OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Conspiració (pel·lícula)

Conspiració (títol original: Conspiracy Theory) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Richard Donner i estrenada l'any 1997. Ha estat doblada al català.

## Argument

Jerry Fletcher és un taxista paranoic, fervent adepta de la teoria del complot. Convençut que es tramen nombrosos complots (sobretot, contra el president dels Estats Units), passa els seus dies a compartir les seves teories amb els seus clients, així com amb Alice Sutton, ajudant del fiscal. Alice, de la qual Jerry està secretament enamorat, l'escolta pacientment, però sense prendre-s'ho seriosament. Un dia, Jerry es segrestat per membres d'una misteriosa organització. Aquests el torturen per fer-li confessar «qui està al corrent», cosa que el fa pensar que una de les teories de complot que ha evocat als seus clients o a Alice és correcta;ara bé, Jerry no sap de quin complot en particular parlen, i la qüestió és saber de quin. Jerry aconsegueix escapar-se. Perseguit per diferents branques dels serveis secrets, prova de convèncer Alice que es trama un complot.

## Repartiment

* Mel Gibson: Jerry Fletcher
* Julia Roberts: Alice Sutton
* Patrick Stewart: el doctor Jonas
* Steve Kahan: M. Wilson
* Peter Jacobson: un operador de vigilància
* Kenneth Tigar: un advocat
* Dean Winters: Cleet
* Richard Donner: el passatger del taxi
* Troy Garity: un estudiant en pràctiques
* Bert Remsen: el jutge Sutton, pare d'Alice
* Michael Potts: guàrdia del palau de justícia
* Sean Patrick Thomas: un operador de vigilància
* Rick Hoffman: agent de seguretat de nit
* Tom McCarthy: projector de l'helicòpter
* Cylk Cozart: L'agent Lowry
* Terry Alexander: Flip
* Michael Shamus Wiles: el policia a l'hospital Roosevelt
* J. Mills Goodloe: ajudant de Jonas

## Al voltant de la pel·lícula

El personatge de Jerry intenta escapar als seus perseguidors entrant a un cinema que reposa Lady Falcó, un altre film de Richard Donner.
Entre les seves nombroses teories del complot, Jerry pensa que el director Oliver Stone està lligat al govern americà. Pensa que és així com ha pogut fer films sobre assumptes sensibles gràcies a informacions secretes del govern.

## Referències

* ↑ «Conspiració». esadir.cat.
* ↑ «Conspiracy Theory». The New York Times.
* 1 2 «trivia». ImdB.
# Observatori de Klet'

L'Observatori de Klet' (Hvězdárna Kleť) és un observatori astronòmic situat a la República Txeca, a la Regió de Bohèmia Meridional. Va ser construït el 1957 i està a un altitud de 1.070 metres.

## Referències

* ↑ «Hvězdárna Kleť v Blanském lese – nejvýše položená hvězdárna v České republice» (en txec). Kudy z Nudy. [Consulta: 29 maig 2022].

## Enllaços externs

* Kleť Observatory
# Argyrosomus beccus

Argyrosomus beccus és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 23 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-àfrica.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ De la Pylaie, 1835. Recherches, en France, sur les poissons de l'Océan, pendant les années 1832 et 1833. A: Mem. Congr. Sci. France, 2nd Sess., Poitiers, 1834. Rouen. Recherches France . 524-534.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Sasaki, K., 1994. Argyrosomus beccus, a new sciaenid from South Africa. Jpn. J. Ichthyol. v. 41 (núm. 1): 35-38.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Albert Friedenthal

Albert Friedenthal (Bromberg, 25 de setembre de 1862 - Batavia, 17 de gener de 1921) fou un pianista i musicògraf alemany.
Fou el seu mestre a Kullak. Des de 1882 va recórrer les principals ciutats del món fent-se admirar com a virtuós del piano. La seva formidable tècnica, la seguretat i netedat del seu joc, i la seva seriositat interpretativa, el situaren entre les primeres figures del món artístic.
Com a compositor produí poc; tan sols algunes sèries de lieder i algunes peces per a piano. En el terreny literari, que cultiva amb gran entusiasme, es feu notar per alguns llibres de musicologia i sociologia. Entre els publicats amb major èxit cal citar:
* Stimen der Völker;
* Das Weib im Leben der Völker;
* Musik;
* Tanz und Dichtung bei den Kreolen Amerikas;
* Das Flämische Volkslied. Així com nombrosos articles de crítica en els principals diaris alemanys.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Apèndix núm. V, pàg. 561, ISBN 84-239-4575-8
# Observatori Reial de Greenwich

