OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tofigh Jahanbakht

Tofigh Jahanbakht (persa: جهانبخت توفیق) (Sarab, 9 de febrer de 1931 - Londres, 28 d'abril de 1970) fou un lluitador iranià, especialista en lluita lliure, que va competir durant la dècada de 1950. Morí jove, als 39 anys, d'una malaltia hepàtica hereditària, que també va provocar la mort de la seva mare i el seu germà.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on guanyà la medalla de bronze en la competició del pes lleuger del programa de lluita lliure. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del món de lluita de 1952 i una de plata a la Copa del món de lluita i als Jocs Asiàtics.

## Referències

* 1 2 ایران, کمیته ملی المپیک جمهوری اسلامی. «جهانبخت توفیق» (en persa). [Consulta: 12 abril 2022].
* 1 2 «Olympedia – Tofigh Jahanbakht». [Consulta: 12 abril 2022].
# Edifici Farmàcia Gispert

L'Edifici de la Farmàcia Gispert o Farmàcia Punyet-Gispert, és un edifici del municipi de Reus (Baix Camp), situat al raval de Martí Folguera, 51, que fa cantonada amb el Camí de Misericòrdia, inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un edifici cantoner amb planta baixa, entresòl i dos pisos d'habitatges. A l'entresòl hi ha dues sortides balconeres a la façana que dona al raval i quatre a la que dona al camí de Misericòrdia. Aquestes finestres balcons tenen una motllura repetitiva i disposen d'una mena de dovella en cada obertura, amb un total de sis. Els balcons de la tercera i quarta planta estan emmarcats per elements clàssics: muntants, llindes i mènsules. D'aquestes en tenim un total de 36 unitats en tot l'edifici. El ferro forjat de les baranes és senzill, únicament els corresponents a les obertures de l'entresòl són una mica més elaborats. La cornisa de remat és simple tot i que hi ha doble cornisa.

## Història

L'edifici, també anomenat cal Rocamora pel nom del seu primer propietari, Josep Rocamora Gilabert, va ser reformat l'any 1889 per l'arquitecte Francesc Borràs, quan encara era arquitecte municipal. Es conserva un plànol a l'Arxiu Municipal on es veuen les obertures anteriors i la destresa de Borràs per ordenar-les de nou. Uns pilars i unes bigues de gelosia estructuren els murs de càrrega i deslliuren el local de la planta baixa, ocupat des de l'any 1919 per la farmàcia Gispert. L'any 2022 es va rehabilitar l'edifici.

## Referències

* ↑ «Edifici Farmàcia Punyet-Gispert». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8-VIII-2015].
* ↑ Sardà Ferran, Jordi (et al.) (eds.). Fets urbans: guia d'arquitectura de Reus 09: tomb de ravals. Reus: Ajuntament de Reus; COAC, 2024, p. 43. ISBN 9788409559381.
# Edifici Francisco Sancho

L'edifici Francisco Sancho està situat en la Gran Via Marquès del Turia número 1 xamfrà amb carrer Russafa número 29 de la ciutat de València (Espanya). Es tracta d'una edificació residencial d'estil modernista valencià construïda l'any 1907.

## Edifici

Va ser construït per l'arquitecte valencià Vicente Rodríguez Martín en 1907. Encara que tradicionalment se li ha atribuït a l'arquitecte Demetrio Ribes o fins i tot al mestre d'obres Francisco Almenar, la veritat és que l'única documentació existent sobre aquest tema és la llicència d'obres datada el 25 de febrer de 1907 i signada pel mateix Vicente Rodríguez Martín.L'edifici es va finalitzar en 1909.
En un clar exemple de la influència d'Otto Wagner i el corrent modernista vienesa Sezession en el modernisme valencià.
Consta de planta baixa i quatre altures. En la seva façana destaca la seva rica ornamentació floral, típicament modernista i el minuciós treball de ferreria en les balconades i finestrals acabats en ferro forjat. En la quarta altura destaca un finestral tripartit.

## Referències

* 1 2 MARÍA, MESTRE MARTÍ, «La arquitectura del modernismo valenciano en relación con el Jugendstil vienés. 1898-1918. Paralelismos y conexiones.». Tesis doctoral, 07-05-2008. DOI: 10.4995/Thesis/10251/1968.
* ↑ «EDIFICIO FRANCISCO SANCHO» (en castellà). Colegio Territorial de Arquitectos de Valencia.

