OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bathycongrus thysanochilus

Bathycongrus thysanochilus és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 476 i 659 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental central: Cuba i Veneçuela.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Ogilby J. D., 1898. New genera and species of fishes. Proc. Linn. Soc. N. S. W. v. 23 (pt 3). 280-299.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reid, E. D., 1934. Two new congrid eels and a new flatfish. Smithsonian Miscellaneous Collections v. 91 (núm. 15): 1-11, Pl. 1.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* ↑ Claro, R., 1994. Características generales de la ictiofauna. p. 55-70. A R. Claro (ed.) Ecología de los peces marinos de Cuba. Instituto de Oceanología Academia de Ciencias de Cuba i Centro de Investigaciones de Quintana Roo.
* ↑ Claro, R. i L.R. Parenti, 2001. The marine ichthyofauna of Cuba. p. 21-57. A: Claro, R., K.C. Lindeman i L.R. Parenti (eds) Ecology of the marine fishes of Cuba. Smithsonian Institution Press, Washington DC i Londres. 253 p.
* ↑ Ramjohn, D.D. 1999. Checklist of coastal and marine fishes of Trinidad and Tobago. Marine Fishery Analysis Unit, Fisheries Division, Ministry of Agriculture, Land and Marine Resources, Trinitat i Tobago. Fisheries Information Series 8, 151 p.
* ↑ Zaneveld, J.S., 1983. Caribbean Fish Life. Index to the local and scientific names of the marine fishes and fishlike invertebrates of the Caribbean area (Tropical Western Central Atlantic Ocean) E.J. Brill / Dr. W. Backhuys, Leiden, 163 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Carrer de la Palla

El Carrer de la Palla és una via urbana que segueix la ronda exterior de la Muralla romana de Barcelona.

## Història

El primer nom d'aquest carrer de què es té constància és Cuyrater (pels tallers d'adobar pells que hi havia establerts). El nom actual data de l'any 1355, quan s'establí a la ciutat un impost sobre la palla, que es calculava en funció del pes. Aquesta activitat taxadora es va realitzar ací fins a l'any 1626, quan es desplaçà a la plaça Nova.
En aquest carrer hi havia la presó per a sacerdots, dependent del bisbat, que va donar lloc a molts rumors sobre terribles tortures als presos. Tal era la fama que tenia que, durant la Setmana Tràgica del 1909, els revoltats van saquejar convents, esglésies i tombes de frares, a la recerca de proves que incriminessin el clergat.
Durant molts anys, el carrer va ésser el més important de la ciutat pel que fa a antiquaris i brocanters. Tot i que ja no és el que havia estat, encara s'hi poden trobar molts establiments del ram amb articles ben interessants i una bona oferta comercial.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Dalmases, Pere. Barcelona pas a pas. 8 itineraris per Ciutat Vella, 2012, p. 176 (Col·lecció Base Històrica, núm. 89). ISBN 9788415267669.
* ↑ «Un cementiri per a capellans il·lustres al carrer de la Palla». DP, 3, 4-1994.

## Vegeu també

* Hospital de Sant Sever
* Impremta Surià

## Enllaços externs

* «La trama de Ciutat Vella fa perillar una joia del segle xv». El Punt Avui, 20-11-2010.
* «Els vestigis del passat jueu de Barcelona. Dubtes i certeses de l'antic Call». Altres Barcelones (blog), 22-01-2014.
# Organization of Modern Extreme Grappling Arts

L'Organitzation de Modern Extreme Grappling Arts (OMEGA) va ser una promoció independent de lluita lliure professional basada en el centre de Carolina del Nord.

