OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ermita de Sant Joan (Dénia)

L'ermita de Sant Joan és en el municipi de Dénia (Marina Alta, País Valencià), en el vessant meridional del Montgó. S'hi accedeix pel camí del Pou de la Muntanya, o pel camí de Santa Llúcia. La tipologia de l'ermita s'inscriu dins de les anomenades ermites o esglésies de conquesta, construïdes entre els segles XIII al xv, arribant fins segle xvi.
Es tracta d'una construcció menuda de planta rectangular, de nau única sostinguda per arcs apuntats de diafragma, murs perimetrals de càrrega i coberta a dues aigües sobre una estructura de fusta. En dates posteriors, probablement en la segona meitat del segle xvi, s'afegí un atri a la façana principal. Aquest atri o pòrtic té un buit central rematat amb un arc de mig punt i dos laterals allindanats (rectes) i més estrets, separats per pilars octogonals. Es tracta de la disposició anomenada com serliana, recurs arquitectònic del Renaixement, teoritzat per primera vegada per Sebastiano Serlio, de qui pren el nom. En la part posterior existeix una dependència destinada a sagristia.
La festa se celebra el divendres, dissabte i diumenge més pròxims al 24 de juny. Pels voltants de l'ermita es reparteix tomacat, coca dolça i mistela, junt amb altres activitats com revetlles, focs artificials, jocs populars, etc. Aquestos actes acaben amb una missa solemne.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1667. Data de consulta: 26 setembre 2024.
* ↑ Bérchez, J., Arquitectura renaixentista valenciana (1500-1570). València, Bancaixa, 1994, p. 55. ISBN 84-87684-49-1

## Bibliografia

* Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'ermita a la Biblioteca de Patrimoni
* Informació sobre les ermites de Dénia Arxivat 2007-05-16 a Wayback Machine.
# Ermita de Sant Miquel d'Albocàsser

L'ermita de Sant Miquel d'Albocàsser, es troba al paratge anomenat de Sant Miquel, a uns 6 km. de la població, a l'antic camí de Catí; a la comarca de l'Alt Maestrat. L'ermita fou construïda al segle xv, presenta forma rectangular, i a la façana té un pòrtic. A l'interior i sobre de la porta d'entrada hi ha un altell, que probablement era per al cor. En 1599 sofreix importants modificacions. En 1602 es va pintar el retaule que va ser destruït durant l'última Guerra Civil Espanyola. Ja entrat el segle xx, l'11 de maig de 1980, es va procedir a la benedicció i col·locació d'una campana.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?IdInmueble=1057
* 1 2 http://www.albocasser.es/es/content/que-visitar Arxivat 2014-02-03 a Wayback Machine.
# Ermita de Sant Roc (Museros)

L'ermita de Sant Roc és un temple catòlic situat al municipi de Museros datat del segle xviii. Està catalogada com a Bé d'interès cultural, amb número d'anotació RI-46.13.177-002, segons la llei del Patrimoni Cultural Valencià.
Existia al segle xvi i l'espadanya feta amb rajola i pintada de blanc és obra del segle xviii, d'estil barroc senzill.

## Campanar i campanes

L'Espadanya està decorada amb pilastres toscanes parellades i dos xicotets obeliscs als costats. Té una sola campana fosa el 1944 i dedicada a la Sagrada Família.

## Referències

* ↑ «Fitxa BRL:Ermita de San Roque». Cult.gva.es. [Consulta: desembre 2015].
* 1 2 «Ermita de Sant Roc». Campaners.com. [Consulta: desembre 2015].
# Ermita de Sant Sebastià i Calvari (la Pobla de Vallbona)