## Bibliografia

* González Cuenca, Lidia (2011). Universitat Politècnica de València. Escuela Técnica Superior de Gestión en la Edificación, ed. Edificio Francisco Sancho. Valencia. p. 45. ISBN 8487684157.
# Edifici Generali

L'Edifici Generali, antic Banc Vitalici d'Espanya, està situat al passeig de Gràcia i la Gran Via de les Corts Catalanes de Barcelona inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

Va ser projectat per l'arquitecte Lluís Bonet i Garí per al Banc Vitalici i construït entre 1942 i 1950. La façana va ser decorada amb relleus d'Enric Monjo, escultor oficial del banc (1949). Les vuit escultures que decoren les terrasses són obra de Joaquim Ros i Bofarull, Vicenç Navarro, i els germans Miquel i Llucià Oslé.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de 21 plantes, format per quatre grans cossos independents. El principal està ubicat al xamfrà i es tracta d'una torre on hi ha l'accés principal.
L'estructura és de formigò armat, la qual cosa fa una sensació d'uniformitat. La façana està decorada amb granit de Galícia i pedra de Montjuïc. En alçat, té una clara influència de l'Escola de Chicago: les obertures es distribueixen simètricament per tota la façana i té un basament al llarg de tota la planta baixa; concentra l'única decoració a l'accés principal. Per donar-li més solemnitat, s'hi van col·locar unes columnes d'ordre clàssic i es van afegir dos grups escultòrics i estàtues com a ornamentació.
A la planta baixa, hi ha les antigues Galeries Condal, un passatge que connecta amb la sala d'espectacles, a més de donar accés als altres tres cossos. A l'angle superior es troba un celobert que proveeix aquest espai de llum natural.

## Vegeu també

* Edifici de l'Institut Català de la Salut
* Edifici del Banc d'Espanya (Barcelona)

## Referències

* 1 2 3 4 «Banc Vitalici d'Espanya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Edifici Generali (Antic Banc Vitalici)». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Enllaços externs

* «Edifici Generali (Antic Banc Vitalici)». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Edifici Marbore

L'Edifici Marbore és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici d'habitatges amb semisoterrani, planta baixa, planta pis i àtic. La planta de l'edifici fa forma de ventall i aprofita al màxim la bona orientació i les vistes. L'espai està dividit amb onze crugies radials que desemboquen a la façana principal en obertures -balcons i finestrals- que adopten unes formes còncaves i convexes. Les obertures són protegides amb porticons i amb persianes enrotllables de color blanc. Els pisos tenen característiques diferents: hi ha estudis i dúplex.
L'estructura és a base de forjats ceràmics armats i murs de càrrega. La coberta és plana en tota la superfície. Els murs estant arrebossats i pintats de color vermell.

## Història

L'arquitecte Joan Bosch i Agustí participà en obres de gran envergadura a nivell d'arquitectura moderna, com és la projecció del barri de Montbau. L'arquitecte s'encarregà, concretament, del disseny de la part alta del barri de Montbau de Barcelona, l'any 1963.

## Referències

* 1 2 3
# Edifici Monitor

L'Edifici Monitor és una obra postmodernista de Barcelona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici va idear-se seguint el pla d'ordenació de l'arquitecte Xavier Subias, tot i que va haver-hi una sèrie d'alteracions. En un principi, l'immoble va projectar-se com un edifici a quatre vents, de planta quadrada i coberta plana. El projecte resultant recula tant les cantonades, espai on s'ubiquen els menjadors i les sales d'estar, com la resta de la superfície.
Els arquitectes varen dissenyar-lo de tal manera que s'hi troben dos habitatges per planta de 200 m². A la darrera planta només hi ha un habitatge; es tracta d'un xalet sota coberta amb un balcó continu que recorre tot el perímetre. Amb el pretext d'acollir totes les instal·lacions necessàries, es va modificar la teulada de coberta plana per una de coberta a mil aigües.
La llibertat compositiva de tots els paraments prové de la influència d'altres arquitectes, especialment italians. Aquest és el cas de Ignazio Gardella. Es barregen les arquitectures de la “tendenza” italiana amb els elements propis de Coderch (persianes de llibret pintades de blanc).
Es tracta d'un moment en què les normatives edificatòries ja s'han adaptat als principis del moviment modern i els arquitectes de principis dels anys setanta busquen trucs per aplicar criteris compositius més clàssics a una estètica que prima els volums purs i les cobertes planes pròpies de l'arquitectura racionalista.

