OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gent corrent

Gent corrent (títol original en anglès Ordinary People) és una pel·lícula estatunidenca de l'any 1980, i va significar el debut com a director de Robert Redford. El drama està basat en la novel·la homònima escrita per Judith Guest (1976), i tracta de la desintegració d'una família de classe mitjana-alta arran de la mort accidental del fill gran.
És un retrat de família fidel i ple de realisme, i tracta la tragèdia sense embuts.
La cinta va tenir força èxit tant de públic com per part de la crítica, obtenint l'Oscar a la millor pel·lícula d'aquell any, entre altres premis. També va suposar el debut cinematogràfic de Timothy Hutton i d'Elizabeth McGovern.

## Argument

Els Jarrett són una família burgesa estatunidenca, aparentment feliç. El pare (Donald Sutherland) guanya un bon sou i la mare (Mary Tyler Moore) s'ocupa de la casa. Però les coses no són el que semblen, i darrere d'aquesta façana s'amaga un drama.
Conrad (Timothy Hutton), el fill adolescent, té un gran sentit de culpabilitat arran d'haver sobreviscut a l'accident de barca que va causar que el seu germà morís ofegat en el Llac Michigan. Quan surt de l'hospital després d'un intent de suïcidi decideix visitar regularment el psiquiatre. Però aquest sentiment no desapareix, i manté una tensa relació amb la seva mare, cosa que origina un seguit de problemes familiars.
Beth es comporta de manera freda i distant, ja que el fill gran era el seu preferit i li costa mostrar-se compasiva amb el petit i donar-li suport, i el pare intenta mantenir la família unida i mostrar-se alegre.
Les coses canvien quan Conrad coneix una noia del cor (Elizabeth McGovern) i comencen a sortir junts.

## Repartiment

* Donald Sutherland: Calvin Jarrett
* Mary Tyler Moore: Beth Jarrett
* Judd Hirsch: Dr. Tyrone C. Berger
* Timothy Hutton: Conrad Jarrett
* M. Emmet Walsh: Entrenador Salan
* Elizabeth McGovern: Jeannine Pratt
* Dinah Manoff: Karen
* Adam Baldwin: Stillman

## Localitzacions

La pel·lícula es va rodar en diversos indrets d'Illinois (Chicago, Fort Sheridan, Highland Park, Lake Bluff, Lake Forest, Northbrook), a Apple Valley (Califòrnia) i als estudis Paramount.

## Premis

L'any 1981 va obtenir diversos guardons, a banda d'altres nominacions i premis d'associacions de crítics i guionistes:
* Oscar a la millor pel·lícula per a Ronald L. Schwary
* Oscar al millor guió adaptat per a Alvin Sargent
* Oscar al millor director i Globus d'Or al millor director per a Robert Redford
* Oscar al millor actor secundari, Globus d'Or al millor actor dramàtic i Globus d'Or al millor actor secundari per a Timothy Hutton
* Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica
* Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per a Mary Tyler Moore
* Nomanació al BAFTA a la millor actriu per a Mary Tyler Moore i al millor novell per a Timothy Hutton.
* Nominació al Globus d'Or al millor guió, al millor actor dramàtic, i al millor actor secundari.

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir
* 1 2 Argument, a AllMovie (anglès)
* ↑ Argument, a RottenTomatoes (anglès)
* ↑ Localitzacions del rodatge (anglès)
* ↑ Nominacions i premis

## Enllaços externs

* Gent corrent a DeCine21 (castellà)
# El balneari de Battle Creek

El balneari de Battle Creek (títol original en anglès The Road to Wellville) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Alan Parker estrenada el 1994 i doblada al català. Està basada en la novel·la Road to Wellville de T. Coraghessan Boyle.

## Argument

Al començament del segle xx, el doctor John Harvey Kellogg, germà del Will Keith Kellogg (fundador de la Kellogg Company), inventa la mantega de cacauet, els corn flakes, la manta tèrmica, així com els règims aprimadors. Els mètodes "revolucionaris" del doctor atrauen nombrosos pacients al seu sanatori de Battle Creek, a la vegada Hotel de gran luxe i Centre de Salut. Tothom no pensa més que en una cosa: confiar els seus problemes al doctor tan benèvol. És justament el cas d'Eleanor Lightbody, jove dona casada que no veu més que en les cures prodigades pel doctor, el millor mitjà de salvar la seva parella a la vora de la ruptura.

