OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Blenniella paula

Blenniella paula és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes. Poden assolir fins a10,2 cm de longitud total. És ovípar.
És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud de Sulawesi i des de Palau fins a les Illes Marqueses, el sud de la Gran Barrera de Corall i Micronèsia.

## Referències

* 1 2 3 «Blenniella paula» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Myers, R.F., 1999. Micronesian reef fishes: a comprehensive guide to the coral reef fishes of Micronesia. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 330 p.
* ↑ Thaman, R.R., T. Fong i A. Balawa, 2008. Ilava Ni Navakavu: Finfishes of Vanua Navakavu, Viti Levu, Fiji Islands. SPRH-FIO Biodiversity and Ethnobiodiversity Report No. 4, The University of the South Pacific, Suva, Fiji.
* ↑ Wass, R.C., 1984. An annotated checklist of the fishes of Samoa. Natl. Ocean. Atmos. Adminis. Tech. Rept., Natl. Mar. Fish. Serv., Spec. Sci. Rept. Fish. (781).

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N., ed. 1998. Catalog of Fishes. Special Publication of the Center for Biodiversity Research and Information, núm. 1, vol. 1-3. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia. ISBN 0-940228-47-5.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System.. 537 p.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Springer, V. G. i J. T. Williams, 1994: The Indo-Pacific blenniid fish genus Istiblennius reappraised: a revision of Istiblennius, Blenniella, and Paralticus, new genus. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 565: i-iv + 1-193.
# Diari de la Pau

El Diari de la Pau va ser un setmanari que va néixer l'any 2003 en mans de l'associació Fora de Quadre. Va comptar amb la col·laboració d'escriptors, periodistes i pensadors, com Salvador Panniker, Salah Jamal, Arcadi Olivares, Maruja Torres o Josep Pernau. La idea de la creació del diari va sorgir per donar resposta a la situació prebèl·lica que es vivia a l'Iraq. A més, el diari també va comptar amb la col·laboració de diverses entitats i amb l'ajut econòmic del Fons català de cooperació al desenvolupament.
El Diari de la Pau ja s'havia publicat entre els anys 1991 i 1992 durant la guerra del Golf, però aleshores s'anomenava La Pau. De fet, la primera edició del Diari de la Pau (31 de gener de 2003) va recuperar una publicació que tractava aquest conflicte bèl·lic.

## Objectius

El Diari tenia quatre objectius principals: donar una resposta alternativa per a difondre totes aquelles informacions que quedaven més censurades en els mitjans de comunicació habituals; recordar contínuament els altres conflictes que es vivien al món i que, durant la guerra de l'Iraq, havien quedat oblidats i arraconats; denunciar altres tipus de violència més properes; i finalment impulsar les campanyes i iniciatives ciutadanes contra la guerra, així com donar elements per treballar la cultura de la pau en àmbits com les escoles o les associacions.

## Període d'activitat

Des del 31 de gener de 2003 es va publicar setmanalment de manera ininterrompuda fins al 2 de maig de 2003. A partir d'aleshores van sorgir dues publicacions més, una el 15 de febrer de 2004 i l'altre el 15 de febrer de 2005. A partir d'aquell moment el diari es va deixar de produir.

## Premis

* Primer premi de Premsa als Mitjans de Comunicació, 2003
* Premi a l'Associació més innovadora, 2003

## Edicions especials

* Diari de la Pau núm. 14 (15 de febrer de 2004). En motiu del primer aniversari de l'inici de la guerra d'Iraq
* Diari de la Pau núm. 15 (15 de febrer de 2005). En motiu del referèndum sobre la constitució europea a Espanya

## Referències

* ↑ «Diari de la pau». Diari de la pau, 2003-2005. ISSN: 2604-0654.
* ↑ 324cat. «Els quioscos ja tenen el "Diari de la Pau", una publicació setmanal contra la guerra a l'Iraq», 31-01-2003. [Consulta: 26 gener 2020].
* 1 2 3 4 5 «Diari de la Pau – foradequadre.org». [Consulta: 26 gener 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina web de Diari de la Pau
* Diari de la Pau a ARCA, Arxiu de revistes catalanes antigues
# Àguila de Verreaux

