OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Grafilat de monedes

El Grafilat de monedes (en anglès, reeding), és una tècnica emprada antigament per tal d'evitar el retall o raspat de les vores les monedes de plata o d'or, que consisteix en marcar la vora amb ratlles (fresades o tornejades), o algun altre patró (p.e.text gravat) que es destruiria si la moneda es retallés o es raspés,encara que avui dia les raons per tenir les vores grafilades han canviat.

## Motius

Avui tenen vores grafilades la majoria de monedes, com ara el quarter i el dime dels Estats Units, la moneda d'1 euro, les de 5, 10, 20 cèntims de dólar australià, les d'1 i 2 dòlars, així com moltes altres monedes actuals Les monedes de plata i d'or es van grafilar per descoratjar el retall o el raspat, és a dir, el raspar els metalls preciosos de la vora de la moneda tot i mantenint el seu valor. Avui dia les raons per tenir les vores grafilades és més aviat per dificultar la falsificació a part del benefici de permetre que les monedes diferents es puguin identificar i distingir fàcilment les unes de les altres només pel sentit del tacte.
Aquesta pràctica s'atribueix a Isaac Newton, que va ser nomenat Mestre de la Moneda de Gran Bretanya el 1699. Tot i que el metall utilitzat en la majoria de les monedes modernes té un valor intrínsec insignificant, el fresat modern pot ser un element dissuasiu per a la falsificació, un ajut per als cecs per distingir monedes diferents o purament decoratiu.

## Grafilat amb torn

El procés de grafilat amb torn és un procés de conformat en fred del material mitjançant unes moletes que pressionen la peça mentre dona voltes. Aquesta deformació genera un increment del diàmetre inicial de la peça. El grafilat es realitza en peces que s'hagin de manipular a mà per evitar el lliscament que tinguessin en cas de ser llisa. El grafilat es realitza en els torns amb les moletes de diferents passos i dibuixos.

## Vegeu també

* Volant d'encunyació
* Encunyació a màquina
* Torn

## Referències

* ↑ The Free Dictionary: "Reeding"
* ↑ Dictionary.com: "Reeding"
* 1 2 Headley, Susan. «Reeded Edge Defined - What is a Reeded Edge?», 03-03-2017.
* ↑ Why do some coins have ridges around the edges?
* ↑ Great Britain. Treasury. Information Division. Economic Progress Report. Information Division of the Treasury., 1986.
* ↑ María Moro Piñeiro. Metrología: introducción, conceptos e instrumentos. Universidad de Oviedo, 2000, p. 64–. ISBN 9788483172315 [Consulta: 31 març 2011].
# Brian Kelley

Brian Edward Kelley (nascut el 26 d'agost de 1985) és un cantant i compositor estatunidenc, conegut per haver format part del duo Florida Georgia Line. Kelley és d'Ormond Beach, Florida, però va traslladar-se a Nashville per a estudiar i jugar a beisbol a la Universitat Belmont, on va conéixer Tyler Hubbard, l'altre membre de Florida Georgia Line.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

| Títol | Data de llançament | Discogràfica | Format |
| Sunshine State of Mind | 25 de juny de 2021 | Nashville South Records · Warner Music Nashville | Descàrrega digital, streaming, CD |

## Referències

* ↑ «About | Florida Georgia Line» (en anglès americà), 22-11-2013. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ «Brian Kelley Rides Solo Wave With New 'Sunshine State Of Mind' Project» (en anglès americà), 11-06-2021. [Consulta: 22 gener 2023].
# Briana Scurry

Briana Scurry és una exportera de futbol amb 173 internacionalitats pels Estats Units entre 1994 i 2008. Va guanyar el Mundial 1999 i dues medalles d'or olímpiques a Atlanta i Atenes.