## Repartiment

* Anthony Hopkins: Dr. John Harvey Kellogg
* Matthew Broderick: William Lightbody
* Bridget Fonda: Eleanor Lightbody
* Dana Carvey: George Kellogg
* John Cusack: Charles Ossinning
* Camryn Manheim: Virginia Cranehill
* Lara Flynn Boyle: Ida Muntz
* Colm Meaney: Dr. Lionel Badger
* John Neville: Endymion Hart-Jones

## Referències

* ↑ És a dir
* ↑ «The Road to Wellville». The New York Times.
# La veritat oculta (pel·lícula de 2005)

La veritat oculta (títol original: Proof) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Madden, estrenada el 2005. El guió ha estat escrit per Rebecca Miller basant-se en la peça de teatre Proof de David Auburn. Ha estat doblada al català.

## Argument

Mentre que la comunitat científica considera que l'edat a que ha arribat ha reduït les seves facultats mentals i cognitives, Robert, un gran matemàtic a l'ocàs, descobreix un resultat sobre els nombres primers però no arriba a acabar la demostració de la seva conjectura. La seva filla, Catherine, intenta seguir l'obra del seu pare però, cada vespre el seu fantasma se li apareix i l'encoratja. No obstant això, Catherine té por d'aconseguir-ho perquè creu que la bogeria del seu pare caurà sobre ella.

## Repartiment

* Gwyneth Paltrow: Catherine
* Anthony Hopkins: Robert, pare de Catherine i Claire
* Jake Gyllenhaal: Harold « Hal » Dobbs
* Hope Davis: Claire, germana de Catherine

## Premis i nominacions

* 2005: Nominada al Globus d'Or: Millor actriu dramàtica (Gwyneth Paltrow)
* 2005: Nominada al Lleó d'Or el Festival de Venècia: Millor director

## Crítica

* "Extraordinari thriller sobre assumptes de l'erudició i el cor, sobre la veritable autoria d'una prova matemàtica (...) aconsegueix el to perfecte d'un campus universitari, al mateix temps que aconsegueix comunicar tan fàcilment que no necessites saber gens de matemàtiques per entendre-la. (...) Puntuació: ★★★★ (sobre 4)."
* "David Auburn va guanyar un -merescut- Pulitzer per l'obra teatral 'Proof' (...) les espurnes desapareixen en la versió per a cinema de Madden (...) 'Proof' no ha estat filmada, ha estat embalsamada. (...) Puntuació: ★★ (sobre 4)."
* "Un elegant i intel·ligent drama, d'una classe cada vegada menys freqüent al cinema americà convencional"

## Referències

* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > La veritat oculta». [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ Ebert, Roger. «Proof Movie Review & Film Summary (2005) | Roger Ebert» (en anglès). [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ «Proof» (en anglès). [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ Ebert, Roger «Proof». Chicago Sun-Times.
* ↑ Travers, Peter «Proof». Rolling Stone.
* ↑ Rooney, David. «Proof». Variety.
# Hipercortisolisme

L'hipercortisolisme és un trastorn mèdic en què hi ha uns nivells elevats de cortisol. Uns nivells prolongats en el temps de cortisol dona lloc a la síndrome de Cushing, que pot ser degut a la presa de glucocorticoides (la forma més habitual) o per tumors:
Si la causa és un tumor suprarenal (habitualment un adenoma suprarenal) es parlarà d'hipercortisolisme primari.
Si la causa és un tumor que augmenti la secreció de corticotropina (ACTH) de la hipòfisi anterior, es parlarà d'hipercortisolisme secundari i el trastorn rebrà el nom de malaltia de Cushing.

## Referències

* ↑ Uwaifo, Gabriel I; Hura, Donald E «Hypercortisolism». StatPearls, 04-07-2023.
* ↑ Vélayoudom-Céphise, Fritz-Line; Haissaguerre, Magali; Tabarin, Antoine «Etiopathogeny of Primary Adrenal Hypercortisolism». Frontiers of Hormone Research, 46, 2016, pàg. 39–53. DOI: 10.1159/000443863. ISSN: 1662-3762. PMID: 27212135.
# Hipoclorit de bari

L'hipoclorit de bari és un compost químic del grup de les sals, constituït per anions hipoclorit ${\ce {ClO-}}$ i cations bari ${\ce {Ba^{2+}}}$, la qual fórmula química és ${\ce {Ba(ClO)2}}$. L'hipoclorit de bari és presenta en forma de sòlid cristal·lí de color blanc o transparent i densitat major que la de l'aigua. Irrita la pell, els ulls i les mucoses si hi estant en contacte. També és tòxic per ingestió. Accelera la combustió de les substàncies combustibles. Explota en contacte amb la calor. Reacciona amb els àcids amb despreniment de clor ${\ce {Cl2}}$. Forma mescles explosives quan se'l mescla amb material combustibles, que es veuen potenciades si hi ha metalls o composts d'amoni.

