OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# The Nest

The Nest és una pel·lícula de drama psicològic del 2020 escrita, dirigida i produïda per Sean Durkin. La pel·lícula és protagonitzada per Jude Law, Carrie Coon, Charlie Shotwell, Oona Roche i Adeel Akhtar. S'ha doblat i subtitulat al català.
El projecte es va anunciar l'abril de 2018, amb Jude Law i Carrie Coon com a protagonistes i Sean Durkin com a director i guionista. El rodatge va començar el setembre de 2018 al Canadà durant una setmana abans de traslladar-se a Anglaterra.
Es va projectar per primer cop al Festival de Cinema de Sundance el 26 de gener de 2020 i es va estrenar als Estats Units i al Canadà el 18 de setembre de 2020 a càrrec d'IFC Films i Elevation Pictures respectivament.

## Referències

* ↑ Maher, Kevin. «The Nest review — Jude Law excels in fraught family drama». The Times, 27-08-2021. [Consulta: 23 desembre 2021].
* ↑ Kohn, Eric. «'The Nest' Review: Carrie Coon and Jude Law Sizzle in Sean Durkin's Icy Indictment of Wealth». IndieWire, 27-01-2020. [Consulta: 26 març 2021].
* ↑ «The Nest». Goita què fan, ara!. [Consulta: 3 setembre 2024].
* ↑ Kroll, Justin (26 April 2018). «Jude Law, Carrie Coon to Star in Sean Durkin's 'The Nest' for FilmNation, BBC Films (EXCLUSIVE)». Variety.
* ↑ , 26-04-2018.
* ↑ Daniels, Nia. «Jude Law begins filming The Nest». The Knowledge, 06-09-2018. [Consulta: 29 setembre 2018].
* ↑ Siegel, Tatiana. «Sundance Unveils Female-Powered Lineup Featuring Taylor Swift, Gloria Steinem, Abortion Road Trip Drama». The Hollywood Reporter, 04-12-2019. [Consulta: 4 desembre 2019].
* ↑ Lang, Brent (May 14, 2020). «Jude Law Drama 'The Nest' Debuting Theatrically in September (EXCLUSIVE)». Variety.
* ↑ «The Nest (2020)». Box Office Mojo. IMDb. [Consulta: 23 maig 2021].
# Campionat del Món de Trial indoor 2005

La temporada de 2005 del Campionat del Món de Trial indoor fou la 13a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 12 proves puntuables, celebrades entre el 8 de gener i el 26 de març. Dues de les proves programades es disputaren als Països Catalans: el Trial Indoor de Barcelona (6 de febrer) i el d'Eivissa (26 de març).

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Adam Raga | Gas Gas | 116 |
| 2 | Albert Cabestany | Sherco | 88 |
| 3 | Jeroni Fajardo | Gas Gas | 61 |
| 4 | Dougie Lampkin | Montesa Honda | 59 |
| 5 | Takahisa Fujinami | Honda | 56 |
| 6 | Marc Freixa | Montesa Honda | 43 |
| 7 | Toni Bou | Beta | 14 |
| 8 | Tadeusz Blazusiak | Gas Gas | 10 |
| 9 | Jérôme Bethune | Gas Gas | 5 |
| 10 | Steve Colley | Gas Gas | 2 |

## Referències

* «FIM Indoor World Championship 2005» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 14 setembre 2011].
* «Indoor Trial World Championship Classifications» (en anglès). fim-live.com. FIM, 2005. Arxivat de l'original el 9 de març 2012. [Consulta: 14 setembre 2011].
# Bandera de Balenyà

La bandera oficial de Balenyà té la descripció següent:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, groga, amb el cap negre de l'àguila de l'escut, d'altura 2/7 de la del drap, al centre del 1r terç vertical, i amb tres rengles horitzontals, cadascun de sis losanges vermells juxtaposats, que toquen les vores superior, inferior i de vol als altres dos terços del drap.

## Història

Es va aprovar el 2 de setembre del 1999 i fou publicada al DOGC núm. 2981 el 23 de setembre del mateix any. Està basada en l'escut heràldic de la localitat.

