OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Habitatge al carrer Mulleres, 36 (Olot)

L'habitatge al carrer Mulleres, 36 és una obra neoclasscista d'Olot (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa amb tres crugies i una gran porta central amb dues finestres als costats a la planta baixa. Els altres tres pisos de damunt tenen balcons. El teulat és a dues aigües amb els vessants vers les façanes principals. La composició de l'edifici és rígida per la marcada simetria. Cal destacar els petits esgrafiats que decoren els marcs dels balcons i portes amb dents de serra i rectangles. Així mateix, marquen la separació dels pisos augmentant la sensació d'horitzontalitat.

## Història

La urbanització del carrer Mulleres va tenir lloc a la segona meitat del segle xix. Són cases amb alguns elements clàssics, però que donen pas a una arquitectura molt més historicista i eclèctica. Obres interessants d'aquest moment són la plaça de Braus, la urbanització de l'Horta del Carme, el Teatre o certes esglésies i capelles, encara que les obres més importants i de més envergadura són la plaça Clarà i el passeig de Barcelona. A algunes de les cases del carrer Mulleres intervingueren mestres d'obres importants com ara J. Salvat, J. Cordomí o E. Pujol.

## Referències

* 1 2
# Habitatge al carrer Nou, 6 (Vilamitjana)

L'Habitatge al carrer Nou, 6 és un edifici de Tremp (Pallars Jussà) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres de planta baixa i tres pisos amb dues façanes, una al carrer Nou i l'altre al carrer Major. La façana del carrer Nou té una portalada amb arc adovellat que ha perdut els brancals originals de pedra. Als pisos superiors les obertures existents no s'ordenen en eixos verticals ben definits, i mostren una distribució caòtica.
# Edat d'or (època)

L'edat d'or és el terme que s'usa en historiografia per designar el període d'esplendor d'una civilització, tema o país. Prové del tòpic literari de l'edat d'or i s'assimila a la connotació de l'or com a material del màxim guardó. Si el període està més delimitat en el temps, es pot parlar de segle d'or o fins i tot de dècada d'or. Per a posteriors períodes de similar brillantor, es pot parlar de segona edat d'or o, si es considera que no arriba al nivell de la primera però és igualment una època destacable, edat de plata.
Algunes de les edats d'or més comunes són:
* L'edat d'or d'Atenes o Segle de Pèricles
* Edat d'or de l'islam
* Segle d'or valencià
* Segle d'or espanyol
* Edat d'or anglesa o Època elisabetiana
* Segle d'or polonès
* Edat d'Or neerlandesa
* Edat d'or danesa
* Edat d'or de la literatura russa
* Gilded Age
* Edat d'or del còmic

## Referències

* ↑ Graeme Dunphy (2010). "Six Ages of the World", a Encyclopedia of the Medieval Chronicle. Leiden: Brill. ISBN 90 04 18464 3.
# Alosa de Raso

L'alosa de Raso (Alauda razae) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae) que habita zones àrides de l'illa Raso, a l'arxipèlag de Cap Verd.

## Referències

* ↑ «Alosa de Raso». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 27 febrer 2025(català)
# Oberbayern

L'Alta Baviera (en alemany Oberbayern) és una de les set Regierungsbezirk (regions administrativo-governamentals) que formen el land de l'Estat Lliure de Baviera (Freistaat Bayern).

## Situació geogràfica

La regió està situada al sud-est de l'estat, limita pel sud i per l'est amb Austria, pel nord-est amb la Baixa Baviera i l'Alt Palatinat, pel nord-oest amb Francònia Mitjana i per l'oest amb Suàbia. Dins d'aquest territori s'hi troben les ciutats de Múnic, Ingolstadt, Rosenheim i Freising.