## Referències

* 1 2 3 4
# Edifici Suay

L'edifici Suay és un edifici residencial construït l'any 1910, obra de l'arquitecte Francesc Mora i Berenguer, al cantó que forma el carrer de Correus amb la plaça de l'Ajuntament de la ciutat de València (País Valencià).
L'illa a la qual pertany aquest solar té l'origen en la remodelació que es va fer al Barri de Pescadors.

## Arquitectura

El solar és de planta quadrangular, amb dues mitgeres i dues façanes, i està el cantó que formen aquestes acantonat. L'edifici consta d'un soterrani que no ocupa tota la superfície del solar, una planta baixa d'ús comercial i quatre plantes d'habitatges.
La distribució de la planta s'organitza al voltant de dos patis; l'un situat en el centre del solar, i no en el seu angle més profund, i l'altre adossat a una de les mitgeres, al centre d'aquesta. La caixa d'escales se situa en l'altra mitgera, també en el seu centre, alliberant-ne el racó per a situar-hi la cuina, que ventila al segon pati. La circulació es realitza perimetralment al pati central, donant accés a totes les peces de manera independent.
El concepte principal de la composició en planta es confia al gran mirador circular que funciona com una autèntica ròtula que articula les dues façanes. Aquest mirador, que abasta tres plantes, és el que defineix l'escala del conjunt. Se supera l'esquema romàntic en desaparèixer-ne l'entresol. El vol de les balconades recula en cada planta: al principal 1 m, al primer 0,60, al segon 0,55 i al tercer 0,50. A l'interior dels habitatges, s'utilitzen columnes, a fi d'emfasitzar els miradors del cantó. La construcció està realitzada a partir de murs portants i pilars d'obra, de fàbrica de rajola revocada amb morter de ciment i pintat amb lletada de pòrtland, imitant paraments de carreus.
La fusteria exterior és de fusta, amb persianes de tipus americà en els buits. Els ampits de les balconades estan realitzats en ferro forjat, a excepció de la balconada central del pis principal, que es va construir d'obra. L'estructuració compositiva i ornamental de l'edifici pot adscriure's a l'historicisme neogòtic, manifestat sobretot en els arcs lobulats, així com en la rematada que el corona.

## Referències

* ↑ Cano Forrat, Juan. Vicente Colomer Sendra (editor). Registro de arquitectura del S.XX Comunidad Valenciana (en castellà, anglès). València: Col·legi Oficial d'Arquitectes de la Comunitat Valenciana, 2002. ISBN 8487233341 (v.1) 8487233333 (v.2).
# Edifici Torho

L'Edifici Torho és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És una obra de l'arquitecte gironí Joaquim Figa i Mataró de 1987 encarregada per Francesc Serra i Bou, gerent de l'empresa de materials prefabricats per a la construcció TORHO que es troba a la cantonada dels carrers Emili Grahit i M. Quer.

## Descripció

L'edifici té dues parts diferenciades segons l'alçada de l'edificació. Pel costat de la cantonada és de planta baixa i 6 pisos amb accés a la casa en planta baixa, i per la cantonada configurada com un sòcol de pilars vistos i on es retallen les obertures dels garatges i botigues. Els quatre pisos pel costat del carrer es rematen en una pèrgola a la terrassa fins a arribar al mateix nivell que el cinquè pis del de cantonada i, mercès a una cornisa, unificar-ho tot. La darrera planta, el sisè pis es tracta amb un bloc formigó diferent i es remata amb cornisa de formigó vist. El material general es bloc TORHO TOBOT. Les obertures es concentren a manera de balcó interior a la cantonada i en el pany de la façana del carrer M. Quer. La separació entre les 2 parts en forma de balconeres verticals, igual que la separació amb la mitgera a Emili Grahit, on tot el volat s'interromp i recupera l'alienació de carrer.

## Referències

* 1 2 «Edifici Torho». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Edifici a la Riera, 46 (Mataró)

L'edifici a la Riera, 46 de Mataró (Maresme) és un edifici gòtic que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La finestra gòtica geminada presenta els brancals l'ampit i la llinda de carreus de pedra. La llinda està treballada de manera que forma dos arcs conopials amb els lòbuls esculpits. Originàriament hi havia una petita columneta que els separava. Hi ha un guardapols superior rematat amb escultures a la línia de les impostes i una escultura de Santa Magdalena al centre. Es tracta d'un típic finestral català del segle xvi al qual se li ha afegit tota l'ornamentació escultòrica de la llinda i sota l'ampit.
Fou reformat a començaments de segle XX sota el disseny de Josep Puig i Cadafalch i l'obra de l'escultor Eusebi Arnau, el mateix que realitzà un dels més grans conjunts d'escultura a la Casa Ametller de Barcelona. Les escultures foren realitzades al taller dels germans Jujol. L'obra de Puig i Cadafalch es caracteritza per la utilització de formes del gòtic i el predomini de les arts aplicades a les seves obres.

