OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Beaufortia polylepis

Beaufortia polylepis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Hora S. L. 1932. Classification, bionomics and evolution of homalopterid fishes. Mem. Indian Mus. v. 12 (núm. 2). 263-330.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, Y. i W. Tang 2000. Homalopteridae: Gastromyzoninae, Homalopterinae. p. 438-567. A: P. Yue et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes III. Science Press. Beijing. 1-661.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Habitatge al carrer Montserrat, 18 (el Papiol)

L'Habitatge al carrer Montserrat, 18 és una obra eclèctica del Papiol (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge situat en una cantonada en cert desnivell, estructurat en una sola planta. La façana té un sòcol d'aplacat de pedra, la resta és d'obra arrebossada rematada per un petit ràfec suportat per mènsules. Les obertures són grans, amb les llindes i els muntants ressaltats d'un color més clar. La coberta és a dues aigües amb el carener paral·lel a la façana de teula romana.

## Història

En un moment indeterminat, abans dels vuitanta del segle xx, l'habitatge fou restaurat.

## Referències

* 1 2
# Antoine La Preste

Antoine La Preste dit Dupuy-Vauban (Dijon, Borgonya, 1659 - 1731) fou comte de Vauban i, militar francès, fill de Paul Le Prestre, cosí germà de Sébastien Le Prestre de Vauban.
Al principi de la seva carrera serví com Enginyer militar en el setge de Besançon, on fou ferit. Després tingué al seu càrrec la direcció de diversos setges, entre d'altres els de Kortrijk, Huy i Ath, i nomenat mariscal de camp, determinà amb la seva fermesa la rendició de Brissac. Durant la Guerra de Successió Espanyola fou elevat a tinent general el 1704, contribuí a la defensa de Lilla, i es veié bloquejat a Béthune, d'on era governador, resistint durant quaranta-dos dies amb bretxa oberta.A partir del juliol del 1714 fou l'enginyer en cap del Corps des Ingénieurs francès que dirigia el setge de Barcelona (1713-1714) fins que el 6 d'agost de 1714 caigué ferit, essent rellevat pel seu segon Paul François de Lozières d'Astier. En recompensa dels serveis prestats, les seves terres de Saint-Servien foren erigides en comtat de Vauban el 1725. Fou l'avi del també militar francès, en Jacques Anne Joseph Le Prestre (1754-1816).

## Referències

* ↑ Vauban
* ↑ Antoine Le Prestre Dupuy-Vauban
* ↑ Palma a través de la cartografía (1596-1902)

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 67, pàg. 324 ISBN 84-239-4567-7
# Beaufortia szechuanensis

Beaufortia szechuanensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al riu Iang-tse (Xina).

## Referències

* ↑ Hora S. L. 1932. Classification, bionomics and evolution of homalopterid fishes. Mem. Indian Mus. v. 12 (núm. 2). 263-330.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Habitatge al carrer Montserrat, 25 (Esparreguera)

L'Habitatge al carrer Montserrat, 25 és una obra modernista d'Esparreguera (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge entre mitgeres estructurat en planta baixa i dos pisos. La porta d'entrada és allindada. Sobre seu hi ha una sanefa de rajoles que separa la planta baixa del nivell superior. Al primer pis hi ha un balcó poc sobresortint i al segon una finestra també rectangular. Les llindes d'ambdues obertures estan decorades amb les mateixes rajoles que separen els nivells inferiors. Remata l'edifici tres semicercles separats per uns pilars rectangulars que comencen al nivell del primer pis com a pilastres.
# Creu de la Parròquia de Sant Feliu de Guíxols

Creu de la Parròquia de Sant Feliu de Guíxols és una creu de terme del municipi de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu aixecada al costat de la porta lateral de l'església parroquial de Sant Feliu, antic monestir benedictí, l'any 1949 amb motiu de la celebració d'una santa missió de la qual queda testimoni en la inscripció commemorativa gravada a la columna: "IN / MEMORIAM / SCTAE / MISSIONIS / ANNI / DOMINI / MCMXLIX". La creu està enclavada damunt un base graonada, bastant més antiga que la creu, ja que formava part d'una creu de terme, la creu d'en Burch, de datació desconeguda però de la qual ja se'n té notícia l'any 1859, ubicada inicialment a l'angle del camí entre sant Amanç i el camí ral que anava a Girona. Aquest basament és circular i configurat per dos graons de diàmetre decreixent en alçada. Damunt la base hi ha un volum prismàtic damunt el qual reposa directament la columna, rematada amb capitell i creu llatina de braços rectes. Tota la part nova (columna i creu) és llisa.