## Divisió territorial

La regió administrativo-governamental de l'Alta Baviera està formada per 23 districtes, 3 són districtes urbans (Kreisfreie Städte) i 20 districtes rurals (Landkreise):

### Districtes urbans (Kreisfreie Städte)

* Ingolstadt
* Múnic
* Rosenheim

### Distristes rurals (Landkreise)

| Districte d'Altötting Districte de Bad Tölz-Wolfratshausen Districte de Berchtesgadener Land Districte de Dachau Districte d'Ebersberg Districte d'Eichstätt Districte d'Erding Districte de Freising Districte de Fürstenfeldbruck Districte de Garmisch-Partenkirchen | Districte de Landsberg am Lech Districte de Miesbach Districte de Mühldorf am Inn Districte de Múnic Districte de Neuburg-Schrobenhausen Districte de Pfaffenhofen an der Ilm Districte de Rosenheim Districte de Starnberg Districte de Traunstein Districte de Weilheim-Schongau. |

## Evolució de la població

| Any | Habitants |
| 1939 | 1.999.048 |
| 1950 | 2.541.896 |
| 1961 | 2.831.744 |
| 1970 | 3.324.104 |
| 1987 | 3.598.126 |
| 2002 | 4.169.657 |
| 2005 | 4.238.195 |
# Ermita de las Angustias (Uclés)

L'ermita de las Angustias és una ermita situada en el nucli urbà de la localitat espanyola d'Uclés. Es tracta d'un temple del segle xvii construït amb les restes de l'antiga església de Santa María i que ja no s'usa per al culte des de 1967.

## Referències

* ↑ «MONASTERIO DE UCLES, EL ESCORIAL DE LA MANCHA.». cofrades.sevilla.abc.es. Arxivat de l'original el 2019-07-04. [Consulta: 26 juny 2018].
* ↑ «Web del Ayuntamiento de Uclés | Recorrido por el pueblo». ucles.es. [Consulta: 26 juny 2018].
* ↑ «Uclés, un paseo amurallado | Turismo en la Manchuela». turismoenlamanchuela.com. Arxivat de l'original el 2019-04-20. [Consulta: 26 juny 2018].
# Huracà de Galveston (1915)

L'huracà de Galveston de 1915 va ser un huracà mortífer que colpejava Illes de Sotavent, Hispaniola, Cuba i Texas, a mitjans d'agost de la temporada d'huracans de l'Atlàntic del 1915. També colpejava Galveston, Texas, quinze anys després de l'huracà de Galveston de 1900. Les ones de 6,4 metres eren alentides per les noves trencaonades, però no evitava l'erosió de la platja: el 17 d'agost els 91,5 m totals que feia la platja havien estat erosionats, encara que més tard retornaria parcialment la sorra. La tempesta de 1915 va deixar un rastre de destrucció durant tota la seva trajectòria provocant entre 275 i 400 víctimes mortals i danys estimats en $50 milions de dòlars (1915 USD).

## Referències

* 1 2 3 NWS Houston/Galveston. «Upper Texas Coast Tropical Cyclones in the 1910s - 1915». NOAA, 30-01-2007. Arxivat de l'original el 2008-09-28. [Consulta: 19 setembre 2008].
# Habitatge al carrer Peresall, 10 (Tremp)

L'Habitatge al carrer Peresall, 10 és un edifici de Tremp (Pallars Jussà) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'habitatge, situat al centre del nucli urbà de Tremp limita amb l'antic fossat de la muralla, actual Passeig del Vall.
L'edifici consta d'una construcció de quatre nivells d'alçada, situada entre mitgeres i d'una única crugia. S'emmarca dins la tradició constructiva del segle xix, tot i que les façanes demostren actuacions posteriors. Destaca l'austeritat de la façana principal on s'identifiquen finestres balconeres emmarcades per una volada sobre mènsules geomètriques.
La façana posterior mostra elements més treballats. Destaca el volum de la terrassa emmarcat per una barana de ferro amb relleus geomètrics, l'accés a la planta baixa amb dos arcs de mig punt, un tapiat, amb la decoració de la dovella clau ressortida i la galeria del tercer pis, constituïda per dos arcs rebaixats amb impostes marcades en l'intradós.

## Història

La terrassa existent en la façana posterior de la finca fou construïda a partir de finals del segle xix, quan aparegué la normativa municipal de construcció, que contemplava terraplenar el fossat de l'antiga muralla i aixecar edificis només de planta baixa, per evitar superposar-se en alçat a les construccions existents.

