OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Esclareol

L'esclareol és un compost que es troba a la sàlvia romana (Salvia sclarea), de la qual se'n deriva el seu nom. Es classifica com un alcohol diterpè bicíclic. Es tracta d'un sòlid de color ambre amb una olor dolça i balsàmica.
L'esclareol s'utilitza com a fragància en productes de cosmètica i com a aroma en aliments.
L'esclareol és capaç de matar cèl·lules leucèmiques humanes i cèl·lules canceroses del còlon per apoptosi.

## Referències

* ↑ «The effect of sclareol on growth and cell cycle progression of human leukemic cell lines». Leukemia Research, 23, 3, 1999, pàg. 217–234. DOI: 10.1016/S0145-2126(98)00134-9. PMID: 10071073.
* ↑ K. Dimas; Hatziantoniou, S; Tseleni, S; Khan, H; Georgopoulos, A; Alevizopoulos, K; Wyche, JH; Pantazis, P; Demetzos, C «Sclareol induces apoptosis in human HCT116 colon cancer cells in vitro and suppression of HCT116 tumor growth in immunodeficient mice». Apoptosis, 12, 4, 2007, pàg. 685–694. DOI: 10.1007/s10495-006-0026-8. PMID: 17260186.
# Hemihegetoteri

Els hemihegetoteris (Hemihegetotherium) són un gènere extint de mamífers notoungulats de la família dels hegetotèrids que visqueren a Sud-amèrica des del Miocè mitjà fins al Pliocè inferior, fa entre 3,8 i 16 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina, el centre-sud de Bolívia i, possiblement, el sud de Veneçuela. Aproximadament igual de grossos que un gat, es trobaven entre els animals més comuns dels hàbitats oberts que ocupaven. Es nodrien de matèria vegetal. El nom genèric Hemihegetotherium significa ‘mitja bèstia capitost’ o, menys literalment, ‘mig Hegetotherium’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Hemihegetotherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 28 febrer 2025].
* ↑ Vera, 2019, p. 23.
* ↑ Defler, 2019, p. 104.
* ↑ Croft, 2016, p. 159.

## Bibliografia

* Croft, D. A. Horned Armadillos and Rafting Monkeys: The Fascinating Fossil Mammals of South America (en anglès). Indiana University Press, 2016. ISBN 9780253020949.
* Defler, T. History of Terrestrial Mammals in South America: How South American Mammalian Fauna Changed from the Mesozoic to Recent Times (en anglès). Springer, 2019. DOI 10.1007/978-3-319-98449-0. ISBN 978-3-319-98448-3.
* Vera, B. «A new species and the record of Hemihegetotherium (Notoungulata, Hegetotheriidae) in the Middle to Late Miocene of Patagonia, Argentina» (en anglès). Journal of South American Earth Sciences, 93, 2019, pàg. 23-35. DOI: 10.1016/j.jsames.2019.04.017.
# Serra de Mont-roig

La Serra de Mont-roig és una serra situada als municipis de Vilallonga de Ter i Pardines (Ripollès), que té com a elevació màxima els 2.206,8 metres del Puig Cerverís.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Escola Baloo

L'Escola Baloo (pronunciat 'Baló' en català) és un Centre d'Educació Infantil i Primària (CEIP) públic, ubicat al barri de Montbau de Barcelona.