## Trajectòria

| Temporades | Lliga | Club | P | G |
| 1989 - 1993 | D1 | UMass Minutewomen |
| 2001 - 2003 | D1 | Atlanta Beat |
| 2009 - 2010 | D1 | Washington Freedom | 004 | 00 |
| 1994 - 2008 | Selecció absoluta | Selecció absoluta | 173 | 00 |

## Palmarès

Títols — Seleccions nacionals :
| 2 Jocs Olímpics | 1996 | 2004 |
| 1 Mundial | 1999 |
| 000 2 Copes d'Or de la CONCACAF | 2000 | 2006 |
| 3 Copes d'Algarve | 2003 | 2004 | 2007 |
| 1 Torneig Quatre Nacions | 2008 |
| Títols — Clubs ||||||||||||||||||||
| Reconeixements — Premis ||||||||||||||||||||
| Millor portera del Mundial | 1999 |
| Millor portera de la Lliga professional (WUSA) | 2003 |
| Reconeixements — Seleccions de jugadores ||||||||||||||||||||
| Equip ideal del Mundial | 1999 |

## Referències

* ↑ US Soccer
* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-07-09. [Consulta: 20 juliol 2016].
# Bruce MacGregor

Bruce MacGregor (gaèlic escocès: Brùs MacGriogair, Inverness, 1974) és un músic escocès. És membre del grùp Blazin' Fiddles i presenta el programa Travelling Folk en la BBC Radio Scotland cada dijous.

## Enllaços externs

* Bruce MacGregor.

## Referències

* ↑ «Blazin' Fiddles». Arxivat de l'original el 2012-12-04. [Consulta: 4 juliol 2013].
* ↑ «Travelling Folk». Arxivat de l'original el 2013-04-29. [Consulta: 4 juliol 2013].
# Bruno Mégret

Bruno Mégret (París, 4 d'abril de 1949) és un alt funcionari i expolític francès.
Després d'haver estat membre de Reagrupament per a la República (RPR) i haver presidit el seu propi moviment, els Comitès d'Acció Republicana (CAR), va unir-se als anys 1980 al Front Nacional (FN), del qual va esdevenir l'un dels principals dirigents. De fet, va convertir-se en el número dos i un dels principals candidats a la successió de Jean-Marie Le Pen en el lideratge.
Tanmateix, discrepàncies amb Le Pen van portar-lo a trencar amb el partit l'any 1998. Va fundar el seu propi partit, Moviment Nacional Republicà (MNR), classificat com d'extrem dreta i que s'autodefineix com de "dreta nacionalista i conservadora".
El 23 de maig de 2008, va anunciar que es desplaçava a la "reserva" de la vida política.
L'any 2018,va fundar un laboratori d'idees, «Ligne Droite».
Està casat amb Catherine Mégret, qui fou alcaldessa de Vitròla.

## Mandats i funcions

* 1986-1988 : Diputat nacional per Isère.
* 1989-1999 : Eurodiputat.
* 1992-2002 : Conseller regional de Provença-Alps-Costa Blava.
* 2001-2008 : Conseller municipal de Marsella.

## Referències

* ↑ «Bruno Mégret se retire de la vie politique» (en francès). [Consulta: 11 desembre 2020].
* ↑ Janva, Michel «Ligne droite, le logiciel d'une droite nouvelle animée par Bruno Mégret» (en francès). Le Salon Beige, 04-12-2018 [Consulta: 4 desembre 2018].
* ↑ «Ligne droite – Ligne droite» (en francès). lignedroite.club. [Consulta: 4 desembre 2018].
# Denisa Comanescu

Denisa Comanescu és una poeta romanesa que va nàixer el 1954 a Buzau, (Romania).
Denisa Comanescu es va llicenciar en filologia i ha treballat com a periodista i com a traductora. Actualment, és redactora en cap de l'editorial Polirom de Bucarest. Va publicar el seu primer llibre el 1975.

