OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estadi Maracaná (Panamà)

L'Estadi Maracaná és un estadi de futbol de la ciutat de Ciutat de Panamà, Panamà. Va ser inaugurat l'abril de 2014 i té una capacitat per a 5.500 espectadors. És la seu dels equips Chorrillo FC i Club Deportivo Plaza Amador. Duu el nom del llegendari Estadi Maracanã de Rio de Janeiro, Brasil.

## Referències

* ↑ «Historia y origen del nuevo estadio Maracaná». Arxivat de l'original el 2014-07-15. [Consulta: 21 maig 2019].
* ↑ Resurge estadio Maracaná, el nuevo hogar del fútbol
# Haplogrup mitocondrial humà E

L'haplogrup mitocondrial humà E és un haplogrup humà que es distingeix per l'haplotip dels mitocondris. És un subgrup de l'haplogrup M.
L'haplogrup E està distribuït per sud d'Àsia. Fins ara ha estat detectat a la península malaia, a Saba i a Borneo; i també es troba present a la costa de Papua Nova Guinea així com a Taiwan i a les Filipines i en algunes illes del Pacífic com ara Guam.

## Referències

* Ballinger, S.W., Schurr, T.G., Torroni, A., Gan, Y.Y., Hodge, J.A., Hassan, K., Chen, K.H., and Wallace, D.C. 1992. "Southeast Asian mitochondrial DNA analysis reveals genetic continuity of ancient mongoloid migrations". Genetics 130: 139-152.
* Herrnstadt, C., Elson, J.L., Fahy, E., Preston, G., Turnbull, D.M., Anderson, C., Ghosh, S.S., Olefsky, J.M., Beal, M.F., Davis, R.E., et al. 2002. "Reduced-median-network analysis of complete mitochondrial DNA coding-region sequences for the major African, Asian, and European haplogroups". American Journal of Human Genetics 70: 1152-1171.
* Ingman, M., Kaessmann, H., Pääbo, S., and Gyllensten, U. 2000. Mitochondrial genome variation and the origin of modern humans. Nature 408: 708-713.
* Stoneking, M., Jorde, L.B., Bhatia, K., and Wilson, A.C. 1990. Geographic variation in human mitochondrial DNA from Papua New Guinea. Genetics 124: 717-733.
* Torres, María Mercedes; Bravi, CM; Bortolini, MC; Duque, C; Callegari-Jacques, S; Ortiz, D; Bedoya, G; Groot de Restrepo H; y Ruiz-Linares A. 2006. "A revertant of the major founder Native American haplogroup C common in populations from northern South America". American Journal of Human Biology 18(1): 59-65.
* Trejaut, Jean A; Toomas Kivisild; Jun Hun Loo; Chien Liang Lee; Chun Lin He; Chia Jung Hsu; Zheng Yuan Li; and Marie Lin. 2005. Traces of Archaic Mitochondrial Lineages Persist in Austronesian-Speaking Formosan Populations Plos Biology 3 (8).
Haplogrups mitocondrials humans :
| Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L2 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | | | | M | M | M | M | M | N | N | N | N | N | N | N | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | CZ | CZ | D | E | G | Q | | A | I | O | | | R | R | R | | | | | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | pre-HV | pre-HV | | pre-JT | pre-JT | P | UK | UK | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | HV | HV | | JT | JT | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | H | V | | J | T | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
# Habitatge al carrer del Carme, 4 (Vinyols i els Arcs)

L'Habitatge al carrer del Carme, 4 és una obra de Vinyols i els Arcs (Baix Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa entre mitgeres de planta baixa i dos pisos amb teulada a doble vessant i el carener paral·lel a la façana principal. A la planta baixa s'obre una gran porta d'arc de mig punt rebaixat adovellada. Al primer pis hi ha un balcó i a l'últim pis s'obren una finestra allindada amb l'ampit motllurat. Destaca el ràfec, construït a partir de tres fileres de teules pintades.
# Espai públic

S'anomena espai públic l'agrupació dels diferents exteriors urbans, en oposició als espais privats, on el pas pot ser restringit, generalment per criteris de propietat privada, reserva governamental o altres.
L'espai públic és aquell espai de propietat pública, "domini" i ús públic, separat formalment de la propietat privada. Per fer certes activitats individuals o col·lectives (festes, fires, etc.) que impliquin la seva ocupació cal sol·licitar permís a l'Ajuntament, i si es realitza una activitat econòmica cal disposar de llicència municipal.