L'àguila de Verreaux (Aquila verreauxii) és un gran ocell rapinyaire de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita zones obertes i de muntanya de gran part de l'Àfrica oriental i del sud. També està pressent al sud de la Península Aràbiga, la Península del Sinaí i Palestina. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
Aquesta àguila és de proporcions similars a les de l'àguila daurada, es diferencia pel seu color negre amb un dibuix clar en forma de V al dors.

## Referències

* ↑ «Àguila de Verreaux». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 274. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Verreaux's Eagle. Aquila verreauxii» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ Félix Rodríguez de la Fuente, 1970. Enciclopèdia Salvat de la Fauna. Tom 2, pàg. 258
# La Creu Gran

La Creu Gran era una creu de terme de Sant Boi de Lluçanès (Osona) que estava situada sobre un aflorament rocós entre les Cases Noves i l'actual seu de l'Ajuntament, davant de cal Met. Es tractava d'una creu de terme de pedra treballada i de gran alçada, que estava esculpida amb diferents motius religiosos a banda i banda. Fou destruïda pels volts de la Guerra Civil. Es conserven documents gràfics de la creu.

## Referències

* ↑ «Inventari Patrimoni Cultural de Sant Boi de Lluçanès» p. 82-83. Diputació de Barcelona.
* ↑ Bastardes i Parera, Albert. Les creus al vent. Barcelona: Millà, 1983, p. 342. ISBN 84-7304-083-X.
# Narimànov

Narimànov (rus: Нарима́нов) és una ciutat de l'óblast d'Astracan, a Rússia. Es troba a la riba oest del Volga, uns 50 km al nord d'Astracan. Té una població d'uns 11.000 habitants.

## Història

Originalment es va fundar com a seló amb el nom de Nijnevóljskoie (Нижнево́лжское). L'any 1967 va rebre l'estatus d'assentament de tipus urbà i el nom de Nijnevoljsk (Нижнево́лжск). El 1984, va rebre l'estatus de ciutat i el nom de Narimànov, a partir del revolucionari soviètic àzeri Nariman Narimànov.

## Estat administratiu i municipal

Dins del marc de divisions administratives, la ciutat de Narimanov és la capital del Districte de Narimànov (rus: Нарима́новский райо́н). Com a divisió municipal, la ciutat forma part de l'Assentament Urbà de Narimànov.

## Economia

Un dels principals centres econòmics de Narimànov és la drassana Lotus. A més de la construcció i reparació de vaixells, també s'hi construeixen mòduls per a plataformes petrolieres marítimes.
# Ca n'Oller (Cassà de la Selva)

Ca n'Oller és una obra del municipi de Cassà de la Selva (Gironès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia catalana de construcció tradicional amb murs de pedra i estructurada en tres crugies i coberta de teula a dues vessants. La planta inicial era quadrada i amb posterioritat es construïren edificacions annexes per la banda de ponent, configurant així un pati tancat. L'última reforma del segle xix (1882) va transformar la porta dovellada d'accés principal de pedra de granit en una obertura d'arc rebaixat que retalla la pedra de la porta primitiva. També la finestra principal fou convertida en balcó. Les finestres de la façana de llevant tenen reixes de ferro forjat.

## Història

Aquesta construcció és un exemple de l'enfortiment econòmic del camp català durant el s. XVIII. La utilització intensa del conreu i la ramaderia feia necessària una ampliació del mas per a acollir el bestiar, la nova maquinària agrícola i els treballadors de la casa.