## Història

Aixecada amb motiu de la santa missió celebrada a la població l'any 1949

## Referències

* 1 2 «Creu de la Parròquia de Sant Feliu de Guíxols». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 setembre 2013].
# Antoine Simon

Antoine Simon (París, 5 d'agost de 1850 - Moscou, 19 de gener de 1916) fou un compositor francès del romanticisme.
Estudià al Conservatori de París i el 1871 es traslladà a Moscou, on per espai de molts anys dirigí l'orquestra dels Bufos; el 1891 fou nomenat professor de piano en l'Escola filharmònica d'aquella capital i el 1897 intendent de les orquestres dels teatres imperials.
Fecund compositor, va cultivar tots els gèneres i va produir gran nombre d'obres de les que cal citar:
* les òperes Roll (Moscou, 1892), Le chant de l'amour triomphant (Moscou, 1899), i Les pécheurs (Moscou, 1900);
* Les étoiles, Fleurs vivants i Esmeralde, ballets;
* els poemes simfònics, Revue nocturne i La pêcheresse;
* sobre temes russos Ouverture solenelle;
* Suite per a orquestra;
* Fantasia-obertura sobre temes petits-russos;
* Danse de bayadères, trios, quartets, quintets i septimins per a diversos instruments, peces per a violí i piano, una Missa, melodies vocals, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 56, pàg. 398 (ISBN 84 239-4556-1)
# Anomoeotes levis

Anomoeotes levis és una espècie de lepidòpter zigenoïdeu de la família dels himantoptèrids (Himantopteridae), subfamília Anomoeotinae.
És una espècie endèmica de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Funet - Anomoeotes». [Consulta: 1r març 2025].
# Habitatge al carrer Mossèn Cinto Verdaguer, 24 (Sant Joan Despí)

L'Habitatge al carrer Mossèn Cinto Verdaguer, 24 és una obra modernista de Sant Joan Despí (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta baixa i pis. Projectada sense grans pretensions, però que ofereix treballs agradables de trencadís. Hi destaca a la façana l'enrajolat sota el balcó de disseny lineal i paral·lel al frontó superior. Aquest frontó cerca moviment geomètric similar al zig-zag. Ambdós vèrtexs s'hi poden veure inicials del propietari i l'any de construcció de la casa.

## Història

Promotor de l'obra Joan Manadé; petició de la llicència municipal d'obres el novembre del 1923 i concessió al 1924.

## Referències

* 1 2
# Aequidens chimantanus

Aequidens chimantanus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Orinoco.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 «Aequidens chimantanus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Eigenmann, C. H. i W. L. Bray: A revision of the American Cichlidae. Ann. N.Y. Acad. Sci. 7: 607-624. Any 1894.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Inger, R. F. 1956. Notes on a collection of fishes from southeastern Venezuela. Fieldiana Zool. v. 34 (núm. 37): 425-440.
* Kullander, S.O. 1986. Cichlid fishes of the Amazon River drainage of Peru. Swedish Museum of Natural History, Estocolm, Suècia, 431 pp.
* Kullander, S. O. i H. Nijssen: The cichlids of Surinam. E.J. Brill, Leiden and other cities, XXXIII+256 pp. Any 1989.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Staeck, W. 2003. Cichliden-Lexikon, Tiel 3: Südamerikanische Zwergbuntbarsche. Dähne Verlag. Cichliden-Lexikon Tiel 3: 1-219.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Antoine V de Gramont

Antoine V de Gramont, duc de Guiche o Antoni de Gramont (1672 - 16 de setembre de 1725) fou un militar francès membre de la família Gramont.
Era fill gran d'Antoine Charles IV de Gramont i de Marie Charlotte de Castelnau. Als tretze anys es va convertir en un mosqueter i el 1687 havia esdevingut el cap del seu regiment i s'havia casat amb la filla del duc de Noailles. Va participar en el setge de Philippsburg (1688). Va ser nomenat general de brigada el 1694 i va servir en Flandes. El 1696 estava a les ordres del mariscal Catinat i Mariscal Boufflers i se'l va ascendir a mariscal (de Flandes) i el Coronel General (francès) de dragons el 1702. El 1704 va ser nomenat tinent de les armes reials i, el 26 d'octubre d'aquell any, coronel general de la guàrdia francesa. També fou enviat com a ambaixador a la cort de Felip V. El 1709 fou ferit a la batalla de Malplaquet. El 1712 es va convertir en el tinent general de Baiona i el tinent general i governador de Navarra i el Bearn. El 1715 esdevingué conseller de la regència. El 1720 adquirí el títol de duc de Gramont i el 1724 esdevingué mariscal de França. Va morir un any després al seu palau.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 26, pàg. 999 (ISBN 84-239-4526-X)
# Bed & Breakfast