## Història

L'Escola Baloo es va constituir el 1966 com a Cooperativa Escolar de Montbau, formada per una dotzena de famílies del barri, que volien per als seus fills una educació catalana, progressista, laica i mixta. Va començar a funcionar el setembre de 1967, amb dues classes (una de 3 i 4 anys i l'altre de 5 i 6) amb dues mestres del barri, i una cuinera també del barri, provisionalment en un xalet del barri del Putxet, i al cap d'uns mesos als locals socials de la Cooperativa Barcelonesa d'Habitatges, a les casetes blanques de Montbau. Cada curs s'hi afegia un nou nivell, i ja no hi cabien a l'espai de les casetes blanques, per això es van traslladar als baixos d'una torre del carrer Harmonia, fins que el 1973 l'Ajuntament de Barcelona va cedir per 50 anys un terreny a la cantonada dels carrers Vayreda i Arquitectura, on 3 dels pares de la Cooperativa (Bastardes, Balari i Vidal), que eren arquitectes, van dissenyar i dirigir la construcció d'una nova escola.
Els pares i mestres de l'escola, coincidint amb el ressorgir de nombrosos moviments de renovació pedagògica a Catalunya, van tenir presència activa en diverses institucions pedagògiques: Associació de Mestres Rosa Sensat, Moviment d'Escola Moderna, Coordinació Escolar, i en la dècada dels 80 participen activament en la creació del Col·lectiu d'Escoles per l'Escola Pública Catalana (CEPEPC) i en l'elaboració dels seus Estatuts. El curs 1987-1988 aconsegueixen la integració a la xarxa d'escoles públiques. El setembre de 1993 el Departament d'Ensenyament canvia la seva ubicació del carrer Vayreda als equipaments actuals, al carrer Harmonia, ocupant les instal·lacions de l'antiga escola Enric Borràs.
El curs 2009-2010 es van realitzar obres de reforma i renovació integral de l'edifici, i es va crear l'Escola Bressol Municipal L'Harmonia dins del recinte escolar.

## Ubicació

L'escola, situada a la part més alta del carrer Harmonia, fa de frontissa entre la ciutat de Barcelona i el parc natural de Collserola. Està emplaçada en una de les 'portes de Collserola'. Gaudeix dels nivells més baixos de contaminació atmosfèrica de les escoles de la ciutat: en un estudi del 2019, és juntament amb 2 escoles de Vallvidrera, les úniques que no arriben als 20 µg/m³ de nivell mitjà de NO2.

## Referències

* 1 2 Fent Baloo. Barcelona: Grammagraf, abril 2018, p. 192.
* 1 2 3 «Escola Baloo». Consorci d'Educació de Barcelona.
* ↑ Làzaro, Quim «50 anys de l'Escola Baloo a Montbau». Ressò de Montbau, 4-2018, pàg. 3-5. ISSN: 2565-1706.
* ↑ El territori intel·ligent més enllà de la tecnologia. Barcelona: Societat Catalana d'Ordenació del Territori i Diputació de Barcelona, desembre 2021, p. 57. ISBN 978-84-9965-636-6.
* ↑ «Pla Urbanístic Portes de Collserola (Barcelona)». Territori, 31-12-2011. Arxivat de l'original el 25 de gener 2023. [Consulta: 16 març 2022].
* ↑ «El mapa de la contaminació de Barcelona, escola a escola». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 19-11-2019.
# Akebia quinata

Akebia quinata és una espècie de planta enfiladissa llenyosa, caducifòlia o semicaducifòlia, de la família de les lardizabalàcies (Lardizabalaceae) originària del Japó, Xina i Corea. Les seves flors fan olor de xocolata i els fruits tenen una llavor gelatinosa comestible. De les tiges tradicionalment se'n fan cistells. A la medicina tradicional xinesa es fa servir com planta medicinal, especialment per a promoure la lactació i com diürètic.

## Galeria

| uan flor femenina i cinc de masculines al Mont Ibuki | fruit | dibuix |

## Referències

* 1 2 Levy-Yamamori, Ran; Ran Levy; Gerard Taaffe. Garden Plants of Japan. Timber Press, 2004. ISBN 0-88192-650-7 [Consulta: 5 abril 2009].
* ↑ «Akebia quinata». Flora of China. [Consulta: 5 abril 2009].
* ↑ Flora of North America vol 3
* ↑ Decaisne, Joseph. Archives du Muséum d'Histoire Naturelle 1: 195, pl. 13a. 1839.
* ↑ Reid, Daniel (2001), "A Handbook of Chinese Healing Herbs", Tuttle Publishing, ISBN 962-593-988-1. Retrieved on 2009-05-20.

## Enllaços externs

* Akebia quinata (Houtt.) Decne. Medicinal Plant Images Database (School of Chinese Medicine, Hong Kong Baptist University) Plantilla:Zh-hant (anglès)
# BEH

BEH té els següents significats:
* Bulgarian Energy Holding, companyia estatal de l'energia de Bulgària
* Mecanisme de Brout-Englert-Higgs, model de teoria de gauge de la física de partícules
* Beh també és el nom de la segona lletra de molts abjads (alfabets) semítics
* BeH₂ també és la fórmula empírica de l'hidrur de beril·li, compost químic format de beril·li (Be) i hidrogen (H)
* Beh també és l'abreviatura de la behoïta, mineral de la classe dels òxids
# Enganxall

L'enganxall és un esport eqüestre que consisteix en el maneig d'un tir de cavalls enganxats a un carruatge, sobre el qual els conductors han de demostrar la perícia en la conducció. El tir de cavalls pot estar format per un cavall (llimonera), dues (tronc) o quatre (quartes). Aquesta disciplina també és anomenada "guarniments" o "prova combinada de carruatges".

