OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antílop jeroglífic

L'antílop jeroglífic (Tragelaphus scriptus) és una espècie de mamífer artiodàctil de la subfamília dels bovins. És un antílop africà que viu a les jungles de l'Àfrica subsahariana. El mascle té un peculiar pelatge castany que combina línies i taques blanques.
Fa una mitjana de 135 cm de llarg i 80 d'alçada i pesa entre 35 i 70 kg. Les femelles són més petites. Els mascles tenen banyes corbades en un únic gir espiral i disposats en forma de V, que fan entre 30 i 35 cm de llarg.
Viuen en boscos o sabanes molt arbrades. Són d'hàbits nocturns, solitaris i molt territorials. S'alimenten de fulles, arrels i tiges tendres.
Alguns estudis científics recents suggereixen dividir-lo en dues espècies: T. scriptus i T. sylvaticus.

## Referències

* ↑ Moodley et al. Analysis of mitochondrial DNA data reveals non-monophyly in the bushbuck (Tragelaphus scriptus) complex. 2008

## Bibliografia

* Boitani, Luigi i Stefania Bartoli (1982) Guía de mamíferos: 378. Barcelona: Editorial Grijalbo, 1985. ISBN 84-253-1659-6.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Antílop nan de Bates

L'antílop nan de Bates (Neotragus batesi) és un antílop nan que viu a les selves tropicals de l'Àfrica central. Fou anomenat en honor de l'ornitòleg i botànic estatunidenc George Latimer Bates.
És molt semblant a l'antílop reial, però és més gran, amb una alçada a l'espatlla de 30 cm i un pes de tres kg. A més, la part interior de la cua és negra en lloc de blanca. Les banyes mesuren uns 5 cm de llarg i són llises.
Els mascles són solitaris i territorials. Les femelles també tendeixen a ser solitàries, però a vegades també se les pot trobar vivint en petits grups.

## Referències

* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 31. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Habitatge al carrer Sant Jordi, 17 (Tremp)

L'Habitatge al carrer Sant Jordi, 17 és un edifici de Tremp (Pallars Jussà) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici aïllat, envoltat d'una zona enjardinada, situat al carrer Sant Jordi. L'edifici consta d'una construcció de planta quadrangular, de diverses altures. L'edifici es defineix per la seva sobrietat general, però destaquen alguns elements arquitectònics i decoratius: la tribuna aixamfranada, la utilització del maó en els ampits de les obertures i sobretot, la decoració de grans florons aplicada a la volada de la coberta.
# Església de l'Assumpció d'Alaquàs

L'Església parroquial de l'Assumpció, sub invocatione Assumptionis Beatae Mariae Virginis, com era costum al S. XIII, és un temple catòlic situat a la plaça de l'Església, en el municipi valencià d'Alaquàs. És un Bé de Rellevància Local amb identificador número 46.14.005-001.

## Història

Va ser erigida en parròquia en 1540. El temple es va construir al segle xvi.
Els pobladors hispanomusulmans que hi havia a Alaquàs havien construït la seua mesquita en el lloc que ocupa l'església parroquial. En ser batejats la van cedir per a temple catòlic, el qual va quedar sota l'advocació de Sant Pere Apòstol. En l'arranjament parroquial de la diòcesi de 1576 el beat Joan de Ribera va manar posar-la sota el títol de La nostra Senyora de l'Assumpció.
L'església va començar a construir-se en 1694. Les obres van ser pagades pels veïns i el senyor de la vila.

## Descripció

El temple és d'una sola nau sense mitjana taronja i la seua arquitectura pertany a l'estil xorigueresc, si bé molta decoració va desaparèixer amb la restauració de 1877. Té dues portes d'entrada, la situada enfront de l'altar major manca de frontispici i decoració, ja que està enfront del palau dels senyors territorials i aquests van fer construir un arc unint el palau i l'església, de manera que podien sentir missa sense necessitat de sortir al carrer i confondre's amb els plebeus. L'altra porta, d'adorns molt senzills, es troba al costat de l'evangeli.
* Porta principal.
* Detall de la placeta, a la dreta el Castell-Palau.
* Campanar i torre del Castell-Palau.