L'ermita de Sant Sebastià de la Pobla de Vallbona va ser construïda a la fi del segle xix. És Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.11.202-003.
L'ermita està orientada d'Est a Oest, tenint la seua porta d'entrada en la part sud, sent de fusta; els relleus de les cantonades i sostre són de forma ogival. A l'esquerra de la porta de l'església i mirant a l'est, es troba la casa de l'ermità, que queda adossada en la seua part nord a l'oest de l'ermita.
L'altar major es troba en la seua part est i damunt de la taula de sacrificis hi ha una pintura mural representant a Sant Sebastià lligat a un arbre, un angelet dipositant un ram de llorer en el cap del Sant. La pintura és de manera natural quant a l'ample i l'alt. Aquest quadre va ser pintat pel pintor-decorador Benjamín Biot, natural de Meliana, l'any 1945.
En la façana i damunt de la porta d'entrada, una mica a la seua esquerra, està la campaneta, sostinguda per dos diminuts pilars, i sostre també de forma ogival.
Des de temps immemorials, el 20 de gener té lloc la pujada del sant a l'Ermita de Sant Sebastià, la Pujà del Sant.

## Referències

* ↑ «Fitxa BRL: Ermita de San Sebastián y Calvario». Cult.gva.es. [Consulta: setembre 2015].
Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
# Ermita de Sant Vicent Ferrer (Beneixama)

L'ermita de Sant Vicent Ferrer està situada al llogaret del Salze, a 2.5 km de Beneixama, a la comarca de l'Alt Vinalopó (País Valencià).
Es va construir entre 1847 i 1855. Va patir desperfectes durant la Guerra civil espanyola, per la qual cosa es va haver de restaurar als anys següents. Entre 1992 i 1997 es va dur a terme una altra restauració. Té la categoria de Bé de Rellevància Local.
És un edifici exempt. Tot sembla indicar que en principi havia de tindre una planta de creu grega, però no va arribar a completar-se i va quedar en planta rectangular, de 16 per 7.25 metres. La façana està orientada cap a migjorn, feta amb pedres irregulars allisades en la cara visible i argamassa.
Compta amb pilastres adossades amb capitells jònics, entaulament, cornisa i arcs torals, elements que sostenen la volta de canó. L'entaulament es trenca en el segon tram amb els murs laterals, i s'alcen per sobre la cornisa, tot acabant en arcs formerers, els quals, junt els perpians, donen suport a la cúpula.
A l'interior hi ha un retaule neoclàssic, amb fornícula amb la imatge de sant Vicent Ferrer. També hi cal destacar la campana, anomenada "Vicenta Cristina".

## Referències

* CANDELAS ORGILÉS, Ramón. "Las ermitas de la provincia de Alicante"

## Enllaços externs

* Fitxa de BRL
# Ermita de Sant Vicent Ferrer (la Nucia)

L'ermita de Sant Vicent Ferrer es troba al terme de la Nucia (la Marina Baixa), dins de la partida del Captivador. Segons la tradició oral, Sant Vicent Ferrer va predicar en aquesta ermita el 1410, i per això se l'hi venera.

## Arquitectura i voltants

Es tracta d'un edifici aïllat en un entorn rural. Té la coberta a dos aigües sobre una volta acabada en teula corbada. Disposa de campana.
Just davant de l'ermita es troba un pi centenari.

## Festivitat

La festa de Sant Vicent Ferrer se celebra el dilluns següent al de Pasqua. S'organitzen diverses activitats, com actuacions musicals, partides de futbet, una cursa des de la Nucia fins a l'ermita, una gran paella, torrades de xulles, cercaviles i danses tradicionals. Hi solen acudir veïns de la Nucia, de l'Alfàs del Pi i d'Altea, ja que es troba en una cruïlla entre els termes dels tres pobles.