## Referències

* 1 2 3 4
# Edat gestacional

L'edat gestacional és una mesura de l'edat de l'embaràs que es pren des del començament de l'últim període menstrual de la dona, o l'edat corresponent de la gestació estimat mitjançant un mètode més precís si està disponible. Aquests mètodes inclouen afegir 14 dies a una durada coneguda des de la fecundació (com és possible en la fecundació in vitro) o per ecografia obstètrica. La popularitat d'utilitzar aquesta definició d'edat gestacional és que els períodes menstruals es noten essencialment sempre, mentre que normalment no hi ha una manera convenient de discernir quan es produeix la fecundació.
La iniciació de l'embaràs per al càlcul de l'edat gestacional pot ser diferent de les definicions d'inici de l'embaràs en el context del debat sobre l'avortament o el començament de la personalitat humana.

## Referències

* ↑ «Gestational age: MedlinePlus Medical Encyclopedia» (en anglès). medlineplus.gov.
# Eddavidita

L'eddavidita és un mineral de la classe dels halurs.

## Característiques

L'eddavidita és un halur de fórmula química Pb₂Cu₁₂O$_{15}$Br₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, sent publicada el 2021. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades al Museu Mineral de la Universitat d'Arizona, a Tucson (Arizona), amb el número de catàleg: 12326, i al projecte RRUFF, amb el número de mostra: r050381.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Southwest, situada a Hendricks Gulch, al municipi de Bisbee del comtat de Cochise (Arizona, Estats Units), on es troba associada a cuprita i malaquita, sent l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Eddavidite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 març 2022].
* ↑ «Eddavidite, a New Mineral Species, and the Murdochite (Cu12Pb2O15Cl2)-Eddavidite (Cu12Pb2O15Br2) Series». The University of Arizona, 2021 [Consulta: 31 març 2023].
# Eden Project

L'Eden Project és un complex mediambiental concebut per Tim Smit i dissenyat per l'arquitecte Nicholas Grimshaw sobre el tema de la natura i del desenvolupament durable. Està situat a 8 quilòmetres de St. Austell a Cornualla, Anglaterra. Va obrir el març de 2001, després de dos anys de construcció a una antiga pedrera de caolí. Comprèn dos hivernacles protegint cadascuna un bioma, un reproduint els climes tropicals humits i l'altre els climes càlids i secs de tipus mediterranis.

## Viure amb la natura

Les cinc cúpules d'estructura geodèsica protegeixen un conjunt excepcional d'espècies vegetals organitzades al llarg d'un recorregut paisatgista.
El projecte, sostingut per una fundació amb objectius no lucratius, posa l'accent sobre la preservació dels recursos i l'aportació de la diversitat vegetal a la vida humana. L'aportació educativa del projecte ha permès a la fundació d'obtenir l'etiqueta GiftAid que permet a l'organització recuperar les taxes a l'estat britànic. Aquestes taxes representen aproximadament el 30% de les adhesions.
Totes les tecnologies en relació amb el conreu de les plantes es defineixen com explotades i desenvolupades a Eden Project en col·laboració amb diversos centres d'investigacions.
Els dissenyadors d'Eden Project rebutgen el qualificatiu de parc temàtic. El parc ha estat creat inicialment per demostrar la capacitat d'utilitzar la natura per regenerar un indret deteriorat per l'activitat humana. El parc conté tanmateix tots els ingredients del parc temàtic: Recorregut predeterminat, hall d'atraccions, edifici d'exposició, sales de projecció, restaurant i la ineludible botiga que clou la visita i de pas obligat.
Malgrat la qualitat pedagògica evident de les plantacions i exposicions, l'aspecte de desenvolupament durable és poc sensible a l'explotació del parc. Fora del compostage i de la recuperació de les aigües residuals, la gestió eco-energètica es posa poc en pràctica.
Aquesta absència deixa un dubte sobre la validesa de les intencions mediambientals que sostenia el projecte.

## Altres esdeveniments

L'Eden Project apareix a la pel·lícula de James Bond, Mor un altre dia.