Bed & Breakfast és el segon disc del grup de música català Els Amics de les Arts. Es va gravar durant l'estiu del 2009 als estudis Nòmada 57 i va sortir a la venda el 31 d'octubre d'aquell mateix any. El gener del 2010 iniciaren la Gira B&B per presentar-lo i es van acomiadar el 6 i 7 de febrer de 2011 al Palau de la Música Catalana.
Aquest disc va obtenir el premi Enderrock de la crítica al millor disc del 2009, així com el premi al millor disc de cançó d'autor i el premi al disc català de l'any de Ràdio 4. L'abril de 2011, Bed & Breakfast se situa el núm. 13 a la llista dels discs més venuts a Espanya segons Promusicae i arriba, al juny del mateix any, a la xifra de 25.000 unitats venudes. Temps més tard, el disc esdevindria disc d'or després de superar la xifra de les 30.000 còpies venudes.
L'any 2010 es va publicar una reedició del disc que incloïa les sis cançons del seu primer àlbum Castafiore Cabaret (Pistatxo Records 2008), la cançó All together now del recopilatori Submarí Pop (tribut català a The Beatles), La merda se'ns menja en directe i Umi o koete, yama o koete versió en japonès de Per mars i muntanyes.

## Senzills

* Jean-Luc
* L'home que treballa fent de gos

## Referències

* 1 2 «Bed & Breakfast, l'explosió d'Els Amics de les Arts» (paper). Enderrock. Grup Enderrock [Barcelona], 200, 6-2012. ISSN: 9788415088561 [Consulta: 10 juny 2012].
* 1 2 «Els Amics de les Arts tanquen gira al Palau de la Música». Diari de Girona, 22-12-2010. [Consulta: 12 juny 2012].
* ↑ Els Amics de les Arts guanyen el premi Enderrock al millor disc del 2009 Arxivat 2020-05-28 a Wayback Machine. El Periódico de Catalunya.
* ↑ «Bed & Breakfast” de Els Amics de les Arts, premi “Disc Català de l'Any 09″ de Ràdio 4.». Arxivat de l'original el 2010-04-03. [Consulta: 16 agost 2010].
* ↑ «Els Amics de les Arts canten en japonès». TV3, 01-11-2010. [Consulta: 12 juny 2012].
# Habitatge al carrer Mulleres, 24 (Olot)

L'habitatge al carrer Mulleres, 24 és una obra d'Olot (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa de planta rectangular amb tres crugies. Disposa de planta baixa amb porta central i finestra a cada costat, un primer pis amb balcó central i finestra a cada costat, i un tercer pis amb tres finestres. Les obertures d'aquesta casa, fent excepció a les del pis superior, són de punt rodó. La seva estructura està totalment regida per l'eix de simetria. Les reixes treballades de les dues finestres de la planta baixa porten les inicials "A.M." i la porta la data de la remodelació dels interiors: 1968. Les obertures dels dos pisos de la casa estan remarcades per motius geomètrics, un fent punt rodó i l'altre quadrat. La façana és pintada de color groc i els motius ornamentals són de color blanc.

## Història

La urbanització del carrer Mulleres va tenir lloc a la segona meitat del segle xix. Són cases amb alguns elements clàssics, però que donen pas a una arquitectura molt més historicista i eclèctica. Obres interessants d'aquest moment són la plaça de Braus, la urbanització de l'Horta del Carme, el Teatre o certes esglésies i capelles, encara que les obres més importants i de més envergadura són la Plaça Clarà i el Passeig de Barcelona. A algunes de les cases del carrer Mulleres intervingueren mestres d'obres importants com ara J. Salvat, J. Cordomí o E. Pujol.

## Referències

* 1 2
# Aequidens metae

Aequidens metae és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 «Aequidens metae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Eigenmann, C. H. i W. L. Bray: A revision of the American Cichlidae. Ann. N.Y. Acad. Sci. 7: 607-624. Any 1894.
* Eigenmann, C. H. 1922. The fishes of western South America, Part I. The fresh-water fishes of northwestern South America, including Colombia, Panama, and the Pacific slopes of Ecuador and Peru, together with an appendix upon the fishes of the Rio Meta in Colombia. Mem. Carnegie Mus. v. 9 (núm. 1): 1-346, Pls. 1-38.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. 1986. Cichlid fishes of the Amazon River drainage of Peru. Swedish Museum of Natural History, Estocolm, Suècia, 431 pp.
* Kullander, S. O. i H. Nijssen: The cichlids of Surinam. E.J. Brill, Leiden and other cities, XXXIII+256 pp. Any 1989.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Staeck, W. 2003. Cichliden-Lexikon, Tiel 3: Südamerikanische Zwergbuntbarsche. Dähne Verlag. Cichliden-Lexikon Tiel 3: 1-219.
* Stawikowski, R. i U. Werner, 1998. Die Buntbarsche Amerikas, Band 1. Verlag Eugen Ulmer, Stuttgart, Alemanya, 540 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Antoinette de Maignelais