## Història

Fundada el 1997, OMEGA va ser creada per Matt i Jeff Hardy amb l'ajuda de Thomas Simpson. Van començar la promoció, ja que, en el moment, no hi havia molts llocs per lluitar, ni tampoc coneixien a ningú que els pogués ajudar. En comparació amb altres federacions independents, OMEGA es defineix perquè incorpora alta lluita de vol, baralles violentes i partits de truc en els seus espectacles.
Això els va ajudar a llançar les carreres de tots dos Hardys, Shannon Moore, Joey Mercury, Lita, Christian York, Joey Abs, Steve Corina, CW Anderson, Gregory Helms, i altres.
La promoció va tancar l'octubre de 1999, després que Matt i Jeff Hardy havien signat amb la World Wrestling Federation, deixant que alguns altres lluitadors de l'OMEGA passessin a NWA Wildside.
El 2007, Highspots.com va produir un disc de DVD anomenat OMEGA: Uncommon Passion, que relata la història de la promoció, incloent-hi els partits i entrevistes amb molts lluitadors d'OMEGA.

## Antics campionats i campions

* OMEGA Heavyweight Championship - Steve Corina
* OMEGA Light Heavyweight Championship – Joey Matthews
* OMEGA New Frontiers Championship – Cham Pain
* OMEGA Tag Team Championship – Mike Maverick & Otto Schwanz

## Llista de lluitadors d'OMEGA

* Joey Abs
* CW Anderson
* Steve Corino
* Jeff Hardy
* Matt Hardy
* Gregory Helms
* Shannon Moore
* "Krazy K" Kirby Mack
* Joey Matthews
* Christian York
* Lita
* Cham Pain
* TC Brimstone
* Mike Maverick
* Otto Schwanz
* Sweet Dreamz
# Coll de la Perxa

El Coll de la Perxa, antigament Coll de Jardó, és un pas, a 1.579 m d'altitud, obert al Pla de la Perxa (~1.600 m.), del terme comunal de La Cabanassa, a la comarca del Conflent, a prop del límit amb l'Alta Cerdanya. El coll comunica les conques dels rius La Tet i Segre.

## Referències

* ↑ «coll de la Perxa | enciclopèdia.cat». [Consulta: 1r març 2022].
* ↑ Enciclopèdia Catalana. Volum núm. 11. pàg. 530

## Vegeu també

* La Perxa
# Bathymyrus simus

Bathymyrus simus és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 19,5 cm de llargària màxima.
* Cap amb taques i franges fosques.
* 185 radis tous a l'aleta dorsal.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: el Vietnam i les illes Pescadores.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Alcock A. W., 1889. Natural history notes from H. M.'s Indian marine survey steamer 'Investigator,' ... .--Núm. 12. Descriptions of some new and rare species of fishes from the Bay of Bengal, obtained during the season of 1888-1889. J. Asiatic Soc. Bengal v. 58 (pt 2, núm. 3). 296-305.
* ↑ Smith, J. L. B., 1965. The Indian genus Bathymyrus Alcock, 1889 with description of a new species from Vietnam. Occasional Papers of the Department of Ichthyology, Rhodes University Núm. 2: 1-11, 1 pl.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Bathymyrus simus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Chen, C.-H., 2004. Checklist of the fishes of Penghu. FRI Special Publication. Núm. 4. 175 p.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Carrer del Veguer

El Carrer del Veguer de Barcelona rep el seu nom del veguer, el qual, a l'edat mitjana, era l'autoritat delegada de la Corona, amb jurisdicció governativa, administrativa i judicial (el seu palau era al final d'aquest carrer, a l'entrada de la Plaça del Rei).

## Descripció

En aquest curt però interessant carrer podem admirar un notable conjunt d'edificis d'origen medieval, però amb alguns elements molt característics del segle xviii: cantoneres de pedra, balcons amb llosana de ferro i ceràmica o carreus motllurats a les llindes i els brancals de les obertures. Alguns edificis, però, es van reformar durant el segle xix i d'altres encara més modernament.

## Casa Padellàs i Museu d'Història

És el darrer edifici del carrer a la nostra dreta, el qual fa cantonada amb la Plaça del Rei.
L'edifici fou construït originàriament, entre els anys 1497 i 1515, en el carrer dels Mercaders, en un tram enderrocat per l'obertura de la Via Laietana. Es va desmuntar pedra a pedra, i totes es van guardar en un magatzem fins que l'any 1930 va ésser aixecat de nou, en aquest lloc. Aleshores, s'hi van afegir alguns elements arquitectònics d'altres edificis emmagatzemats, que la façana original no posseïa.
Com totes les cases senyorials gòtiques, s'articula al voltant d'un pati interior d'on surt l'escala que condueix a la planta noble, on hi ha una galeria d'arcades ogivals sobre fines columnes. Si ens hi fixem amb deteniment trobarem escuts, medallons i vegetals d'estil renaixentista barrejats amb l'estil gòtic.
Actualment, des del 1943, allotja el Museu d'Història de Barcelona, i és per on s'accedeix al ric conjunt arqueològic de la Bàrcino romana.