## Enllaços externs

* Biografia a arts-uk.com.
# Columna de l'Infinit

La Columna de l'Infinit (el seu nom original és Columna sense fi, en romanès, Coloana fără sfârşit o Coloana infinitului) és una escultura creada per l'escultor romanès Constantin Brâncuşi i inaugurada a la ciutat de Târgu Jiu (Romania) el 27 d'octubre del 1938. La columna va ser concebuda com un tribut als joves romanesos morts en la Primera Guerra Mundial, i és una estilització dels pilars funeraris usats al sud de Romania. El monument fa una mida de 29,33 metres d'alçada.
La columna forma part del Conjunt Monumental de Târgu Jiu, disposat en línia recta al llarg de 1.275 metres, al qual també pertanyen les obres la Taula del silenci (Massa tăcerii) i la Porta del petó (Poarta sărutului).
Al llarg de la dècada dels anys cinquanta, el govern comunista romanès va considerar l'art de Brâncuşi un clar exemple d'escultura burgesa i va planejar la seva demolició, però el pla mai no va ser executat. Va ser restaurada entre els anys 1998 i 2000.
# Cargolet d'Apolinar

El cargolet d'Apolinar (Cistothorus apolinari) és una espècie d'ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).
Habita praderies pantanoses al departament de Boyacá i Cundinamarca, a Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Cargolet d'Apolinar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Ricard Benavent i Estivill

Ricard Benavent i Estivill (Barcelona, 28 de gener de 1867 - 26 de setembre de 1895) va destacar com a compositor i director literari en l'àmbit musical de la seva època.
Provingut d'una família amb una passió arrelada per les arts, fill d'un reconegut pintor a Reus Gaietà Benavent Rocamora, conegut com a “Don Cayetano”, i de Concepció Estivill i Rocamora també nascuda a Reus.
Durant la seva vida, Benavent va ocupar diferents rols, a destacar: director d'orquestra en el que va dirigir el Centre Musical Benavent a Madrid, ciutat on va residir durant un temps.
La seva importància radica en l'estrena de les seves obres en teatres emblemàtics. Una de les seves polques per a piano, "La portera", es va estrenar al Teatre Real. A més, la seva obra "La favorita del serrallo" va ser estrenada al Teatre Tívoli.
La data exacta de la seva defunció és motiu de debat. Pedrell assenyala l'any 1886, mentre que altres l'any 1895. Segons consta al registre de defuncions de Barcelona mor de tifus el 26 de setembre de 1895 als 28 anys, casat amb Teresina Martínez.

## Obra

Malauradament, la recopilació completa de les seves creacions musicals encara roman incompleta. No obstant això, s'han identificat diverses peces rellevants que abracen diferents gèneres i formats, destacant-se principalment en àmbits com la música escènica, simfònica, cançons i composicions per a piano.
* Música escènica: Cambio de papeles; La favorita del serrallo; La trompa de caza; Los aduladores; Sin contar con la huéspeda.
* Música simfònica: Capricho sinfónico; Gran Galop descriptivo ¡¡Pum!!; Marcha triunfal; Obertura en Do natural.
* Cançons: Los amos; Mi pensamiento; ¡Por qué te conocí!.
* Peces per a piano: Danza para piano; Globo cautivo; La portera; La vuelta del villorrio, Los reacios, Montañas rusas, Recuerdo español, Souvenir de la exposición universal de Barcelona, Tímida.

## Referències

* 1 2 «Registre de defuncions. Any 1895. Registre núm.6531. Jutjat "Universidad". (pdf pàg.43.». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 26-09-1895.
* ↑ «esquela de Ricardo Benavent Estivill». La Vanguardia, 27-09-1895, pàg. 8.
* ↑ «Naixements. Any 1867. Registre núm.549. Foli 138.». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 28-01-1867.
* ↑ Alonso, Celsa. «Benavent Estivil, Ricardo». Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002, vol. 2
# El efecto K. El montador de Stalin

El efecto K. El montador de Stalin és una pel·lícula documental espanyola del 2013 dirigida per Valentí Figueres, un joc de ficció en l'estela de Zelig de Woody Allen i Forgotten Silver de Peter Jackson i Costa Botes.

