OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ulipristal

L'acetat d'ulipristal (EFG, Ellaone, Esmya) és un medicament utilitzat per a contracepció d'emergència (control de la natalitat) i fibromes uterins. Com a anticonceptiu d'emergència s'ha d'utilitzar dins de les 120 hores posteriors al coit de penetració vaginal. Per als fibromes es pot prendre fins a sis mesos. És pren per via oral.
Els efectes secundaris habituals inclouen mal de cap, nàusees, sensació de cansament i dolor abdominal. No s'ha d'utilitzar en dones que ja estan embarassades. És un medicament modulador selectiu del receptor de progesterona (MSRP). Funciona prevenint els efectes de la progesterona i, per tant, prevé l'ovulació, però no afecta la fertilització ni la implantació.
L'acetat d'ulipristal es va aprovar per a ús mèdic als Estats Units el 2010. Està a la Llista model de Medicaments essencials de l'Organització Mundial de la Salut.

## Referències

* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2023.
* 1 2 3 4 5 6 7 «Ulipristal Acetate». The American Society of Health-System Pharmacists. Arxivat de l'original el 10 December 2017. [Consulta: 8 desembre 2017].
* ↑ «Ulipristal Acetate: A Review in Symptomatic Uterine Fibroids». Drugs, vol. 77, 15, 10-2017, pàg. 1665–1675. DOI: 10.1007/s40265-017-0812-3. PMID: 28900897.
* ↑ «Ulipristal - Drugs.com». Drugs.com. Arxivat de l'original el 14 December 2017. [Consulta: 14 desembre 2017].
* ↑ British national formulary : BNF 69. 69. British Medical Association, 2015, p. 510, 560. ISBN 9780857111562.
* ↑ Women's Gynecologic Health (en anglès). Jones & Bartlett Publishers, 2016, p. 243. ISBN 9781284076028.
* ↑ «Does ulipristal acetate emergency contraception (ella®) interfere with implantation?». Contraception, vol. 100, 5, 11-2019, pàg. 386–390. DOI: 10.1016/j.contraception.2019.07.140. PMID: 31351035.
* ↑ World Health Organization model list of essential medicines: 21st list 2019. Geneva: World Health Organization, 2019. WHO/MVP/EMP/IAU/2019.06. License: CC BY-NC-SA 3.0 IGO.
* ↑ World Health Organization model list of essential medicines: 22nd list (2021). Geneva: World Health Organization, 2021. WHO/MHP/HPS/EML/2021.02.
# Curimatella meyeri

Curimatella meyeri és una espècie de peix de la família dels curimàtids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15,6 cm de llargària total.
* Nombre de vèrtebres: 35-37.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1889. A revision of the edentulous genera of Curimatinae. Ann. N. Y. Acad. Sci. v. 4 (núm. 12). 409-440.
* ↑ Steindachner, F. 1882. Beiträge zur Kenntniss der Flussfische Südamerika's (IV). Anz. Akad. Wiss. Wien v. 19 (núm. 19): 175-180.
* ↑ «Curimatella meyeri». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Feldberg, E., J.L.R. Porto i L.A.C. Bertollo, 1992. Karyotype evolution in Curimatidae (Teleostei, Characiformes) from the Amazon region. I. Studies on the Genera Curimata, Psectrogaster, Steindachnerina and Curimatella. Rev. Brasil. Genét. 15(2):369-383.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R. P. 1983: Phylogenetic relationships of the families Curimatidae, Prochilodontidae, Anostomidae, and Chilodontidae (Pisces: Characiformes). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 378: i-iii + 1-60.
* Vari, R. P. 1988: The Curimatidae, a lowland neotropical fish family (Pisces: Characiformes); distribution, endemism, and phylogenetic biogeography. Proceedings of a workshop on Neotropical distribution patterns. 343-377.
* Vari, R. P. 1989: A phylogenetic study of the neotropical characiform family Curimatidae (Pisces: Ostariophysi). Smithsonian Contributions to Zoology No. 471: i-iv + 1-71.
* Vari, R. P. 1992: Systematics of the neotropical characiform genus Curimatella Eigenmann and Eigenmann (Pisces, Ostariophysi), with summary comments on the Curimatidae. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 533: i-iii + 1-48.
* Vari, R.P. 2003. Curimatidae (Toothless characiforms). p. 51-64. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Venere, P.C. i P.M. Galetti, 1989. Chromosome evolution and phylogenetic relationships of some neotropical Characiformes of the family Curimatidae. Brasil. J. Genet. 12:17-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Dărmănești