L'Observatori Reial de Greenwich, localitzat a la ciutat de Greenwich, Anglaterra, suburbi de Londres, (abans oficialment, l'Observatori Reial de Greenwich) és un observatori astronòmic, la construcció del qual fou comissionada el 1675 pel rei Carles II d'Anglaterra; la primera pedra es col·locà el 10 d'agost. El rei també creà el càrrec d'"astrònom reial", director de l'observatori que s'hauria de dedicar a la "diligència i cura més exacta amb la rectificació de les taules dels moviments del cels i els llocs dels estels fixos per tal de trobar la molt desitjada longitud dels llocs per a perfeccionar l'art de la navegació".
A causa de la contaminació ambiental de la ciutat de Londres així com la il·luminació nocturna que dificultaven les observacions, es traslladà al Castell d'Herstmonceux, tot i que encara es continua prenent com a origen dels meridians l'emplaçament original de l'observatori. En l'actualitat és un museu d'eines i artefactes de navegació, d'astronomia i rellotgeria, entre els quals, els cronòmetres H1 a l'H4 de John Harrison. El febrer del 2005, l'observatori ha començat a ser remodelat, i tindrà un nou planetari, galeries d'exposició suplementàries i equip educatiu.

## Cronologia de l'Observatori

* 1675 Es funda el Royal Observatory of Greenwich per ordre del rei Carles II de Gran Bretanya, sent nomenat John Flamsteed el seu primer director, tot i la falta de fons, Flamsteed construeix edificis i instal·la dos telescopis (de la seva pròpia pecúnia).
* 1712 Es publica el primer mapa precís del cel per part d'Edmund Halley, sense permís de Flamsteed, enfurismat, l'astrònom reial crema quants exemplars aconsegueix trobar o comprar.
* 1725 Pòstumament l'esposa de Flamsteed publica el catàleg d'estrelles del seu marit, una obra que tabula la posició de 3.000 estrelles de l'hemisferi nord en tres volums.
* 1924 GTS (senyals horaris de temps), la primera emissió va ser el 5 de febrer.
* 1948 El Royal Astronomer es trasllada a Herstmonceux.
* 1957 El Royal Observatory completa el seu trasllat i comença a denominar-se Royal Greenwich Observatory (RGO). L'edifici de Greenwich passa anomenar-se Old Royal Observatory (Vell observatori reial ).
* 1990 El Royal Observatory es trasllada a la Universitat de Cambridge.
* 1998 L'observatori de Cambridge tanca i l'edifici de Greenwich torna a ser el Royal Observatory, formant part del National Maritime Museum.

## Vegeu també

* Longitud (geografia)
* Board of Longitude
* Història de la longitud
* Greenwich Time Signal

## Referències

* ↑ Heather Couper; Henbest, Nigel; Clarke, Arthur C. Historia de la Astronomia. Editorial Paidós, Novembre 2008, p. 167. ISBN 9788449321375 [Consulta: 4 maig 2011].
* ↑ MobileReference. London Sights: a travel guide to the top 60 attractions in London, England, UK (Mobi Sights). MobileReference, p. 342–. ISBN 9781607789314 [Consulta: 4 maig 2011].
# Hidrogenfosfat de sodi

L'hidrogenfosfat de sodi és un compost inorgànic, una sal, constituïda per cations sodi (1+) ${\ce {Na+}}$ i anions hidrogenfosfat ${\ce {HPO4^2-}}$, la qual fórmula química és ${\ce {Na2HPO4}}$. S'empra com additiu alimentari amb el codi E339ii, amb la funció de regulador de l'acidesa.