## Referències

* 1 2 3 4

## Enllaços externs

* «Carrer de la Riera». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Edifici al carrer Capellà Belloch 9 d'Alcoi

L'edifici al carrer Capellà Belloch número 9 d'Alcoi, situat a la ciutat d'Alcoi (l'Alcoià), País Valencià, és un edifici residencial d'estil modernista valencià construït l'any 1910, que va ser projectat per l'arquitecte Timoteo Briet Montaud.

## Descripció

L'edifici és obra de l'arquitecte contestano Timoteo Briet Montaud. Les obres s'inicien a l'octubre de 1910 i finalitzen en 1911. L'edifici està format per una planta baixa i tres altures. La façana està elaborada en pedra.
Destaca el mirador de la primera planta que fa xamfrà, treballat en ferro i rematat en color blanc. Les baranes de les balconades així com els finestrals de la planta baixa, estan treballats amb motius geomètrics i florals.
La porta principal de l'edifici està realitzada en fusta molt elaborada amb detalls Sezession, típics de l'arquitecte. Sobre la mateixa es troben amb tipografia modernista l'any de finalització de les obres 1911 i just a sota, el número de policia de l'edifici.

## Referències

* 1 2 3 4 Doménech Romá, Jorge. Modernismo en Alcoy, su contexto histórico y los oficios artesanales (en castellano). Editorial Aguaclara, 2010, p. 447-450. ISBN 978-84-613-8233-0.
* ↑ Ficha en "Ruta del Modernismo" de Alcoy Turismo
# Edifici al carrer Carme Vidal, 5 (Ginestar)

L'Edifici al carrer Carme Vidal, 5 és una obra de Ginestar (Ribera d'Ebre) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici situat a la parcel·la cantonada entre el carrer de Sant Antoni i el carrer de Carme Vidal, al centre urbà del municipi. L'habitatge és de planta quadrangular i té una distribució de planta baixa i dos pisos. El parament del conjunt és arrebossat, però degut al mal estat general, s'observa l'aparell original de carreus irregulars, poc escairats, lligats amb morter de calç i disposats a filades. La planta baixa compta amb la porta principal, d'arc de llinda i, al seu costat, una finestra graellada i una porta cotxera, ambdues d'arc pla. A l'eix central del primer pis, hi ha un balcó de barrots, d'arc de llinda, flanquejat per dues finestres d'arc de llinda inscrit dins un arc escarser. El segon pis, seguint els eixos de les obertures que el precedeixen, té tres petites finestres d'arc de llinda. En conjunt, totes les obertures són emplafonades i les llindes de la planta baixa encara conserven l'estructura original de fusta. La coberta és d'un aiguavés.
# Edifici al carrer Major, 124 (Caldes de Montbui)

L'Edifici al carrer Major, 124 és una obra de Caldes de Montbui (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres de planta baixa i dos pisos amb la coberta plana i transitable. Totes les obertures són allindades. A la planta baixa s'obren dues portes, a la primera planta una porta amb els brancals i llinda de pedra dona a una balconada i al segon pis hi ha una finestra quadrangular. La façana està rematada per una barana endarrerida.
# Edifici al carrer Sant Josep, 14 (Mataró)

L'Edifici al carrer Sant Josep, 14 és un edifici de Mataró (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una casa entre mitgeres de planta baixa i dues plantes pis. Presenta portal i finestra reixada, amb arcs escarsers en planta baixa. Finestra i balcó en les dues plantes pis. El balcó del primer pis és de ferro forjat amb rajola vidriada. S'observen els brancals i la llinda de pedra a les obertures. A la planta baixa hi ha estucat.
A la dovella central de la llinda del portal figura l'any 1772.