Dărmănești (pronunciació en romanès: [dərməˈneʃtʲ]) és una ciutat de l'est de Romania, al comtat de Bacău, a les valls dels rius Trotuș i Uz.
La ciutat rep el nom d'un dels seus líders, "Dărman" i la primera referència a la ciutat és del segle XVI. Al 2011, tenia 12.247 habitants.
Es va convertir oficialment en una ciutat el 1989, com a resultat del programa de sistematització rural romanès.
La ciutat administra cinc pobles: Dărmăneasca, Lapoș, Păgubeni, Plopu i Sălătruc.

## Fills il·lustres

* Relu Fenechiu

## Referències

* ↑ Rezultatele finale ale Recensământului din 2011: «Tab13. Populația stabilă după religie – județe, municipii, orașe, comune», 01-07-2013. Arxivat de l'original el 2013-09-21.

## Enllaços externs

* www.darmanesti.home.ro
# Basses d'en Gombau

Les Basses d'en Gombau és una zona lacustre i de molleres del Massís del Carlit, situades a 2.127,2, dins del terme comunal d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes, de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
Són a l'est del Carlit. Rep la seva aigua dels estanys que té per damunt seu i que conformes la capçalera del Riu d'Angostrina, inicialment anomenat Rec de l'Estany Llat. És el més baix en alçada del conjunt d'estanys de la capçalera del riu esmentat. Per damunt seu té l'Estany de Sobirans, el de Trebens, el del Castellar, el de les Dugues, el de Vallell, l'Estany Llong, l'Estany Llat, que davallen del nord-oest, i l'Estany de la Comassa, l'Estany Sec, l'Estany del Viver i l'Estany Negre, que provenen del nord-est. Les Basses d'en Gombau uneixen les aigües de tots els estanys esmentats, d'on davallen cap al sud pel Riu d'Angostrina, mitjançant el rec esmentat.

## Referències

* ↑ Les Basses d'en Gombau en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «5 - Angostrina i Vilanova de les Escaldes». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Mercadal (coord.), Oriol; Giménez (fot.), Emili. «El Capcir. Els Angles». A: Patrimoni medieval de la Cerdanya i el Capcir. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2017, p. 240-241 (Col·lecció Camí Ral, núm. 39). ISBN 978-84-232-0830-2.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Angostrina i Vilanova de les Escaldes». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Harold Hewitt

Harold Hewitt (2 de setembre de 1938) és un remer australià, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1950. Feia de timoner.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on guanyà la medalla de bronze en la prova del vuit amb timoner del programa de rem. A nivell de clubs va competir amb el Mercantile Rowing Club de Melbourne, amb qui va guanyar tres campionats de Victòria, el 1955 i 1956, i un de Tasmània, el 1956.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Harold Hewitt». [Consulta: 10 maig 2024].
* ↑ «World Rowing - Harold HEWITT» (en anglès). [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ «Rowing Victoria - Australian Rowing History», 14-05-2018. Arxivat de l'original el 2018-05-14. [Consulta: 24 abril 2024].
# Tàxon zombi