## Vegeu també

* Escut de Balenyà
* Escuts i banderes d'Osona

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 2 de setembre de 1999, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Balenyà.» (pdf). DOGC num. 2981, 23-09-1999. [Consulta: 11 desembre 2009].
# Ammodytoides kimurai

Ammodytoides kimurai és una espècie de peix de la família dels ammodítids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Ogasawara (Japó).

## Referències

* ↑ Duncker, G. & Mohr, E. 1939. Revision der Ammodytidae. Mitt. Zool. Mus. Berlín 8-31.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Ida, H. & J. E. Randall. 1993. Ammodytoides kimurai, a new species of sand lance (Ammodytidae) from the Ogasawara Islands. Jpn. J. Ichthyol. v. 40 (núm. 2): 147-151.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Campionat del Món de Trial indoor 2008

La temporada de 2008 del Campionat del Món de Trial indoor fou la 16a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 5 proves puntuables, celebrades entre el 19 de gener i el 15 de març. Una de les proves destacades va ser el Trial Indoor de Barcelona, disputat el 3 de febrer.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Toni Bou | Montesa HRC | 48 |
| 2 | Adam Raga | Gas Gas | 35 |
| 3 | Albert Cabestany | Sherco | 35 |
| 4 | Takahisa Fujinami | Montesa HRC | 27 |
| 5 | Jeroni Fajardo | Beta | 20 |
| 6 | Dougie Lampkin | Beta | 14 |
| 7 | James Dabill | Montesa Honda | 9 |
| 8 | Dani Oliveras | Sherco | 2 |
| 9 | Jérôme Bethune | Beta | 1 |

## Referències

* «FIM Indoor World Championship 2008» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 15 de gener 2010. [Consulta: 14 setembre 2011].
* «Indoor Trial World Championship Classifications» (en anglès). fim-live.com. FIM, 2008. Arxivat de l'original el 9 de març 2012. [Consulta: 14 setembre 2011].
# Bandera de Begues

La bandera oficial de Begues té la descripció següent:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, bicolor vertical blanc i vermell, amb l'arbre arrencat verd clar de l'escut, d'alçària 11/14 de la del drap i amplària 9/21 de la llargària del mateix drap, sobreposat al centre; i amb els dos marcs negres del mateix escut, cadascun de diàmetre 1/14 de la llargària del drap, centrats en relació amb les vores superior i inferior i posats un a 1/6 de la vora de l'asta i l'altre a la mateixa distància de la del vol.

## Història

L'Ajuntament va iniciar l'expedient d'adopció de la bandera el 3 d'octubre de 2012, i aquesta va ser aprovada el 23 de desembre de 2016, i publicada en el DOGC núm. 7286 el 13 de gener del 2017.
La bandera està basada en l'escut heràldic de la localitat, amb la incorporació de l'arbre de verd clar i els marcs de negre en un fons bicolor blanc i vermell.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Baix Llobregat
* Escut de Begues

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAH/3030/2016, de 23 de desembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Begues.» (pdf). DOGC num. 7286, 13-01-2017. [Consulta: 14 gener 2017].
# Amosis-Meritamun

Amosis-Meritamon (la que va néixer de la Lluna, Aimée d'Amon) va ser una reina d'Egipte de la dinastia XVIII. És la filla gran d'Amosis I (c. 1549-1525/24) i de la reina Amosis-Nefertari. va ser una de les esposeses del seu germà Amenofis I, de la qual serà la Gran Esposa Reial. Va succeir a la seva mare en el càrrec d'Esposa del déu Amon. Poca cosa més se'n sap.
Una estàtua de pedra calcària d'aquesta reina va ser descoberta per Giovanni Belzoni mentre treballava a Karnak el 1817.