## Tipus de competicions

* Ensinistrament : Es valora l'harmonia, cadència, impulsió, facilitat de moviments i la correcta posició dels cavalls. Al conductor se li s'avaluen perícia, estil i habilitat per dirigir el seu equip.
* Resistència (marató) : Consisteix en un recorregut amb un màxim de 22 quilòmetres, dividits en cinc seccions, incloent obstacles naturals com portes, girs bruscos, rierols, terrenys escalonats i obstacles artificials. Es prova la forma física dels cavalls i l'habilitat i control del seu conductor.
* Obstacles : Es desenvolupa en una pista tancada amb un màxim de 20 obstacles. El cotxe i els cavalls han de passar entre les banderes que defineixen cada obstacle, que són passos obligats en forma de lletres que han de superar sense colpejar amb el cotxe.

## Història

És probable que els cavalls s'empressin per tirar de carros abans fins i tot que s'utilitzaran per a munta. Les carreres de cavalls amb carro són competències que es remunten a l'any 2000 aC, a l'antiga Grècia, on eren l'esport nacional. Les primeres curses olímpiques van aparèixer en la XXV Olimpíada, l'any 480 aC.
Com esport, el driving (enganxades) va tenir una gran difusió a Europa a partir de 1969, quan el Príncep d'Edimburg, que assistia com a president de la Federació Eqüestre Internacional a un Campionat d'Equitació a Polònia, es va admirar observant les diferents figures que realitzaven en cotxes tradicionals conductors d'Europa central. Veient l'atractiu que despertava, va considerar que bé podia practicar com a esport. En tornar a Anglaterra es va dedicar a estudiar aquesta modalitat i el 1970 la Federació Eqüestre Internacional aprovava el "Reglament per a Competència Combinada de Carruatges".
En l'actualitat els enganxalls no és considerat com a esport olímpic, mai ha estat considerat com a tal en l'era moderna, encara que sí que és reconeguda per la Federació Eqüestre Internacional i ha estat inclosa en tots els Jocs Eqüestres Mundials.

## Vegeu també

* Cursa de carros
* Arreu de tir

## Referència

* ↑ Relinchando.com. Esports eqüestres: guarniments o enganxalls [Consulta: 17 gener 2022].

## Enllaços externs

* Campionat Mundial d'Enganxalls Arxivat 2011-03-17 a Wayback Machine.
# Rahim Aliabadi

Rahim Aliabadi (persa: رحیم علی‌‌آبادی) (Ardabil, 22 de març de 1943) és un lluitador iranià, ja retirat, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Múnic, on guanyà la medalla de plata en la competició del pes minimosca del programa de lluita grecoromana.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de plata i una de bronze al Campionat del món de lluita de 1969 i 1973 respectivament i una d'or als Jocs Asiàtics de 1974.

## Referències

* ↑ «مدال‌آوران ایرانی المپیک؛ رحیم علی‌آبادی» (en persa), 16-05-2012. [Consulta: 4 agost 2021].
* ↑ «Olympedia – Rahim Aliabadi». [Consulta: 4 agost 2021].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 4 agost 2021].
# Escola Basca de Boise

L'Escola Basca de Boise (en euskera: Boiseko Ikastola) té un pla d'estudis que centrat en l'adquisició de l'idioma basc, i en el desenvolupament de la lectura, l'escriptura, i les matemàtiques. Les classes estan dissenyades per a nens bascos i americans, totes les assignatures s'imparteixen en llengua basca, la qual cosa facilita l'aprenentatge dels joves estudiants. Les recerques han demostrat que exposar als nens a una segona llengua a una edat primerenca els dona un avantatge més tard en àrees com les matemàtiques, el llenguatge i la consciència cultural. Amb una varietat d'excursions, classes de ball i activitats, la ikastola de Boise ofereix un aprenentatge cultural més enllà de l'aula. L'escola està situada en l'Avinguda Broadway de la ciutat de Boise, a l'Estat de Idaho, als Estats Units d'Amèrica.