## Propietats

L'hidrogenfosfat de sodi anhidre és una pols blanca, higroscòpica, inodora. Les formes hidratades disponibles inclouen el dihidrat ${\ce {Na2HPO4*2H2O}}$: un sòlid cristal·lí blanc i sense olor; l'heptahidrat ${\ce {Na2HPO4*7H2O}}$: cristalls blancs, inodors, eflorescents o granulats; i el dodecahidrat ${\ce {Na2HPO4*12H2O}}$: pols o cristalls blancs, eflorescents, inodors. La densitat de l'anhidre és aproximadament 1,7 g/cm³. La solubilitat en aigua és 7,7 g en 100 g d'aigua a 20 °C i de 11,8 g en 100 g d'aigua a 25 °C.
En dissolució aquosa s'hidrolitza i l'anió hidrogenfosfat es comporta com una base feble, donant dissolucions amb pH entre 8,00 i 11,0. La reacció és:
${\ce {HPO4^2- + H2O <=> H2PO4- + OH-}}$
Si s'escalfa dona difosfat de sodi:
${\ce {2HNa2PO4 -> Na4P2O7 + H2O}}$

## Obtenció

No existeix de manera natural. A la indústria s'obté per reacció de l'àcid fosfòric ${\ce {H3PO4}}$ amb hidròxid de sodi ${\ce {NaOH}}$ segons la reacció de neutralització:
${\ce {H3PO4 + 2NaOH -> Na2HPO4 + 2H2O}}$

## Aplicacions

L'hidrogenfosfat de sodi s'utilitza en la indústria de l'alimentació amb el codi E339ii com a agent suavitzant en la producció de formatges, com estabilitzant i regulador de l'acidesa en aliments com llet, begudes de soia, d'ametles, nata, en productes de pastisseria, etc.
També s'empra en esmalts i esmalts ceràmics, en el bronzejat de cuir, en la fabricació de colorants, com a inhibidor de la corrosió en el tractament de l'aigua.

## Referències

* 1 2 PubChem. «Disodium hydrogen phosphate» (en anglès). [Consulta: 28 novembre 2019].
* ↑ «E339ii - Fosfato disódico» (en castellà). [Consulta: 28 novembre 2019].
* ↑ Lazonby, John. «Phosphoric Acid» (en anglès britànic). [Consulta: 28 novembre 2019].
# Amblypharyngodon atkinsonii

Amblypharyngodon atkinsonii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia i Myanmar.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.

## Bibliografia

* Blyth, E. 1860. Report on some fishes received chiefly from the Sitang River and its tributary streams, Tenasserim Provinces. J. Asiatic Soc. Bengal v. 29 (núm. 2): 138-174.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ariosoma major

Ariosoma major és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 53 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Menja peixos i crancs.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el Japó, Taiwan i el mar de la Xina Oriental.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Swainson W., 1838. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Londres. Nat. Hist. & Class. v. 1. i-vi + 1-368.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Asano, H., 1958. Studies on the conger eels of Japan. I. Description of two new subspecies referable to the genus Alloconger. Dobutsugaku Zasshi (Zool. Mag. Tokyo) v. 67 (núm. 7): 191-196.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Masuda, H. i G.R. Allen, 1993. Meeresfische der Welt - Groß-Indopazifische Region. Tetra Verlag, Herrenteich, Melle. 528 p.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Albert Fuchs

Albert Fuchs (Basilea, Suïssa, 1858 - Dresden, Alemanya, 1910) fou un compositor suís.
Fou alumne del Conservatori de Leipzig, ocupant després, durant el curs de la seva carrera artística importants càrrecs docents, en els quals va tenir alumnes destacats com Franz Moser, també fou professor del Conservatori de Dresden i director de l'escola de cant <Robert Schumann>. Durant alguns anys fou crític musical del diari Dresdener Zeitung, i com a compositor arribà una sòlida reputació.
Orientat vers les escoles modernes, la seva obra comprèn diverses col·leccions de lieder, duets, peces per a piano, sonates per a violí i violoncel, un quartet de corda, un concert de violí (Op. 23), cors per a veus d'home i mixtes, 48 cors per a veus de dona, motets, un llibre de corals, una Suite hongaresa per a gran orquestra i dues cantates, amb solos i cors. Deixà inèdita l'òpera Nirvana.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 24, pàg. 1438 (ISBN 84-239-4524-3)
# Observatori Unió