## Referències

* ↑ Rètol explicatiu
* ↑ http://www.ermitadesantvicent.com/el_captivador.php
* ↑ Sant Vicent del Captivador une Alfàs, Altea y la Nucia Arxivat 2014-03-06 a Wayback Machine.. www.aldiabenidorm.com [consultat el 6 de març de 2014]

## Enllaços externs

* 600 aniversari del pas de Sant Vicent per l'ermita Arxivat 2014-03-06 a Wayback Machine.
# Ermita de Santa Anna (Sucaina)

L'Ermita de Santa Anna està dedicada a la patrona de la vila de Sucaina (Alt Millars). Va ser construïda al final del segle xviii i està situada a uns 4 km de la població, en direcció Montanejos, per la carretera CV-195.
Es troba en un paratge de gran bellesa natural. Està construïda en el marge dret de la Rambla de Santa Anna, afluent del riu de Vilafermosa i d'una font de la qual surt abundant aigua fresca. Al costat de la font hi ha una zona reservada per a fer menjar i al voltant de l'ermita hi ha diverses taules i bancs de formigó.
L'ermita va ser construïda arran de les diverses aparicions que de Santa Anna va tenir una pastoreta procedent d'alguna de les masies que avui es troben pròximes a l'ermita. Santa Anna se li va aparèixer sobre un gran esbarzer que misteriosament no punxava i li va dir en l'última aparició que la gent de Sucaina construís una ermita en aquest lloc.
La devoció que tenen els vilatans a Santa Anna és molt gran, la qual, segons figura en una placa de l'ermita, va salvar del còlera a la població cap a final del segle xix. Cada 1 de maig es realitza un gran romiatge a l'ermita des del poble amb la celebració de dues misses solemnes. En tal dia la presència de paradetes, en els quals es poden comprar diverses coses, és nombrosa. Una altra data important, encara que no tan multitudinària com l'anterior, és la del 26 de juliol, diada de Sant Joaquim i Santa Anna, en la qual es realitza una missa solemne a l'ermita i es reparteix una coca coneguda com la "rebanà" entre tots els assistents. Aquest dia és conegut com el dia de "Santa Anna de la Rebanà".
En els últims anys s'han portat a terme treballs de rehabilitació de la seva façana i interior, retornant-li a l'ermita el seu aspecte original.

## Bibliografia

* Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
# Ermita de Santa Bàrbara (Monòver)

L'ermita de Santa Bàrbara de Monòver, situada al carrer sagristà d'aquesta localitat és un edifici religiós construït al segle xviii d'estil barroc.
Edificada sobre un dels dos pujols que dominen la ciutat, s'albira des de la llunyania, i dibuixa, juntament amb el castell i la Torre del Rellotge, la silueta característica de Monòver.
Va ser construïda, sobre un gran basament de pedra, a finals del segle xviii, després de demolir l'anterior, que va ser aixecada entre 1692 i 1694 per Tomás Estacio. L'estil de l'ermita segueix models del barroc valencià, però deriva de posicions clarament barroques italianes, amb una suau mescla de neoclàssic. És l'única de la diòcesi que utilitza la corba, i solament existeix una altra ermita d'aquestes característiques en tot el País Valencià, la capella de la Comunió de Santa Maria d'Elx. Els seus autors poden ser José Gonzálvez de Coniedo o Lorenzo Chápuli.

## Descripció

Es tracta d'un edifici aïllat de planta rectangular dividit en tres espais diferenciats. Al sud un atri porticat amb tres arcs sobre columnes de pedra, a la zona mitjança la capella de planta el·líptica i al nord la sagristia o casa de la santera.
Una cúpula de mitjana taronja es recolza sobre la cornisa; cúpula que en la dovella (a l'exterior) s'observa en doble curvatura, acabada en teula vidriada en color blau. A l'interior destaca el terra de grans lloses de pedra, i la decoració a força de garlandes, sanefes, plorones en relleu i la utilització de capitells corintis.