## Referències

* ↑ Comissió textos religiosos. Missa pro populo. Assumptio Beatæ Mariæ Virginis. València: AVL [Consulta: 4 abril 2019]. Arxivat 4 April 2019$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Fitxa BRL de la Iglesia Parroquial de la Asunción de Nuestra Señora». Cult.gva.es. [Consulta: febrer 2015].
* ↑ «Alaquàs, Asunción de Nuestra Señora». Archivalencia.org. Arxivat de l'original el 2020-07-17. [Consulta: febrer 2015].
* ↑ http://archivalencia.org/contenido.php?a=87&pad=87&modulo=64&id=159&v=63 Arxivat 2020-07-17 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?IdInmueble=1949
* ↑ Royo Martínez, José. «La Iglesia de Ntra. Sra. de la Asunción y la Iglesia de Ntra. Sra. del Olivar en la obra de Pedro Sucías Aparicio». Quaderns d'investigació d'Alaquàs, 1999. [Consulta: febrer 2015].
* 1 2 http://quadernsdinvestigacio.alaquas.org/ficheros/q19961505royo.txt

## Vegeu també

* Convent de la Mare de Déu de l'Olivar
* Palau-Castell d'Alaquàs
* Església de la Mare de Déu de l'Olivar
# Estació d'esquí de Mont Tremblant

L'estació d'esquí de Mont Tremblant o Mont Tremblant Ski Resort (coneguda simplement com a Tremblant) és una estació d'esquí de les Muntanyes Laurencianes a Quebec, Canadà situada a uns 130 km al nord-oest de Mont-real. També disposa d'un llac per a nedar i de pistes de golf per als mesos d'estiu. El nom de la muntanya on es troba, Mont Tremblant deriva de l'idioma dels amerindis algonqins que l'anomenaven muntanya que tremola El cim fa 875 metres.
La muntanya i l'estació d'esquí formen part del Parc Nacional Mont-Tremblant.
L'estació es va obrir l'any 1939 i l'any 1991 va ser comprada per Intrawest qui ràpidament la va expandir. El 2009 s'hi va obrir un casino. El 16 de març de 2009, l'actriu Natasha Richardson va tenir-hi un accident al cap i va morir, per hematoma epidural poc temps després.
Aquesta estació d'esquí està reconeguda per Ski Canada Magazine com la primera estació d'esquí de l'est d'Amèrica del Nord durant 14 anys consecutius. Disposa d'una zona esquiable de 600 acres. Té 94 pistes marcades la més llarga fa 6 km. La capacitat de transport és de 27.230 esquiadors per hora.
Al cim de la muntanya hi ha un xalet i restaurant anomenat Le Grand Manitou, obert a ll'hivern i l'estiu.

## Referències

* ↑ Rubinstein, Dan. «The other side of the mountain». Canadian Geographic Travel. Canadian Geographic, 21-10-2011. Arxivat de l'original el 11 d’agost 2013. [Consulta: 24 novembre 2013].
* ↑ Weber, Bruce «Natasha Richardson, Actress, Dies at 45». The New York Times, 19-03-2009 [Consulta: 28 febrer 2011].

