OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Avinyó Nou

Avinyó Nou és un nucli de població, cap del terme municipal d'Avinyonet del Penedès, a l'Alt Penedès, situat a l'entroncament de la carretera de Barcelona a València, la N-340, amb la que es dirigeix a Barcelona per Begues. Fins a l'any 2007 el seu nom era les Cabòries, però aquell any els veïns del nucli van debatre sobre la necessitat de canviar-ne el nom, per tal que no tingués res a veure amb el mot general cabòria 'preocupació, mania, pensament que ocupa molt de temps'. Arran d'aquest debat va sorgir la nova la denominació Avinyó Nou.

## Història

Les primeres referències del poble són del segle XVII, relacionades amb la parròquia de Sant Salvador de les Gunyoles. El desenvolupament del poble, gràcies a la seva ubicació, va ser durant el segle XVIII. A mitjans d'aquest segle es va constituir la casa consistorial, al carrer del Carme, en un solar propietat de can Porràfols. El 1909, a causa de l'estat ruïnós de l'edifici, es va construir el nou ajuntament, l'actual, que també incloïa les escoles, en terrenys dels senyors Font Rius i Pere Ràfols, de la masia de Can Ràfols dels Caus. Aquest Ràfols era aleshores l'alcalde i a més de donar el terreny, va costejar les obres. El nou edifici va donar peu a formar-se el carrer Pere Ràfols, amb cases fetes per gent que vivien a Les Gunyoles.

## Referències

* ↑ «Avinyó Nou». Gran Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Es compleixen deu anys del procés que va fer canviar el nom del principal nucli d'Avinyonet». Eix Diari, 11-01-2017.
* ↑ «ANUNCI de l'Ajuntament d'Avinyonet del Penedès, sobre canvi de denominació del nucli capital del municipi, al DOGC, núm. 4732», 03-10-2006.
* ↑ Esteve, Anna Maria. Avinyonet del Penedès. L'origen de la vinya. Ajuntament d'Avinyonet del Penedès, 2018, p. 108. ISBN 978-84-16445-36-3.
* ↑ «Casa de la Vila. Avinyonet del Penedès». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
# Ancistrus occloi

Ancistrus occloi és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Perú.

## Referències

* ↑ Kner, R. 1854. Die Hypostomiden. Zweite Hauptgruppe der Familie der Panzerfische. (Loricata vel Goniodontes). Denkschr. Akad. Wiss. Wien v. 7: 251-286 [separate 1-36], Pls. 1-5.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Ancistrus occloi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, A. de 1918: Ancistrus. Revista da Sociadade Brasileira de Sciências (Rio de Janeiro) v. 2: 112-114.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, G. S. 1928. New fresh-water fishes from Peru, Venezuela, and Brazil. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 10) v. 2 (núm. 7): 83-90.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chiloglanis polyodon

Chiloglanis polyodon és una espècie de peix de la família dels mochòkids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,2 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Sierra Leone.

## Referències

* 1 2 «Chiloglanis polyodon» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Gosse, J.-P., 1986. Mochokidae. p. 105-152. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Paugy, D. i T.R. Roberts, 1992. Mochokidae. p. 500-563. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Paugy, D. i T.R. Roberts, 2003. Mochokidae, p. 195-268 a C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douce et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest, vol. 2. Coll. Faune et Flore tropicales 40. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes, Museum National d'Histoire Naturalle, París, França i Institut de Recherche pour le Développement, París, França. 815 p.
* Vigliotta, T. R. «A phylogenetic study of the African catfish family Mochokidae (Osteichthyes, Ostariophysi, Siluriformes), with a key to genera» (en anglès). Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 157, 1, 2008, pàg. 73-136. DOI: 10.1635/0097-3157(2008)157[73:APSOTA]2.0.CO;2.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hèrnia cerebral