## Referències

* 1 2
# Edifici al carrer del Pont, 13 (Caldes de Montbui)

L'Edifici al carrer del Pont, 13 és una casa de Caldes de Montbui (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres de planta baixa i dos pisos amb coberta a diverses vessants de teula àrab. L'estructura és de murs de càrrega i forjats unidireccionals de bigues i biguetes, que antigament eren de fusta però amb els anys s'han substituït. A la façana s'obren, a la planta baixa, tres obertures de grans dimensions: la del centre és la porta d'entrada d'arc de mig punt adovellat, la de la dreta és una finestra quadrangular i la de l'esquerra és la porta del garatge i té una forma molt similar a la finestra. Al primer pis hi ha dos balcons amb les obertures rectangulars i al segon pis hi ha una sola finestra al centre de la façana, de forma quadrada. L'acabat de la façana és un arrebossat pintat, remarcant amb un altre color els forats i el contorn de la façana.
# Edifici al carrer del Pont, 15 (Caldes de Montbui)

L'Edifici al carrer del Pont, 15 és una casa de Caldes de Montbui (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres de planta baixa i dos pisos amb coberta a diverses vessants de teula àrab. L'estructura és de murs de càrrega i forjats unidireccionals de bigues i biguetes de fusta. A la planta baixa s'obre dues obertures de grans dimensions, una és la porta del garatge de forma allindada i l'altre és la porta d'entrada d'arc de mig punt adovellat. Al primer pis hi ha tres finestres allindanades i al segon pis una sola finestra. La façana està arrebossada.
# Edifici al passeig Marítim, 12 (Sant Vicenç de Montalt)

L'Edifici al passeig Marítim, 12 és una obra noucentita de Sant Vicenç de Montalt (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici noucentista de planta baixa i pis. Està situat a la façana marítima de la població, on hi ha altres tipologies de blocs d'habitatges.
Presenta terrasses petites i porxos, unes golfes, i la coberta és a quatre vents. L'envolta un pati.

## Referències

* 1 2
# Edifici al raval de Santa Anna, 66

L'Edifici al raval de santa Anna, 66, és un habitatge del municipi de Reus (Baix Camp) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres que té planta baixa, entresòl, tres pisos i terrat. Tota la casa mostra una composició simètrica a partir de les obertures de la planta baixa. Les portalades són d'arc deprimit convex i presenten unes motllures a la llinda que serveixen de separació amb l'entresòl, i porten dues orles i la inscripció de 1886, tot a la planta baixa. Hi ha mènsules sota les peanyes dels balcons, de diferent mida i composició a cada planta, i totes elles tenen continuïtat en els muntants de les obertures balconeres. Presenten llindes ornades que a l'entresòl i al primer pis tenen un ornament continu de greques i sanefes amb elements del regne vegetal i dibuixos geomètrics. Corona la façana una renglera de petites mènsules i barbacana amb voladís. És molt interessant el treball de forja en els balcons, que al primer pis presenta barana correguda.

## Referències

* ↑ «Edifici del raval de santa Anna 66». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18-VIII-2015].
# Edifici central Guasch Hermanos i tanca

L'Edifici central Guasch Hermanos i tanca és una obra de Capellades (Anoia) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici industrial de dos cossos i torre simbòlica.
És un conjunt format per estructures rectangulars calades de finestretes enreixades i el sostre terrassat.
D'aquest conjunt destaca una torre ampla de base quadrangular.
Tot el conjunt esta envoltat per un mur també de maó revestit i acabat amb forjat acabat amb forjats.

## Història

La família Guasch introduí els telers manuals de cotó des del 1859 i el 1899 els mecànics. L'any 1913 ja treballaven amb telers electrificats.
La indústria amplià la seva activitat a la filatura i al tint. Ara donen feina a uns tres-cents treballadors.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6
# Edifici d'Acabados Pirineos

L'Edifici d'Acabados Pirineos és una obra del municipi de Ribes de Freser (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es tracta d'una antiga farinera que es transforma al voltant dels 70. El més destacable del mateix és la sala de calderes on s'obren dos arcs de totxo i la resta de la façana és de pedra de riu. Al costat s'hi troba una petita edificació on la reconstrucció no ha resultat tan afortunada.
# Edifici d'habitatges al carrer de la Riera, 20 (Vic)

L'Edifici d'habitatges al carrer de la Riera, 20 és una obra eclèctica de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, de planta baixa, tres pisos superiors i golfes. A la planta baixa està tractada com a basament amb un encoixinat corregut, amb un portal d'arc de mig punt central i dos d'arc pla als laterals. Les obertures dels pisos superiors s'organitzen en tres eixos verticals amb balcons voltats i baranes de ferro forjat. En el primer pis, la balconada agafa les tres obertures, mentre que les altres superiors estan individualitzats i de menys volada que el primer.