## Referències

El contingut d'aquest article incorpora material de la declaració d'un bé d'interès cultural publicada a DOGV Nº 5614 el 5 d'octubre de 2007 (text disponible en línia), considerada de domini públic de conformitat a allò dispost a l'article 13 de la Llei de Propietat Intel·lectual espanyola (castellà).
* ↑ URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1699. Data de consulta: 5 febrer 2025.
# Ermita de Santa Bàrbara (la Mata)

L'ermita de Santa Bàrbara és un temple catòlic situat a 3 km de la Mata de Morella, camí de Cinctorres, pròxima a el riu Cantavella. Per accedir-hi cal anar per la carretera CV-120 que uneix la Mata amb La Todolella.
L'ermita està catalogada com a Bé de Rellevància Local, amb codi identificatiu 12.01.075-005, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, de 11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007)

## Història i descripció

Es tracta d'una petita ermita datada de segle xvi, encara que reformada durant el segle xvii, amb unes mesures d'uns 25 metres de profunditat per uns 10 d'amplada, construïda en maçoneria reforçada en les cantonades amb carreus, contraforts i amb una coberta a dues aigües acabada en teula àrab, amb un important ràfec ceràmic decorat. Presenta a més una petita espadanya en la testera d'entrada.
Interessant conjunt format per la primitiva ermita, edifici contigu, un pati tancat per un mur (en el centre subsisteix el peu de carreus d'una creu primitiva) i un petit cobert.
Interiorment, l'ermita és d'una sola nau de planta rectangular i distribuïda en cinc crugies. L'accés a el temple es fa per als peus de la nau, amb porta de fusta en arc de mig punt amb portada de pedra rematada per fornícula buida, i en la part interior superior hi ha el cor omplint la primera crugia. En la tercera crugia es pot observar a la dreta un altre accés lateral a l'edifici, que, sota arc adovellat condueix a un passatge que porta també a l'habitatge contigu; mentre que en l'última crugia se situa l'altar amb l'absis recte, amb la sagristia situada a l'esquerra.
Poden observar pilastres i voltes de maó de pla de maó que encara presenten la decoració original, tot i no conservar-se la talla renaixentista de segle xvi de la titular i la predel·la d'un retaule de segle xv dedicat a Sant Antoni i Santa Bàrbara, atribuït a Valentín Montolíu.

## Festes

Es un lloc en el qual es realitzen diverses romeries, havent de destacar la realitzada durant el mes d'agost, així com la que es porta a terme en el dia de la festivitat de la Santa el 4 de desembre.
Pràcticament fins a 1950 se celebrava en el seu exterior un mercat setmanal per als habitants de les masies veïnes.
A més hi ha una llegenda segons la qual tota persona inscrita en el Llibre de la Confraria a canvi d'almoines, no moria per la caiguda d'un llamp; raó per la qual era tradicional que el santer recorregués la zona apuntant als devots en ell.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Dirección General de Patrimonio Cultural». [Consulta: 19 abril 2020].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Ermitas de La Mata de Morella | Ermitas de Castellón». Arxivat de l'original el 2019-03-22. [Consulta: 19 abril 2020].
# Ermita de l'Àngel (Crevillent)

L'ermita de l'Àngel és un edifici històric ubicat a la localitat de Crevillent, al Baix Vinalopó, País Valencià. És un Bé de Rellevància Local amb el codi 03.33.059-013.
Aquesta ermita es va construir l'any 1902, en el barri crevillentí del Barranquet, motivada per una festivitat anual que commemorava la supervivència al còlera pels habitants d'aquest indret al segle xviii, segons la llegenda local. L'ermitori es va edificar gràcies al mecenatge de na Josefa Mas Espinosa. Durant la Guerra Civil espanyola, es van cremar les imatges i els bancs, i va caldre una restauració de l'estructura del temple.
Consta d'una planta única rectangular, de 10,50 metres de longitud i 5,25 metres d'amplada. L'interior té un presbiteri sobre un esglaó. Hi ha un retaule en el que s'hi troba una fornícula amb el sant Àngel. Els murs són de mamposteria i té coberta plana. El frontal és a dues aigües, rematat amb escultures d'àngels. Té espadanya de ferro a la part superior, amb una xicoteta campana.
Entre les peces d'art religiós, hi guarda una escultura policromada de Maria Magdalena del segle xix, la qual es treia a les processions de Setmana Santa amb el Crist de la Victòria, una imatge del Crist Crucifixat dels segles XVII-XVIII i una talla de fusta policromada de Sant Josep del segle xx.
Celebra la seua festivitat al mes de setembre, amb motiu de la Mare de Déu de la Salut.