L'hernia cerebral és un efecte secundari potencialment mortal d'una pressió molt alta dins del crani que es produeix quan una part de l'encèfal passa a través de les estructures del crani. El cervell pot desplaçar-se a través d'estructures com la falç del cervell, la tenda del cerebel i fins i tot a través del forat magne. L'hèrnia pot ser causada per diversos factors que causin un efecte de massa i augmentin la pressió intracranial (PIC): inclouen lesions cerebrals traumàtiques, hemorràgies intracranials o tumors cerebrals.
La hernia també es pot produir en absència de PIC elevat quan es produeixen lesions massives com els hematomes a la vora dels compartiments cerebrals. En aquests casos, la pressió local augmenta al lloc on es produeix l'herniació, però aquesta pressió no es transmet a la resta del cervell i, per tant, no es registra com un augment de la PIC.
Com que l'hernia exerceix una pressió extrema sobre parts del cervell i, per tant, talla el subministrament de sang a diverses parts del cervell, sovint és fatal. Per tant, es prenen mesures extremes en els centres hospitalaris per prevenir la malaltia reduint la pressió intracranial o descomprimint (drenant) un hematoma que exerceix pressió local sobre una part del cervell.

## Referències

* ↑ «Craniofacial trauma». A: Fundamentals of Diagnostic Radiology. Philadelphia: Lippincott, Williams & Wilkins, 2007, p. 69. ISBN 978-0-7817-6135-2 [Consulta: 17 novembre 2008].
* ↑ «Surgical management of head trauma». Neuroimaging Clinics of North America, 12, 2, 5-2002, pàg. 339–43. DOI: 10.1016/S1052-5149(02)00013-8. PMID: 12391640.
# Aphyosemion cognatum

Aphyosemion cognatum és una espècie de peix de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Congo.

## Referències

* 1 2 «Aphyosemion cognatum» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Meinken, H. 1951. Mitteilungen der Fischbestimmungsstelle des VDA. VI. Aphyosemion cognatum eine neue Zahnkarpfenart aus dem Kongo-Gebiet. Aquar. Terrar. Z. v. 4 (núm. 10): 255-257.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Operació Trident

L'Operació Trident va ser el nom donat a una operació militar combinada de forces de l'Exèrcit, Marina i Força Aèria, transcorreguda al gener de 1964 durant la guerra colonial a Guinea Bissau, l'objectiu era ocupar les tres illes que conformen la regió de Como: Caiar, Como i Catungo, que des de 1963 estaven sota el control de la guerrilla del Partit Africà per la Independència de Guinea i Cap Verd.

## Desenvolupament de l'operació

Aquesta operació fou dividida en tres fases:
* La primera va començar el 15 de gener i va consistir en els desembarcaments dels grups, recolzats per la Força Aèria i l'artilleria, des d'una base a Catió;
* En la segona fase, les forces portugueses porten a terme operacions de patrullatge a les illes, del 17 al 24 de gener;
* Una tercera fase, de 24 de gener a 24 de març, en la que esforços es van centrar en l'illa de Como, on es van produir els enfrontaments més intensos, novament amb el suport d'artilleria i força aèria.
Quant als equips mobilitzats, va comptar amb la participació de la fragata NRP Nuno Tristão al llarg de l'illa de Como, a més d'altres vaixells i embarcacions, un helicòpter Alouette II per a les operacions de transport i evacuació de ferits, els F-86 Sabre, caces bombarders de la Base Aèria N. 12 (AB12) de Bissau, i aeronaus T-6 Harvard en suport tàctic constant i Dornier DO-27. També va comptar amb la mobilització d'alguns Lockheed P-2 Neptune de guerra antisubmarina de base de Montijo per l'AB12 per al bombardeig nocturn, i un avió de transport de càrrega Douglas C-47, que pertanyia a l'AB12.
D'acord amb un informe mèdic d'una de les companyies «dels 151 homes que van participar en l'Operació Trident, són en tractament 132», que descriu les condicions sanitàries i climàtiques d'insalubritat a que estaven subjectes els militars.

## Referències

* ↑ 50 anos da Operação Tridente, Revista Militar Portuguesa
* ↑ Fernando Cavaleiro e a Operação Tridente

## Enllaços externs

* (portuguès) Operació Trident, a guerracolonial.org
* Guiné 63/74 - P9360: Operação Tridente, Ilha do Como, 1964: Terminada a operação, a luta e a labuta no Cachil continuam (CCAÇ 557): Parte II (José Colaço), amb fotografies
# Axelrodia stigmatias

Axelrodia stigmatias és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,1 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 22 °C - 26 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Amazones al Brasil i el Perú, i del riu Madeira al Brasil.

## Referències

* ↑ Géry, J. 1965. Poissons characoïdes sud-américains du Senckenberg Muséum, II. Characidae et Crenuchidae de l'Igarapé Préto (Haute Amazonie). Senckenb. Biol. v. 46 (núm. 1): 11-45, Pls. 1-4.
* ↑ Fowler, H. W. 1913. Fishes from the Madeira River, Brazil. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 65: 517-579.
* ↑ «Axelrodia stigmatias». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ancistrus verecundus

Ancistrus verecundus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Madeira (Brasil).

## Referències

* 1 2 «Ancistrus verecundus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S., A. R. Cardosa, J. F. P. da Silva & V. A. Bertaco. 2005. Two new Amazon species of armored catfishes (Siluriformes: Loricariidae): Ancistrus verecundus and Ancistrus parecis. Neotropical Ichthyol. v. 3 (núm. 4): 525-532.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, A. de 1918: Ancistrus. Revista da Sociadade Brasileira de Sciências (Rio de Janeiro) v. 2: 112-114.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Canyes i fang

Canyes i fang (Cañas y barro) és una novel·la de l'escriptor valencià Vicent Blasco Ibáñez, escrita el 1902, enquadrada en el moviment conegut com a naturalisme i que pertany al cicle valencià de l'autor. Ambientada a la contornada rural de la ciutat de València, concretament a l'Albufera i la població del Palmar, a principis del segle xx, la novel·la observa i retrata la realitat social del moment i del lloc amb precisió absolta, contant igualment amb matisos costumistes. La novel·la narra la història de la família dels Palomes, una nissaga de pescadors valencians reconvertits en arrossers, la seua necessària adaptació als canvis socials i les relacions personals que mantenen entre ells i la resta de la comunitat.
La novel·la ha estat traduïda al valencià per Marina Zaragozà i per Jaume Ortolà, i editada per la Companyia Austrohongaresa de Vapors

## Referències

* ↑ Hernández i Xulvi, Albert. «A Marina Zaragozà Pérez». Levante-EMV. [Consulta: 22 abril 2016].

## Enllaços externs

* Cañas y barro. (Novela), por Vicente Blasco Ibáñez, Valencia, Prometeo, 1902 a Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes.
* González-Blanco, Andrés «Vicente Blasco Ibáñez : juicio crítico de sus obras» (en castellà). Edició digital a partir de La novela corta, Any 5, núm. 242 (agost 1920). Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes, 2009 [Consulta: 31 desembre 2014].
* Canyes i fang Arxivat 2021-04-10 a Wayback Machine., de la Companyia Austrohongaresa de Vapors
# Hércules (automòbil)

L'Hércules fou un prototipus d'autocicle que desenvolupà el pilot de motociclisme i d'automobilisme català Joan Antoni Orús entre 1922 i 1926. Equipat amb un motor de 1.100 cc, Orús el va pilotar a la Pujada als Brucs i al Trofeu Armangué de 1922.
El 1932, Joan Antoni Orús va construir un cotxe més gran, al qual anomenà Orús, però el projecte no va passar de la fase de prototip.

## Referències

* ↑ Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «D'Hispano Suiza i David a Nacional Pescara». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 256. ISBN 84-320-6249-9.
* ↑ Suman-Hreblay, Marián. Automobile Manufacturers Worldwide Registry (en anglès). Jefferson (NC): McFarland & Company, 2000. D.L. B. 14.169-1990. ISBN 978-0786409723.
# Opòssum cuacurt de la Pampa

L'opòssum cuacurt de la Pampa (Monodelphis dimidiata) és una espècie d'opòssum de Sud-amèrica. Viu a l'Argentina, el Brasil i l'Uruguai.

## Referències

* ↑ Gardner, Alfred. Wilson, D. E. (ed.); Reeder, D. M. (ed.). Mammal Species of the World. 3a edició. Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 14. ISBN 0-801-88221-4.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Aphyosemion decorsei

Aphyosemion decorsei és una espècie de peix de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes. Va ser descrit el 1904 per Jacques Pellegrin.