## Sinopsi

L'Efecte K ens presenta l'estranya i sorprenent història de Maxime Stransky, un personatge gairebé desconegut fins a la caiguda del teló d'acer. Aventurer de la Revolució russa, falsificador, actor i productor de Hollywood, amic de Serguei Eisenstein i deixeble de Dziga Vértov, i muntador de cinema de les pel·lícules casolanes privades de Stalin. Va treballar com a actor a Moscou en els anys 1920 i va combatre a la guerra civil espanyola i la Segona Guerra Mundial. Va tenir dues famílies, una a la Unió Soviètica i l'altra als Estats Units.
El documental mostra la gran metàfora del cinema i l'odissea d'aquells que es van arriscar a somiar i van ser devorats pels seus somnis. Una aventura en els orígens del cinema i les utopies, una road movie històrica.

## Repartiment

* Antonio Bachero ... Stalin
* Jordi Boixaderas... Maxime Stransky (veu)
* Jordi Collado ... Jove Maxime Stransky
* Marisa Ibáñez ... Kalyna
* Isabel Pastor ... Barbara Opus
* Valentí Piñot ... Vell Maxime Stransky
* Anthony Senen ... Jove Sergei Eisenstein

## Nominacions i premis

Ha participat en 52 festivals i ha rebut 20 premis, inclòs el de Millor Guió al Festival Internacional de Cinema de Guadalajara (Mèxic), Millor Pel·lícula i Director a The Delta International Film & Vídeo Festival (EUA) i en Sunscreen Film Festival (EUA) i Gran Premi del Jurat al Festival Internacional de Cinema de Mèxic, entre altres guardons.

## Referències

* ↑ El efecto K. El montador de Stalin a ara.cat
* ↑ El efecto K. El montador de Stalin a Fotogramas
* ↑ ‘El efecto K. El montador de Stalin' – estreno en cines 8 de noviembre, audiovisual451.com, 4 novembre de 2013
# Tarquici Prisc

Tarquici Prisc (llatí: Tarquitius Priscus) va ser un harúspex romà d'origen etrusc del segle i aC que va traduir al llatí una part de les obres etrusques sobre endevinació més importants, la Disciplina Etrusca, de les quals només s'han conservat fragments.
Dues inscripcions trobades a Tarquínia deixen constància de la transcendència d'aquest personatge, a qui hom encara erigia monuments anys després de la seva mort, ja en època imperial, per la seva contribució en la preservació de la saviesa etrusca en matèria de religió i, particularment, d'endevinació. De la seva vida hom no en sap res; la possibilitat d'identificar-lo amb personatges com Quint Tarquici o Gai Tarquici Prisc no genera consens entre els filòlegs i historiadors.
Es coneixen tres obres de Tarquici, de les quals solament han perviscut fragments conservats per altres escriptors. Un Ostentarium Tuscum, o recopilació de prodigis, del qual Macrobi (III, 7) n'ha conservat un fragment que tracta sobre el significat dels tons multicolors que poden sorgir sobre la llana de les ovelles. El mateix Macrobi dona notícia d'una altra obra, intitulada Ostentarium Arborarium, que conté una llista de llenyes favorables per cremar els monstra, és a dir, aquells animals que havien nascut amb deformacions físiques.
La tercera obra coneguda de Tarquici són, en realitat, traduccions de l'etrusc al llatí dels Libri haruspicinales i Fulgurales i part dels Libri rituales, en els quals es recollia tota la saviesa etrusca en matèria de religió, particularment de rituals i interpretació de senyals. Aquestes traduccions, acompanyades dels seus comentaris, foren referència al llarg de tota l'antiguitat i hom els va consultar fins a l'imposició del cristianisme, com ho prova la notícia d'Ammià Marcel·lí (XXV, 2.8) a propòsit de l'expedició a Pèrsia de l'emperador Julià l'any 363 dC, és a dir, quatre segles després de la mort de l'autor.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Tarquitius». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 980. ]
* ↑ CIL XI, 3370; CIL XI, 7566
* ↑ «Tarquitius 7». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* 1 2 Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 284-285. ISBN 8481641618.
# Agustarello Affre