## Referències

* ↑ Arxivat 2016-08-30 a Wayback Machine. Documentació del Taller d'Ocupació de Crevillent
# Ermita de la Mare de Déu de la Misericòrdia

L'ermita de la Mare de Déu de la Misericòrdia és un temple situat en la carretera N-340, en el municipi de Meliana. És un Bé de Rellevància Local amb identificador número 46.13.166-002.

## Història

Encara que el temple actual es va edificar en 1906, la tradició d'aquesta ermita es remunta a la batalla del Puig (1237), que va permetre l'adquisició d'aquestes terres per Jaume I d'Aragó. També es conservava aquí una creu de terme del segle xv.
L'edifici estava en un extrem de la població, però el desenvolupament urbanístic va portar al fet que quedés a la fi del segle XX i inicis del XXI envoltat d'edificis d'habitatges de molt major volum que el temple. A inicis del XXI, el temple presentava símptomes de deteriorament i abandó que van portar a la seva restauració.

## Descripció

Encara que envoltada d'edificis d'habitatges, l'ermita es troba exempta, envoltada d'un jardí barrat per un mur de maó amb reixats metàl·lics.
La façana està dividida verticalment en tres parts, trobant-se en la central la porta d'accés, emmarcada en arcs de mig punt que imiten l'estil romànic. Sobre ella i emmarcat per un arc també de mig punt, es troba un grup de tres finestres allargades, sent la central més alta que les laterals. Està rematada la façana per un frontó triangular sobre el qual s'alça una espadanya que alberga una campana. Sobre l'espadanya hi ha una creu de ferro.
L'edifici és de planta de creu llatina. Els braços estan coberts per teulades a dues aigües, i en el creuer s'aixeca un cimbori octogonal. L'interior s'il·lumina a través de les finestres de la façana, dotades de vidrieres, i per òculs situats en el creuer.
El terra de la nau i el creuer estan revestits amb mosaics Nolla, fabricats per una empresa melianera.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 5 6 7 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/vhnmel.htm%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Ermita de la Mare de Déu de la Saleta (Aldaia)

L'Ermita de la Mare de Déu de la Saleta és un temple situat en la confluència dels carrers Ventall, Verge del Remei i Hernán Cortés, al municipi d'Aldaia. És Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.14.021-003.

## Història

L'advocació es refereix a l'aparició que segons la tradició es va produir en 1846, de la Mare de Déu a dos pastors a la Saleta, una muntanya dels Alps. El temple es va edificar en 1887.

## Descripció

El temple és un edifici de planta rectangular. En la part posterior té la sagristia, que forma un cos adossat de menor grandària. El conjunt es troba exempt al centre d'una placeta. Enfront de la façana s'estén una terrassa envoltada d'un reixat metàl·lic.
En la façana es troba la porta d'accés, quadrada però rematada per un timpà de mig punt. Sobre aquest es troba una retaule ceràmic que representa l'aparició de la Verge, amb la data 25 de setembre de 1960, quan va ser donada per les llavors clavariesses. La façana està rematada per una espadanya que alberga la campana del temple.
La coberta és una teulada a dues aigües de pendent molt pronunciada. En el lateral esquerre hi ha un altre retaule ceràmic, regalat per les clavariesses en 2000.
L'interior està cobert per una volta de canó que es recolza en una cornisa neoclàssica i pilastres. En l'altar major es troba la imatge de la titular.
* Lateral dret.
* Retaule de 1960.
* Retaule de 2000.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 5 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/vhoald.htm Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://gogistesvalencians.blogspot.com.es/2012/01/gozos-nuestra-senora-de-la-saleta.html
* ↑ http://www.elperiodic.com/aldaia/noticias/193907?imprimible=1
# Ermita de la Mare de Déu dels Desemparats (Càlig)

L'Ermita dels Desemparats a Càlig, a la comarca del Baix Maestrat, és una petita ermita que se situa dins del nucli de població de Càlig. Està catalogada de manera genèrica com Bé de Rellevància Local, amb codi: 12.03.034-005.