En paleontologia, un tàxon zombi o l'efecte zombi són termes informals que es refereixen a un tàxon els fòssils del qual han estat trobats en capes més recents que les que corresponen a la durada real del tàxon del qual provenen. Això pot succeir en casos de reelaboració tafonòmica, quan un fòssil és extret i desplaçat del seu jaç original per erosió i redipositat en sediments més recents. L'apel·latiu de zombi s'empra perquè és un fòssil que, per error i en observar la seua presència en el sediment més recent, s'interpreta que l'organisme del qual prové estava viu en una determinada època, quan en realitat podria portar milions d'anys extint. Quan això ocorre, el fòssil es descriu com un «fòssil reelaborat» o remanié.
Els termes «efecte zombi» i «tàxon zombi» els proposà Archibald J. David al 1996.
La tafonomia aporta eines per identificar aquests casos de reelaboració tafonòmica, atenent els encrostissaments, diferències entre la naturalesa de la matriu del farciment i la del sediment, farcits geopetals incongruents, senyals d'abrasió o bioerosió, entre d'altres.

## Referències

* ↑ Lane, Abigail; Janis, Christine M.; Sepkoski, Jr., J. John «Estimating paleodiversities: a test of the taxic and phylogenetic methods». Paleobiology, 31, 1, 1-2005, pàg. 21–34. DOI: 10.1666/0094-8373(2005)031<0021:EPATOT>2.0.CO;2.
* ↑ Archibald, David «Zombie Origins». New Scientist, 2596, 24-03-2007, pàg. 27. DOI: 10.1016/s0262-4079(07)60736-2 [Consulta: 17 juliol 2008].
* ↑ Fernández López, S. R. (2011). «Ejemplos de ammonites reelaborados». Reduca (Geología). Serie Paleontología, 3(3): 1-27
* ↑ Archibald, J. David. (1996). Dinosaur extinction and the end of an era: what the fossils say. Columbia University Press. The Critical Moments and Perspectives in Earth History and Paleobiology Series, 237 págs. ISBN 0-231-07625-8
* ↑ Fernández López, S. R. (2000). Temas de Tafonomía. Departamento de Paleontología, Universitat Complutense. 167 pàgs.

## Bibliografia

* Abigail Lane et al. "Estimating paleodiversities: a test of the taxic and phylogenetic methods".
* Weishampel, David B. et al. (2004). The Dinosauria. University of Califòrnia Press. ISBN 0-520-24209-2.

## Vegeu també

* Convergència evolutiva
* Extinció
* Tàxon Llàtzer
* Fòssil vivent
# Ull de foc de Bahia

L'ull de foc de Bahia (Pyriglena atra) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae) que habita els boscos de les terres baixes de l'est del Brasil a la llarga de la costa nord-est de l'estat de Bahia.

## Referències

* ↑ «Ull de foc de Bahia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021
# Curimàtids

Els curimàtids (Curimatidae) són una família de peixos teleostis d'aigua dolça pertanyents a l'ordre dels caraciformes.
Llargària màxima: 45 cm. Es troba des del sud de Centreamèrica fins a les regions tropicals i subtemperades de Sud-amèrica: aproximadament, des del sud de Costa Rica fins al nord de l'Argentina. Moltes de les seues espècies són consumides a nivell local.

## Gèneres

* Curimata (Bosc, 1817)
* Curimatella (Eigenmann & Eigenmann, 1889)
* Curimatopsis (Steindachner, 1876)
* Cyphocharax (Fowler, 1906)
* Potamorhina (Cope, 1878)
* Psectrogaster (Eigenmann & Eigenmann, 1889)
* Pseudocurimata (Fernández-Yépez, 1948)
* Steindachnerina (Fowler, 1906)