## Referències

* ↑ «Escuela Vasca de Boise» (en anglès). Boiseko Ikastola. [Consulta: 9 juliol 2018].
* ↑ «Boiseko Ikastola Preschool» (en anglès). The basque museum and cultural center. [Consulta: 9 juliol 2018].
# 1685
## Esdeveniments

* 18 d'octubre: Promulgació de l'Edicte de Fontainebleau per Lluís XIV de França, revocant l'Edicte de Nantes.
* 29 d'octubre: Promulgació de l'Edicte de Potsdam per Frederic Guillem I de Brandenburg.

## Naixements

* 23 de febrer, Halle an der Saale, Saxònia-Anhalt, Alemanya: Georg Friedrich Händel, compositor (m. 1759).
* 21 de març, Eisenach, Thuringia: Johann Sebastian Bach, compositor de música barroca (m. 1750).
* 1 d'octubre, Viena, Arxiducat d'Àustria: Carles V del Sacre Imperi Romanogermànic, arxiduc d'Àustria i rei d'Aragó amb el nom de Carles III.
* 26 d'octubre: Domenico Scarlatti, compositor italià (m. 1757).

## Necrològiques

* 6 de gener, Magdeburg: Malachias Siebenhaar, compositor de música barroca distingit principalment com a autor de motets i madrigals {n. 1616).
* 6 de febrer: Carles II d'Anglaterra, rei d'Anglaterra, d'Escòcia i Irlanda.
* 22 de març: Go-Sai, emperador del Japó.
* 14 d'abril, Londres: Thomas Otway, dramaturg anglès (n. 1652).
* 1 de juliol, Pequín, Xina: Nalan Xingde, poeta xinés (n. 1655)

## Referències

* ↑ Dictionnaire des compositeurs.. France: Encyclopædia Universalis, [2016]. ISBN 2-85229-559-8.
* ↑ «Domenico Scarlatti | enciclopèdia.cat». [Consulta: 27 maig 2020].
* ↑ Ponsonby-Fane, Richard. The Imperial House of Japan (en anglès), 1959, p. 116.
* ↑ Idema, W. L. (Wilt L.),. A guide to Chinese literature. Ann Arbor: Center for Chinese Studies, University of Michigan, 1997. ISBN 978-0-89264-123-9.
# BLZ

BLZ té els següents significats:
* Berliner Zeitung, diari en alemany publicat a Berlín (Alemanya)
* BLZ també és el codi ISO 3166-1 de Belize, estat de l'Amèrica Central
* BLZ també és el codi de l'UCI de l'Utsunomiya Blitzen, equip ciclista del Japó
# Enganyapastors cuabarrat

L'enganyapastors cuabarrat (Nyctiprogne leucopyga) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) que habita la zona neotropical.

## Descripció

* Amb el disseny críptic típic d'un enganyapastors, fa uns 19 cm de llargària.
* Color general fosc, sense taques blanques a les ales. La cua és travessada per una banda blanca.

## Hàbitat i distribució

Viu als boscos i sabanes d'Amèrica del Sud, al sud de Colòmbia, sud i nord-est de Veneçuela, Guaiana Francesa, Brasil amazònic i nord i est de Bolívia.

## Subespècies

S'han descrit 5 subespècies dins aquesta espècie:
* N. l. exigua Friedmann, 1945. Est de Colòmbia i sud de Veneçuela.
* N. l. latifascia Friedmann, 1945. Sud de Veneçuela.
* N. l. leucopyga (von Spix, 1825). Est de Veneçuela, Guaiana Francesa i nord de Brasil.
* N. l. majuscula Pinto et Camargo, 1952. Nord-est del Perú, nord i est de Bolívia i oest i centre de Brasil.
* N. l. pallida Phelps et Phelps, 1952. Nord-est de Colòmbia i oest centre de Veneçuela.