Agustarello Affre (Sanch-Inhan, Llenguadoc Rosselló, 23 d'octubre de 1858 - Canha de Mar, (Alps Marítims) 27 de desembre de 1931,) fou un tenor operístic francès.
Tenia una veu forta, ferma i bella que li va valer el sobrenom de "Francès Tamagno" en comparació amb el gran tenor italià. Debutà el 1890 en l'Òpera de París amb un bon èxit, hi va romandre fins al 1893, any en què va iniciar una gira pel sud del seu país (Lió i Marsella). Tornat a l'Òpera de París, creà la part de Reinaldo en l'Armide de Gluck, que, després d'estar molts anys oblidada, es tornà a representar el 1905. Va ser un dels principals tenors d'òpera a París des de 1890 fins a 1911. Va passar els últims anys de la seva carrera, com a cantant i director d'òpera, als Estats Units. Després de la Segona Guerra Mundial, va viure el seu retir a França.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 3, pàg. 108 (ISBN 84-239-4503-0)
# Àrtam alablanc

L'àrtam alablanc (Artamus cyanopterus) és una espècie d'ocell de la família dels artàmids (Artamidae)

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i horts, des del sud-oest d'Austràlia Occidental, cap al nord fins Moora, cap a l'est, a través del sud d'Austràlia Meridional fins Victòria i Tasmània i cap al nord, a través del sud i nord-est de Nova Gal·les del Sud fins l'est de Queensland.

## Referències

* ↑ «Àrtam alablanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Aphanius transgrediens

Aphanius transgrediens és una espècie de peix pertanyent a la família dels ciprinodòntids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 5 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic, no migratori i de clima temperat (16 °C-24 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: el centre de Turquia.

## Observacions

És inofensiu per als humans i molt difícil de mantindre en un aquari.

## Referències

* ↑ Nardo, G. D., 1827. Prodromus observationum et disquisitionum Adriaticae ichthyologiae. Giorn. Fisica Chimica Storia Nat. Med. Arti, Pavia Dec. II, v. 10: 22-40.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ermin, R., 1946. Cyprinodontid'lerde pul reduksiyonu Schuppenreduktion bei Zahnkarpfen (Cyprinodontidae). Revue de la Faculté des Sciences de l'Université d'Instanbul, Série B: Sciences Naturelles v. 11 (núm. 4): 217-272.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 «Aphanius transgrediens» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Huber, J.H., 1996. Killi-Data 1996. Updated checklist of taxonomic names, collecting localities and bibliographic references of oviparous Cyprinodont fishes (Atherinomorpha, Pisces). Société Française d'Ichtyologie, Muséum National d'Histoire Naturelle, París. 399 p.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.
* ↑ Fricke, R., M. Bilecenoglu i H.M. Sari, 2007. Annotated checklist of fish and lamprey species (Gnathostoma and Petromyzontomorphi) of Turkey, including a Red List of threatened and declining species. Stuttgarter Beitr. Naturk. Sea A (706):1-172.
* ↑ Huber, J.H., 1996.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Himenòfor

L'himenòfor és la part d'un fong sobre la qual s'hi desenvolupa l'himeni, format d'unir els elements cel·lulars fèrtils (ascs o basidis) que produeixen i porten a la maduració de les espores, i d'altres elements estèrils (parafisis, pèls, cistidis, etc.) amb diverses funcions estructurals no sempre conegudes del tot.
El seu aspecte té una notable importància sistemàtica. Amb el mateix terme algunes vegades s'indica també el cos fructífer sencer dels fongs.

## Tipus d'himenòfors

L'himenòfor pot ser:
* llis, tipologia molt difosa en els Ascomycetes;
* rugosa-crespada, típica dels Clavariaceae;
* en agulletes, com en Hydnaceae i alguns Thelephoraceae;
* amb làmina present en els Agaricales;
* amb túbul i porus, com en Boletaceae i Polyporaceae.
# Ahmed Essop