## Referències

* ↑ Ropp, R. C.,. Encyclopedia of the alkaline earth compounds. Oxford: Elsevier, 2013. ISBN 9780444595539.
# Hipocímenon

L'hipocímenon (del grec ὑποκείμενον, hypokéimenon) és un terme emprat en metafísica que significa 'allò subjacent', traduït de vegades en llatí com subiectum, que passa al català com a subjecte.
Quan es parla d'hipocímenon es parla de la teoria substancial que persisteix en quelcom a través de qualsevol canvi; n'és l'essència bàsica. D'acord amb la definició d'Aristòtil en categories, l'hipocímenon és quelcom que es pot predicar per altres coses, però no es pot predicar per altres persones.
L'existència del substrat material fou teoritzada per John Locke amb semblança conceptual a la substància de Baruch Spinoza i el concepte de noümen.
Locke teoritzà aquest concepte quan totes les propietats sensibles fossin abstretes de l'objecte, com ho són el color, el pes, la densitat o el gust, i continuaren sent quelcom de més respecte de les propietats adherides, cosa que permetria a l'objecte l'existència independent de les propietats sensibles que es manifesta en l'observador. Locke veié aquest ingredient ontològic com necessari si volíem ser capaços de considerar objectes a tota existència independent de la nostra ment. El substrat material mostra una dificultat idealista en Locke, com ho és la seva naturalesa existencial que pot no ser directament probable en la manera que defensa l'empirisme (prova per exhibició experimental). Tanmateix, ell creia que les raons filosòfiques eren prou fortes perquè l'experiència fos aprovada.
L'existència del substrat fou negada per George Berkeley, que manté que un objecte consisteix en res més que aquelles propietats sensibles que l'objecte manifesta, i aquestes propietats només existeixen en l'acte de la percepció sobre elles.

## Referències

* ↑ Aristòtil, Categories, 1a20.
* ↑ Loeb, L. E. Reflection and the Stability of Belief: Essays on Descartes, Hume, and Reid. Oxford University Press, 2010, p. 166.
* ↑ Berkeley, Three Dialogues Between Hylas and Philonous.
# Hipogeu Durall i Maig

L'Hipogeu Durall i Maig és un sepulcre del municipi de Lloret de Mar (Selva) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquest hipogeu està situat a l'avinguda de Sant Josep del cementiri de Lloret de Mar i està construït amb pedra de Montjuïc.

## Descripció

Es tracta d'una base rectangular i una forma piramidal i estructura amb teulada de dues vessants a laterals. La decoració, en comparació amb obres més antigues del mateix autor al mateix cementiri (Alcoy, 1990) és més simplificada i menys complexa. Es tracta d'una ornamentació vegetal (cep i fulles de parra, simbologia de la ressurrecció) al voltant d'una creu sòbria amb crismó (IHS) situada a l'inici de la carena de la teulada. Estilísticament, a causa d'aquest allunyament de la tendència ornamental barroquitzant dels anys anteriors, marcaria el pas del Modernisme al Noucentisme.
Pel que fa al conjunt del cementiri de Lloret de Mar, és reconegut per oferir un dels conjunts d'escultura funerària modernista més importants del país. El cementiri s'articula al voltant l'avinguda Principal i la de Sant Josep (lateral esquerra). El conjunt de sepultures més interessants, la majoria de les quals estan realitzades amb pedra de Montjuïc (Barcelona) o de Girona, i amb marbre, en alguns casos de Carrara (Itàlia), són les sepultures ricament esculpides dels rics lloretencs: indianos que havien arribat de fer fortuna, metges, notaris i rendistes. Hi ha obres projectades pels arquitectes Bonaventura Conill i Montobbio (1876-1946), Vicenç Artigues i Albertí (1876-1963), Josep Puig i Cadafalch (1862-1957) i Antoni Maria Gallissà i Soqué (1861-1903); i esculpides, entres d'altres, per Ismael Smith Marí (1886-1972).