## Ciutat romana subterrània

En fer els fonaments per al nou emplaçament de la Casa Padellàs van ser descobertes al subsòl les restes d'una part de la Bàrcino romana. En poques ciutats actuals és possible baixar uns metres per sota de la línia de carrer per poder-se passejar per carrers mil·lenaris.
En aquests carrers es conserven restes d'una instal·lació balneària, amb les termes, una pica i una piscina, àmfores, sistemes de desguàs, les restes d'un barri d'artesans del Baix Imperi, trams d'un dels carrers que conduïen al fòrum, un conjunt de sitges destinades a emmagatzemar oli o blat, diverses estances d'antigues edificacions residencials i una reproducció de la necròpolis visigòtica.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 Dalmases, Pere, 2012. Barcelona pas a pas. 8 itineraris per Ciutat Vella. Col·lecció Base Històrica, núm. 89. Barcelona. ISBN 9788415267669. Pàgs. 140-141.

## Bibliografia

* Serra Ràfols, J. de C., Adroer, A. M., 1967. Sondeos arqueológicos en las calles del Veguer, dels Brocaters y Baixada de Santa Eulàlia, Cuadernos de Arqueología e Historia de la Ciudad, XI. Ajuntament de Barcelona - Museu d'Història de la Ciutat, Barcelona.

## Enllaços externs

* Cases del carrer Veguer (Barcelona - Catedral - Plaça del Rei - Barcelonès) - Pobles de Catalunya (català)
* Carrer Veguer 1030 - Carta Arqueològica de Barcelona (català)
* Cases, places i carrers a la Barcelona medieval - Museu d'Història de Barcelona (català)
# Organització Popular d'Alliberament Oromo

L'Organització Popular d'Alliberament Oromo/Oromo Peoples Liberation Organization OPLO fou un moviment polític de base oromo d'Etiòpia creat com a suport pel Partit Revolucionari Popular Etíop (EPRP) el 1976. La seva bandera fou vermella amb l'emblema amb groc.
Una organització amb el mateix nom es va fundar (o refundar) clandestinament el 1992 com a Ijarsa Bilisuma Saba Oromo (IBSO) que es tradueix per Organització Popular d'Alliberament Oromo, sota la direcció de Tilahun Muleta (la direcció de Muleta és discutida) I Obbo Ali Siraj Ali. El 31 d'agost de 1997 es va fundar a Mogadiscio un efímer Oromo-Somali-Afar Liberation Alliance (OSALA) que reclamava un estat islàmic a Etiòpia i Eritrea i acusava a Tigre i Eritrea d'imposar l'hegemonia judeocristiana. Estava integrat pel Front Popular d'Alliberament Unificat Oromo, el Front d'Alliberament Oromo Abo, el Front Popular d'Alliberament Somali, la Unió islàmica de Somàlia Occidental, l'Exèrcit Popular d'Alliberament Àfar i el OPLO. El Front d'Alliberament Oromo, que des de 1993 combatia altre cop amb les armes, no va donar suport a la idea d'un estat islàmic a Etiòpia. El setembre del 2000 va integrar el ULFO (Forces Unides d'Alliberament Oromo) que no va reeixir (ja no va participar en el segon ULFO el 2010).
L'OPLO apareix l'estiu del 2003 en la formació de la coalició Forces d'Unitat Democràtica Etiòpiques/United Ethiopian Democratic Forces i va participar en les eleccions del 2005 però la coalició no va acceptar el resultat al·legant frau. Els seus lideren eren el tinent Olana Lamu Garba, Ato Belete Reda Wakjira i el Dr. Legesse Kennenni.