## Referències

* ↑ Nyctiprogne leucopyga a Integrated Taxonomic Information System Rev. 27/01/2014 (anglès)
# Enganyapastors cuallarg

L'enganyapastors cuallarg (Caprimulgus climacurus) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) que habita boscos i sabanes africans, a l'extrem sud-oest de Mauritània, sud de Mali, Senegal, Gàmbia, Burkina Faso, Guinea Bissau, Guinea, Sierra Leone, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Benín, Nigèria, sud de Níger, Camerun, el Gabon, República del Congo, nord d'Angola, nord i centre de la República Democràtica del Congo, sud de Txad fins al sud del Sudan, oest d'Etiòpia, Eritrea, oest de Kenya, nord-oest de Tanzània, i nord-oest d'Uganda.

## Referències

* ↑ «Enganyapastors cuallarg». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28 febrer 2025(català)
# Enganyapastors de Mèxic

L'enganyapastors de Mèxic (Nyctiphrynus mcleodii) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) endèmic dels boscos subtropicals de Mèxic, a l'est de Sinaloa, Chihuahua, Jalisco, estat de Colima, Guerrero i Oaxaca.
# Enganyapastors de Núbia

L'enganyapastors de Núbia o enganyapastors núbic (Caprimulgus nubicus) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) que habita zones àrides d'Israel, sud-oest d'Aràbia, centre i est del Sudan, Etiòpia, Eritrea, Djibouti, Somàlia i Kenya.

## Referències

* ↑ «Enganyapastors de Núbia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28 febrer 2025(català)
* ↑ Fitxa de l'enganyapastors núbic Arxivat 2012-11-08 a Wayback Machine. Rev. 21/12/2012 (anglès)
# Josep Maria Alberdi i Cornet

Josep Maria Alberdi i Cornet, conegut com Mia Alberdi (Barcelona, 10 de febrer de 1941 - Lleida, 24 de gener de 2025), fou un ninotaire, il·lustrador, pintor i realitzador de curtmetratges català, actiu principalment durant les dècades de 1960 i 1970.
Autodidacta, inicià la seva trajectòria en revistes infantils en català com L'Infantil i Cavall Fort, formant part d'una generació de dibuixants que, en un context de censura, contribuïren a la difusió del còmic i la cultura catalana. Treballà en publicacions com Pepe Cola, En Patufet i TBO 2000, així com en agències de publicitat i humor gràfic per a l'estranger. Va crear diversos personatges, entre els quals el senyor Esteve i l’Estevet a En Patufet, i desenvolupà un estil influenciat per la bande dessinée francobelga i la tradició de la historieta catalana.
El 1972 s'establí a Lleida, on es dedicà a la pintura, especialment a l'aquarel·la, amb una obra centrada en el paisatge urbà i rural de Catalunya. També realitzà diversos curtmetratges de caràcter satíric i humorístic. El 1999 publicà, amb el seu fill Carles Alberdi, Història il·lustrada de la Pobla de Claramunt. Fou membre del Col·lectiu Patac i d'Entrevinyetes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ens ha deixat Mia Alberdi». Segre, 28-01-2025. [Consulta: 4 febrer 2025].
* ↑ «Josep Maria Alberdi i Cornet». Segre, 25-01-2025. [Consulta: 4 febrer 2025].
* 1 2 3 Manent i Tomàs, Jordi. «En la mort de Josep Mari Alberdi ‘Mia', ninotaire i pintor». El Punt Avui. [Consulta: 4 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Alberdi, Mia «Quimet Trapella (revista TRETZE VENTS. num, 669)». El Francolí, 116, 2-1994.
* «Els dibuixants de L’Infantil.». L'infantil (Humoristan), 100, 1970.
# Enganyapastors de Vaurie

L'enganyapastors de Vaurie (Caprimulgus centralasicus) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) que habita deserts, turons de sorra i planures. Molt poc conegut, va ser citat en 1929 per un espècimen de l'oest de la Xina al sud-oest de Sinkiang. Avui és considerada un sinònim de la subespècie Caprimulgus europaeus plumipes arran treballs com ara Kirwan et Schweizer. 2020.

## Referències

* ↑ «Enganyapastors de Vaurie». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28 febrer 2025(català)
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Nightjars, Oilbird, potoos, frogmouths» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. [Consulta: 28 febrer 2025].
* ↑ Kirwan, Guy M.; Schweizer, Manuel «Trends in systematics Resolving the mystery of Vaurie's Nightjar and problems posed by single-specimen species» (en anglès). Dutch Birding, 42, 5, 10 2020, pàg. 355-360 [Consulta: 28 febrer 2025].
# Enganyapastors de les Andaman

L'enganyapastors de les Andaman (Caprimulgus andamanicus) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) que habita clars del bosc i camp obert de les illes Andaman.