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo (anglès)
* ↑ Bosc L. A. G. 1816-1819. (Pisces accounts.) A Nouveau Dictionnaire d'Histoire Naturelle..., Nouv. Ed. Paris. Nouv. Dict. Hist. Nat. v. 1-36.
* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1889. A revision of the edentulous genera of Curimatinae. Ann. N. Y. Acad. Sci. v. 4 (núm. 12). 409-440.
* ↑ Steindachner F. 1876. Ichthyologische Beiträge (V). Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 74 (1. Abth.). 49-240.
* 1 2 Fowler H. W. 1906. Further knowledge of some heterognathus fishes. Part I. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 58. 293-351.
* ↑ Cope E. D. 1878. Synopsis of the fishes of the Peruvian Amazon, obtained by Professor Orton during his expeditions of 1873 and 1877. Proc. Am. Philos. Soc. v. 17 (núm. 101). 673-701.
* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1889. Preliminary description of new species and genera of Characinidae. West Amer. Sci. v. 6 (núm. 42). 7-8.
* ↑ Fernández-Yépez A. 1948. Los curimátidos (peces fluviales de Sur América). Catalogo descriptivo con nuevas adiciones genéricas y específicas. Bol. Taxon. Lab. Pesqueria Caiguire Caracas Núm. 1. 1-79 + table + index.
# Batalla d'Albesa

La batalla d'Albesa va ésser un combat esdevingut el 20 de febrer de 1003 entre l'exèrcit del comte Ramon Borrell de Barcelona i el seu germà el comte Ermengol I d'Urgell, per una banda, i l'exèrcit musulmà, per l'altra. L'exèrcit cristià havia penetrat en territori musulmà perseguint Abd al-Malik, el fill d'Almansor qui acabava de practicar una aceifa i a qui ara perseguien per recuperar el botí.
El resultat de la batalla no fou favorable als cristians i en ella va morir el mateix bisbe d'Elna: Berenguer d'Elna (germà petit del qui un dia seria l'abat-bisbe Oliba). Aquest atac, a més, va provocar una ràtzia l'any 1003 d'Abd al-Malik al-Muzaffar que va acabar capturant a Ermengol i destruint els castells de Montmagastre, Meià i Castellolí.

## Referències

* ↑ (castellà) Dolors Bramon, La batalla de Albesa (25 de febrero de 1003) y la primera aceifa de ‘Ábd al-Mallk al-Muzaifar (verano del mismo año) Arxivat 2014-04-14 a Wayback Machine.
* 1 2 Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 20
* ↑ Bolòs, Jordi: Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 284. Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-297-4706-0, plana 21.
# Mogoșoaia

Mogoșoaia és una comuna a l'oest del comtat d'Ilfov, Muntènia, Romania, composta per un sol poble, Mogoșoaia.
A finals del segle XVII, Constantin Brâncoveanu va comprar terres aquí i, entre 1698 i 1702, va construir el palau de Mogoșoaia.
Segons el cens del 2011, la població de la comuna de Mogoșoaia ascendeix a 7.625 habitants, augmentant en comparació amb el cens anterior del 2002, quan es van registrar 5.232 habitants. La majoria dels habitants són romanesos (86,94%), amb una minoria de gitanos (1,85%). Per al 10,47% de la població, es desconeix l’ètnia. Des del punt de vista confessional, la majoria dels habitants són ortodoxos (86,01%). Per al 10,64% de la població, no es coneix l’afiliació confessional.

## Fills il·lustres

* Raul Costin

## Referències

* ↑ Romanian 2002 Census
* 1 2 Rezultatele finale ale Recensământului din 2011: «Tab8. Populația stabilă după etnie – județe, municipii, orașe, comune». Arxivat de l'original el 2016-01-18.
# Ullverd

L'ullverd (Chlorophthalmus agassizi) és una espècie de peix teleosti pertanyent a la família Chlorophthalmidae.