## Referències

* 1 2 «Ca n'Oller». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2015].
# Àtila de carpó lluent

L'àtila de carpó lluent (Attila spadiceus) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i clars de les terres baixes de Mèxic ds de l’extrem sud de Sonora, Sinaloa, oest de Durango i Nayarit, cap al sud a la llarga d’ambdues vessants, incloent la Península del Yucatán fins Panamà i des de l'oest, centre i est de Colòmbia, Veneçuela, Trinitat i Guaiana, cap al sud, per l'oest dels Andes, fins l'oest de l'Equador i, a través de l'est de l'Equador i est del Perú fins al nord i l'est de Bolívia i Brasil amazònic. Costa sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Àtila de carpó lluent». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Àguila de Wahlberg

L'àguila de Wahlberg (Hieraaetus wahlbergi) és un ocell rapinyaire de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita sabanes i altres zones obertes de l'Àfrica subsahariana. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
És una àliga petita que fa 55 - 60 cm de llargària, amb una envergadura de 130-160 cm. Hi ha dues variants de color, una fosca i altra clara. En la primera el plomatge és marró fosc a excepció d'unes ratlles grises a la part inferior de les plomes de vol. La variant clara té un color general més clar i les plomes de vol, són blanquinoses. Tenen al cap una cresta petita, i les potes són de color groc.

## Referències

* ↑ «Àguila de Wahlberg». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 275. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Wahlberg's Eagle. Hieraaetus wahlbergi» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Cabra rossellonesa

La cabra rossellonesa té les extremitats llargues i fines, un cap proporcionalment petit però llarg, i el pelatge roig o ros ("cabra sora"), amb taques blanques o sense; recorda a la cabra bermeya d'Asturies i una mica a la cabra murciana. Va ésser descrita per primera volta l'any 1923 i, actualment, el seu cens és d'uns 120 animals, agrupats en un únic ramat del Pertús, al vessant oriental de la serra de l'Albera, a la plana rossellonesa.

## Bibliografia

* Avon, L., 2001. Race caprine catalane: Visite du tropeau de Monsieur Martin Quintana à Maureillas Las Illas (Pyrénées-Orientales) le 6 avril 2001. Mecanoscrit. Institut de l'Élevage. París.
* Bar-Gal, G. K.; Khalaily, H.; Marder, O.; Ducos, P.; Kolska Horwitz, L. 2000. Ancient DNA evidence for the transition from wild to domestic status in Neolithic goats: a case study from the site of Abu-Gosh, Israel. 5th International Ancient DNA Conference. UMIST. Manchester, Anglaterra.
* Impastato, M. 2003. Los orígenes de la cabra doméstica. La Cabra, núm. 7: 28-31.
* López, J. 1942. El Ganado Cabrío. Ministerio de Agricultura. Madrid.
* Matons, A.; Rossell, M. 1928. Diccionario de Agricultura, Zootecnia y Veterinaria. Volum I. Salvat Editores, Barcelona.
* Ménétrier-Marcadal, B. 2002. La Cabra dels Pirineus Nord-Occidentals. Història, costums i usos; desaparició i recuperació d'una raça local. IBIX, Annals del Centre d'Estudis Comarcals del Ripollès, 2000-2001: 291-300.
* Ricordeau, G.; Mahé, M.-F.; Persuy, M.-A.; Leroux, C.; François, V.; Amigues, Y. 1999. Fréquences alléliques des caséines chez les chèvres des Pyrénées. Cas particulier de la caséine â nulle. INRA. Productions Animales, 12: 29-38.
* Parés i Casanova, Pere-Miquel; Francesch i Vidal, Amadeu; Jordana i Vidal, Jordi; Such i Martí, Xavier: Catalans de pèl i ploma. Races domèstiques autòctones de Catalunya. Lynx Edicions, Bellaterra, 2006. ISBN 84-96553-02-7, plana 171.

## Enllaços externs

* La Cabra Catalana de l'Albera. Cabra Rossellonesa
* Les chèvres catalanes lui doivent leur survie Arxivat 2010-08-26 a Wayback Machine.
# Bohemon V d'Antioquia

Bohemon V d'Antioquía i II de Trípoli (1199 - 1252) va ser el governant del principat de Antioquía, un estat croat, des del 1233 fins a la seva mort. Va ser al mateix temps comte de Trípoli.
Bohemon V era el fill de Bohemon IV d'Antioquia i Plasència del Gibelet. Igual que el seu pare abans, Bohemon tenia una coneguda aversió pels cavallers hospitalers i pel veí Regne d'Armènia Menor i preferí una aliança amb els cavallers templers. La pau amb Armènia va ser assegurada poc abans de la seva mort, amb la mediació de Lluís IX de França.
El 1225, Bohemon es va casar amb la princesa Adela (també coneguda com a Alícia de Jerusalem), reina vídua de Xipre i Jerusalem, de qui es va divorciar i va anul·lar el matrimoni després del 5 de juliol del 1227, molt probablement el 1229, sense deixar descendència. El seu segon matrimoni va ser el 1235 amb Llúcia de Segni, la besneboda del papa Innocenci III. Va tenir dos fills:
* Plasència d'Antioquia, una filla que es va convertir en la tercera esposa del rei Enric I de Xipre el 1251
* Bohemon, el seu successor com a príncep d'Antioquia
Bohemon V va morir el gener del 1252. Atès que el seu fill i successor només tenia 15 anys en aquell moment, va ser proclamat sota la regència de la princesa vídua, Llúcia o Luciana de Segni. No obstant això, Luciana mai va deixar Trípoli, i en el seu lloc va lliurar el govern del principat als seus familiars romans. Això la va fer impopular, per la qual cosa el jove Bohemon VI va obtenir l'aprovació del rei Lluís IX de França, que estava en la Croada en aquell moment, per demanar del papa Innocenci IV l'obtenció de la seva majoria d'edat uns mesos abans, que li fou concedida.

## Referències

* ↑ «Consulta núm. 92524 a l'Optimot» (PDF). Optimot, 19-04-2024. [Consulta: 19 abril 2024].
* ↑ Runciman, History of the Crusades', vol. III, pàg. 278
* ↑ Runciman, p. 278. "Bohemon V va morir el gener del 1252, deixant dos fills, una filla anomenada Plasència que s'havia casat pocs mesos abans com a tercera esposa amb Enric I de Xipre que no tenia fills, i ...
# Època Tudor

L'època Tudor (en anglès: Tudor period) és aquell període de la història d'Anglaterra que s'estén des del 1485 al 1603. Deu el seu nom al fet que aquesta època coincideix amb el govern de la Dinastia Tudor al país. La reforma protestant de l'illa, precisament, va començar durant aquests anys. A vegades, inclou el regnat d'Elisabet I (1558-1603) encara que, en general, el regnat de la reina es designa separadament com època elisabetiana.

## Sanitat

Els municipis d'aquest període eren comparativament petits i superpoblats. Els carrers de llambordes eren estrets i solien estar bruts pel fet que les clavegueres corrien a cel obert paral·leles a aquelles, portant les aigües negres fins al riu més proper. Les rates i les mosques propagaven malalties com el tifus i la pesta bubònica. Pocs habitants vivien fins a més dels quaranta i sovint els nens morien abans dels cinc anys.

## Habitatges i costums alimentaris

Els més adinerats vivien en general en grans mansions al camp, amb fins a 150 servents. Aquestes cases tenien moltes xemeneies a causa de les nombroses llars de foc que es necessitaven per mantenir calentes les àmplies habitacions. El foc que hi havia constituïa a més l'únic mitjà existent per cuinar els aliments. El cérvol constituïa una part fonamental en la dieta dels rics; sovint també menjaven merla o alosa. D'altra banda, les patates no eren molt difoses, pel fet que els grangers estaven tot just començant a incloure-les en els seus cultius després que exploradors com Walter Raleigh les introduïssin al Regne Unit. La mel era normalment utilitzada per endolcir els aliments, ja que no era fàcil aconseguir sucre, encara que quan es comptava amb ella era usada en tots els àpats, fins i tot en la carn. Els pobres mai van tenir accés al sucre o a les patates i gairebé mai menjaven carn. Ocasionalment caçaven conills o pescaven, però durant la major part del temps s'alimentaven amb pa i hortalisses, com la col o el nap.

