiz va disposar de representació en les antigues Corts de Navarra. Després de la supressió del Tribunal de Comptos i la creació en 1835 dels "Partits Judicials", Navarra va quedar dividida en cinc demarcacions, similars a les Merindades històriques, car la Merindad d'Olite es va adjudicar a Tafalla i la de Sangüesa la capitalitat de la qual va passar a Aoiz. En la primera meitat del segle XX la localitat va ser un focus manufacturer de gran entitat, en la seva major part promogut per la Societat El Irati, S.A, que va constituir als voltants d'Aoiz una important asserradora, una moderna indústria química i el primer tren de tracció elèctrica de la península Ibèrica. Tot això va dur amb si també l'enfortiment de la localitat com important centre comercial i funcional de la comarca, fets aquests que continuen permanents en l'actualitat

## Política

Evolució del vot per partits 1999-2007 :
| | 2007 | | | 2003 | | | 1999 | |
| Partits | Vots | % | Regidors | Vots | % | Regidors | Vots | % | Regidors |
| AIA | 584 | 61,93% | 7 | 715 | 80,16% | 8 | 692 | 54,79% | 5 |
| NaBai | 329 | 34,89% | 4 | - | - | - | - | - | - |
| EA | - | - | - | 145 | 16,26% | 1 | - | - | - |
| HB | - | - | - | - | - | - | 539 | 42,68% | 4 |
# Coespecificitat

La coespecificitat és un terme de biologia. Es produeix quan dos o més individus, poblacions o tàxons pertanyen a la mateixa espècie.
En el cas de diferents espècies que poden creuar i competir els seus gàmetes, tenen prioritat els gàmetes coespecífics sobre els gàmetes heteroespecífics. Aquest fenomen es coneix com a prioritat d'esperma coespecífic en els animals i prioritat de pol·len coespecífic a les plantes.
L'heteroespecificitat es produeix quan dos o més individus, poblacions o tàxons pertanyen a diferents espècies biològiques.

## Referències

* ↑ (anglès) «Conspecificity». Biology online. [Consulta: 5 desembre 2009].
* ↑ (anglès) «Heterospecificity». Biology online. [Consulta: 7 juliol 2009].
# Corba tècnica

Les corbes tècniques són aquelles que es fan mitjançant arcs de circumferència tangents entre ells. Són corbes tècniques l'oval, l'ovoide i l'espiral. L'oval i l'ovoide són formes tancades i l'espiral és una forma oberta.

## Tipus de corbes tècniques

* L'oval és una corba tancada, plana i formada per quatre arcs tangents de radis iguals dos a dos. Té dos eixos simètrics perpendiculars entre si. Els centres dels quatre arcs pertanyen als eixos de simetria.
* L'ovoide és una corba tancada, plana formada per quatre arcs de circumferència tangents entre ells, dos dels quals són simètrics entre si. Té dos eixos de mida diferent, perpendiculars entre ells que no es bisequen. Té un sol eix de simetria i quatre centres situats en els eixos.
* L'espiral és una corba oberta, formada per arcs de circumferència tangents o per punts que es desenvolupen a partir d'un punt que s'allunya progressivament en rotació respecte del centre.

## Referències

* ↑ «Construcciones geométricas. Curvas técnicas · Dibujo Técnico» (en castellà). [Consulta: 16 abril 2022].
* ↑ «Curvas técnica: óvalos - Dibujo técnico 1º de bachillerato» (en castellà). [Consulta: 16 abril 2022].
* ↑ «Curvas técnicas: ovoides - Dibujo técnico 1º de bachillerato» (en castellà). [Consulta: 16 abril 2022].
* ↑ «Espirals». [Consulta: 16 abril 2022].
# DVDFab

DVDFab és un aplicació informàtica de Microsoft Windows que permet desencriptar i copiar video i so de discos DVDs, Blu-ray i alguns HD DVD. Es distribueix des de a Pequín, la capital de la Xina.