## Descripció

* Pot assolir els 40 cm de llargària màxima, tot i que, normalment, només en fa 20.
* Cos lleugerament comprimit i de color groc a marró, amb taques més fosques.
* Cap petit i deprimit.
* Musell ample.
* Ulls grossos i verdosos.
* Dents molt petites i còniques.
* Té taques irregulars obliqües de color marró en els costats.
* L'opercle és de color negre argentat.
* La base de l'aleta caudal és negra.
* Les aletes pèlviques s'insereixen just al darrere de l'origen de l'aleta dorsal.
* Aleta caudal molt bifurcada.
* Nombre de vèrtebres: 46-48.

## Reproducció

És hermafrodita.

## Alimentació

Menja principalment invertebrats bentònics i, també, crustacis pelàgics (com ara, decàpodes, eufausiacis i Mysidacea).

## Depredadors

És depredat pel lluç europeu (Merluccius merluccius), Malacocephalus occidentalis (al Brasil), el lluç argentat d'altura (Merluccius albidus) (als Estats Units), Merluccius paradoxus (a Sud-àfrica) i Merluccius capensis (a Sud-àfrica).

## Hàbitat

Viu a la plataforma continental entre 50 i 1.000 m de fondària i sobre fons fangosos.

## Distribució geogràfica

Es troba a tots els oceans i mars de clima temperat i tropical.

## Ús comercial

Es comercialitza fresc i, de vegades també, en forma de farina de peix.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Bianchi, G., K.E. Carpenter, J.-P. Roux, F.J. Molloy, D. Boyer i H.J. Boyer, 1999. Field guide to the living marine resources of Namibia. FAO species identification guide for fishery purposes. Roma, FAO. 265 p.
* ↑ Schneider, W., 1990. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the commercial marine resources of the Gulf of Guinea. Prepared and published with the support of the FAO Regional Office for Africa. FAO, Roma. 268 p.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Marine Species Identification Portal (anglès)
* ↑ Macpherson, E. i B.A. Roel, 1987. Trophic relationships in the demersal fish community off Namibia. S. Afr. J. Mar. Sci. 5:585-596.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Sulak, K.J., 1984. Chlorophthalmidae. p. 412-420. A: P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. vol. 1.
* ↑ Bernardes, R.Á., J.L. de Figueiredo, A.R. Rodrigues, L.G. Fischer, C.M. Vooren, M. Haimovici i C.L.D.B. Rossi-Wongtschowski, 2005. Peixes de Zona Econômica Exclusiva da Região Sudeste-Sul do Brasil: Levantamento com armadilhas, pargueiras e rede de arrasto de fundo. São Paulo: Editora da Universidade de São Paulo. 295 p.
* ↑ Sulak, K.J., 1984. Chlorophthalmidae. p. 412-420.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Hamdan Qàrmat ibn al-Àixath

Hamdan Qàrmat ibn al-Àixath, més conegut simplement com a Hamdan Qàrmat (desaparegut vers 900) fou daï dels ismaïlites de Kufa, que pel seu nom foren coneguts com a càrmates. Era un camperol del Sawad, d'un poble proper a Kufa. El seu malnom "Qàrmat" voldria dir "l'home de les cames curtes" o "l'home dels ulls vermells".
Va ser convertit al moviment ismaïlita pel daï Al-Hussayn al-Ahwazí vers 877 i va succeir al seu mestre; el seu cunyat Abdan fou el seu principal col·laborador i aviat va actuar com a daï independent. Va agafar molts adeptes i va instaurar una propietat comuna dels béns i un servei d'assistència als necessitats. El 890 o 891 va construir una fortalesa (dar hijra) per servir de refugi. Durant uns anys va escapar al control del govern que no s'ocupava gaire de la regió després de la revolta dels zanj. La seva idea central era que el mahdí Muhàmmad ibn Ismaïl, vindria com a sèptim imam i apòstol de Déu per tancar l'època de Muhàmmad, sisè imam, i establir la justícia abolint la llei islàmica i proclamant la veritat amagada.
Quan Ubayd-Al·lah (909–934) va agafar la direcció del moviment ismaïlita, Hamdan i Abdan es van adonar que eliminava els llaços amb el sèptim imam que seria ell mateix. Hamdan i Abdan van interrompre la propaganda (vers 899) i van crear una escissió al moviment ismaïlita. Poc després Hamdan va anar a Kalwadha, on va desaparèixer (vers 900).