## Descripció

Més que una ermita, la de la Mare de Déu dels Desemparats pot qualificar-se de Capella urbana. Es troba en la confluència dels carrers Mare de Déu dels Desemparats i Raval, estant adherida a habitatges particulars per la part de darrere.
Càlig posseïa quatre capelles urbanes d'aquest estil, construïdes durant el segle xviii, de les quals tan solament s'ha conservat la de la Verge dels Desemparats.
La capella presenta planta rectangular i coberta amb teulada piramidal del que no queda a la vista més que una part, ja que el tambor octogonal sobre el qual descansa la cúpula, de teules vidriadas blaves, ho tapa gairebé íntegrament. Com a part de la rematada podem veure un ócul que s'obre en el tambor i un campanar de paret sense campana, en forma d'arc de mig punt.
La façana del xamfrà presenta una senzilla porta rectangular, de metall i amb cristalls, moderna en la seva factura, que es troba emmarcada per carreus. Com a decoració tan sols pot remarcar-se un relleu en la llinda de la porta.

## Referències

* ↑ Ficha BRL's. Generalitat Valenciana. Conselleria d'Educació, Investigación, Cultura i Esport.
* 1 2 3 4 Ermitas de la Comunidad Valenciana. Castelló. El Baix Maestrat. Càlig. Arxivat 2016-03-10 a Wayback Machine.
* ↑ Turismo Castellón. Càlig. Arxivat 2012-02-17 a Wayback Machine.
# Ermita de la Nostra Senyora del Pilar de Villena

L'ermita de la nostra Senyora del Pilar es troba a la Vall dels Alforins, al municipi de Villena (Alt Vinalopó, País Valencià). Està situada enmig de l'horta, a uns 5 km tant de La Encina com de la Safra, a la partida de la Glòria, i annexa a un gran casalot de dues plantes i una casa de labor denominats Casa Conejo.

## Estructura

L'ermita, edificada sobre un sòcol de pedra, té una sola nau i s'accedeix a ella a través de quatre escalons fabricats en pedra calcària. Les parets són de rajola i estan emblanquinades en blanc, mentre que la coberta, a dues aigües, està realitzada amb teula moruna. El buit de la porta, allindanat, està situat al centre de la façana central i està tancat per una porta de fusta de doble fulla.
Sobre l'entrada se situa un òcul circular tancat en ferro forjat, i damunt d'aquest un escut de pedra en el qual es llegeix SI DEUS PRO NOBIS[...]. La façana es remata amb una espadanya de rajola massissa.

## Història

L'ermita data, segons l'estudi realitzat per al Pla General d'Ordenació Urbana de Villena, de finals del segle xviii. Segons fonts orals, en aquesta ermita tenien lloc els oficis religiosos d'aquesta zona de la vall, fins que va ser substituïda per l'ermita de Sant Isidre de la Safra. En l'actualitat està abandonada, encara que existeix un acord entre l'Ajuntament de Villena i l'empresa Enerstar S.A. que destina el complex Ermita-Casa Conejo com a Centre de Difusió d'Energies Renovables (CDER).

## Protecció

El temple té la condició de Bé de Rellevància Local.

## Referències

* ↑ «La ermita de la Virgen del Pilar (Villena)» (en español). Alicante Vivo, 04-02-2009. [Consulta: 22 febrer 2010].
* 1 2 3 Ortega Bordería, Dolores. «Ermita Virgen del Pilar - Villena (Comunitat Valenciana)» (en español). Campaners de la Catedral de València, 2007. [Consulta: 22 febrer 2010].