## Enterrament

Herbert Eustis Winlock va descobrir les seves restes el 1930 a la tomba TT359 de Deir el-Bahari, on havien estat dipositades després que els sacerdots descobrissin la seva tomba violada per saquejadors. L'anàlisi del seu cos indica que va morir cap als 30 anys i que tenia artritis i escoliosi.
El taüt exterior (ara al museu egipci, JE 53140) té una mida de més de 10 peus i està fabricat amb taulons de cedre que estan tallats i units amb un gruix uniforme a tot el taüt. Els ulls i celles estan incrustats i són de vidre. El cos està tallat amb cura amb els galons pintats de color blau per crear la il·lusió de les plomes. El taüt estava cobert d'un or que havia estat retirat a l'antiguitat. El taüt interior era més petit, feia de 6 peus d'alçada. Aquest taüt interior també havia estat cobert d'or antigament. La mòmia havia estat revestida amb cura durant el regnat de Pinedjem I. Les inscripcions registren que la roba que es va utilitzar en el reenterrament havia estat confeccionada l'any 18 del regnat de Pinedjem pel gran sacerdot d'Amun Masaharta, fill de Pinedjem I. Aquest enterrament va tenir lloc l'any 19, del mes 3 de l'hivern, dia 28.

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 123, 127, 129.
* ↑ «Upper part of a limestone statue of Queen Ahmose-Merytamun» (en anglès). British Museum. [Consulta: 24 març 2020].
* ↑ Tyldesley, 2006, p. 91.
* ↑ Winlock, 1975.

## Vegeu també

* Llista de mòmies reials egípcies
* La dona a l'Antic Egipte

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Smith, G Elliot. The Royal Mummies (en anglès). Bristol Classical Press, 2000. ISBN 978-0715629598. «reedició»
* Tyldesley, Joyce. Chronicle of the Queens of Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2006. ISBN 0-500-05145-3.
* Winlock, H. E. «The Tomb of Queen Meryetamun: I The Discovery» (en anglès). The Metropolitan Museum of Art Bulletin New Series, vol. 33, núm. 2, 1975, pàg. 77-89. DOI: 10.2307/3258743. JSTOR: https://www.jstor.org/stable/3258743.
# Llista de capitals de comarca dels Països Catalans

Vet aquí una llista de les capitals de comarca dels Països Catalans, ordenades alfabèticament, amb la comarca a la qual corresponen indicada al costat de cadascuna.

## A

* Ademús (Racó)
* Aiora (Vall de Cofrents)
* Alacant (Alacantí)
* Albocàsser (Alt Maestrat)
* Alcoi (Alcoià)
* l'Alcora (Alcalatén)
* Amposta (Montsià)
* els Angles (Capcir)

## B

* Balaguer (Noguera)
* Banyoles (Pla de l'Estany)
* Barcelona (Barcelonès)
* Benavarri (Baixa Ribagorça)
* Berga (Berguedà)
* la Bisbal d'Empordà (Baix Empordà)
* les Borges Blanques (Garrigues)
* Borriana (Plana Baixa)

## C

* Castelló de la Plana (Plana Alta)
* Ceret (Vallespir)
* Cervera (Segarra)
* Cirat (Alt Millars)
* Cocentaina (Comtat)

## D

* Dénia (Marina Alta)

## E

* Eivissa (Eivissa)
* Elda (Vinalopó Mitjà)
* Elx (Baix Vinalopó)
* Énguera (Canal de Navarrés)

## F

* Falset (Priorat)
* Figueres (Alt Empordà)
* Font-romeu (Alta Cerdanya)
* Fraga (Baix Cinca)

## G

* Gandesa (Terra Alta)
* Gandia (Safor)
* Girona (Gironès)
* Granollers (Vallès Oriental)

## I

* Igualada (Anoia)

## L

* Lleida (Segrià)
* Llíria (Camp de Túria)

## M

* Manresa (Bages)
* Maó (Menorca)
* Mataró (Maresme)
* Mollerussa (Pla d'Urgell)
* Montblanc (Conca de Barberà)
* Móra d'Ebre (Ribera d'Ebre)
* Morella (Ports)

## O

* Olot (Garrotxa)
* Ontinyent (Vall d'Albaida)
* Oriola (Baix Segura)

## P

* Palma (Mallorca)
* Perpinyà (Rosselló)
* el Pont de Suert (Alta Ribagorça)
* Prada (Conflent)
* Puçol (Horta Nord)
* Puigcerdà (Baixa Cerdanya)

## R

* Requena (Plana d'Utiel)
* Reus (Baix Camp)
* Ripoll (Ripollès)

## S

* Sabadell (cocapital del Vallès Occidental juntament amb Terrassa)
* Sagunt (Camp de Morvedre)
* Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat)
* Sant Pau de Fenollet (Fenolleda, tot i que actualment la comarca no es considera part dels Països Catalans)
* Santa Coloma de Farners (Selva)
* la Seu d'Urgell (Alt Urgell)
* Silla (Horta Sud)
* Sogorb (Alt Palància)
* Solsona (Solsonès)
* Sort (Pallars Sobirà)

## T

* Tamarit de Llitera (Llitera)
* Tarragona (Tarragonès)
* Tàrrega (Urgell)
* Terrassa (cocapital del Vallès Occidental juntament amb Sabadell)
* Torrent (Horta Oest)
* Tortosa (Baix Ebre)
* Tremp (Pallars Jussà)

## V

* València (Ciutat de València, capital tradicional de l'Horta)
* Vall-de-roures (Matarranya)
* Valls (Alt Camp)
* el Vendrell (Baix Penedès)
* Vic (Osona)
* Vielha (Vall d'Aran)
* Vilafranca del Penedès (Alt Penedès)
* la Vila Joiosa (Marina Baixa)
* Vilanova i la Geltrú (Garraf)
* Villena (Alt Vinalopó)
* Vinaròs (Baix Maestrat)

## X

* Xàtiva (Costera)
* Xelva (Serrans)
* Xiva de Bunyol (Foia de Bunyol)
# Candidia barbatus

Candidia barbatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14,9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: és una espècie de peix endèmica de Taiwan.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Richardson R. E., 1909. A catalogue of the fishes of the island of Formosa, or Taiwan, based on the collections of Dr. Hans Sauter. Mem. Carnegie Mus. v. 4 (núm. 4). 159-204.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Chen, I-S., J.-H. Wu i C,-H. Hsu, 2008: The taxonomy and phylogeny of Candidia (Teleostei: Cyprinidae) from Taiwan, with description of a new species and comments on a new genus. The Raffles Bulletin of Zoology Suppl. Núm. 19: 203-214.
* ↑ Shao, K.-T. i P.L. Lim, 1991. Fishes of freshwater and estuary. Encyclopedia of field guide in Taiwan. Recreation Press, Co., Ltd., Taipei. vol. 31. 240 p.
* ↑ Shen, S.C. (ed.), 1993. Fishes of Taiwan. Department of Zoology, National Taiwan University, Taipei. 960 p.
* ↑ Wang, S. (ed.), 1998. China red data book of endangered animals. Pisces. National Environmental Protection Agency. Endangered Species Scientific Commision. Science Press, Beijing, Xina. 247p.

## Bibliografia

* Chen, I.-S., C.-C. Han i L.-S. Fang, 2002. Sinogastromyzon nantaiensis, a new balitorid fish from southern Taiwan (Teleostei: Balitoridae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 13(3):239-242.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sado, T. i S. Kimura, 2002. Developmental morphology of the cyprinid fish, Candidia barbatus. Ichthyol. Res. 49:350-354.
* Wang, H. -Y., S.-C. Lee i Yu, M.-J, 1997: Genetic evidence to clarify the systematic status of the genera Zacco and Candidia (Cypriniformes: Cyprinidae). Zoological Studies v. 36 (núm. 3): 170-177.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bandera de Castellcir

La bandera oficial de Castellcir té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, groga, amb una bordura de vuit peces de color blau clar, de gruix 1/18 de l'alçària del drap; les dels angles, d'alçària 1/4 de la del mateix drap i llargària 1/6 de la del drap; les centrades a les vores superior i inferior, de llargària 1/4; les centrades a les vores de l'asta i del vol, quadrades, i amb el castell obert, blau clar, de l'escut, d'alçària 1/2 de la del drap i amplària 7/24 de la llargària del mateix drap, al centre.
Va ser aprovada el 24 de juliol de 2002 i publicada en el DOGC el 8 d'agost del mateix any amb el número 3695.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Moianès