## Història

L'autoria d'aquest hipogeu és de Vicenç Artigas Albertí i és un projecte de 1908. Fou propietat de Francisca i Cristina Durall i Maig. Pel que fa al cementiri, les primeres referències d'un nou cementiri són de 1874, però oficialment es va començar a tractar la necessitat de construir un nou cementiri més allunyat de la vila l'any 1891. El terreny escollit fou el lloc anomenat Mas d'en Bot, al costat de l'Ermita de Sant Quirze i que pertanyia al Sr. Salvador Bianchi. Les obres van començar el 1896-1899 i van acabar el 1901. La capella es va acabar el 1903, i fou construïda per Joan Soliguer. Pel que fa als panteons i hipogeus de primera classe, aquests varen ser encomanats majoritàriament a arquitectes. Els projectes dels panteons i hipogeus del nou cementiri foren d'A M. Gallissà, J. Puig i Cadafalc, V. Artigas i Albertí, B. Conill i Montobbio i R. M. Ruidor.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6
# Hipotiroïdisme congènit

L'hipotiroïdisme congènit és la deficiència d'hormones tiroidals present al naixement. Si no es tracta durant diversos mesos després del part, l'hipotiroïdisme congènit greu pot provocar un retard del creixement i una discapacitat intel·lectual permanent. Els nadons nascuts amb hipotiroïdisme congènit poden presentar efectes o presentar efectes lleus que sovint no es reconeixen com a problema. Una deficiència significativa pot causar un son excessiu, un interès reduït per l'entorn, un to muscular deficient, un plor baix o ronc, moviments intestinals poc freqüents, icterícia important i temperatura corporal baixa.
Entre les causes de l'hipotiroïdisme congènit hi ha una deficiència de iode i un defecte del desenvolupament a la glàndula tiroide, ja sigui per un defecte genètic o per causa desconeguda.
El tractament consisteix en una dosi diària d'hormona tiroide (tiroxina) per via oral. Com que el tractament és simple, eficaç i barat, la majoria del món desenvolupat utilitza el cribratge de nounats amb nivells d'hormona estimulant de la tiroide en sang (TSH) per detectar l'hipotiroïdisme congènit. La majoria dels nens amb hipotiroïdisme congènit tractats correctament amb tiroxina creixen i es desenvolupen normalment en tots els aspectes. Aproximadament 1 de cada 4000 nadons presenta una deficiència severa de la funció tiroidal; un nombre major presenta una deficiència lleu o moderada.
# Hockey Club Quévertois

L'Hockey Club Quévertois és un club esportiu d'hoquei sobre patins fundat l'any 1987 a Quévert (França). Per motius comercials, rep oficialment el nom de Hockey Club Dinan Quévert Cotes d'Armôr - Team Cordon. El club juga a l'estadi Salle Omnisports de Dinan, un recinte multiesportiu de parquet, cinc vestidors i 40 per 20 metres de grandària.

## Palmarès
### Categoria absoluta

* 11 Lligues Nacional 1 (1997, 1998, 1999, 2000, 2002, 2008, 2012, 2014, 2015, 2018 i 2019)
* 3 Copes de França Nacional 1 (2008, 2013 i 2015)
* 1 Lliga Nacional 2 (1992)
* 1 Lliga Nacional 3 (1990)

### Categories juvenils

* 3 Campionats de França
* 15 Campionats de Bretanya

## Referències

* 1 2 3 4 «Equipes de France - DTN» (en francès). FFRollerSports. Arxivat de l'original el 2023-06-16. [Consulta: 29 octubre 2015].
* ↑ «Salle Omnisports de Dinan Complexe sportif Dinan» (en francès). Gralon.net. [Consulta: 2020].
* 1 2 «Rink - Les moins de 13 ans quévertois sur le podium» (en francès). Le-PetitBleu.fr, 12-06-2014. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 29 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Hockey Club Quévertois - Lloc web oficial
# Hojiblanca

L'hojiblanca és una varietat d'olivera.
És la tercera varietat espanyola pel que respecta a superfície conreada amb unes 200.000 ha a les províncies de Còrdova, Màlaga, Sevilla i Granada.