Antoinette de Maignelais (Loches, c. 1434 - Bretanya, 5 de novembre de 1470) fou una cortesana francesa.
Amant de Carles III i després de Francesc II. La seva cosina Agnès Sorel la introduí en la cort i no tardà en suplantar-la en l'ànim del sobirà, que la va fer la seva amant públicament, a la mort d'Agnès. El mateix any va contraure matrimoni amb André de Villequier, camarlenc del rei, i li donà el castell de La Guerche.
Enviudà el 1454, i el 1456 el delfí Lluís, pretextant els escàndols que donava la favorita del seu pare, abandonà la cort, el que no fou obstacle perquè intriguessin junts. Dos anys abans de la mort de rei, s'enamorà d'Antoinette el duc de Bretanya, Francesc II (1459), i el 1461 la conduí a la cort, on exercí la mateixa influència que abans a França. Del seu marit tingué dos fills, i del duc de Bretanya cinc, el major dels quals fundà la branca dels barons d'Avangour.
Llista dels fills d'Antoinette amb el duc Francesc II:
* Francesc I d'Avaugour (1462- després de 1494), comtat de Vertus, de Goëllo i baró d'Avaugour;
* Antoni (1463 - mort jove), baró d'Avaugour, senyor de Châteaufremont i d'Hédé;
* Una filla (nascuda en 1465 - morta jove);
* Un fill (nascut el 1466 - mort jove);
* Francesca (nascuda el 1473), qui restarà fins a la seva mort vers 1498 al seguici de la seva germanastra Anna de Bretanya.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 32, pàg. 309. (ISBN 84-239-4532-4)
# Carlotta Cattinari

Carlotta Cattinari (Venècia, 1828 - Venècia, 1890) fou una cantant d'òpera italiana.
Estudià en l'escola fundada a Milà pel tenor Antonio Piacenti, i en acabar-los es presentà a Itàlia i després passà a Barcelona, on aconseguí tal èxit, que actuà vuit anys seguits en la capital de Catalunya, mercès a la seva bella veu i al seu talent, que li permetia abordar tots els gèneres.
Després cantà en els teatres de Trieste i Florència, i en companyia de Giorgio Ronconi i Napoleone Moriani i la també soprano Caroline Unger formà part de la cèlebre companyia que formà Salamanca per fer gires arreu d'Espanya.

## Referències

* ↑ Kutsch, Karl-Josef; Riemens, Leo. Großes Sängerlexikon. Walter de Gruyter, 1 de gener de 2004, p. 772. ISBN 978-3-598-44088-5.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 12, pàg. 588. (ISBN 84-239-4512-X)
# Bellator gymnostethus

Bellator gymnostethus és una espècie de peix pertanyent a la família dels tríglids.

## Descripció

* Fa 15 cm de llargària màxima (normalment, en fa 12).

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i d'aigües fondes (24°N-13°S) que viu fins als 121 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental: des de la Baixa Califòrnia fins al Perú.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Evermann B. W., 1896. A check-list of the fishes and fish-like vertebrates of North and Middle America. Rep. U. S. Fish Comm. v. 21 (1895) Append. 5. 207-584.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gilbert, C. H., 1892. Descriptions of thirty-four new species of fishes collected in 1888 and 1889, principally among the Santa Barbara Islands and in the Gulf of California. A: Scientific results of explorations by the U. S. Fish Commission steamer Albatross. Proceedings of the United States National Museum v. 14 (núm. 880): 539-566.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ CENAIM, 1992. A field guide to the edible fishes and shellfishes in coastal waters of Ecuador. Centro Nacional de Acuicultura e Investigaciones Marinas (CENAIM), l'Equador. 95 p.
* ↑ Bussing, W.A., 1995. Triglidae. Rubios. p. 1643-1648. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* ↑ Béarez, P., 1996. Lista de los peces marinos del Ecuador continental. Rev. Biol. Trop. 44(2):731-741.
* ↑ Escobar-Fernández, R. i M. Siri, 1997. Nombres vernáculos y científicos de los peces del Pacífico mexicano. Universidad Autónoma de Baja California, Sociedad Ictiológica Mexicana, A.C. Mexico.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* ↑ Schmitter-Soto, J.J. i J.L. Castro-Aguirre, 1996. Trophic comparison among Triglidae (Pisces: Scorpaeniformes) off Baja California Sur, Mexico. Rev. Biol. Trop. 44(2): 803-811.
* ↑ Sánchez, A.C., 1997. Listado taxonómico de las especies marinas identificadas en los océanos Pacífico y Atlántico (Caribe) de Nicaragua. Ministerio de Economía y Desarrollo. MEDE PESCA. Managua. 28 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB