OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ajuntament Nou (Vinebre)

L'Ajuntament Nou és una obra de Vinebre (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al carrer del Sindicat. Edifici cantoner de planta rectangular i tres crugies. Consta de planta baixa, pis i golfes, amb la coberta a dues vessans amb el carener paral·lel a la façana. El frontis es compon simètricament segons tres eixos, definits per obertures emmarcades de diferent tonalitat. Al centre hi ha el portal d'accés, d'arc escarser, sobre el qual es distribueixen els finestrals del primer pis, amb sortida a un únic balcó suportat per mènsules. En un extrem d'aquesta façana comencen les galeries hortizontals que es prol·longuen als tres nivells de les façanes lateral i posterior. Aquestes estan definides per arcs carpanells, amb barana de balustrada intercalada al primer pis i forjada al segon. Des dels pilars dels arcs arrenquen pilastres fins a l'altura del ràfec, que està acabat amb imbricació ceràmica. Del centre de la coberta en surt un cos quadrangular en forma de torre, acabada amb balustrada. L'acabat exterior de l'edifici és arrebossat i pintat.

## Referències

* ↑ «Ajuntament Nou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# Eufònia culrogenca

L'eufònia culrogenca (Euphonia fulvicrissa) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, clars i vegetació secundària de les terres baixes del centre i est de Panamà, oest i nord de Colòmbia i nord-oest de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Eufònia culrogenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Caròtide

L'artèria caròtide o, senzillament, caròtide es pot referir a:
* Caròtide primitiva, que es bifurca en l'externa i la interna.
* Caròtide externa
* Caròtide interna
Les caròtides són cadascuna de les dues artèries, dreta i esquerra, que discorren en la seua major part a banda i banda del coll i que irriguen tant el coll com el cap.

## Vegeu també

* Llista d'artèries del cos humà
Viccionari
# Illa de Thompson

L'illa de Thompson és una illa fantasma suposada a l'oceà Atlàntic sud entre Sud-àfrica i l'Antàrtida. S'ha considerat la seva ubicació a uns 70 km al nord-est de l'illa de Bouvet. És possible que, aquesta illa, d'haver existit, desaparegués després d'una erupció volcànica ocorreguda entre el 1893 i el 1898.
Se la va posicionar en les coordenades 54° 33′ 00″ S, 5° 50′ 00″ E﻿ / ﻿54.55000°S,5.83333°E﻿ / -54.55000; 5.83333.
L'illa de Thompson hauria estat descoberta a l'Atlàntic sud el 13 de desembre de 1825 pel marí anglès George Norris, capità del buc Sprightly. Després hauria estat albirada 68 anys més tard (el 1893) pel marí Joseph J. Fuller a bord del Francis Allyn. Però el 1898 un equip d'investigadors alemanys va voler determinar la posició precisa de l'illa durant l'anomenada "Expedició Valdivia", no obstant això no va ser retrobada. Després de la "Expedició Antàrtica Noruega" (de 1928 a 1929) l'illa va ser declarada inexistent pels marins noruecs Ona Olstad i Nils Larsen.

## Cultura popular

* La novel·la La pell freda, de l'escriptor català Albert Sánchez Piñol, està inspirada suposadament en aquesta illa per a l'escenari en el qual transcorre l'acció.

## Bibliografia

* Gaddis, Vincent, "Invisible Horizon" Chilton, Filadèlfia, 1963.

## Enllaços externs

* (En anglès): Smithsonian Institution - Global Volcanism Program/Institució Smithsoninana - Programa de vulcanisme global
* (En anglès): Bibliografia de les ficcions en l'Antàrtida
# Eufònia de Finsch

L'eufònia de Finsch (Euphonia finschi) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Viu a la vegetació secundària, sabana i bosc de ribera de les terres altes del sud-est de Veneçuela, Guaiana i nord del Brasil.

## Referències

* ↑ «Eufònia de Finsch». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Eufònia de les Antilles

L'eufònia de les Antilles (Chlorophonia musica) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita selva, boscos i matolls a les Antilles, principalment a les terres altes, a la Hispaniola (i la propera la Gonâve), Puerto Rico i Antilles Menors, a Saba, Barbuda, Antigua, Montserrat, Guadalupe, Dominica, Martinica, Saint Lucia, Saint Vincent i Grenada.

## Referències

* ↑ «Finches, euphonias, longspurs, Thrush-tanager – IOC World Bird List». [Consulta: 20 desembre 2024].
# Eufònia de ventre taronja

L'eufònia de ventre taronja (Euphonia xanthogaster) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, clars i vegetació secundària de les terres baixes de l'est de Panamà, Colòmbia, Veneçuela i Guyana, cap al sud, per l'oest dels Andes, fins l'oest de l'Equador i, a través de l'est de l'Equador i est del Perú fins al nord de Bolívia i Amazònia, est i sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Eufònia de ventre taronja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Eufònia del Magdalena

L'eufònia del Magdalena (Euphonia concinna) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, generalment a prop de l'aigua, als turons del centre de Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Eufònia del Magdalena». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Euphrasia rostkoviana

L'eufràsia (Euphrasia rostkoviana o Euphrasia officinalis) és una planta herbàcia, anual i teròfita de la família de les escrofulariàcies amb distribució europea. Vulgarment s'anomena "consol d'ulls" o "ull brillant".

## Etimologia

Prové de la paraula grega "Euphrosyne" que significa alegria. Aquesta alegria s'associava amb la sensació que experimentava el malalt quan recuperava la visió.

## Ecologia

Comuna en prats de mitja muntanya fins a 2000 msnm, prefereix ambients humits i terrenys acidòfils. Floreix entre maig i setembre.

## Descripció

Planta d'uns 30 cm d'alçada, semiparàsita, d'arrel fasciculada, tija lleugerament ramificada en la part inferior, fulles senceres amb marge dentat, oposades, sèssils i amb forma ovada.
És hermafrodita, amb inflorescència racemosa. Les flors són petites, de colors variables, entre els quals els més freqüents són el blanc, blau, violeta amb unes característiques ratlles grogues o porpres. La simetria floral és zigomorfa, calze amb 4-5 sèpals, corol·la gamopètala i bilabiada. El llavi inferior està molt desenvolupar amb tres lòbuls dentats.
L'androceu conté de 2 a 5 estams però sovint 4. El gineceu és bicarpel·lar amb ovari súper.
El fruit és una càpsula dehiscent, estreta, amb forma oblonga i una vora ciliada.

## Ús remeier

En la fitoteràpia, les infusions se'n fan servir per rentar ulls lleganyosos o inflamats i per a la conjuntivitis.

## Referències

* ↑ «Les herbes remeieres al País Valencià: Eufrasia, Euphrasia officinalis». Les Muntanyes, 26-02-2023.
# Illa de Whiddy

L'illa de Whiddy (en irlandès Oileán Faoide) és una illa d'Irlanda, a l'entrada de la badia de Bantry, al comtat de Cork, a la província de Munster. Aproximadament té una llargada de 5,6 kilòmetres i una amplada de 2,4 kilòmetres. La topografia comprèn la laminació glacial, amb sòls relativament fèrtils. En 1880 tenia una població del voltant de 450 habitants, principalment dedicats a pesca i en petita escala a l'agricultura.

## Informació actual

Actualment té una població resident permanent de 20 persones, encara que hi ha molts visitants a la temporada turística, molts s'allotgen a les cabanes tradicionals restaurades de l'illa.
L'illa està unida al continent pel transbordador local The Ocean Star III, amb viatges d'anada i tornada diverses vegades al dia. També es poden llogar bicicletes per un preu simbòlic, ja que és un servei local de Hackney.
L'economia actual està impulsat principalment per les indústries de la pesca i l'agricultura. A causa de les seves temperatures suaus de l'hivern, té una bona reputació per la seva producció primerenca de patata de la regió.
Històricament, l'illa va compartir la importància estratègica de les aigües profundes de la badia de Bantry. Posseeix una bateria fortificada construïda per les autoritats britàniques en temps de Napoleó, després de l'arribada de l'Armada francesa en 1796. L'illa va ser utilitzada breument com a base aèria dels Estats Units a Primera Guerra Mundial i ara té una gran terminal petroliera.