## Característiques agronòmiques

Varietat de vigor mitjà i resisten al sòl calcari. Considerada rústega per la seva resistència a la sequedat i la tolerància al fred de l'hivern.. El temps que tarda a entrar en producció des de la plantació és com la mitjana de les varietats Es pol·linitza amb pol·len de la mateixa varietat. L'oliva que té un pes elevat de més de 6 grams, madura en època tardana. La productivitat és elevada però alternant, ja que és afectada pel fenomen de la contranyada. Resulta difícil la collita mecànica, ja que els fruits tenen gran resistència a desprendre's de l'arbre.

## Usos

Tant es pot utilitzar per a fer oli com per a oliva de taula. En aquest darrer cas, gràcies a la bona consistència de la polpa, es fan en negre a l'estil californià. El contingut d'oli de les olives és baix però resulta de gran qualitat encara que de baixa estabilitat
# Holonomia

En geometria diferencial, l'holonomia d'una connexió d'una varietat suau és en general una conseqüència geomètrica de la curvatura de la connexió, que mesura com el transport paral·lel al voltant de llaços tancats no preserva les dades geomètriques que es transporten. Per a connexions planes, l'holonomia associada és un tipus de monodromia, i és un concepte inherentment global. Per a les connexions de corbes, l'holonomia té característiques locals i globals no trivials.

## Descripció

Qualsevol tipus de connexió en una varietat dona lloc, a través dels seus mapes de transport paral·lel, en certa noció d'holonomia. Les formes més comunes d'holonomia són les connexions que posseeixen algun tipus de simetria. Exemples importants són:l'holonomia de la connexió de Levi-Civita en la geometria de Riemann,l'holonomia de connexions en fibrats vectorials, l'holonomia de connexions de Cartan i l'holonomia de connexions en fibrats principals. En cadascun d'aquests casos, l'holonomia de la connexió pot ser identificada amb un grup de Lie, el grup d'holonomia. L'holonomia d'una connexió està estretament relacionada amb la curvatura de la connexió, a través del teorema d'Ambrose-Singer.
L'estudi del'holonomia Riemann ha donat lloc a una sèrie d'esdeveniments importants. l'holonomia va ser introduïda per Cartan per estudiar i classificar els espais simètrics. No va ser fins a molt més tard que els grups d'holonomia s'utilitzarien per a estudiar la geometria de Riemann en un context més general. El 1952 Georges de Rham va demostrar el teorema de descomposició de Rham, un principi de la divisió d'una varietat de Riemann en un producte cartesià de varietats de Riemann, dividint el fibrat tangent en espais irreductibles sota l'acció dels grups d'holonomia locals. Més tard, en 1953, M. Berger classifica les possibles holonomies irreductibles. La descomposició i la classificació d'holonomia Riemann té aplicacions a la física, i en particular a la teoria de cordes.

## Referències

* ↑ Ambrose, W. y Singer, I. M. (1953). A theorem on holonomy. Trans. American Mathematical Society, 75 (3): 428–443, doi:10.2307/1990721
* ↑ Borel, A. y Lichnerowicz, A. (1952). Groupes d'holonomie des variétés riemanniennes. Les Comptes rendus de l'Académie des sciences, 234: 1835–183.

## Bibliografia

* Agricola, Ilka «The Srni lectures on non-integrable geometries with torsion». Arch. Math., 42, 2006, p. 5–84.
* Ambrose, Warren; Singer, Isadore «A theorem on holonomy». Transactions of the American Mathematical Society. American Mathematical Society, 75, 3, 1953, p. 428–443. DOI: 10.2307/1990721.
* Baum, H.; Friedrich, Th.; Grunewald, R.; Kath, I. Twistors and Killing spinors on Riemannian manifolds. B.G. Teubner, 1991.

## Vegeu també

* Teoria de la xarxa d'espín

## Enllaços externs

* Gravetat quàntica Arxivat 2006-08-30 a Wayback Machine..
* wolframscience.com.
# Home de La Chapela aus Sents

L'humà de La Chapela aus Sents (també conegut com L'humà vell) és un esquelet parcial de l'espècie Homo neanderthalensis. El descobriment data de l'any 1908 i va ser fet per A. i J. Bouyssonie i L. Bardon a La Chapela aus Sents, a França. Les restes foren estudiades per primera vegada per Marcellin Boule. Va basar la seva reconstrucció de l'anatomia dels neandertals en el material descobert a La Chapela aus Sents. Aquesta reconstrucció va tenir durant trenta anys molta influència sobre la imatge del neandertal en la cultura popular. L'espècimen de La Chapela aus Sents és un exemple típic de l'anatomia del neandertal "clàssic" d'Europa occidental. S'ha estimat que les restes de l'esquelet tenen una antiguitat de 60.000 anys.
# Home de Wushan