## Notes

* ↑ «Biografia de Siraj Ali». Arxivat de l'original el 2012-06-02. [Consulta: 8 juny 2012].
* ↑ UNHCR
* ↑ «fundació de l'ULFO». Arxivat de l'original el 2012-02-04. [Consulta: 8 juny 2012].
* ↑ UEDF

## Referències

* Butlleti
# Orgue Hammond

L'Orgue Hammond és un instrument electromecànic inventat el 1934 per Laurens Hammond (1895-1973). Inicialment concebut per substituir els grans orgues de tubs, que les petites esglésies no podien pagar, es va acabar convertint en una icona de la música popular dels anys 50, 60 i 70.

## Història

Imitant els orgues de tubs de les esglésies, el primer Hammond disposava de dos teclats de 61 tecles, més un tercer de 25 que es tocava amb els peus. Aquest nou instrument va tenir molt d'èxit en ser acceptat tant per les esglésies com per músics de jazz, fins al punt que ben aviat van aparèixer altres orgues que l'imitaven. Malgrat això el seu so inconfusible l'ha mantingut molt per damunt dels seus imitadors.
L'orgue es va començar a construir com un producte més de la Hammond Clock. El 1937, la companyia canvia de nom i esdevé la Hammond Instruments i més tard, el 1953 pren el seu nom definitiu, Hammond Organ.
A finals dels anys 30, Don Leslie, un treballador de l'empresa de Laurens Hammond i aficionat a la música, inventa un nou altaveu que li dona el so ondulant que ha fet famós al Hammond. El mateix Leslie va comercialitzar el seu giny amb molt èxit, encara que durant molt temps va patir les hostilitats de Hammond, que defensava que aquell altaveu distorsionava l'essència del so del seu orgue. Els musics van rebre amb entusiasme els Leslie Speakers i de seguida el van incorporar als seus Hammond. Malgrat les disputes inicials, Hammond i Leslie van acabar col·laborant.
El 1973 Laurens Hammond va morir. Els nous responsables de l'empresa, davant la progressiva decadència del seu producte entre els músics professionals, van deixar de banda la producció d'orgues per fabricar altres instruments. La companyia va tancar dos anys més tard. Des d'aleshores, la marca ha canviat de mans diverses vegades. Actualment, la seva propietària és Suzuki.

## Músics
### R&B

* Bill Dogett
* Booker T. Jones
* Ray Charles
* Aretha Franklin
* Billy Preston

### Jazz

* Jimmy Smith (1928-2005)
* Brother Jack McDuff (1916-2001)
* Jimmy McGriff (1936-2008)
* Richard 'Groove' Holmes
* Lonnie Smith
* Babyface Willet
* Ruben Wilson
* Lou Bennett
* Shirley Scott

### Rock

* Alan Price, The Animals
* Rod Argent, The Zombies
* Steve Winwood, Traffic
* Matthew Fisher, Procol Harum
* Ken Hensley, Uriah Heep
* Vincent Crane, The Crazy World of Arthur Brown / Atomic Rooster
* Elton John
* Ray Manzarek, Doors
* Richard Wright, Pink Floyd
* Tony Banks, Genesis
* Greg Allman, The Allman Brothers Band
* Georgie Fame
* Keith Emerson, The Nice, EL&P
* Manfred Mann

## Vegeu també

* Piano electrònic
* Violí elèctric
# Coll del Torn (Caudiers de Conflent)

El Coll del Torn és una collada situada a 1.898,6 metres d'altitud al límit dels termes comunals de Caudiers de Conflent, de la comarca del Conflent, i de Matamala, de la del Capcir, tots dos a la Catalunya del Nord.
És a l'extrem oest del terme de Caudiers de Conflent i a la zona sud-est del de Matamala, al costat de ponent del Bosc Estatal del Camí Ramader. En el vessant de Matamala hi ha el Refugi del Coll del Torn. És al nord-est del Puig del Caputxet.
Aquest coll sol ser lloc de pas de moltes excursions a peu, d'esquí de fons, amb raquetes o amb bicicleta de muntanya.