## Notes

* ↑ L'hivernacle tropical és el més gran al món
* ↑ Novament construïda el 2006, el «Core» implica una carcassa de fusta inspirada en el mode de creixement vegetal tal com es pot observar sobre l'escorça d'una pinya.

## Referències

* ↑ Ordnance Survey (2005). OS Explorer Map 107 – Fowey, Looe & Lostwithiel. ISBN 0-319-23708-7.

## Enllaços externs

* EdenProject.com - Web oficial del parc
* «Keith's Eden Project Web,Virtual Visit Latest Information, Places to stay, Pictures of Eden». - Història i fotografies de la construcció del parc
# Edifici Alacant

L'Edifici Alacant és una torre situada en la confluència de l'avinguda Doctor Gadea i el Parc de Canalejas, en plena façana marítima de la ciutat valenciana d'Alacant. Compta amb un total de 24 plantes i es troba sobre un podi que conté oficines, un saló d'actes, una biblioteca i una sala per a exposicions.

## Referències

* ↑ Jaén i Urban, G. (director), Martínez Medina, A., Oliva Meyer, J., Oliver Ramírez, J. L., Sempere Pascual, A. y Calduch Cervera, J.. Guía de Arquitectura de la Provincia de Alicante (en español). Alicante, España: Instituto de Cultura Juan Gil-Albert, Colegio Territorial de Arquitectos de Alicante, 1999, p. 314. ISBN 84-7784-353-8.
# Edifici Barrachina

L'Edifici Barrachina és una construcció situada a la plaça de l'Ajuntament de València número 2, al barri de Sant Francesc.
És obra de l'arquitecte valencià Javier Goerlich en col·laboració amb Francisco Almenar i Cayetano Borso di Carminati, construït entre els anys 1929 i 1930 per encàrrec de l'empresari aragonès Martín Barrachina Benagues, el cognom del qual dona nom a l'edifici.
L'edifici consta de planta baixa (ús comercial), planta entresòl, sis plantes altes destinades a l'ús residencial, una planta d'àtics i una torre que remata el xamfrà. La façana principal dona a la plaça de l'Ajuntament i discorre entre els carrers d'En Llop (al nord) i de la Sang (al sud), rematant ambdues cantonades en forma de xamfrà.
D'estil classicista monumental barrejat amb elements del barroc valencià. Els xamfrans destaquen com a elements del disseny més acurat de l'edifici. Per al que dona al carrer de la Sang s'usen columnes d'ordre jònic que recorre les plantes de tercera a la sisena i es rematen els cossos laterals que emmarquen el cos cilíndric de l'edifici amb dos frontons triangulars i que es prolonguen en altura mitjançant una llinterna o torre. Al xamfrà amb el carrer d'En Llop s'incorpora un mirador tancat amb forma cilíndrica entre pilastres dòriques suportat per mènsules. La galeria que remata a l'altura de l'àtic presenta formes estilitzades que remeten a l'art déco.
La façana principal que recau a la plaça presenta la clàssica estratificació tripartida en altura: baixa i entresol com a basament, separada de la resta de plantes superiors mitjançant el balcó corregut amb balustrada de la planta segona. Mentre que el gruix d'altures s'organitza mitjançant una sèrie d'obertures verticals amb volades protegides per ampits de forja, l'última planta es compon de grans finestres de llinda, decorades per una línia de denticles, entre pilastres dòriques, al mateix temps que l'àtic es recula, de nou, després d'una balustrada. Es conserva la marquesina metàl·lica original que envolta el perímetre del xamfrà de la façana principal.
La planta baixa al complet va estar ocupada durant dècades per Casa Barrachina, un establiment hostaler molt conegut a la ciutat i famós pels seus entrepans. En el vestíbul de l'edifici es pot observar la llegenda edifici Barrachina 1930.