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/2273/2002, de 24 de juliol, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Castellcir.». DOGC núm. 3695. Generalitat de Catalunya, 08-08-2002. [Consulta: 9 juny 2009].
# GDN

GDN té els següents significats:
* Gran Diccionario de Náhuatl, diccionari de la llengua náhuatl elaborat per la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic
* Genio domini nostri, làpida evocadora del genius a la Roma imperial
* Gulf Daily News, diari en anglès publicat a Bahrain
* Gestió de drets digitals (del seu nom en francès Gestion des Droits Numériques), tecnologia orientada a evitar les infraccions de copyright a l'entorn digital
* GDN també és el codi IATA de l'Aeroport de Gdańsk-Lech Wałęsa, aeroport que serveix l'àrea de Gdańsk, a Polònia
* GdN també és la fórmula química del nitrur de gadolini, compost químic de gadolini i nitrogen
* Gdn també és l'abreviatura de la gaidonnayita, mineral de la classe dels silicats
# Karisimbi

El Mont Karisimbi és un volcà inactiu situat a les Muntanyes Virunga a la frontera entre Ruanda i la República Democràtica del Congo. Té 4.507 m d'altitud essent la muntanya més alta de la serralada. Karisimbi és l'11a muntanya més alta d'Àfrica.
El nom de Karisimbi prové de la paraula 'amasimbi' de l'idioma local, Kinyarwanda, i significa neu. La neu es pot vere al cim principalment durant l'estació seca que va de juny a agost.
Entre Karisimbi i Bisoke hi ha el centre de Recercae Karisoke, fundat per Dian Fossey per tal d'observar els goril·les de muntanya.

## Notes

* ↑ "Africa Ultra-Prominences" Peaklist.org. Consultat 2011-11-20.
# Marcus Clarke

Marcus Andrew Hislop Clarke (Londres, 24 d'abril de 1846 - Melbourne, 2 d'agost de 1881) va ser un novel·lista i poeta australià d'origen anglès. És conegut per haver escrit la novel·la For the Term of His Natural Life.
Clarke va néixer a Londres el 1846 i era el fill únic de William Hislop Clarke. Va ser educat a la Highgate School. Clarke va emigrar a Austràlia, on el seu oncle James Langton Clarke treballava com a jutge. Inicialment, Marcus va treballar com a depenent en el Bank of Australasia, però poc després va començar a aprendre agricultura en una estació en el riu Wimmera a Victòria (Austràlia).
Clarke va començar a escriure contes per a la Australian Magazine i, el 1867, va començar a treballar en el diari australià The Argus. El 1870, va ser enviat a Tasmània per The Argus per realitzar una sèrie d'articles sobre el període penitencial. A partir del febrer d'aquell any, va començar a publicar Old Stories Retold en el diari Australasian. Al mes següent, va iniciar la publicació per parts de la seva novel·la His Natural Life (posteriorment coneguda com a For the Term of His Natural Life) en el Australasian Journal. El 1872, va aconseguir el càrrec de secretari a la junta de la Biblioteca Pública de Melbourne i, el 1876, va ser nomenat bibliotecari assistent. El 1868, va fundar el Yorick Club i en el qual s'hi apuntaren moltes altres figures literàries d'Austràlia. El 1869, es va casar amb l'actriu Marian Dunn amb la que va tenir sis fills.
La seva obra més famosa va ser la novel·la For the Term of his Natural Life, la qual narra la història d'un assentament penal australià. També va escriure The Peripatetic Philosopher (1869), en el qual recopila diversos treballs publicats a The Australasian. Així mateix, és l'autor de la novel·la Long Odds (1870) i nombroses pantomimes, de les quals la més popular va ser Twinkle, Twinkle, Little Star, la qual va ser estrenada en el Teatre Reial de Melbourne el 1873.
Malgrat el seu èxit popular, Clarke va viure múltiples penúries, les quals van causar la seva mort prematura el 1881, als 35 anys.