## Referències

* ↑ El Coll del Torn en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Palau, 2001.

## Bibliografia

* Palau i Sanmartí, Josep. «Recorregut núm. 17». A: Els millors circuits de fons del Pirineu Oriental. Valls: Cossetània Edicions, 2001 (Col·lecció Azimut, 25). ISBN 84-95684-36-5.
# Bathyraja cousseauae

Bathyraja cousseauae és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.
Els adults poden assolir 86 cm de longitud total. És un peix marí, de clima subtropical i demersal que viu entre 119-284 m de fondària.
Es troba a l'oceà Atlàntic sud-occidental: Mar del Plata i el nord de la Patagònia (l'Argentina). És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Díaz de Astarloa, J. M. & E. Mabragaña, 2004. Bathyraja cousseauae sp. n.: a new softnose skate from the southwestern Atlantic (Rajiformes, Rajidae). Copeia 2004 (núm. 2): 326-335.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Cousseau, M.B., D.E. Figueroa, J.M. Díaz de Astarloa, E. Mabragaña i L.O. Lucifora, 2007. Rayas, chuchos y otros batoideos del atlántico sudoccidental :34°S-55°S. Mar del Plata: INIDEP, 2007 102 p.: ill.; 24 x 17 cm.
# Carrer dels Ciutadans

El Carrer Ciutadans és un carrer del municipi de Girona que en el seu conjunt forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És un carrer enclavat entre la plaça de l'Oli i la plaça del Vi. Aquesta via havia servit de camí reial de Barcelona cap a França és del temps en què hi havia els romans en què formava part de la Via Augusta. Cap al segle xiv el camí es va convertir en carrer quan va quedar inclòs dins les muralles medievals. Al segle xv el carrer va quedar totalment ocupat i ja estava configurat en forma semblant a l'actual. Posteriors reformes i reconstruccions, moltes durant el segle xix, han canviat la imatge originària. Són remarcables: La Fontana d'Or que és probablement la casa més antiga, del segle XII; els grans casals construïts entre els segles XVII-XVIII, com la Casa principal de Caramany; la casa Berenguer al núm. 11; la casa Desbac i Cartellà al núm. 16; la casa Solterra al núm. 18; i reconstruccions del segle XIX: casa de la Generalitat, al núm. 1; casa Massaguer al núm. 21; casa Delàs al núm. 14 i la casa Salieti núm 8, obra de R. Masó de l'any 1911.
Destaca un portal dovellat. Es tracta d'un portal d'accés a l'interior de l'edifici que presenta un arc de mig punt i grans dovelles de pedra de Girona. Ocupa la part central de la planta baixa de la façana de l'edifici del c/ Ciutadans núm. 15. És un element reaprofitat d'un edifici més antic situat al mateix indret. L'edifici actual és del segle xix, aprofitant estructures velles existents.

## Història

El primer nom que es coneix és el de carrer dels Cavallers, perquè molts dels cavallers que vivien en cases petites al carrer de la Força s'hi varen traslladar, principalment a la banda del carrer que mira a orient. En canvi els mercaders i artesans, sobretot ferrers, vivien a la banda de ponent. El carrer també va tenir els noms de la Ferreteria Nova, del Draper i finalment el de Ciutadans des de 1456, que ha perdurat fins ara. L'any 1361 aquest carrer arribava fins a la plaça del Vi per la part de ponent.

## Referències

* 1 2 3 4 «Carrer Ciutadans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].