## Informació històrica

En els últims mesos de Primera Guerra Mundial, Whiddy es va convertir en una base aèria i naval dels EUA. La Marina dels Estats Units d'Amèrica va establir una base d'aeroplans a l'extrem occidental de l'illa, que va començar a funcionar el 25 de setembre 1918, quan arribaren els dos primers avions. Patrullaven una àrea al voltant de Fastnet Rock. Un dels avions es va estavellar el 22 d'octubre de 1918, morint un aviador. La base tenia una ràdio operativa que rebia missatges des de llocs tan llunyans com EUA i Rússia. La base de Whiddy tenia cinc avions. Amb l'armistici de novembre de 1918, la justificació del seu manteniment es va acabar i l'estació fou tancada el gener de 1919.
Actualment hi ha una gran terminal de petroli construïda en la dècada de 1960 pel Gulf Oil. Aquest va ser dissenyat per donar cabuda als més grans superpetroliers que naveguen directament des de l'Orient Mitjà.
El dilluns 8 de gener de 1979, el petrolier francès Betelgeuse va explotar quan descarregava un carregament de cru a la terminal. En l'explosió i posterior incendi van morir 50 persones. Això va ser conegut com l'incident Betelgeuse i és considerat com el pitjor desastre marítim en la història d'Irlanda. El terminal, que havia estat en funcionament des de 1969, mai va ser totalment reparat. Va ser tornat al govern irlandès en 1986, després de la qual cosa s'utilitza per mantenir la reserva estratègica de petroli d'Irlanda.

## Townlands

Els townlands són:
* Close
* Crowangle
* Gorraha
* Kilmore
* Reenaknock
* Reenavanny
* Tranaha

## Referències

* ↑ «Placenames Database of Ireland».
* ↑ «Whiddy Island Ferry». Fáilte Ireland.
# Illa de l'Aire

L'Illa de l'Aire és un illot deshabitat del sud-est de Menorca, davant de Punta Prima, al municipi de Sant Lluís. Les úniques construccions que conté són un far, un antic magatzem, un estable i un petit habitatge, a més d'un camí i un petit moll. La seva superfície és de 34 hectàrees i el seu perímetre és de 3300 metres. La seva altura màxima sobre el nivell del mar és de 14,92 metres. És propietat privada.

## Flora i fauna

Un dels trets característics de l'illot és un dels petits reptils que hi habita, la sargantana negra endèmica (Podarcis lilfordi lilfordi), subespècie de la sargantana gimnèsia. També constitueix un pas migratori de primer ordre i acull colònies de reproducció de totes les aus marines de Menorca. La bellesa de la seva zona marina, plena de coves submergides sota els seus penya-segats i grans praderies d'algues, han motivat la creació de diversos clubs de busseig al seu voltant. També s'hi han trobat nombrosos jaciments arqueològics.
Des de fa anys, es reclama la declaració de l'Illa de l'Aire i els seus voltants com a reserva natural.

## Referències

* ↑ «gobmenorca.com. 30/11/05. "La reserva natural de l'Aire està aturada"». Arxivat de l'original el 2007-12-03. [Consulta: 25 gener 2008].

## Enllaços externs

* Vista per satèl·lit de l'Illa de l'Aire
# Margit Kaffka

Margit Kaffka (Nagykároly, Romania, 10 de juny de 1880 - Budapest, Hongria, 1 de desembre de 1918) fou una escriptora i poeta hongaresa.

## Biografia

Va nàixer al si d'una família burgesa. Son pare, fiscal general, morí al 1886 sent encara jove i deixant la família en una situació econòmica prou delicada, la qual cosa feu que Margit Kaffka es preparara per a mestra al convent de les Germanes de la Misericòrdia de Szatmár, on n'obtingué el títol al 1898. Estudià un any més a Miskolc i aconseguí una beca per cursar la titulació superior a Budapest, i això li permeté treballar com a professora d'ensenyament secundari.
Al 1905 es casà amb l'enginyer forestal Fröhlich Brúnó. Al 1906 tingueren un fill i al 1910 es divorcià. Continuà treballant a Budapest com a professora i aquest mateix any la revista Nyugat ('Occident') l'acceptà com a col·laboradora permanent i va aconseguir amb les seues publicacions fama i reconeixement dels seus col·legues.
Al 1913 es casà amb Ervin Bauer, metge biòleg, germà menor de l'autor Béla Balázs. Al 1914, durant el seu viatge de nuvis a Itàlia, esclatà la Primera Guerra Mundial. El seu marit s'incorporà a files i Margit Kaffka abandonà el treball de professora i es va dedicar exclusivament a la literatura. Al 1918, el seu marit tornà ferit del front però al cap de pocs mesos, ella i el seu fill moriren víctimes de l'epidèmia de grip espanyola.
El poeta Endre Ady l'anomenava "la grandíssima escriptora". Les seues primeres influències foren el poeta József Kiss i el cercle d'escriptors de La Setmana (A Hét) a més de, segons la seua confessió, Mihály Szabolcska.

## Obres principals

Escrigué algunes novel·les, relats i poemes.
Publica la primera novel·la Colors i anys (Színek és évek) al 1912, en què descriu la manera de viure de la noblesa hongaresa de la dècada de 1890, empobrida i sense valors, i les estrictes regles morals i socials que regien la vida de moltes dones d'aquesta classe social.
La seua novel·la Formiguer (Hangyabol) de 1917 es basa en les seues experiències com a alumna del convent de les Germanes de la Misericòrdia de Szatmár, on estudià per a professora. Hi descriu l'ambient asfixiant, les relacions entre monges i alumnes, les seues il·lusions i aspiracions, les lluites de poder, les rígides regles del convent i l'amor entre dones.

## Referències

* ↑ Botello, Carmen. Introducción aː Hormiguero, de Margit Kaffka. El Nadir Ediciones, 2009-07-10. ISBN 978-84-936744-1-0.
* ↑ «La grip espanyola i Margit Kaffka» (en hongarès). Irodalmi Jelen, 10-06-2011. [Consulta: abril 2020].
* 1 2 Cserháti, Éva; Orbán. Dos décadas de literatura húngara. Fundació del Llibre Hongarés, 2010. ISBN 978-963-88819-0-8.
* ↑ «Literatura hongaresa en línia | Llibres». www.lho.es. [Consulta: 9 abril 2018].
* ↑ Castro, Sra. «Hormiguero - Margit Kaffka». www.solodelibros.es. [Consulta: 9 abril 2018].
# Illa de la Tortuga

L'illa de la Tortuga (en francès Île de la Tortue), alguns cop citada com La Tortuga o Illa Tortuga, és una illa de l'oceà Atlàntic, de 37 km. de llarg per 7 km. d'ample, de 180 km², situada al nord-oest de la república d'Haití. Deu el seu nom a Cristòfol Colom, qui observà en el seu primer viatge a Amèrica que una de les seves muntanyes recorda la forma d'una tortuga. Durant el segle xvii fou un bastió per la pirateria que solcava el mar Carib.
Forma part d'un bloc tectònic diferenciat de l'illa Hispaniola; és molt accidentada, amb una serralada central i una sèrie de terrasses orientades al nord. El sòl és sorrenc a la zona costanera i argilós a les zones més altes, les quals arriben fins als 450 m d'altitud. La costa sud compta amb unes àmplies platges i uns esculls excepcionals.

## Història i pirateria

Cristòfor Colom i els seus homes arribaren a les costes de l'illa a començaments de desembre del 1492, i ja aleshores la batejaren amb el seu actual nom.
Al segle xvii s'establí a La Tortuga, gràcies a les muntanyes de la zona nord de l'illa, que es mostraren inaccessibles, i al port de la zona sud que oferia un excel·lent refugi, un establiment pel tràfic de tabac i cuir amb els bucaners de la Hispaniola. Això no obstant, foren les primeres captures de vaixells espanyols les que donaren a l'illa la fama de refugi de filibusters.
L'any 1640, l'enviat francès François Levasseur prengué el control de l'illa i sota el comandament d'un gran nombre de soldats n'expulsà els anglesos, cosa que afavorí encara més la pirateria, ja que a partir d'aleshores els pirates en lloc de carregar el botí durant diversos mesos, podien deixar-lo a l'illa, alhora que se'n facilitava l'avituallament d'aliments i pólvora.
El 6 de juny de 1665, la Tortuga fou entregada a Bertrand d'Ogeron sota domini de la Companyia Francesa de les Índies Occidentals, i a partir de llavors els filibusters gaudiren d'un règim anàrquic que els deixava lliures de qualsevol imposició i els permetia de traficar al seu gust. Fins al 1670 no fou establert l'ordre legal. Posteriorment Pierre-Paul Tarin de Cussy ocupà el càrrec de governador l'any 1683, ja amb la clara intenció de reduir la pirateria a l'illa, tot i que es continuaren atorgant llicències de pirateria i organitzant pillatges puntuals.