## Referències

* ↑ Delgado, Manuel. «Què vol dir «espai públic»?». Diari de Girona, 07-06-2010. [Consulta: 4 gener 2013].
* ↑ «ELS ESPAIS PÚBLICS, ESPAIS DE CONVIVÈNCIA». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2015-10-11. [Consulta: 4 gener 2013].

## Vegeu també

* Carrer
* Carreró
* Vorera
* Arxiu Europeu de l'Espai Públic Urbà
* Premi Europeu de l'Espai Públic Urbà

## Bibliografia

* Jürgen Habermas (2005), Història i crítica de l'opinió pública. La transformació estructural de la vida pública, Ed Gustavo Gili, Mèxic i Barcelona, 1986.
* Bernard Miège, La société conquise parell la communication, prenguis 1 et 2, Presses Universitaires de Grenoble, Grenoble, 1996 (T.1) et 1997 (T.2).

## Enllaços externs

* ARXIU EUROPEU DE L'ESPAI PÚBLIC URBÀ 350 intervencions recents en l'espai públic europeu. Biblioteca Urbana: reflexions entorn de l'espai públic.
* Transformacions de l'espai públic a la ciutat llatinoamericana: canvis espacials i pràctiques socials Article sobre l'espai públic a Llatinoamèrica. En Revista bifurcacions.
* Espai elevat al públic Espai elevat al públic. Noves iniciatives.
* Public Sphere Guide Arxivat 2009-08-10 a Wayback Machine. A Research Guide, Teaching Guide and Resource for the Renewal of the Public Sphere (Anglès)
* Transformations of the Public Sphere Arxivat 2015-04-06 a Wayback Machine. Essay Fòrum (Anglès)
# Diana Mondino

Diana Elena Mondino (Córdoba, 8 d'agost de 1958) és una economista i política argentina. Va ser ministra de Relacions Exteriors, Comerç Internacional i Culte de la República Argentina, designada pel president Javier Milei, des de l'inici del seu mandat. No obstant això, va renunciar a finalitats d'octubre de 2024.

## Biografia

Diana Mondino va néixer en 1958 a la ciutat de Córdoba, filla del banquer José Víctor Mondino, fundador del Banco Roela, i de María del Carmen Martí. És germana de Guillermo Eduardo Mondino, amb qui comparteix la propietat del Banc Roela, atès que tots dos posseeixen el 49,61 % del capital de l'entitat financera.
Va estudiar economia en la Universitat Nacional de Córdoba, on també va cursar el doctorat en la mateixa disciplina i va defensar la seva tesi, encara que no va completar el títol. El 1982, a 24 anys, va emigrar a Espanya i va obtenir un màster en economia i màrqueting a l'IESE Business School de Navarra, completat el 1986.
Posteriorment, el 2001, va realitzar un màster a la Columbia Business School; el 2018 va obtenir una certificació en Educació Executiva a la Yale School of Management; i el 2019 va completar un postgrau en Ètica en la Universitat de Notre Dame. El 1991, va fundar la seva pròpia empresa, Rysk Analysis.
El 2008 va ser seleccionada per a portar la torxa olímpica a Pequín.

## Carrera política

El 2023 va ingressar a la política com a candidata a diputada per La Llibertat Avança a Buenos Aires. Després que la llista que va integrar obtingués un 17,81% en les eleccions primàries i un 20,44% en les eleccions legislatives, va resultar electa per al període 2023-2027.
Quan Javier Milei va ser elegit president, Mondino va renunciar a la banca per exercir de diputada i poder assumir com a ministra de Relacions Exteriors, Comerç Internacional i Culte.

## Referències

* ↑ «Comunicado Oficial Número 65». Argentina.gob.ar, 30-10-2024. [Consulta: 30 octubre 2024].
* ↑ «Exclusivo: Diana Mondino firmó DNU que desregula la actividad financiera y es dueña de un banco». www.ambito.com. [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ «¿Quién es Diana Mondino? - Chequeado» (en castellà), 23-11-2023. [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ «Diana Mondino Entrevista en Neura». [Consulta: 15 novembre 2023].
* ↑ «Diana Mondino | UCEMA». ucema.edu.ar. [Consulta: 22 novembre 2023].
* ↑ «¿Quién es Diana Mondino?». [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ «Diana Mondino». [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ «Linkedlin de Diana Mondino». [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ «Economista argentina portará antorcha olímpica en 2008» (en espanyol europeu). Infobae, 25-10-2017. [Consulta: 25 octubre 2023].
* ↑ «Resultados de elecciones generales de 2023». [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ «Quién es Diana Mondino, una economista ortodoxa que llevará las relaciones internacionales de Javier Milei». www.ambito.com. [Consulta: 4 desembre 2023].
# Marbrada comuna

La marbrada comuna (Euchloe crameri) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels pièrids (Pieridae) present als Països Catalans.

## Distribució

La seva àrea de distribució es troba principalment al sud d'Europa occidental, generalment a Portugal, Espanya, França i el nord d'Àfrica, però també s'ha vist fins a l'est d'Itàlia. És una espècie típicament mediterrània. A Espanya i Portugal es dona abundantment, excepte a les muntanyes de la cornisa cantàbrica i als Pirineus. És una espècie molt adaptable i de caràcter nòmada, per la qual cosa la trobem en tota mena d'hàbitats, fins i tot en llocs molt elevats. A Sierra Nevada (Andalusia) s'han observat fins i tot per sobre dels 2500 m d'altitud, encara que en aquestes poblacions només es dona una reproducció anual, i la seva densitat és escassa.

## Descripció

Fa 40-48 mm d'envergadura alar. Les ales anteriors i posteriors són de color blanc nacrat en el seu anvers, amb l'àpex negre, clapejat de blanc. El revers de les ales anteriors és molt similar, tot i que la taca de l'àpex és verdosa; en les posteriors predomina el color verdós amb taques blanques. La femella és més gran, amb un color més verdós, conseqüència de la superposició d'escates negres i grogues.
Es reprodueix dos cops l'any, amb la primera posta al febrer, i la segona entre abril i maig. La posta es realitza sobre els brots de diverses plantes, de forma individual, i l'eruga tot just s'alimenta de les fulles, passant a la fase de crisàlide molt ràpidament. No totes les crisàlides evolucionen a individus adults, ja que part de les mateixes hivernen, romanent en aquest estat, a vegades, fins a diversos anys; per això, la segona generació sempre és parcial. Les larves s'alimenten d'espècies de brassicàcies.
Els adults volen de febrer a agost, depenent de la ubicació.
* Euchloe crameri ♀
* Euchloe crameri ♀ △

## Subespècies

Euchloe crameri mauretanica (Röber 1907)

## Galeria

* Larva d'Euchloe crameri
* Femella d'Euchloe crameri
* Euchloe crameri
* Euchloe crameri
* Euchloe crameri

## Referències

* ↑ «Noms de papallones | TERMCAT». [Consulta: 25 febrer 2025].
* ↑ «Euchloe crameri - Museu de Ciències Naturals de Granollers». [Consulta: 25 febrer 2025].
* ↑ Olivares, Francisco Javier; Barea-Azcón, José Miguel y otros (2011): Las mariposas diurnas de Sierra Nevada, Consejería de Medio Ambiente, Junta de Andalucía, Granada, ISBN 9788492807727 pp. 190-191.

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual: Euchloe crameri (castellà)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa: Euchloe crameri (anglès)
* European Butterflies and Moths: Euchloe crameri (anglès)
# Born to be blue

Born to be blue és una pel·lícula dramàtica del 2015 dirigida, produïda i escrita per Robert Budreau. El film és protagonitzada per Ethan Hawke i Carmen Ejogo. La pel·lícula està dedicada al músic de jazz estatunidenc Chet Baker, interpretat per Hawke.

## Argument

El crític de Variety, Andrew Barker, va assenyalar que la pel·lícula tracta «d'un personatge que comparteix un nom i un nombre significatiu de similituds biogràfiques amb Chet Baker, prenent la vida del llegendari músic de jazz de la Costa Oest com si fos només un gràfic d'acords des d'on llançar un conjunt improvisat de noves melodies». Ambientat principalment al 1966, Baker és contractat per a interpretar-se a si mateix en una pel·lícula sobre els anys en què va provar l'heroïna per primera vegada. Festeja amb l'actriu Jane Azuka (un personatge de ficció compost de diverses de les dones de Baker a la vida real, interpretat per Carmen Ejogo), malgrat que en la seva primera cita, Baker és atacat per matons que li trenquen les dents. Baker es recupera poc a poc de la seva lesió, però el seu art amb l'embocadura se'n ressent. A la vegada, ha de respondre davant el seu agent de la llibertat condicional i assegurar-se que té feina, mentre segueix el seu procés de tractament amb metadona.
El rodatge va tenir lloc a Sudbury, Ontario, la tardor de 2014. La partitura de jazz de la pel·lícula va ser creada pel compositor i pianista David Braid. L'àudio de les actuacions de trompeta de la pel·lícula va ser realitzat per Kevin Turcotte. Hawke va fer classes de trompeta amb Ben Promane.

## Referències

* ↑ «Ethan Hawke and Ellen Page films added to Toronto film festival lineup». The Guardian, 06-08-2015. [Consulta: 6 agost 2015].
* ↑ Michael Sragow. «Deep Focus: Born to Be Blue». Film Comment, 24-03-2016. [Consulta: 29 març 2016].
* ↑ Andrew Barker. «Film Review: 'Born to Be Blue'». Variety, 13-09-2015. [Consulta: 29 març 2016].
* ↑ "Ethan Hawke shoots Chet Baker biopic in Sudbury". CBC News, 23 October 2014.
* ↑ Peter Hum. «David Braid on the Music of Born to Be Blue», 04-04-2016. [Consulta: 19 maig 2016].
* ↑ Linda Barnard. «Ethan Hawke gets to the heart of Chet Baker», 11-03-2016. [Consulta: 29 març 2016].
* ↑ Brad Wheeler. «Born to Be Blue tells the tragic and true-ish story of Chet Baker», 10-03-2016. [Consulta: 29 març 2016].
* ↑ Lau, Melody. «Born to be Blue composer David Braid reveals the process behind the Chet Baker film's soundtrack». CBC Music, 11-03-2016. [Consulta: 29 març 2016].
# Abans que el diable sàpiga que has mort

Abans que el diable sàpiga que has mort (títol original en anglès, Before the Devil Knows You're Dead) és una pel·lícula estatunidenca del 2007 escrita per Kelly Masterson i dirigida per Sidney Lumet. El títol ve de la dita irlandesa: Pot estar al cel una bona mitja hora abans que el diable sàpiga que has mort. És una valenta reflexió sobre l'ambició i la insatisfacció.
El cinema s'ha encarregat, sovint, de recordar-nos que l'atracament perfecte no existeix. Per exemple, a Reservoir Dogs o Tarda negra, que va dirigir el mateix Lumet el 1975. Explicada des de diferents punts de vista, en aquest film els que preparen el gran cop són dos germans que passen hores baixes i que volen aconseguir diners d'una manera fàcil.
El 1957, exactament 50 anys enrere, Sidney Lumet va dirigir la seva òpera prima Dotze homes sense pietat, que es va convertir en una de les millors pel·lícules dels anys 50 i un autèntic referent del cine de suspens i de temàtica judicial. Mig segle després, i amb 84 anys, el director ens regala un drama simplement brillant. Duríssim, intransigent, sense deixar pràcticament cap moment de respir a l'espectador i amb una tenebrosa mirada al que podríem descriure com la maldat humana a través d'uns personatges immensos i un repartiment de luxe.

## Repartiment

* Philip Seymour Hoffman: Andy
* Albert Finney: Charles
* Ethan Hawke: Hank
* Marisa Tomei: Gina
* Rosemary Harris: Nanette
* Arija Bareikis: Katherine

## Referències

* ↑ Títol català
* ↑ «Before the Devil Knows You're Dead». The New York Times.
# A Hatful of Rain

A Hatful of Rain és una pel·lícula dels Estats Units dirigida per Fred Zinnemann, estrenada el 1957.

## Argument

Un exsoldat, que ha adquirit la seva addicció després de ser tractat amb morfina en la guerra de Corea, aconsegueix portar una doble vida gràcies a l'ajut econòmic del seu germà. Ni la seva esposa ni el seu pare no saben la veritat de la seva condició, encara que aquesta comença a tornar-se insostenible.
Ombrívol i dur retrat d'un addicte a la morfina i la repercussió de la seva drogoaddicció en el seu entorn familiar. Es preferia mostrar -més que el plaer d'una dosi- el dolor de l'abstinència.

## Comentari

La peça teatral es va presentar a Broadway 389 vegades, entre 1955 i 1956, amb Shelley Winters i Ben Gazzara als papers principals. El 1957 l'autor Michael V. Gazzo va escriure el guió de la pel·lícula.
Va ser la primera aproximació d'un gran estudi de Hollywood (Fox), al tema de la drogoaddicció i encara que és probable que l'obra original tingués alguna modificació en l'adaptació cinematogràfica, el resultat va ser de tota manera impactant.

## Repartiment

* Don Murray: Johnny Pope
* Eva Marie Saint: Celia Pope
* Anthony Franciosa: Polo Pope
* Lloyd Nolan: John Pope, Sr
* Henry Silva: Mare
* William Hickey: Apples
* Paul Kruger: Barman
* Art Fleming: Polícia

## Premis i nominacions
### Premis

* 1957: Copa Volpi per la millor interpretació masculina per Anthony Franciosa
* 1957: Premi Nou cinema al Festival de Venècia per Anthony Franciosa
* 1957: Premi Nou cinema al Festival de Venècia per Eva Marie Saint

### Nominacions

* 1957: Lleó d'Or
* 1958: Oscar al millor actor per Anthony Franciosa
* 1958: Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per Eva Marie Saint
* 1958: Globus d'Or al millor actor dramàtic per Anthony Franciosa
* 1958: Globus d'Or al millor director per Fred Zinnemann
* 1958: BAFTA a la millor actriu estrangera per Eva Marie Saint

## Referències

* ↑ «A Hatful of Rain». The New York Times.
# Moviment per França

El Moviment per França (Mouvement pour la France) és un petit partit polític francès de dreta nacionalista i conservadora, present en tot el territori francès.
El MPF va ser un dels grans vencedors de l'any 2005, amb la victòria del NO al referèndum sobre la Constitució Europea.

## Història

Va ser fundat el 20 de novembre de 1994 a la Maison de la Chimie de París. Es va unir a la llista "Majoria per l'altra Europa" en les eleccions europees, que va aconseguir el 12,23% dels vots. Philippe de Villiers es presenta com el seu candidat a les eleccions presidencials de 1995, però sense arribar a transformar al MPF en un partit nacional sòlidament estructurat. Aconsegueix menys del 5% dels vots.
En les eleccions europees de 1999, es va aliar amb Reagrupament per França i l'aliança va obtenir 13 escons.
El partit és dirigit pel seu president Philippe de Villiers, i el seu secretari general Guillaume Peltier. Al juny de 2004 va assolir tres escons en el Parlament europeu, ocupats per Philippe de Villiers, Paul-Marie Couteaux i Patrick Louis.
A l'Assemblea Nacional té com a representant a Véronique Besse. Al Senat, a Bruno Retailleau, Philippe Darniche i a Bernard Seillier. Es troba implantat en tot el país encara que el seu poder no és estable, presentat en solitari va aconseguir el 5% dels vots, i en coalició amb altre partit de similars característiques el 13%. Així i tot, el Front Nacional francès de Jean-Marie Le Pen, és la punta de llança dels nacionaldemòcrates francesos. Villiers es va presentar en les eleccions presidencials de 2007 on va obtenir un 2,23% dels vots.

## Enllaços externs

* (francès) Moviment per França» Arxivat 2007-02-25 a Wayback Machine.
# Things We Lost in the Fire

Things We Lost In The Fire és una pel·lícula estatunidenca del 2007 dirigida per Susanne Bier sobre un guió d'Allan Loeb.

## Repartiment

* Halle Berry: Audrey Burke
* Benicio del Toro: Jerry Sunborne
* David Duchovny: Brian Burke
* Alexis Llewellyn: Harper Burke
* Micah Berry: Dory Burke
* John Carroll Lynch: Howard Glassman
* Alison Lohman: Kelly
* Robin Weigert: Brenda
* Omar Benson Miller: Neal

## Referències

* ↑ Josh Rosenblatt «Things We Lost in the Fire». The Austin Chronicle, 19-10-2007.
* ↑ Glenn Whipp «'Fire' Draws its Heat from Del Toro». Los Angeles Daily News, 19-10-2007. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2007-10-22. [Consulta: 5 octubre 2022].
# Adi Agashé

Aditya Agashe (10 de juny de 1997, Poona, Índia), conegut professionalment com a Adi Agashé, és un cantant de pop i actor indi de Pune, Maharashtra, en actiu des del 2014. És responsable de màrqueting a Brihans Natural Products des del 2015.