## Enllaços externs

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba actualment al domini públic: «en:Clarke, Marcus Andrew Hislop». A: Dictionary of National Biography. Londres: Smith, Elder & Co, 1885–1900.
* «Clarke, Marcus Andrew Hislop». A: Hugh Chisholm. Encyclopædia Britannica (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* Mennell, Philip (1892). "Clarke, Marcus". The Dictionary of Australasian Biography. London: Hutchinson & Co. Wikisource
* Obres de o sobre Marcus Clarke a Internet Archive
# Bandera de Lladurs

La bandera oficial de Lladurs té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, vermella, amb el mont groc de l'escut convertit en triangle al vèrtex superior del qual se situa el castell negre tancat de blanc de l'escut acompanyat de dos cards de tres flors grocs, col·locats un a cada costat del castell.
Va ser aprovada el 16 d'abril de 2007 i publicada en el DOGC el 25 de maig del mateix any amb el número 4891.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Solsonès

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/1496/2007, de 16 d'abril, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Lladurs.» (pdf). DOGC núm. 4891. Generalitat de Catalunya, 25-05-2007. [Consulta: 14 desembre 2009].
# Llegenda dels capítols matrimonials

La Llegenda dels capítols matrimonials és una llegenda sobre els Capítols matrimonials de Barbastre (1137) i l'ús de la Senyera Reial del Casal d'Aragó que apareix per primera vegada el 1438.

## Recopilació de la llegenda

Aquesta llegenda fou recopilada pel noble català mossèn Pere Tomic en la seva obra Histories e conquestes dels Reys de Arago e Comtes de Barcelona. Acabada el 1438 l'obra no fou editada però fins al 1495, perquè el primer llibre imprès a la península fou «Les Trobes en lahors de la Verge Maria», imprès el 1477 al Regne de València per Jacob Vitzlán, comerciant alemany que representava a la família dels Ravensburg. Posteriorment Joan Rosembach, un altre alemany que havia treballat en les impremtes de València es traslladà cap al 1492 a Barcelona, on imprimí l'obra de Tomic.
L'obra és una reivindicació del paper de l'aristocràcia militar enfront de la monarquia absoluta, sent característiques les llargues llistes de nobles aragonesos, valencians i catalans que participaren en les empreses bèl·liques de la Corona d'Aragó. Així mateix l'obra recull diverses llegendes de la Corona d'Aragó, com ara la Llegenda de Galceran de Pinós o el Rescat de les cent donzelles, la Llegenda dels camperols covards, o la Llegenda de la Senyera Reial i els capítols matrimonials.

## La llegenda

Aquesta llegenda explica, contra l'evidència històrica, que en els Capítols matrimonials de Barbastre (1137) pels quals el rei Ramir II d'Aragó donà el regne d'Aragó i la seva filla Peronella d'Aragó en matrimoni al comte de Barcelona Ramon Berenguer IV, ja es va pactar que a partir d'aleshores els reis d'Aragó usaries la senyera del comte de Barcelona; els nobles aragonesos hi accediren, demanant però el privilegi que fos alguns d'ells qui la portés en batalla, petició a la que el comte de Barcelona hi accedí: «lo qual matrimoni se acaba ab certs capitols que lo dit comte volgue entre los quals són aquests Primerament que lo dit comte tant com visques: nos hagues adir rey darago;sino comte de Barçelona e princep de Arago:pero que lo primer fill que dells exiria se digues rey darago:e comte de Barçelona Lo segon capitol:que los reys de Arago haguessen aportar les armes del comte de Barçelona:en no de Arago e que lo crit fos de sanct Jordi sens contradictio alguna:los quals capitols plasqueren als aregonesos:e tant post los fermaren e demenaren en gracia del dit comte quels volgues atorgar que tostemps que los reys darago anassen en batalla aragones hagues aportar la senyera: en no altre:e lo dite comte atorgalsho.e fou unit lo comtat de Barçelona ab lo realme de Arago». Malgrat que això mai no formà dels Capítols matrimonials de Barbastre (1137), sí que és cert, però, que el privilegi de ser el Portabandera de la Senyera Reial estava reservat als nobles de la Casa del rei d'Aragó, i que en la genealogia del rei Joan I d'Aragó feta el 1380 es detalla que el comte de Barcelona mai no va canviar la seva senyera comtal, que es convertí en la Senyera Reial.

## Vegeu també

* Senyera Reial