## Enllaços externs

* Estació d'esquí de Mont Tremblant - Lloc web oficial
# Església de l'Assumpció de Cubla

L'església de l'Assumpció, sub invocatione Assumptionis Beatae Mariae Virginis, com era costum al segle xiii, és un temple catòlic situat a la localitat aragonesa de Cubla (Espanya). El 2002 va ser declarat Bé Catalogat. Data al voltant del pas del segle xvi al segle xvii i és d'estil gòtic-renaixentista.
Es tracta d'una construcció de paredat amb carreu en els elements principals. Presenta nau única amb capelles laterals entre contraforts i capçalera poligonal amb capella axial; té torre adossada als peus.
La nau consta de quatre trams coberts amb voltes de creueria estrelada de complex disseny, separades per arcs torals que sostinguts per pilastres poc ressaltades; compta amb cor alt als peus. Les capelles laterals s'obrin en arc de mig punt i es cobreixen amb voltes de crucería estavellada. La capçalera es cobreix, així mateix, amb volta de creueria estrelada, i compta amb una capella en l'eix i dues estades laterals, quedant el volum poligonal embolicat a l'exterior, per un recte de menor altura; la capella axial es cobreix amb volta de canó decorada amb cassetons amb florons, igual que l'intradós de l'arc d'accés que va ser encegat en col·locar el retaule major, realitzant-se actualment l'ingrés des de l'estada del costat dret. La decoració és molt sòbria, amb superfícies arrebossades i pintades sobre les quals destaquen la decoració de puntes de diamant dels torals i dues cornises motllures, una a l'altura de les capelles i una altra a l'altura de l'arrencada de les voltes de la nau.
A l'exterior destaca la sobrietat dels paraments, coronats per un ràfec de maó en dent de serra sobre mènsules en volada. La portada, sota arc cobert amb creueria estrelada, s'obre en arc de mig punt amb intradós i brancals decorats amb puntes de diamant i flanquejat per columnes estriades amb capitells corintis, sostenint un entablament decorat amb cares i motius vegetals sobre el qual es disposen tres fornícules coronades per un frontó. La torre és de planta quadrada i de quatre cossos separats per cornises molduradas de pedra; els dos últims obren obertures en arc de mig punt, decorant-se el superior, octogonal i de maó, amb taulells.

## Referències

* ↑ Comissió textos religiosos. Missa pro populo. Assumptio Beatæ Mariæ Virginis. València: Acadèmia Valenciana de la Llengua [Consulta: 4 abril 2019]. Arxivat 4 April 2019$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Iglesia de la Asunción de la Virgen. Cubla» (en anglès?). Consell Comarcal de Terol, s.d. [Consulta: 24 juny 2022].
* ↑ «ORDEN de 24 de octubre de 2002 del Departamento de Cultura y Turismo, por la que se declara Bien Catalogado del Patrimonio Cultural Aragonés la «Iglesia de la Asunción» en Cubla (Teruel)» (en castellà). Boletí Oficial d'Aragó, 138.
# Església de l'Assumpció de l'Alcora

L'Església de l'Assumpció de l'Alcora (l'Alcalatén, País Valencià) és un temple catòlic construït entre els segles xv i xix, diferenciant-se quatre etapes constructives: gòtic (s. XV), renaixentista (s. XVI), la Capella del Sagrari (s. XVII) i finalment el segle xix.
Localitzada al carrer de l'Església de la població, compta amb dues façanes, una als peus de l'edifici i renovada el 1901, i una segona més antiga i d'estil renaixentista al costat de l'epístola amb portada en forma de retaule que conté tres fornícules de conquilla, amb la verge titular, Sant Pere i Sant Joan (actualment desaparegut).
La volta és de canó estavellat i nervis de pedra. En les claus de l'absis i volta, disposa d'ornaments barrocs policromats i daurats. La torre campanar va ser reconstruïda després de la guerra civil.
Està catalogada com Bé de Rellevància Local, amb la categoria de Monument d'Interès Local i codi identificatiu: 12.04.005-011, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007).