## Característiques

DVDFab és shareware que pot ripejar DVD i gravar, capaç d'extreure discos sencers o fitxers solts de DVD o Blu-ray. Les extraccions poden ser efectuades en disc dur o en disc òptic. És capaç de desencriptar els esquemes de protecció de còpia que evita el copiat del contingut.
DVDFab és capaç de comprimir un disc de doble capa en la mida d'un disc d'una sola capa, partir títols de vídeo en un disc de doble capa en dos discos d'una capa i gravar imatges a discos gravables.
També permet fer còpies personalitzades de discs en qualsevol selecció de títols de vídeo, idiomes, subtítols i menús; fent clonacions de discos amb bits perfectes 1:1 incloent-hi DVDs de dades i unir títols de vídeos de diferents discos amb un de sol.
El suport del format Blu-ray es va afegir en la versió 6. El DVDFab té ara suport per a NVIDIA® CUDA™, per realitzar conversions més ràpides.

## Conversió de vídeo

L'Opció de Conversió de Vídeo és una extensió del DVDFab que permet la conversió entre formats de títols de DVD com el MPEG-4 amb perfils per crear fitxers disponibles per a la reproducció en diferents dispositius com poden ser l'iPod, l'iPhone i l'iPad d'Apple, el Zune i la Xbox 360 de Microsoft, PlayStation Portable i PlayStation 3 de Sony, com també diversos models de reproductors de video portables com telèfons mòbil i PDAs.

## Controvèrsia

El DVDFab està llistada al «Hall Of Shame» de FFmpeg indicant que viola un dels termes de llicència del FFmpeg. DVDFab conté binaris de diversos programes que estan sota la GNU General Public License i el GNU Lesser General Public License. També, perquè el DVDFab desencripta i esborra tecnologia d'encriptació de gestió de drets digitals en els mitjans de DVD/Blu-ray que són desencriptats, i també viola de prima facie el Digital Millennium Copyright Act dels EUA i legislacions semblants en altres països.

## Referències

* ↑ «What's New». dvdfab.com, 02-07-2004. Arxivat de l'original el 2014-03-12. [Consulta: 24 abril 2010].
* ↑ «Wine Support Honor Roll». Arxivat de l'original el 2011-06-03. [Consulta: 8 novembre 2011].
* 1 2 FFmpeg Issue Tracker
* ↑ [«DVDFab – Lloc de descàrrega – Sobre el període de avaluació». Arxivat de l'original el 2010-06-20. [Consulta: 8 novembre 2011]. DVDFab – Lloc de descàrrega – Sobre el període de avaluació]
* ↑ «blog.dvdfab.com about CUDA». Arxivat de l'original el 2011-11-21. [Consulta: 8 novembre 2011].
* ↑ «Convert DVD to MP4 / H.264». Arxivat de l'original el 2011-11-03. [Consulta: 8 novembre 2011].
* ↑ «Hall of Shame». www.ffmpeg.org. [Consulta: 17 febrer 2010].

## Vegeu també

* Ripejador de DVD

## Enllaços externs

* DVDFab - Lloc web oficial
* Centre de Guies de DVDFab
# Economia de Jersey

L'economia de Jersey es basa en els serveis financers, el turisme, el comerç electrònic i l'agricultura, els serveis financers contribueixen aproximadament el 60% de l'economia de l'illa. Jersey és reconeguda com un dels principals centres financers extraterritorials.
Al juny de 2005 Jersey va presentar els Estats de la Competència, amb la finalitat de regular la competència i estimular el creixement econòmic. Aquest dret de la competència es basarà en el d'altres jurisdiccions.
A més de la seva banca i bases de finançament, jersei també depèn del turisme. En 2006 va haver-hi 729.000 visitants (un 3% mes que l'any anterior), però la despesa total de visitants va augmentar tan sols un 1%. Hi ha disponibles mercaderies lliures d'impostos per a la compra dels viatges cap a i des de l'illa.
Els principals productes agrícoles són les patates i els productes làctics. La font de llet de bestiar de Jersey és una petita raça de vaca que també s'ha reconegut (encara que no de forma generalitzada) per la qualitat de la seva carn. En petita escala la producció de carn orgànica s'ha tornat a introduir en un esforç per diversificar la indústria.
# Economia de transició