## Referències

* ↑ «Living or Dead? Adi Agashé». Living or Dead. Arxivat de l'original el 2018-08-30 [Consulta: 29 agost 2018].
* ↑ Barve, Vartak & Belvalkar 2002, p. 1, 4, 5, 26, 43.
* ↑ Agashe & Agashe 2006, p. 62.
* ↑ «Shape of two». Pune Mirror. Arxivat de l'original el 2018-08-30 [Consulta: 29 agost 2018]. Arxivat 2018-08-30 a Wayback Machine.
* ↑ "The very talented Adi Agashé" What's Hot Magazine.
# Agnieszka Skalniak-Sójka

Agnieszka Skalniak-Sójka (Krynica-Zdrój, 22 d'abril de 1997) és una ciclista polonesa. Actualment corre a l'equip ciclista femení del Canyon-SRAM Racing. Competeix en ciclisme de carretera.

## Palmarès
### Carretera

* 2015
** Campiona d'Europa en contrarrelotge junior
** Campiona de Polònia en ruta junior
* 2018
** Vencedora d'una etapa al Tour de Feminin-O cenu Českého Švýcarska
* 2021
** 1a al Belgrade GP Woman Tour i vencedora d'una etapa
* 2022
** Campiona de Polònia en contrarrelotge
** 1a a Gracia Orlová i vencedora de tres etapes
** 1a a la Volta a Bèlgica i vencedora d'una etapa
** 1a a la Princess Anna Vasa Tour i vencedora de tres etapes
** 1a al Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini i vencedora d'una etapa
** 1a a la Volta a Estònia
* 2023
** Campiona de Polònia en contrarrelotge

### Resultats a les Grans Voltes
#### Giro d'Itàlia

* 2024: 50a posició

#### Tour de França

* 2023: 54a posició
* 2024: 87a posició

## Referències

* ↑ «Canyon-SRAM Racing» (en anglès). UCI. [Consulta: 11 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a procyclingstats.com
# Argisti I

Argisti I (en armeni: Արգիշտի Ա) va ser un rei d'Urartu que va regnar del 785 aC al 753 aC.
Va succeir el seu pare Menua I. Durant el seu regnat, es va continuar el culte a Khaldi, la principal deïtat del urartians, i també a Techeba (sembla que seria el Tessub dels hurrites) i Ardini, deïtat del país de Mutsatsir adoptada per Urartu.
Va fer campanyes militars durant tretze anys: cap al nord va conquerir l'actual Sarikamich, va destronar el rei Ytupurchi de Diaueqi (Vanand o regió de Kars), el país d'Akhuriani (regió d'Aní), Etioni (entre Aní i Erevan), on va derrotar el rei Uduri. Després d'un aixecament dels habitants de les regions recentment conquerides, Argishti els va deportar, construint la fortalesa d'Erebuni l'any 782 aC amb 6.600 presoners de guerra d'Hatti i Sofene, i en 776 aC la fortalesa d'Argishtikhinili el regne d'Eriaqi, a la regió de Shirak; el regne Ichqugulu (regió de Aleksandrópol) i el país de Qiequni (al nord del llac Ixtamani); cap al sud va fer front a les expedicions de la regent assíria Sammuramat contra Hubutxkia o Kubutxkia (Djulamerk) cap al 785 o 784 aC, i després a les expedicions de Salmanassar IV el 781, 780, 779, 778, 776 i 774 aC. Per la seva banda, Argisti va atacar durant sis anys el regne de Manna, on el rei Aza s'havia aliat amb Assíria. Finalment, va ocupar el país, va capturar el rei i Manna va ser establert com a vassall l'any 780 o 779 aC. També va fer incursions contra Xupa (Sofene) i Khati (Malatya-Karkemish).
Va morir l'any 753 aC, i el va succeir el seu fill Sarduri II.

## Referències

* ↑ Smith, Adam T. The Political Landscape: Constellations of Authority in Early Complex Polities (en anglès). University of California Press, 2003, p. 168. ISBN 9780520936997.
* ↑ Zimansky, Paul. Ecology and Empire: The Structure of the Urartian State (en anglès). Oriental Institute of the University of Chicago, 1985, p. 94. ISBN 0-918986-41-9.
* ↑ Cassin, Elena (et al.) (eds.). Los imperios del antiguo Oriente: la primera mitad del primer milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 35-37, 97. ISBN 8432301183.
* ↑ Burney, Charles. Historical dictionary of the Hittites. Lanham, Md.: Scarecrow Press, 2004, p. 187-188. ISBN 9780810849365.

## Bibliografia

* Grousset, R.; Adonts, N. Histoire d'Armenie, 1946.