## Morfologia

Els adults poden assolir fins a 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: República Centreafricana i, possiblement també, el nord de la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ Pellegrin, Jacques «Cyprinodontidés nouveaux du Congo et de l'Oubanghi.» (en francès). Bulletin du Muséum national d'Histoire naturelle (Sér. 1), v. 10, núm. 5, pàg. 221-223. Arxivat de l'original el 2022-02-21 [Consulta: 21 febrer 2022].
* 1 2 Sa-a, Pascualita; Bailly, Nicolas. «Aphyosemion decorsei (Pellegrin, 1904)» (en anglès). Fishbase. [Consulta: 21 febrer 2022].
# Andrea Mateo Acquaviva

Andrea Mateo Acquaviva fou un militar italià.
Successor d'Antonio Acquaviva en el ducat d'atri, en la senyoria de Teramo i comtat de San Flaviano, prengué part en les lluites de successió del regne de Nàpols; el 1406 dirigí el setge de Tàrent, investit amb l'autoritat del rei Ladislau. L'any següent fou assassinat a punyalades pels germans Melatini en la ciutat de Teramo.

## Vegeu també

* Acquaviva

## Referències

* Tom núm. 2, pag. 416 de l'enciclopèdia Espasa
# Cançoner popular de Mallorca

El Cançoner popular de Mallorca recollit pel pare Rafel Ginard i Bauçà, és un recull integrat per més de quinze mil cançons tradicionals mallorquines, cosa que el converteix en el major que s'hagi fet en català i un dels més extensos del món.
Va ser premiat per l'Institut d'Estudis Catalans el 1949 i el 1955, i va rebre el Premi Ciutat de Palma de folklore el 1958.
Editat en quatre volums per l'Editorial Moll de Mallorca entre 1966 i 1975, l'any 2014 el Consell Insular de Mallorca anuncià catalogació i digitalització el seu llegat.

## Referències

* ↑ «Cançoner popular de Mallorca | enciclopèdia.cat». [Consulta: 20 agost 2019].
* ↑ Sbert i Garau, Miquel «Les cançons satíriques al Cançoner popular de Mallorca». Caramelles, núm. 23, 2018, p. 47-49.
* ↑ Mallorca, Consell de. «La Fundació Mallorca Literària presenta el darrer volum del Calendari Folklòric de Mallorca» (en castellà). [Consulta: 18 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Cançoner popular de Mallorca - Lloc web oficial
# Chonophorus

Chonophorus és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Chonophorus macrorhynchus (Bleeker, 1867)
* Chonophorus pallidus (Valenciennes, 1837)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Watson, R. E., 1996: Revision of the subgenus Awaous (Chonophorus) (Teleostei: Gobiidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 7 (núm. 1): 1-18.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Hípetre

L'hípetre (plural hípetres; de vegades hipetros) és un edifici o espai arquitectònic que no està cobert per un sostre, especialment en arquitectura antiga. Prové del grec hypaethros: un tipus de temple grec la cella del qual queda a cel obert i, per extensió, qualsevol edifici o part d'un edifici sense sostre. A l'arquitectura egípcia monumental, la sala hípetra era l'espai arquitectònic descobert del temple egipci, acostumava a estar envoltada de columnes, a manera de pati porticat i era immediatament posterior als pilons de l'entrada anterior a les sales hipòstiles cobertes, on es trobava la cella que guardava la imatge de la divinitat. Els primers hypetros es van construir en els temples annexos dels complexos de les piràmides de Keops i Micerí. Aquesta disposició va influir en el disseny dels megarons micènics. També es van construir temples sense sostre a l'Índia, en els estats d'Orissa, Madhya Pradesh i Uttar Pradesh als segles VIII al XI. Aquests temples hípetres de planta rodona o rectangular van ser dedicats a les deesses anomenades Yoginis.

## Referències

* ↑ «Hípetre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Arquitectura de l'antic Egipte
# Opòssum rata de ventre gris

L'opòssum rata de ventre gris (Caenolestes caniventer) és una espècie d'opòssum rata de la família dels cenolèstids. Viu a altituds d'entre 1.600 i 3.100 msnm a l'oest de l'Equador i el nord-oest del Perú. Es tracta d'un animal crepuscular o nocturn que menja invertebrats, petits vertebrats i matèria vegetal. El seu hàbitat natural són els boscos montans subtropicals. Està amenaçat per la desforestació. El seu nom específic, caniventer, significa ‘ventre gris’ en llatí.

## Referències

* ↑ Entrada «Caenolestes caniventer» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Solari, S.; Martínez-Cerón, J. «Caenolestes caniventer» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2015. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2015-4.RLTS.T40521A22180055.en. [Consulta: 28 desembre 2021].