## Referències

* 1 2 «EDIFICIO BARRACHINA». [Consulta: 24 setembre 2022].
* 1 2 Navarro, José Daniel. «Edificio Barrachina» (en castellà), 23-10-2018. [Consulta: 24 setembre 2022].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «El ocaso del imperio de Jesús Barrachina» (en castellà). [Consulta: 24 setembre 2022].
# Edifici Caixa de Pensions (Torelló)

L'Edifici Caixa de Pensions és un edifici de Torelló (Osona) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres de planta baixa, tres pisos i golfes. La coberta és a doble vessant amb pendent pronunciada amb el carener perpendicular a la façana i té un ràfec de molta volada.
A la façana podem veure que cada pis està tractat de manera diferent. A la planta baixa hi ha tres finestrals que van de dalt a baix amb un enreixat de ferro decorat. El parament està arrebossat imitant carreus. Al primer pis apareix un gran balcó que ocupa tota l'amplada de façana, amb una barana feta amb un entramat de muntants i travessers. Al darrere de la façana el finestral es divideix per columnes de pedra, separades però del pla de la finestra. La vidriera es compon mitjançant la repetició d'un mòdul format per diferents vidres translúcids de diferents colors. La façana està aplacada amb rajola ceràmica vitrificada. A partir d'aquí comença la tribuna que identifica el segon pis. En aquest trobem una superfície de carreu abuixardat i finestres separades només per un matxó prim. Al tercer pis trobem quatre finestres dins d'una única franja de pedra que les unifica.
La façana es corona amb un capcer agut, amb una ampla barbacana que conté les obertures que ventilen la planta de sota coberta. Aquestes tenen forma de gelosies quadriculades. El ràfec descansa sobre uns colls de fusta i el revers dels quals està revestit de ceràmica vidrada.

## Història

L'aspecte que aquest edifici té avui en dia es deu a la reforma de l'immoble que dugué a terme Josep Maria Pericas entre 1957-1958. L'arquitecte fa servir el seu llenguatge personal amb certes influències modernistes i noucentistes. Els elements més destacats són l'escala i la cornisa. Posteriorment ha sofert poques alteracions. L'any 1966 es va enrajolar el terrat. El tancament de la biblioteca i la reforma de l'oficina de la Caixa és el més destacable.

## Referències

* 1 2 3 4 «Edifici Caixa de Pensions». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 març 2019].

## Enllaços externs

* Edifici Caixa de Pensions Arxivat 2018-09-14 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Edifici El Progrés

L'Edifici El Progrés és una obra del municipi de Martorell (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitjaneres de planta baixa, pis i terrat a la catalana. La composició de l'habitatge és definida per la voluminositat de la tribuna. Accés central per pòrtic de 8 columnes geminades amb capitell ornat i gran escut en relleu damunt la part baixa del fust. Tribuna correguda de peanya arrodonida, muntans de fusta, coberta de teula àrab i vidres glaçats de colors. Coronament de barana massissa, cos central a manera de frontó doble, motllures i relleus centrals.

## Història

L'Ajuntament disposa -en el Museu Municipal- de documentació relacionada amb la construcció d'un bon nombre d'edificis de Martorell, des de ja fa mes dues centúries.

## Referències

* 1 2
# Edifici Fàbrica de Gas

L'Edifici Fàbrica de Gas és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Està situat a prop de l'escorxador, una zona d'important activitat. Es tracta d'un edifici entre mitgeres amb una porta d'accés amb arc de mig punt cec amb pilastres que arrenquen d'un encoixinat i que arriben a una cornisa a sobre de la qual descansa un frontó. A cada costat de la porta dos cossos homogenis amb dos pisos cadascun. El primer amb finestres quadrades sense decoració. Una motllura separa els dos pisos. El segon pis té una finestra triple separada per una motllura quadrada.
# Edifici Lope de Vega

L'Edifici Lope de Vega o Edifici Los Sótanos es troba als números 53, 55, 57 i 59 de la Gran Via de Madrid (Espanya), fent cantonada amb el carrer de San Bernardo. Va ser projectat en 1944 pels arquitectes Julián Otamendi (autor de l'Edifici Espanya de la Plaza d'España) i el seu germà Joaquín (responsable juntament amb Antonio Palacios de l'Edifici de Correos de la Plaça de Cibeles). El contracte d'obra fou degut a la Compañía Madrileña Urbanizadora.
A l'edifici se situa el Teatro Lope de Vega i l'Hotel Emperador. L'edifici posseeix uns baixos denominats Lope de Vega.