## Vegeu també

* Fornícula de Sant Antoni de Pàdua
# Organització Revolucionària Zomi

L'Organització Revolucionària Zomi (Zomi Revolutionary Organization, ZRO) és una organització política dels mizo o zomi de Manipur.
Fou creada el 1993. La seva branca armada és l'Exèrcit Revolucionari Zomi (Zomi Revolutionary Army, ZRA), que fou creada el 1997. L'organització representa als paite d'ètnia zomi del districte Churachandpur de Manipur, que el 1997 van començar a ser atacats pels kuki (Organització Nacional Kuki i l'Exèrcit Nacional Kuki d'un costat; i elFront Nacional Kuki, d'un altre).
L'organització reclama l'establiment d'un estat mizo format pels territoris mizos a Myanmar, Manipur i Mizoram, que s'anomenaria Zogam que vol dir "Terra dels Zomi", dins la Unió Índia.
Thanzlianpau Guite, ex-membre del parlament de Myanmar és el president de l'organització. Phanznianpau Guite és el president de l'Exèrcit.
L'Organització Revolucionària Zomi i l'Exèrcit Revolucionari Zomi tenen certs vincles amb el Front Nacional Mizo de Mizoram. Els seus aliats són el Kanglei Yawol Kanna Lup (KYKL), organització de Manipur, el Consell Nacional Socialista de Nagalim i l'Organització d'Alliberament Kuki (Kuki Liberation Organization KLO).
Enfrontada inicialment amb els hmar de la Hmar People’s Convention-Democracy (HPC-D), van signar amb aquest grup la pau el 8 d'abril de 2004, a Lailam Veng, Lamka, al districte de Churachandpur.
El 9 d'agost del 2005 va ver un acord d'aturada d'operacions amb el govern, però sembla que les seves activitats d'extorsió no es van aturar.
# Orgue d'Es Convent de Sóller

L'orgue d’Es Convent de Sóller és un orgue pneumàtic que es troba a la part del cor de l'Església dels Sagrats Cors situat a l'entrada de la vall de Sóller. El primer orgue que es va construir en aquest convent correspon a finals del segle xvi, el qual es va destruir al segle xix a causa de l'exclaustració dels Sagrats Cors. Així, uns anys després, es va construir un orgue nou que va patir una sèrie de reformes fins a l'estat actual.

## Història

La primera referència que tenim sobre l'orgue del Convent dels Sagrats Cors de Sóller és de l’any 1588 amb la notícia de què Joan Gaspar Roig va ser el seu constructor. Seguidament, va ser situat sobre la porta del claustre, segons Berard.
L’any 1835, es diu que l’organista d’Es Convent era Fra Antoni Vicens Arbona que provenia de Fornalutx, fins que en aquest mateix any es va dur a terme l'exclaustració. Al segle xix, pareix que el mateix constructor de l'orgue de la parròquia de Sóller, Ludwig Scherrer, va proporcionar un nou orgue al convent, el qual va ser comprat pel solleric Bisbe Nadal per mil set-centes vuitanta lliures.
El 1912 es va instaurar la Comunitat dels Sagrats Cors i, després de l'exclaustració, l’organer Julià Munar va construir un nou orgue, la façana del qual es sembla a l'orgue que també va construir a Pina. Així, el 1926, la casa Amézua de Sant Sebastià va instal·lar un orgue pneumàtic conservant la caixa antiga.

## Situació i estat actual

A hores d’ara, l'orgue es conserva a la part esquerra del cor on també es troba la consola que sobresurt per un costat del moble i està enfront de l'orgue.
El fet de ser un orgue pneumàtic fa que presenti grans problemàtiques per les deficiències de funcionament degudes a les complicacions del mecanisme i els efectes del pas del temps. Per tant, pràcticament ja no se li dona cap ús.

## Descripció de la consola

L'orgue conté un teclat manual amb cinquanta-sis notes des del Do/C fins al Sol/G’’’ (una octava més del sobreagut), encara que el pedal, només disposa de trenta notes que van del Do/C al Fa/F’ agut. Així, la seva disposició és la següent:

### Manual

* Violón 16’
* Flautado Principal 8’
* Viola de Gamba 8’
* Voz Celeste 8’
* Octava 4’
* Quincena 2’
* Corneta 4’
* Trompeta Real 8’

### Pedal

* Contrabaix 16’
* Pedal teclat
* Trèmolo
* Per altra banda, hi ha quatre botons de combinació en els quals no s’indica el nom, però probablement fan referència a:
** Anul·lador
** Piano
** Mezzoforte
** Tutti

## Referències

* 1 2 3 4 5 Mulet, Antoni; Reynés, Arnau. Orgues de Mallorca. Palma: Olañeta, 2001, p. 210.