L'Observatori Unió (anglès: Union Observatory) és un antic observatori astronòmic situat a Johannesburg, Sud-àfrica, que va mantenir la seva activitat des de la seva fundació en 1903 fins a 1971. Figura a la Llista de Codis d'Observatoris del Minor Planet Center amb el codi 078.

## Història

L'observatori va tenir diversos noms seguint l'evolució política del país. Va ser fundat en 1903 amb el nom de Departament Meteorològic de Transvaal (Transvaal Meteorological Department). En 1909 va ser canviat a Observatori de Transvaal (Transvaal Observatory) i amb prou feines tres anys després a Observatori Unió que és el que ha dut durant més temps i pel qual és més conegut. Finalment en 1961 va ser canviat a Observatori Republic (Republic Observatory) fins a 1971.
Fins al 1910 la principal tasca de l'observatori va ser meteorològica amb una petita part del seu temps dedicat a l'astronomia. En 1907 es va instal·lar el primer telescopi, un refractor de 23 cm d'obertura, posteriorment anomenat Telescopi Reunert. En 1923 es va arribar a un acord amb l'Observatori de Leiden, Països Baixos per a l'intercanvi de materials i investigadors. Nombrosos astrònoms neerlandesos es van instal·lar a Sud-àfrica i eventualment, en 1954, es va erigir l'Observatori Sud de Leiden, en la localitat de Hartebeespoort, fugint de la pol·lució lumínica de Johannesburg, i tot i que encara que era virtualment autònom, depenia funcionalment de l'Observatori Unió.
A l'Observatori Unió es van desenvolupar programes d'observació d'estels binaris, catalogant-se 20.000 i descobrint-se 6.000 d'aquest tipus d'estels. Així mateix es van descobrir fins a 1938 gairebé 600 asteroides. El fet més recordat és el descobriment de Proxima Centauri, l'estel més proper al Sol, descobert pel director de l'observatori Robert Innes en 1915.
En els anys 1960 el problema de la pol·lució lumínica afectava els tres principals observatoris astronòmics de Sud-àfrica, l'Observatori Radcliffe, a Pretòria, el Reial Observatori del Cap, a Ciutat del Cap, i l'Observatori Unió, per la qual cosa les autoritats sud-africanes van determinar en 1971 fusionar les instal·lacions dels tres observatoris i traslladar-los a un nou emplaçament, en Sutherland, a la Província Septentrional del Cap, i a una seu central situada a Ciutat del Cap per formar el nou Observatori Astronòmic de Sud-àfrica, (SAAO).

## Referències

* ↑ «List Of Observatory Codes» (en anglès). [Consulta: 15 juny 2018].

## Enllaços externs

* «Societat Astronòmica de Sud-àfrica». Arxivat de l'original el 2012-02-01. [Consulta: 15 juny 2018].
# Castell dels Angles

El Castell dels Angles és una antiga fortificació medieval, actualment només conservada en part, de la comuna dels Angles, a la comarca del Capcir, de la Catalunya del Nord.
Les seves restes estan situades al capdamunt del turó on es troba la població vella dels Angles, al costat sud-oriental de l'església parroquial de Sant Miquel dels Angles.

## Història

El lloc és mencionat, per primer cop, sota els noms de sanctus Salvador de Angulis el 908, i després alodium de Angulas el 965. El 965, Sunifred, comte de Cerdanya, cedí el territori dels Angles a l'abadia de Sant Miquel de Cuixà, juntament amb el de Matamala. Aquest domini es perllongà en el temps fins a la Revolució Francesa i la fi de l'Antic Règim.
L'any 1181 l'abat de Cuixà fou autoritzat pel rei Alfons I el Cast a construir muralles en els seus territoris i, tot i que no hi ha cap document que ho demostri, degué ser el moment en què es bastí aquest castell. Tanmateix, no és fins al 1268 que s'esmenta el castro de Podio Angulorum.