## Bibliografia

* J. De Goeje, Memoire sur les Carmathes de Bahrain els les Fatimides, Leyde 1886
# Cirrhitops hubbardi

Cirrhitops hubbardi és una espècie de peix carnívor pertanyent a la família dels cirrítids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 25 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i associat als esculls de corall i rocallosos.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: des de les illes Ogasawara fins a Oceania, llevat de les illes Hawaii.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith, J. L. B., 1951. The fishes of the family Cirrhitidae of the western Indian Ocean. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 12) v. 4 (núm. 43): 625-652.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Schultz, L. P., 1943. Fishes of the Phoenix and Samoan islands collected in 1939 during the expedition of the U. S. S. "Bushnell.". Bulletin of the United States National Museum Núm. 180: i-x + 1-316, Pls. 1-9.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Randall, J.E., H. Ida, K. Kato, R.L. Pyle i J.L. Earle, 1997. Annotated checklist of inshore fishes of the Ogasawara Islands. Nat. Sci. Mus. Monogr. (11):1-74.
* ↑ Masuda, H. i G.R. Allen, 1993. Meeresfische der Welt - Groß-Indopazifische Region. Tetra Verlag, Herrenteich, Melle. 528 p.
* ↑ McManus, J.W., C.L. Nañola, Jr., R.B. Reyes, Jr. i K.N. Kesner, 1992. Resource ecology of the Bolinao coral reef system. ICLARM Stud. Rev. 22:117 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Blue Jeans (còmic)

Blue Jeans va ser una revista de còmic espanyola, publicada per l'editorial Nueva Frontera entre 1977 i 1979, amb 28 números publicats. Combinava el material espanyol amb l'importat.

## Sèries publicades

| Números | Títol | Guió | Dibuix | Procedència |
| 1 | Betty Boop | Max Fleischer | Max Fleischer | |
| 1 | Escuadra Zenith | | Alberto Breccia | Il Corriere dei Piccoli (Itàlia, 1975) |
| 1 | Kendall | Arturo del Castillo | Arturo del Castillo | |
| 1 | Cepillo | | Segar | |
| 2 | Ernie Pike | | Hugo Pratt | |
| 4, 5 | Kronan | Jaime Brocal Remohí | Jaime Brocal Remohí | Trinca |
| 5, 10 | Al Crane | Lauzier | Alexis | |
| 5-7 | Dracurella | Julio Ribera | Julio Ribera | Pilote |
| 6- | Jeff Hawke | | | |
| 8- | Los grandes mitos del Oeste | Josep Toutain | José Ortiz | |
| 11- | Arcano | Jaime Brocal Remohí | Jaime Brocal Remohí | |
| 15- | Bernard Prince | Greg | Hermann | Tintin |

## Referències

* ↑ Delhom (1989), p. 26.
* 1 2 3 Pons (2007), pp. 211 a 212.

## Bibliografia

* DELHOM, Josep Maria. Catálogo del tebeo en España. 1865/1980. Barcelona: Círculo del Comic, S.A./CESA, 1989. ISBN 84-8449-221-4.
* LLADÓ, Francesca. Los Comics de la Transición. Barcelona:: Ediciones Glénat, Col·lecció Viñetas núm. 3, 2001. Depósito Legal: B-48996-01. ISBN 84-8449-108-0.
* PONS, Álvaro, PORCEL, Pedro i SORNÍ, Vicente. Viñetas a la luna de Valencia. Castalla:: Edicions de Ponent, Colección Papers Grisos, 2007. Depósito Legal: A-295-2007. ISBN 978-84-96730-04-5.