## Educació

Els nois de famílies pobres no van tenir la possibilitat d'anar a l'escola. En entorns econòmicament ben posicionats, els nens tenien tutors que els ensenyaven a llegir i a escriure angles i francès. No obstant això, els homes solien ser enviats a escoles pertanyents a monestirs, on aprenien principalment llatí en aules de fins a seixanta estudiants. Poques nenes assistien a l'escola.

## Passatemps

Els rics solien sortir a caçar cérvols i senglars salvatges per als seus banquets. També gaudien de la pràctica d'esgrima i assistien a competències de justa. Els pobres jugaven a un tipus de futbol en què uns saltaven sobre altres resultant sovint en fractures al coll i l'esquena. Existien alguns teatres on els espectadors presenciaven obres, agradables particularment les del jove autor William Shakespeare, l'òpera també tenia molt èxit entre els que pertanyien a les classes més altes de la comunitat, que solien anaven a veure-les amb binocles.
# Bohumil Vendler

Bohumil Vendler (1865-1948) fou un compositor txec.
Estudià a Praga amb Zdeněk Fibich; distingint-se principalment com a director d'importants orfeons txecs, dirigint també, des de 1900 l'Orquestra Simfònica de Praga.
Se li deuen:
* una sèrie de cançons i lieder;
* cors;
* danses nacionals;
* composicions per a piano;
* un trio per a violí, viola i violoncel;
* una sonata, per a violoncel, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. 10, pàg. 1078 (ISBN 84-239-4580-4)
# Època de Planck

L'època de Planck, en cosmologia, és el més primer període en la història de l'univers, el que s'esdevingué entre zero i 10$^{-43}$ segons (un temps de Planck). En aquest temps, les quatre forces fonamentals estaven unificades i no existien partícules elementals. El nom és un homenatge al físic alemany Max Planck.
La mecànica quàntica estàndard diu que no té sentit parlar d'intervals més petits que un temps de Planck o de distàncies més petites que una longitud de Planck. En conseqüència, la història de l'univers s'ha d'explicar a partir del moment en què culmina el primer temps de Planck. Igualment, el volum de l'univers s'ha de comptar a partir de la primera longitud de Planck.
En l'actualitat (2008), no es coneix una teoria generalment acceptada que unifiqui la mecànica quàntica i la gravetat relativista.
# Àguila muntanyenca

L'àguila muntanyenca (Nisaetus nipalensis) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita boscos de muntanya de l'Àsia meridional, al nord de l'Índia, oest de Myanmar, est de la Xina, Hainan i Japó. Les poblacions de l'Himàlaia migren en hivern fins a l'Índia central i el Sud-est Asiàtic. El seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.

## Subespècies

Aquest gènere és classificat en tres subespècies:
* N. n. nipalensis, Hodgson, 1836. Des de l'Himàlaia fins Xina i la Península Malaia.
* N. n. orientalis (Temminck et Schlegel, 1844), del Japó.
* N. n. kelaarti (Legge, 1878), de Sri Lanka, i l'Índia sud-occidental.
L'última subespècie és considerada una espècie diferent (Nisaetus kelaarti) per alguns autors.