## Història

En aquest solar es trobava antigament la Casa Profesa, derrocada en els anys trenta. El 1944 la Compañía Urbanizadora Madrileña, després de les operacions urbanístiques realitzades a la Glorieta de Cuatro Caminos, decideix construir un edifici voluminós en el tercer tram de la Gran Via, després d'adquirir el solar de cinc mil dos-cents metres quadrats per 115 milions de pessetas.
Construeixen l'edifici en quatre anys: De 1945 a 1949. L'any 1950 obre l'Hotel Emperador. El Teatro Lope de Vega va ser inaugurat el 16 d'abril de 1949. Es va especialitzar en espectacles musicals. En 1954 es va instal·lar una pantalla de cinema, convertint-se en Teatro Cine Lope de Vega, inaugurat el 12 de desembre d'aquest mateix any.

## Referències

* ↑ Juan José Alzugaray, (2003), Vascos relevantes del siglo XX, Ed. Encuentro, Bilbao, pág. 128.
* 1 2 José del Corral, (2002), La Gran Vía: Historia de una calle, Ed. Sílex, Madrid, pág. 172-173.
# Edifici Roig Vives

L'edifici Roig Vives al número 4 del carrer Xàtiva de la ciutat de València (Horta de València). Es construí sobre el solar de l'antic convent de Jerusalem, seguint la línia que ocupaven la muralla medieval de la ciutat. Aquest solar ocupa un espai entre situat entre mitgeres, i adquireix major profunditat prenent la planta baixa del pati de l'illa. És un edifici residencial construït l'any 1944, just acabada la guerra, i amb projecte de Javier Goerlich Lleó.

## Arquitectura

L'edifici es projectà amb un ús residencial combinat amb el d'una estació d'autobusos. Quatre grans habitatges per planta organitzats de manera simètrica respecte a dos nuclis d'escala situades al centre de cada meitat. Les peces principals es disposen a la part que recau al carrer de Xàtiva, desenvolupant la resta del programa en direcció al pati de l'illa de cases. L'estació d'autobusos (de la companyia Hispano Suiza, promotora de l'edifici) ocupava la planta baixa i el fons de la parcel·la, les seues oficines estaven al primer pis.
En aquest edifici, Goerlich reprèn el llenguatge racionalista, encara amb detalls d'art-déco. Segueix un esquema clàssic de simetria central coronant l'edifici amb un cos amb forma de torre escalonada. A cada costat de l'eix central se situen dos parts idèntiques, on destaquen els miradors rectangulars i els balcons semicirculars.
El déco utilitzat per Goerlich es fa notar en recursos compositius com els ranurats als brancals de les finestres o als alerons volats d'escàs cantó. També es veu aquesta tendència a la partició de les fenestracions i a la proporció dels buits, dominant sempre la verticalitat.
Els detalls decoratius del vestíbul són també remarcables, sobretot a la cabina de la porteria (rematada amb una gran petxina), a més d'estar decorat amb una combinació de marbres blancs i negres.

## Bibliografia

* VV.AA. ( Juan Cano Forrat ) Registro de Arquitectura del Siglo XX en la Comunidad Valenciana ISBN 84-87233-38-4

## Enllaços externs

* Fitxa del Col·legi d'Arquitectes Arxivat 2009-12-15 a Wayback Machine.
# Edifici a la rambla Ferran, 43 (Lleida)

L'Edifici a la rambla Ferran, 43 era una obra de Lleida inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Era un edifici entre mitgeres de planta baixa i dos pisos amb façana davant-darrere a dos carrers. Façana de composició senzilla en estructura però molt treballada en ornament, confiant la decoració escultòrica a les llindes de les obertures i a les cornises motllurades que recorren horitzontalment el mur. Treball de forja a les balconades. Murs de càrrega de maó vist i pedra artificial. Aquest edifici va ser enderrocat i a la dècada de 2000 es va construir un bloc de pisos.
Es van transformar els baixos per a ubicar un negoci.

## Referències

* 1 2