L'home de Wushan («Homo erectus wushanensis») és un tàxon de classificació controvertida. Originàriament considerat una subespècie d'Homo erectus, Russell Ciochon, un dels científics que el va classificar i descriure per primera vegada, va rectificar posteriorment la seva opinió afirmant que es tractava del fòssil d'un hominini no identificat, però no del gènere Homo.

## Referències

* ↑ Handwerk B. (2009). Early "Human" Is Ape After All, Discoverer Decides National Geographic News 17 de juny del 2009
# Honessita

L'honessita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la woodwardita. Anomenat l'any 1956 per Allen V. Heyl, Charles Milton i Joseph M. Axelrod en honor d'Arthur Pharaoh Honess (Ohio, 10 d'agost de 1887 - Pennsilvània, 17 de desembre de 1942), professor de mineralogia a l'Escola d'Indústries Minerals del col·legi de l'estat de Pennsilvània.

## Classificació

L'honessita es troba classificada en el grup 7.DD.35 segons la classificació de Nickel-Strunz (7 per a sulfats (selenats, tel·lurats, cromats, molibdats, wolframats); D per a sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O; i D per a només amb cations de mida mitjana, capes d'octaedres d'ús compartit; el nombre 35 correspon a la posició del mineral dins del grup). En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 31.10.6.1 (31 per a sulfats hidratats que contenen grup hidroxil o halogen i 10 per a divers; 6 i 1 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

L'honessita és un sulfat de fórmula química (Ni$_{1-x}$Fe$_x$$^{3+}$)(OH)₂[SO₄]$_{x/2}$·nH₂O. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1 a 1,5.

## Formació i jaciments

S'ha descrit a Brasil, Alemanya, Grècia, Rússia, al Regne Unit i als EUA. Sovint es troba derivat de l'oxidació de mil·lerita i altres sulfurs de níquel primaris. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina Eugenia (Bellmunt del Priorat, Priorat).

## Bibliografia

* Heyl, A.V., Milton, C., Axelrod, J.M. (1956) Nickel minerals from near Linden, Iowa County, Wisconsin. Bulletin of the Geological Society of America: 67: 1706.
* Heyl, A.V., Milton, C., Axelrod, J.M. (1959) Nickel minerals from near Linden, Iowa County, Wisconsin. American Mineralogist: 44: 995-1009.
* Bish, D.L., Livingstone, A. (1981) The crystal chemistry and paragenesis of honessite and hydrohonessite: the sulphate analogues of reevesite. Mineralogical Magazine: 44: 339-343.
* Mills, S.J., Christy, A.G., Genin, J.-M.R., Kameda, T., Colombo, F. (2012) Nomenclature of the hydrotalcite supergroup: natural layered double hydroxides. *Mineralogical Magazine: 76: 1289-1336.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Barthelmy, Dave. «Honessite Mineral Data». [Consulta: 27 juliol 2017].
* 1 2 3 4 5 «Honessite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Josep Maria Mata-Perelló, Oriol Tomasa Guix, Xavier Rodríguez i Carles Rubio «Seguint els Xaragall amb el professor Mata-Perelló: mines de Bellmunt». Infominer, 3-2017, 70, 2017, pàg. 43-59 [Consulta: 28 novembre 2023].
Supergrup de la hidrotalcita :
# Honestedat

L'honestedat és un valor humà consistent a comportar-se amb coherència i sinceritat amb un mateix i d'acord amb els valors de la veritat i la justícia. L'honestedat pot entendre's com un respecte a la veritat en relació amb el món, els fets i les persones. Per a d'altres, l'honestedat implica la relació entre el subjecte i els altres, a més de la del subjecte amb si mateix. Sentiment de seguretat i tranquil·litat personal al no sentir-se superior a ningú i percebre el bo dels altres, així com conduir-se per les normes i valors.
No sempre som conscients del grau d'honestedat o deshonestedat dels nostres actes, ja que l'autoengany fa que perdem la perspectiva respecte a l'honestedat dels propis actes, obviant les visions que haguessin pogut canviar la nostra decisió.