## Referències

* ↑ «Secció 2a. Béns de rellevància local - Generalitat Valenciana». [Consulta: 28 agost 2018].
Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
# Església de l'Assumpta de Segura

L'església de Santa Maria de l'Assumpta de Segura, és una edificació religiosa del poble de Segura, al municipi de Savallà del Comtat. Té planta de creu grega, amb una coberta de dues vessants de teula àrab. Les primeres filades dels murs de l'edifici estan construïts a partir de carreus molt ben treballats. A partir d'aquests, la resta de l'edifici es basteix amb pedres del país irregulars.
La façana és austera, on hi destaca la portalada principal d'estil renaixentista amb arc de mig punt emmarcada per dues pilastres que sostenen un frontó. Corona el frontó una pedra gravada amb un element decoratiu i per sobre d'aquesta portalada es construeix un rosetó de mida mitjana. A la part superior de la façana està ubicat el campanar de planta rectangular. L'interior de l'edifici és actualment molt senzill, sobretot degut a les destrosses ocasionades durant la Guerra Civil espanyola.

## Referències

* «Església de l'Assumpta». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Església de la Casa Batlló

L'Església de la Casa Batlló és una església historicista d'Olot (Garrotxa) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una església realitzada a mitjans del segle xix imitant l'estil gòtic. Els murs són arrebossats i el teulat és a dues aigües. D'una sola nau, era capella particular dels senyors Batlló, que tenien el casal situat al costat. L'entrada principal és al carrer de Sant Rafael. Damunt ella i dins el timpà hi ha representada l'escena de l'anunciació de la resurrecció de Crist a les santes Dones. El seu estat de conservació és molt dolent. Avui és tancada al culte. Hi ha un establiment de la marca Levi's.

## Història

Durant el segle xvi la ciutat d'Olot viu uns moments de gran prosperitats, especialment durant la segona meitat del segle. Això atrau molts immigrants de remença, el que genera un notable creixement urbà. S'edifiquen el Carrer Major, el de Sant Rafael, els contorns del Firal i la Plaça Major. Durant la segona meitat del segle xix es tornen a fer grans construccions al carrer de Sant Rafael; s'enderroca el portal situat al final del carrer, es basteixen cases importants com Can Batlló i moltes d'altres són profundament renovades.

## Referències

* 1 2
# Església de la Guia

L'Església de la Guia és una església eclèctica de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici religiós. Capella d'una sola nau, orientada vers migdia. Presenta la façana amb un portal adovellat amb un trencaaigües al damunt. Sobre un carreu quadrat hi ha una creu grega refosa a la pedra, amb un òcul al damunt, sobre el carener, amb una cornisa que el ressegueix hi reposa un campanar d'espadanya amb campana. És coberta a dues vessants (la nau), i la part del presbiteri s'abriga sota una sola vessant. Als murs laterals hi ha finestres cegues d'arc de mig punt i amb trencaaigües. L'interior és cobert amb volta de canó decorada i pintada, darrere de l'altar - a través d'uns portals d'arc de mig punt- es pot accedir al cambril de la Verge que sota una cúpula de mitja taronja i emprada per una barra de ferro, presideix el temple. L'estat de conservació no és gaire bo. Cal remarcar la porta de ferro amb decoracions de forja.

## Història

Capella que està situada al peu de l'antic camí itinerant de Barcelona, camí que per ordre de Jaume I al segle xiii es desvià pel carrer Sant Pere.
L'obra original era de la segona meitat del segle xvii, però segons indica la data damunt el portal (1866) fou reformada al segle xix.

## Referències

* 1 2 3
# Església de la Mare de Déu del Pilar (Tírig)