## Referències

* ↑ «Àguila muntanyenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 272. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Mountain Hawk-eagle. Nisaetus nipalensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ Gill, F & D Donsker (Eds). 2017. IOC World Bird List (v 7.2). doi : 10.14344/IOC.ML.7.2.
# Concert per a violí núm. 1 (Bartók)

El Concert per a violí núm. 1, Sz. 36, BB 48a, de Béla Bartók va ser escrit entre els anys 1907 i 1908, però no va ser publicat fins al 1959, després de la mort del compositor. Es va estrenar el 30 de maig de 1958 a Musiksaal de l'Stadtkasino de Basilea, Suïssa.
Bartók en va acabar la composició el 24 de desembre de 1907, tot i que l'orquestració definitiva és del 5 de febrer de 1908. El concert va ser dedicat, igual que el concert d'Othmar Schoeck per al mateix instrument, a la violinista Stefi Geyer, de qui Bartók estava enamorat. Geyer no va poder correspondre els sentiments de Bartók i va rebutjar el concert. Va ser reviscut després de la mort tant de Bartók com de Geyer. Seguint la petició testamentària de la violinista, una còpia del manuscrit de Geyer va ser llegada a Paul Sacher i va ser interpretat per ell i per Hansheinz Schneeberger. El concert va ser posteriorment dut a terme per David Oistrakh.
Hi ha hagut diversos enregistraments reeixits que inclouen l'interpretat pel mateix Oistrakh sota la direcció de Guennadi Rojdéstvenski, així com les versions de Maxim Vengerov i György Pauk.

## Referències

* 1 2 3 Revista Electrónica de la Educación, núm. 8, 17-02-2012, pàg. 61.
# Normandia (desambiguació)

«Normandia» té aquests significats:
* Geografia: Normandia és una regió històrica del nord de França, formada a partir de l'històric Ducat de Normandia. Administrativament està dividida en:
** Normandia, una regió administrativa francesa
** L'Alta Normandia, una antiga regió administrativa francesa
** La Baixa Normandia, una antiga regió administrativa francesa
** Les illes Anglonormandes, una dependència de la Corona Britànica
* Història: Batalla de Normandia que es va produir a la Segona Guerra Mundial.
* Botànica: Normandia (gènere) és un gènere de plantes de la família de les rubiàcies.
# Bolero

El bolero és el ball d'una o més parelles, polimorf, d'aspecte molt teatral i de compàs 3/4 i origen popular andalús, que s'acompanya sovint de cant en les funcions escèniques.
Documentat des del segle xviii, les seves característiques apareixen al llibre d'Antonio Cairón Compendio de las principales reglas de baile (1820) i va arribar a Cuba entre els segles XVIII-XIX mitjançant les companyies de varietats. El seu ritme i la seva ressonància hispana tingueren certa projecció en la música clàssica (exemple del Boléro de Maurice Ravel).
A Mallorca és anomenat en plural ("boleros") i ballat per grups folklòrics. Al País Valencià hi ha una variant del bolero, anomenada Bolero valencià, que ha evolucionat en part en un ball d'escola (a excepció dels boleros populars)i una de les característiques dels quals és la parada de la música i del ball entre les dues parts de què consta, anomenat el bien parado. Cal no confondre el bolero original amb la transformació que va sofrir ja a Llatinoamèrica i que el va portar a un ritme en 4/4. Aquest darrer va tenir una gran projecció internacional a partir de 1940 amb els cantants hispanoparlants (sobretot mexicans).
N'hi ha diverses variants: bolero cubà, bolero espanyol, bolero brasiler, bolero moruno, bolero boricua, bolero mexicà, etc.

## Referències

* ↑ Cort i Vives, Aleix: Diccionari del Ball. Edicions 62, Col·lecció El Cangur/Diccionaris, núm. 278. Barcelona, juliol del 1999. ISBN 84-297-4572-6, plana 23.

## Vegeu també

* Dansa espanyola
* Escola bolera

## Enllaços externs

* Breu història i descripció del bolero. Arxivat 2011-05-13 a Wayback Machine. (català)
* Web oficial d'Hugo Romani, cantant de boleros argentí. (castellà)
* Breu article sobre el bolero. Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (castellà)
* Web oficial de Mabel Nash, cantant argentina de boleros. Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. (castellà)
* Videoclip de les cantants peruanes Cecilia Bracamonte, Regina Alcover i Cecilia Barraza cantant un bolero. (castellà)