Ahmed Essop (1 de setembre de 1931 - 9 de juny de 2019) va ser un escriptor sud-africà d'origen indi.
Va néixer en una família musulmana a l'Estat de Gujarat (aleshores part de l'Índia britànica). La seva família es va traslladar a Johannesburg, Sud-àfrica, quan tenia tres anys. En aquest país va créixer i estudiar fins que, al 1956, es va llicenciar en filosofia i lletres per la University of South Africa. En acabar, va treballar com a professor fins al 1986, quan va deixar la docència per tal de dedicar-se a escriure a jornada completa. Entre els seus temes predilectes, destaca la vida dels sud-africans d'origen indi i les seves relacions amb les altres comunitats racials i religioses d’aquell país, incloent-hi l’època anterior a la separació de races, l'apartheid, i la democràcia universal que va arribar a la república amb Nelson Mandela.
Les seves obres, totes en anglès, inclouen poesia, contes, novel·la i assaigs literaris. La seva primera publicació d'un llibre escrit totalment per ell fou The Dark Goddess (1959) on va fer servir el pseudònim Ahmed Yousuf.
De moment, de tots els seus escrits, només "Two Sisters", conte inclòs a The Haji and Other Stories (1988), ha estat traduït al castellà per Sabrina Solórzano (revista Hermeneus, núm. 12, any 2010. Servicio de Publicaciones de la Universidad de Valladolid).

## Obres publicades

* The Visitation (1979)
* The Emperor (1984)
* The Hajji and Other Stories (1988)
* Noorjehan and Other Stories (1990)
* The King of Hearts and Other Stories (1997)
* Narcissus and Other Stories (2002)
* The Third Prophecy (2004)
* History and Satire in Salman Rushdie's The Satanic Verses (2009)
* The Universe and Other Essays (2010)
* Exile and Other Poems (2010)
* The Moors in the Plays of Shakespeare (2011)
* The Garden of Shahrazad and Other Poems (2011)
* Charles Dickens and Salman Rushdie: A Comparative Discourse (2014)

## Premis i reconeixements

* Olive Schreiner Prize per The Hajji and Other Stories (1988), atorgat per l’English Academy of Southern Africa (1979).
* Literary Lifetime Achievement Award, atorgat pel South African Ministry of Arts and Culture.

## Referències

* ↑ Publications, Europa. International Who's Who of Authors and Writers 2004 (en anglès). Psychology Press, 2003. ISBN 978-1-85743-179-7.
* ↑ «Essop, Ahmed | Encyclopedia.com». [Consulta: 9 juny 2021].
* ↑ «Picador Africa», 13-11-2008. Arxivat de l'original el 2008-11-13. [Consulta: 9 juny 2021].
* ↑ «Ahmed Essop Biography» (en anglès). [Consulta: 9 juny 2021].
* ↑ «About the English Academy», 28-09-2007. Arxivat de l'original el 2007-09-28. [Consulta: 9 juny 2021].
# Aiakas kreffti

Aiakas kreffti és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 640-800 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud de l'Argentina.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 Gosztonyi A. E., 1977. Results of the research cruises FRV "Walther Herwig" to South America. XLVIII. Revision of the South American Zoarcidae (Osteichthyes, Blennioidei) with the description of three new genera and five new species. Arch. Fischwiss. v. 27 (núm. 3). 191-249.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.

## Bibliografia

* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Aimé Leborne

Aimé Ambroise Simone Leborne (Brussel·les, Bèlgica, 1797 – París, França, 1866), fou un compositor de música francès.
Assolí el gran premi de Roma el 1820. Fill d'un actor i deixeble del Conservatori, després fou professor de solfeig del mateix centre i més tard també de composició, on tingué entre altres alumnes a Adolphe Deslandres, Auguste Savard i Jean-Henri Ravina.
També va ser bibliotecari en cap de l'Òpera i de la biblioteca de la capella reial.
Va escriure diverses òperes còmiques, entre elles: Les deux Figaros (1827), Le camp du Drap d'or (1828), en col·laboració amb Batton i Rifaut; La Violette (1828), Cinq ans d'entr'acte (1833), Lequel? (1838), etc.

## Bibliografia

* Tom núm. 29. Pàg. 1249, de l'enciclopèdia Espasa
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 18, 1ª, part. pàg. 555 (ISBN 84-239-4518-9)
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 49, pàg. 892 (ISBN 84 239-4549-9)