L'església de la Mare de Déu del Pilar de Tírig, a la comarca de l'Alt Maestrat, és un lloc de culte catalogat com a Bé de Rellevància Local, amb la categoria de Monument per declaració genèrica, amb codiː 12.02.111.001, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007).
L'església se situa en el nucli poblacional de Tírig, a la plaça del “País Valencià”, i es va construir en el mateix terreny en el qual havia existit amb anterioritat una altra església de menor grandària de la qual solament es conserva la part inferior de l'actual torre campanar.
El titular de l'Església és Sant Jaume, igual que l'era el titular del temple anterior, quedant constància d'això en els documents existents de la visita pastoral que es feu en 1769.
S'explica que a l'antiga església estaven situats els sepulcres de familiars d'algunes conegudes famílies de la zona, tals com els “Alcàsser”, “Rodes” o els “Tosques”; uns localitzats a l'interior mateix del temple, uns altres en el cementiri que existia al seu al voltant.
La torre campanar, que presenta un curiós rellotge de sol en el qual estan dibuixats els signes del zodíac, va ser rehabilitada en 2002 aprofitant que dues de les seves tres campanes (les anomenades “Quiteria” –que és la més gran- i “Pilar” –que era la més petita-) van haver de ser traslladades per a la seva reparació a Alemanya. La tercera campana, coneguda com a “Europa”, que presenta també gran grandària, és la que ocupa el lloc més elevat de la torre campanar.
Destaquen en el seu interior les pintures murals datades del segle xviii.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 http://www.tirig.es/es/iglesia-parroquial-nuestra-senora-del-pilar%5BEnllaç+no+actiu%5D
* 1 2 http://www.tirig.es/es/page/historia-del-pueblo Arxivat 2015-09-26 a Wayback Machine.
# Església de la Mare de Déu del Pilar (el Masnou)

L'església de la Mare de Déu del Pilar és una església parroquial de la vila del Masnou (el Maresme) consagrada a la Mare de Déu del Pilar.
Obra de l'arquitecte Josep Maria Liesa de Sus i construïda sota la direcció de l'arquitecte municipal Pere-Jordi Bassegoda i Musté. Els orígens del temple es vinculen a la donació feta l'any 1945 per les germanes Maria Cinta i Pilar Escardó Valls del terreny on s'hi construiria l'església. Les germanes Escardó Valls havien adquirit el terreny per fer realitat el designi del seu germà Josep Maria, mort en un accident d’aviació, d’erigir un temple a la urbanització Vivet de Pedra Blanca. L'església fou beneïda el 1953 pel bisbe de Barcelona, Gregorio Modrego. Inicialment, l'església s'utilitza per celebrar missa els diumenges i festes de precepte, amb la perspectiva de poder ampliar els serveis, amb un habitatge per al sacerdot i escoles gratuïtes. L'any 1954, el bisbe beneí de la imatge del Pilar, el Sagrat Cor i les campanes, Amb el pas dels anys rebé donacions i creixé amb la barriada on es troba. L'any 1972 va esdevenir parròquia.

## Referències

* ↑ «Parròquies: Mare de Déu del Pilar (Masnou)». Arquebisbat de Barcelona. [Consulta: 27 novembre 2020].
* ↑ Toran, Rosa. Història Contemporània del Masnou. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2017, p. 731-732.
# Església de la Mare de Déu dels Desemparats de Moraira

L'església de la mare de Déu dels Desemparats està situada al nucli antic de Moraira, al terme municipal de Teulada (Marina Alta, País Valencià).
En el seu origen l'església fou una ermita erigida sota la mateixa advocació mariana. Encara que no es coneixen amb exactitud els seus inicis, sembla que va ser edificada entre 1875 i 1878, gràcies a les donacions de les germanes Oliver de Teulada, quan era rector de la parròquia de santa Caterina mossèn Francisco Payà. El geògraf Francisco Figueras Pacheco va fer esment de l'existència de l'ermita l'any 1910. L'any 1974 va ser erigida en parròquia, el seu primer rector fou Francisco Llopis Blasco, fins aleshores rector de la de Teulada.