## Pirates de La Tortuga

Alguns dels pirates que tingueren La Tortuga com a base d'actuació foren:
* Alexis de Segovia
* François L'Olonnais
* François Thurot
* François Trébutor
* Henry Morgan
* Jacques Cassard
* Jean Baptiste du Casse
* Jean Bart
* Jean Quet
* Laurent de Graff
* Chevalier de Gramont
* Le Golif dit Borgnefesse
* Michel le Basque
* Montbars dit l'exterminateur
* Pierre le Grand
* Roc Brasiliano
* Montauban le Bordelais
* Raveneau de Lussan

## Enllaços externs

* Homenatge a l'illa de la Tortuga
* (castellà) "Método para proteger a la población y los puertos de todas las costas de las Indias Occidentales" des de 1694, analitza la història de la Tortuga amb la pirateria
# Illa del Molí

L'Illa del Molí és una illa fluvial artificial, que es va formar al nou braç del riu Llobregat, quan es va desviar el seu curs l'any 2004. Situada a uns 500 m de la desembocadura del riu, separada 20 m del marge esquerre, mesura 90 m de llarg i 40 m d'ample.

## Molí de ca l'Arana

El nom de l'illa es deu al fet que hi havia un molí arrosser, el molí de ca l'Arana, construït cap el 1920, i que encara funcionava cap el 1950. Molia arròs conreat a la masia i també portat del delta de l'Ebre. El molí es va retirar per a la seva possible restauració pel seu interès museístic. La recuperació del molí va rebre el Premi Bonaplata 2006.

## Reserva d'aus

L'illa ha esdevingut una important reserva d'aus, especialment de la gavina corsa, que ha arribat a fer-hi prop de 150 nius. Aquesta reserva s'ha vist amenaçada pels pescadors furtius, que van provocar que els anys 2014 i 2015 no prosperés cap niu. Per a evitar-ho el Port de Barcelona va contractar un servei de vigilància nocturna que complementa la tasca dels Mossos d’Esquadra, Agents Rurals, Policia Local del Prat i Policia Portuària.
Un altre amenaça va ser l'acumulació de sediments, que va convertir l'illa en península, permetent l'accés a gossos, rates, i fins i tot porcs senglars, que es menjaven els ous. El 2022 l'Agència Catalana de l'Aigua va extreure 5.100 m³ d'àrids per a eliminar l'istme de 20 m d'amplada que s'havia format.
També per a la protecció de les aus, el Port de Barcelona va construir el 2022 una pantalla acústica i visual de formigó de 5 m d'alçada i 244 m de llargada, al llarg de la riba esquerra del riu, per a preservar l'espai de nidificació de l'activitat industrial al ZAL Port Prat.

## Referències

* ↑ «Arqueologia industrial». Ajuntament del Prat del Llobregat, 01-01-2005.
* ↑ Giménez, Gerard; Giménez, Teresa; Jordà, Joan. Masies del Prat (L'Albufera i La Ribera), vol. I. El Papiol: Editorial Efadós, 2003, p. 16.
* ↑ «Recuperació del molí arrosser de Ca l’Arana». Associació del Museu de la Ciència i de la Tècnica i d’Arqueologia Industrial de Catalunya, 2006.
* ↑ «146 parelles de Gavina Corsa nidifiquen a l’Illa del Molí, al delta del Llobregat». Consorci Delta del Llobregat, 15-06-2016.
* ↑ «El control dels pescadors furtius salva la colònia de gavina corsa del riu Llobregat». elBaix.cat, 06-07-2016.
* ↑ «Cien gaviotas Audouin». La Vanguardia, 02-06-2021.
* ↑ Adell, Xavier «La isla fluvial que no quiso ser península». El Llobregat, 04-06-2022.
* ↑ «El Puerto de Barcelona construye una pantalla para proteger a las aves del Llobregat» (en castellà). Vila Press, 01-12-2021.
* ↑ «El Port licita la segona de les obres dels nous accessos ferroviaris, que es faran en terrenys del Prat». Delta, 06-07-2022.
# Illa del Príncep de Gal·les (Alaska)

L'illa del Príncep de Gal·les (en anglès Prince of Wales Island) és una de les illes de l'arxipèlag Alexander, al sud-est d'Alaska. Amb 6.674 km² és la tercera illa més gran dels Estats Units, després de les illes Hawaii i Kodiak.