L'economia de transició o economia en transició és la denominació d'aquells sistemes econòmics que pretenen fer el pas d'una economia centralitzada (capitalisme d'estat) a una economia de mercat (capitalisme descentralitzat).

## Antigues repúbliques de la URSS, països de l'Est i Xina

El procés històric més conegut és l'iniciat en les antigues economies planificades de l'antiga URSS, Europa de l'Est i la República Popular de la Xina, entre d'altres, cap a la dècada dels 80 i 90 pel conjunt de reformes econòmiques i polítiques conegudes com a perestroika i Glàsnost en l'antiga Unió de Repúbliques Socialistes Soviètiques, amb Mikhaïl Gorbatxov com a president, o com a socialisme amb característiques xineses a la Xina, a partir de 1978, sota el govern de Deng Xiaoping, i que va tenir conseqüències similars en altres antigues economies planificades d'Estats satèl·lits.
Aquest procés posaria fi en aquests estats al seu anterior sistema basat en la propietat estatal dels mitjans de producció, el monopoli del comerç exterior i els plans quinquennals, donant lloc a les polítiques de privatització i a la introducció i extensió de la propietat privada en diversos sectors de l'economia, que caracteritzaran al posterior període post-comunista. El nivell d'aplicació o continuïtat d'aquestes mesures ha estat variable de país a país.

## Països subdesenvolupats i països en vies de desenvolupament

A vegades també s'utilitza el terme per a països amb economies capitalistes subdesenvolupades que pretenen convertir-se en economies en vies de desenvolupament, emergents o desenvolupades.

## Vegeu també

* Revolucions de 1989
* Primavera Àrab

## Referències

* ↑ Ensenyaments de la crisi de Rússia per a les economies en transició

## Enllaços externs

* Ensenyaments de la crisi de Rússia per a les economies en transició
* Transicions incompletes. Arxivat 2017-12-13 a Wayback Machine. Article per Christopher A. Hartwell
# Sebiș

Sebiș (en hongarès: Borossebes) és una ciutat del comtat d'Arad, a l'oest de Transsilvània, Romania. Situat al 82 km de la capital del comtat, Sebiș és un dels centres urbans més importants de la vall de Crișul Alb. Administra tres pobles: Donceni (Dancsfalva), Prunișor (Kertes) i Sălăjeni (Szelezsény). El seu territori ocupa 61,81 km quadrats a la conca major de Sebiș, que és una subunitat de la conca de Crișul Alb.

## Demografia

Segons el cens del 2011, la ciutat té 5.831 habitants, dels quals el 90,53% són romanesos, el 6,68% gitanos, el 2,31% hongaresos i el 0,1% pertanyen a altres ètnies o no declarades.

## Història

El primer esment documental de la localitat es remunta a l'any 1552, mentre que més tard, el 1746, Sebiș tenia un estatus de mercat (opidum Sebes). Donceni es va registrar el 1439, Prunișor el 1406 i Sălăjeni el 1574.
Fins a finals del segle xviii Sebiș havia estat sota ocupació otomana i més tard sota administració dels Habsburg. Durant el darrer període, l'assentament va experimentar un desenvolupament accentuat.

## Economia

El parc solar de Sebiș, finalitzat el desembre del 2013, té uns 317.000 panells fotovoltaics de pel·lícula fina d'última generació, amb una capacitat total de 65 megawatts. Es tracta de la central fotovoltaica més gran de Romania, construïda amb un cost de 100 milions d'euros.