## Descripció

Molt probablement el castell era de planta quadrangular, del qual es conserva avui dia aproximadament la meitat oriental. La façana principal, que fa 18,5 m de llargària, té una torre portal al bell mig, el qual, amb una alçada de 10 m, sobresurt per damunt de la resta de muralles. Aquesta torre portal també sobresurt uns 3 m en horitzontal de la cortina de muralla on és situat. La porta fa 2,2 m d'amplada per 4,5 d'alçada, i és coronada per un arc de punt rodó format per 13 dovelles, amb clau de volta.
En el mateix mur de llevant, on és la porta, es conserven diverses espitlleres, com també en el mur nord. Per la disposició i la qualitat dels elements constructius que formen aquest castell, es pot data a la segona meitat del segle xiii.

## Referències

* ↑ El Castell dels Angles en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Plantilla:Le pays catalan 2

## Bibliografia

* Becat, Joan. «4 - Els Angles». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Bonnery, André; Bolòs i Masclans, Jordi; Puigferrat i Oliva, Carles. «Els Angles: Castell dels Angles». A: El Vallespir, el Capcir, el Donasà, la Fenolleda, el Perapertusès. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1996, p. 251 (Catalunya romànica. Volum XXV). ISBN 84-412-2514-1.
* Mercadal (coord.), Oriol; Giménez (fot.), Emili. «El Capcir. Els Angles». A: Patrimoni medieval de la Cerdanya i el Capcir. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2017, p. 240-241 (Col·lecció Camí Ral, núm. 39). ISBN 978-84-232-0830-2.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Els Angles». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Brycon alburnus

Brycon alburnus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 32,6 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica, a les conques fluvials transandines de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Brycon alburnus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Géry, J. i V. Mahnert 1992: Notes sur quelques Brycon des bassins de l'Amazone, du Parana-Paraguay et du Sud-Est brésilien (Pisces, Characiformes, Characidae). Revue Suisse de Zoologie v. 99 (núm. 4): 793-819.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Howes, G. J. 1982: Review of the genus Brycon (Teleostei: Characoidei). Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology v. 43 (núm. 1): 1-47.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hidrogensulfit de calci

L'hidrogensulfit de calci, altrament dit bisulfit de calci, és una sal que conté l'anió hidrogensulfit ${\ce {HSO3-}}$ i el catió calci(2+) ${\ce {Ca^{2+}}}$ i la qual fórmula és ${\ce {Ca(HSO3)2}}$. És l'additiu alimentari E227.
És un composts que només es coneix en dissolució, la qual té una coloració groguenca amb olor de diòxid de sofre ${\ce {SO2}}$. En quedar aquesta dissolució exposada a l'aire, forma cristalls de sulfat de calci dihidratat ${\ce {CaSO4*2H2O}}$. S'obté per reacció del diòxid de sofre amb una dissolució d'hidròxid de calci:
${\ce {2SO2(g) + Ca(OH)2(aq) -> Ca(HSO3)2(aq)}}$
La seva solució aquosa a pressió dissol la lignina a la fusta per deixar les fibres de cel·lulosa i, per tant, troba una aplicació considerable en la indústria paperera. S'empra en alimentació com antioxidant, blanquejant, conservant i inhibidor enzimàtic.

## Referències

* ↑ «Scientific Opinion on the re-evaluation of sulfur dioxide (E 220), sodium sulfite (E 221), sodium bisulfite (E 222), sodium metabisulfite (E 223), potassium metabisulfite (E 224), calcium sulfite (E 226), calcium bisulfite (E 227) and potassium bisulfite (E 228) as food additives» (en anglès). EFSA Journal, 14, 4, 2016, pàg. 4438. DOI: 10.2903/j.efsa.2016.4438. ISSN: 1831-4732.
* ↑ «Calcium - Compounds» (en anglès). [Consulta: 7 octubre 2019].
* ↑ «Lèxic d'additius alimentaris | TERMCAT». [Consulta: 7 octubre 2019].