## Descripció

L'església té una planta rectangular, els seus fonaments són carreus procedents del mur del fortí de Moraira. Està dividida en tres naus separades per pilars, la central ocupa quasi el doble que les laterals. A més consta de quatre trams, el primer dels quals correspon a l'ampliació de l'església feta el 1981. Aquesta obra va consistir en la prolongació del cos de la mateixa cap a la part de la façana, afegint-hi un pòrtic amb quatre arcs a la manera dels tradicionals riuraus de la zona. Aquest pòrtic es va tancar el 1989 mitjançant vitralls, accedint-se a l'interior per l'arc que enfronta amb la porta principal. Sobre el pòrtic hi ha al primer pis el cor de l'església i al segon un saló parroquial. A la part esquerra d'aquesta ampliació i a l'altura de la coberta, es va construir un campanar quadrat que disposa de dues campanes.
Els sostre de l'edifici és de voltes bufades, delimitades per arcs formers. A l'exterior la coberta és de teulada a tres aigües, conservant-se a la part davantera l'antiga espadanya, que encara manté la campana.
La decoració de l'interior és molt senzilla, d'acord amb les pautes de les ermites de finals del segle xix i principis del XX. Els elements a destacar són els mosaics de l'altar major, que emmarca la imatge de la titular i combina escenes religioses amb les marineres pròpies de la localitat, i el mosaic situat a la part dreta del segon tram on es representa el Crist crucificat. Ambdós mosaics són obra de l'artista Juan Ros Marí, també encarregat dels dos vitralls amb motius eucarístics situats a l'antic porxe de l'església.
A la façana est de l'església hi ha una fornícula amb la imatge de la mare de Déu del Carme, patrona dels mariners, i és l'única capelleta de carrer amb escultura del poble.

## Referències

* 1 2 Ivars Cervera i Buigues Vila, 1999, p. 33.
* ↑ Ivars Cervera i Buigues Vila, 1999, p. 35.

## Bibliografia

* Ivars Cervera, Joan; Buigues Vila, Jaume. El patrimoni artístico-monumental de Teulada. Ajuntament de Teulada, 1999. ISBN 84-920725-1-2.
# Església de la Mare de Déu dels Àngels de Mislata

L'Església Parroquial de la Mare de Déu dels Àngeles és un temple catòlic situat al municipi de Mislata. És Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.14.169-001.

## Referències

* ↑ «Dirección General de Patrimonio Cultural». eduwp.edu.gva.es. [Consulta: 30 desembre 2016].
# Església de la Nativitat de Nostra Senyora (la Llosa de Ranes)

L'església parroquial de la Nativitat de la Nostra Senyora és un temple catòlic situat a la plaça de Sant Cristòfol, en el municipi de la Llosa de Ranes. És un Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.23.157-001.

## Història

Encara que la parròquia data de 1535, l'actual temple es va edificar al segle xix.

## Descripció

Situada al centre del nucli antic de la Llosa de Ranes, dona a la Plaça Major i al carrer de Sant Cristòfol. Té tres accessos.
És un edifici d'una sola nau, amb un campanar i cúpula sobre l'altar. La façana està decorada amb pilastres d'ordre jònic i un fris amb rosasses de pedra, si bé en general presenta escassa decoració.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 http://archivalencia.org/contenido.php?a=87&pad=87&modulo=64&id=172&v=63 Arxivat 2016-10-03 a Wayback Machine.
* 1 2 3 http://www.llosaderanes.es/es/content/patrimoni%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Església de la Trinitat (Tarragona)

L'Església de la Trinitat és una església barroca de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'església té una nau principal i dues laterals -una a cada costat de la central-. A la plaça del Rei hi la porta principal d'entrada, que té al damunt una rosassa circular. Coberta de doble vessant o a dues aigües.
Cal destacar-ne una formosa tela del Sagrat Cor que es troba en un altar.

## Història

Església conventual aixecada pels Pares Agustins el 1646 i reconstruïda el 1814 pels pares Trinitaris. Al segle xiii hi havia al mateix lloc una altra església, anomenada "de Tots els Sants" (1214).
El segle xiv es deia "de Santa Anna" i el 1592 s'hi va fundar un convent de l'orde de Sant Agustí.
Reedificada el segle xviii es va destinar el 1870 a jutjat de partit.
* Vista interior

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Església de la Trinitat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 maig 2018].