## Turisme

Per als turistes, Sebiș és el punt de partida cap al curs superior del riu Crișului Alb, cap al bany termal de Moneasa i cap als cims de les muntanyes Codru-Moma.

## Fills il·lustres

* Mihai Beniuc

## Referències

* ↑ «Investiție de 100 mil. euro intr-un parc fotovoltaic la Arad» (en romanès). wall-street.ro, 06-02-2013. [Consulta: 6 agost 2020].

## Enllaços externs

* Lloc web dedicat a la ciutat
# Ecètica

L'ecètica és un concepte a cavall entre la filosofia i la geografia que estudia la relació entre l'activitat humana i la geomorfologia. Fou encunyat pel geògraf i naturalista català Emili Huguet del Villar (1871-1951), que el definí com la ciència que estudia les condicions del medi geogràfic per a promoure el desenvolupament de la vida humana. Ja des de 1911 havia formulat les primeres idees que culminà en el seu llibre en castellà El valor geográfico de España, ensayo de ecética (traduïble al català com a 'El valor geogràfic d'Espanya, assaig d'ecètica').
El valor ecètic d’un territori no depèn, segons Huguet del Villar, exclusivament del medi, sinó que hi intervé també la capacitat cultural i tècnica de l’home. Aquest valor tampoc no és considerat com una constant per l'autor del concepte, sinó que varia segons les necessitats de la societat i de la seva capacitat per a obtenir el seu màxim valor. D'aquesta manera, la maduresa d'aquesta reflexió teòrica geogràfica esdevé la base del pensament ecològic i del seu raonament posterior en la geobotànica i en l'edafologia. Es pot considerar, doncs, com un concepte filosòfic precursor de l'ecologia contemporània i dels vincles acadèmics entre l'antropologia i el modelatge de l'entorn.
És un neologisme format amb la combinació del prefix ec- de l'arrel grec οἶκος (oikos, 'habitatge'), que és troba també present en els mots «economia» i «ecologia».

## Referències

* ↑ Huguet del Villar, Emili. Carles Sudrià, Enric Tello (de la reedició de 2010). El Valor geográfico de España, ensayo de ecética (en castellà). reedició de 2010. Barcelona: Publicacions i Edicions de la Universitat de Barcelona, 1921 (2010). ISBN 978-84-475-3470-8.
* 1 2 Català, Jesús I.; Sunyer Martín, Pere. «La Geografia entre 1900 i 1936». A: La ciència en la història dels Països Catalans. Vol. III, De l’inici de la industrialització a l’època actual. Vaència: Universitat de València & Institut d'Estudis Catalans, 2004-2009, p. 675-717. ISBN 84-370-6048-6.
* ↑ Casado de Otaola, Santos. Los naturalistas del cambio de siglo y la introducción de la ecología en España, de 1868 a 1936 (en castellà). Madrid: UAM, 1994-06-10.
* ↑ «ecètica». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia.
* ↑ Bruguera i Talleda, Jordi; Fluvià i Figueras, Assumpta. «eco-$^2$». A: Diccionari etimològic. 2004, 4a edició. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1996, p. 303. ISBN 9788441225169.
# Edicte de Roussillon

L'edicte de Roussillon, conegut també com a edicte de París, és un edicte del 1564 que decreta que l'inici de l'any a França seria el 1r de gener.
Arran de la gran volta a França (organitzada per mare del monarca, Caterina de Mèdici), el jove rei de França Carles IX va comprovar que, segons les diòcesis, l'any començava en una data diferent, per Nadal (a Lió per exemple), el 25 de març (a Viena del Delfinat, per exemple), o el 1r de març o fins i tot per Pasqua, tot provocant múltiples confusions.
Amb la finalitat d'uniformitzar l'any a tot el regne, va decretar l'article 39 de l'edicte de Sant-Germain donat a París a començaments de gener de 1563 (edicte que prescrivia datar els actes públics fent començar els anys a el 1r de gener), acte legislatiu que va promulgar a Roussillon el 9 d'agost de 1564. La mesura no va aplicar-se fins a el 1r de gener de 1567. L'emperador germànic Carles Quint ja havia ja fixat el començament de l'any el 1r de gener per a les seves terres algunes dècades abans, però és el papa Gregori XIII qui, el 1582, generalitza aquesta mesura al conjunt del món catòlic al mateix temps que la reforma del calendari gregorià, sobretot per simplificar el calendari de les festes religioses.