## Geografia

L'illa fa 217 quilòmetres de llarg per 72 d'ample, amb una superfície de 6.674 km². Unes 6.000 persones viuen a l'illa, sent Craig, fundada a primers del segle xx, la comunitat més important amb uns 1.300 habitants. Unes 750 persones viuen a Klawock, un poble amb llarga tradició pesquera.
A l'illa hi ha molts fiords i boscos densos. Hi ha àmplies extensions càrstiques, amb fenòmens com El Capitan Pit, de 200 metres de fondària, el pou càrstic més profund dels Estats Units. El Bosc Nacional Tongass cobreix la major part de l'illa. El clima és humit.

## Història

Els indígenes illencs són de l'ètnia haida.
El 1741, Aleksei Txírikov, en el segon viatge de Vitus Bering, va fer el primer desembarcament europeu a l'illa. Els espanyols la reclamaren el 1775. Una expedició britànica de 1778 sota comandament de James Cook va cartografiar la regió i el comte de La Pérouse hi va fer una expedició francesa el 1786. S'hi van explotar mines d'or al segle xix i, al segle xx, urani.
Actualment s'hi desenvolupa pesca comercial de salmons i turisme.

## Referències

* ↑ «www.gorp.com». Arxivat de l'original el 2011-12-30. [Consulta: 10 setembre 2010].
* ↑ www.pbs.org
* ↑ «ardf.wr.usgs.gov». Arxivat de l'original el 2011-08-11. [Consulta: 10 setembre 2010].
* ↑ «www.ucoreuranium.com». Arxivat de l'original el 2008-07-05. [Consulta: 10 setembre 2010].
# Illa del Vado del Vapor i platja del Molló

L'Illa del Vado del Vapor i Platja de Molló és un dels espais del complex de zones humides de les Illes de l'Ebre. L'illa del Vado del Vapor, pertanyent al municipi de Móra d'Ebre, i la platja de Molló, pertanyent a Tivissa, malgrat pertànyer a dos municipis diferents, es troben separats per menys de 300 metres de distància.

## Flora

L'illa del Vado del Vapor ocupa aproximadament 10 hectàrees i està situada a la banda dreta del riu, al sud de la desembocadura del riu Sec. La major part de la seva superfície està colonitzada pel bosc de ribera on predominen les salzedes de salze blanc (Salix alba) i les alberedes d'àlber (Populus alba) i pollancre (Populus nigra), corresponents a l'hàbitat d'interès comunitari de codi 92A0. També hi ha tamarigars (hàbitat d'interès comunitari, codi 92D0) de Tamarix canariensis i T. Africana. Al sud, on les aigües són més lèntiques, hi ha un clap de canyís (Phragmites australis) i boga (Typha sp.). En l'estrat arbustiu i herbaci hi ha espècies interessants com el sanguinyol (Cornus sanguinea).
La platja de Molló, amb unes 12 hectàrees de superfície, forma una àrea tancada d'aigües somes. Havia estat una illa, però una colmatació gradual acabà connectant-la amb el marge esquerre de l'Ebre. Avui dia està del tot recoberta per un tamarigar incipient i per un extens canyissar. La zona que queda més protegida de la força de l'aigua està entapissada d'hidròfits.

## Fauna

Pel que fa a la fauna, ambdós espais són de gran interès com a àrees de cria i dormidors, ja que faciliten el desplaçament de multitud d'ocells de zones humides, des dels aiguamolls litorals -majoritàriament el delta de l'Ebre-, vers l'interior de la península Ibèrica. Destaquen el martinet blanc (Egretta garzetta), bernat pescaire (Ardea cinerea), esplugabous (Bubulcus ibis), etc. També hi nidifiquen nombrosos insectívors: rossinyol bord (Cettia cetti), blauet (Alcedo atthis), trist (Cisticola juncidis), etc.

## Protecció

La facilitat d'accés a la platja del Molló afavoreix una elevada presència humana, fet que no es dona en l'illa del Vado del Vapor. En tenir una problemàtica ambiental força semblant al conjunt d'illes fluvials de l'Ebre, convindria plantejar-se la seva gestió i conservació de forma global L'Illa del Vado del Vapor i la Platja de Molló formen part de l'espai de la Xarxa Natura 2000 ES5140010 "Riberes i Illes de l'Ebre".

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Illa del Vado del Vapor i platja del Molló». Zones Humides de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 23 de febrer 2015. [Consulta: 16 febrer 2015].