## Referències

* ↑ «Enganyapastors de les Andaman». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28 febrer 2025(català)
# British Empire Union

La British Empire Union (BEU) (Unió de l'Imperi Britànic) va ser creada al Regne Unit durant la Primera Guerra Mundial, el 1916, després que l'Anti-German Union (Unió antialemanya), fundada l'abril de 1915, canviés el seu nom. A partir de desembre de 1922 fins a l'estiu de 1952 va publicar un diari regular.
Es va crear per a defendre el patriotisme, la reforma social, la pau industrial, la promoció de l'Imperi Britànic i per a lluitar contra el socialisme.
El 28 de juliol de 1916, el vicepresident de la BEU, Seymour Bathurst i la seva esposa van publicar un anunci de pàgina completa al The Morning Post indicant els seus objectius:
El 1936, el diari soviètic Izvéstia va atacar la BEU com el principal oponent del socialisme en Gran Bretanya, i la BEU va citar amb orgull en el seu informe: «Cap altra societat va ser esmentada».
El 1960, va passar a anomenar-se British Commonwealth Union (Unió de la Commonwealth britànica). El 1975, va ser adquirida per un grup de consellers que va posar fi a les seves activitats polítiques.

## Referències

* 1 2 3 Kushner, Kennet i 1991, 113.
* ↑ Brown, 1974, p. 255.
* ↑ Wilson, 1988, p. 5.

## Bibliografia

* Brown, Kenneth D. Essays in Anti-Labour History: Responses to the Rise of Labour in Britain (en anglès). Londres: Palgrave Macmillan, 1974. ISBN 978-1349020416.
* Kushner, Tony; Lunn, Kennet. The Politics of Marginality: Race, the Radical Right and Minorities in Twentieth Century Britain (en anglès). Abingdon: Routledge, 1991. ISBN 978-0714633916.
* Wilson, Keith. The Rasp of War. The Letters of H. A. Gwynne to The Countess Bathurst. 1914–1918 (en anglès). Londres: Sidgwick & Jackson, 1988. ISBN 978-0283996559.

## Vegeu també

* Propaganda britànica durant la Primera Guerra Mundial
# Enganyapastors maharaja

L'enganyapastors maharaja (Caprimulgus atripennis) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) que habita boscos, camp obert i ciutats de les terres baixes de l'Índia peninsular, des del sud de Maharashtra i Andhra Pradesh cap al sud, incloent-hi Sri Lanka.

## Referències

* ↑ «Enganyapastors maharaja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28 febrer 2025(català)
# Miguel Gato

José Miguel Gato Luaces (Ortigueira 1946 - Madrid, 19 de novembre de 2010) va ser un periodista i cineasta gallec.
Va estudiar a l'Escola Oficial de Cinematografia fins al tancament del centre i va formar part del moviment cinematogràfic gallec que va sorgir als anys 70. Després de diversos treballs en pel·lícules d'altres directors, va realitzar i coescriure amb Francisco Taxes el curtmetratge A tola (1974), que es va projectar al Festival de Cinema d'Ourense abans de ser censurat i segrestat. La la pel·lícula no es conserva.
També ha treballat com a periodista de cinema en diverses revistes i suplements culturals i com a guionista a Televisió Espanyola, Telemadrid i ETB.

## Filmografia

* A tola (1974)
* O herdeiro (1976)
* Eguas preñadas polo vento (1977)
* Os cigarróns (Viejas costumbres gallegas) (1977)
* Pesquisas. O caso das galiñas aforcadas (1991)

## Notes

* ↑ Altres fonts ( o ) situen el seu naixement a Moeche.
* ↑ Fallece en Madrid el director gallego Miguel Gato, La Voz de Galicia, 20 de novembre de 2010

## Bibliografia

* Cabo Villaverde. Diccionario do cine en Galicia (1896-2000). Xunta de Galicia. ISBN 84-453-3152-3.

## Enllaços externs

* José Miguel Gato Luaces, pionero del cine gallego a Galicia Dixital
* Fitxa a AVG