## Denominació

L'edicte de París, datat del gener del 1563, és el document original qui decideix sobre la data del canvi d'any. La declaració de Roussillon, datada del 9 d'agost de 1564, no fa més que confirmar l'edicte el precedent. Per Alexandre Lenoble, vicepresident de la Societat de l'École des chartes, el document hauria de ser anomenat edicte de París, i és Pierre Néron, jurisconsultor i coautor als anys 1620 d'un recull d'edictes i ordenances reials, qui és responsable de la confusió: «Néron i els seus continuadors han mantingut i consagrat el seu error tant com ha estat en el seu poder.»

## Notes i referències

* ↑ http://www.caminteresse.fr/questions_reponses/les_qr/histoire/depuis_quand_compte_t_on_les_annees_a_partir_de_la_naissance_de_jesus Arxivat 2014-01-02 a Wayback Machine.
* ↑ Moriceau, Jean-Marc. Chroniques paysannes: du Moyen Âge au XXe siècle (en francès). S.l.: Ed. Champ Libre, 2010, p. 14. ISBN 9782953752007.
* ↑ Lévy, Isabelle. Pour comprendre les pratiques religieuses des juifs, des chrétiens et des musulmans (en francès). París: Presses de la Renaissance, 2003, p. 194. ISBN 2856169260.
* ↑ Les Edicts et ordonnances des tres-chrestiens roys, François I. Henry II. François II. Charles IX. Henry III. Henry IV. & Louys XIII. Sur le faict de la justice & abbreviation des proces. Avec annotations, apostilles, & conferences sous chacun article d'iceux, par maistres Pierre Neron & Estienne Girard ... Quatriesme edition. De nouveau augmentee de plusieurs edicts, arrests, & reglemens, & disposee en III. livres, 1627.
* ↑ Lenoble, Alexandre «Note sur l'édit de Paris de 1563.». Bibliothèque de l'école des chartes, 2, 1, pàg. 286–288. DOI: 10.3406/bec.1841.451588.
# Edifici Antares

L'edifici Antares és un gratacels residencial que es troba a la cruilla del passeig del Taulat, l'avinguda Diagonal i la rambla de Prim, al barri de Diagonal Mar de Barcelona.

## Història i descripció

És obra de l'arquitecta francesa Odile Decq.
Era propietat de la promotora Espais, però l'any 2009 la crisi immobiliaria va deixar l'edifici a mig construir. L'any 2015 va ser adquirit pel fons Shaftesbury, que en va atorgar el projecte a l'arquitecta Odile Decq per a convertir-lo en un edifici d'apartaments de luxe, inaugurat el 2022.

## Vegeu també

* Llista de gratacels del Barcelonès

## Referències

* ↑ Moreno, Txell. «Així són (per dins i per fora) les residències més luxoses de Barcelona». The New Barcelona Post, 12-07-2021.
# Edifici Banc Central (Ripoll)

L'Edifici Banc Central és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici format per planta baixa i tres pisos. Les obertures són de traça recta o bé arcs de punt rodó. La façana principal, a més presenta d'altres elements constructius que ajuden a dignificar l'entorn de la plaça com és el cas d'un rellotge, una coberta amb tres nivells, un terrat i una escultura de sant Eudald, patró de Ripoll, a l'interior d'una fornícula.

## Referències

* ↑ «Edifici Banc Central». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].