OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Índex Planeta Viu

L'índex del Planeta Viu és un indicador que es fa servir per a donar informació sobre la biodiversitat dels ecosistemes, i en concret per a mirar de quantificar les tendències de gairebé 8.000 poblacions d'animals vertebrats de més de 2.500 espècies de tot el món. El Fons Mundial per la Natura (FMN) elabora i publica un informe, l'informe Planeta Viu, amb els índexs actualitzats cada dos anys (els anys parells). Un altre indicador que publica en aquest informe, i que considera molt relacionat amb aquest, és el de la petjada ecològica.
Aquest índex, a la Terra, va disminuir en un 30% entre els anys 1970 i 2007. Però la disminució de la biodiversitat, o del nombre d'espècies animals, va ser molt irregular, és a dir, molt diferent si considerem per separat cada ecosistema en comptes de fer la mitjana al món. Per exemple, als països amb ecosistemes tropicals la disminució ha estat d'un 60%, amb conseqüències com fragmentació d'hàbitats, destrucció de boscs i la pèrdua de recursos naturals. En canvi, en alguns països amb clima temperat ni tan sols ha disminuït, sinó que ha augmentat un 30%.
Segons els darrers resultats publicats a l'informe Planeta Viu, sembla que el major consum als països desenvolupats està vinculat a la pèrdua de diversitat als països amb menys ingressos, ja que els països rics utilitzen els pobres com a planter per a produir massiva i extensivament productes agricoles, forestals i ramaders a costa de suprimir-hi els espais no conreats ni urbanitzats.

## Referències

* 1 2 3 Espanya entra en deute ecològic, d'Antonio Cerrillo, a Barcelona, publicat a les pàgs. 30 i 31 de La Vanguardia, el 14 d'octubre de 2010. (castellà)
* ↑ Informe Planeta Viu 2006 Arxivat 2009-04-25 a Wayback Machine. Ecoportal

## Enllaços externs

* Index Planeta Viu Pàgina oficial del Fons Mundial per la Natura (anglès)
# Escut de Riudecols

L'escut oficial de Riudecols té el següent blasonament:
Escut caironat: d'or una faixa ondada d'atzur acompanyada de 3 cols de sinople. Per timbre una corona mural de vila.

## Història

Va ser aprovat el 12 de maig del 1997. Escut parlant referent al nom de la vila: s'hi veu un riu i unes cols.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Baix Camp

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 12 de maig de 1997, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Riudecols.» (pdf). DOGC num. 2403, 12-05-1997. [Consulta: 25 juny 2010].
# Stampida

L'Stampida és una doble muntanya russa de fusta sit-down situada al parc temàtic PortAventura Park a Salou i Vila-seca, Catalunya.

## Recorregut

Els dos trens surten exactament al mateix temps, i comencen la pujada, quan arriben a dalt hi ha una petita corba a la dreta i comença la gran baixada que portarà els dos trens per un recorregut molt ràpid i divertit. Els dos trens van paral·lels fins que arriben al túnel, on se separen per arribar a un encreuament frontal entre els dos trens, aquest és un dels punts més divertits de la muntanya russa. Després els dos trens es tornen a ajuntar i segueixen paral·lels fins a arribar al final del recorregut, on se sabrà qui ha sigut el guanyador.

## Tematització

La cua que serpenteja pel recorregut de l'atracció, i en el que et trobaràs amb restes abandonades de carretes i estris dels primers colons de Penitence. L'edifici de l'estació és totalment de fusta i està elevat uns metres de la terra.

## Arquitectura
### Estructura

L'atracció Stampida és un bon exemple d'estructura de fusta. L'atracció al llarg del recorregut de les seves vies, està construïda per successius plànols de suport (pòrtics) format per 2 pilars i bigues travessades en horitzontal i fustes de reforç en diagonal. Els pilars en una estructura transmeten les càrregues verticals (pesos dels elements que estan sobre ells: plataforma i vies sobre aquesta, així com el tren al circular) cap als fonaments. Al seu torn, aquests plànols (pòrtics) de pilars per aconseguir estabilitat (evitar el tomb, esforços tallants i un altre tipus d'accions) estan travats els uns als altres, per taulons en horitzontal i diagonal. D'aquesta forma la muntanya russa forma un tot, una carcassa contínua, resistent i estable.

### La via

Els rails estan fets de llistons de fusta, folrada en la seva part superior per una làmina d'acer, com a base del rodament de les rodes del tren.

### L'edifici

L'edifici que actua com a cues i estació segueix el mateix esquema estructural: grans pòrtics formats per pilars i bigues que formen un edifici cobert.

## Història

* 1996: Es comença a construir l'Stampida i el Tomahawk.
* 17 de març del 1997: S'inauguren l'Stampida i Tomahawk.
* 5 de juliol del 1997: Es produeix un accident mortal a l'Stampida. Stampida i Tomahawk es tanquen durant tota la temporada.
26 de març del 1998: Es torna a reobrir l'Stampida i Tomahawk.

## Premis de la UETPA

* 2002: A la millor coaster d'Europa de fusta amb la 3º posició.
* 2003: A la millor coaster d'Europa de fusta amb la 3º posició.
* 2004: A la millor coaster d'Europa de fusta amb la 2º posició.
* 2005: A la millor coaster d'Europa de fusta amb la 2º posició.
# Targeta gasolina

Una targeta gasolina, targeta de carburant o targeta de flota, és un mitjà de pagament emès per les xarxes de gasolineres, que proporciona a les empreses un mitjà de gestió de flotes. Permet a les empreses controlar automàticament el consum de combustible de la seva flota de vehicles. També pot tenir criteris d'ús restrictius quant a zona geogràfica, quantitats, tipus de combustible o dies per evitar abusos. Les targetes de combustible es poden associar a un usuari concret o a un vehicle concret.

## Història

Implementades per primer cop per companyies petrolieres, com Total a França, aquestes targetes també han estat publicades des de fa diversos anys per grans distribuïdors, com Intermarché que ofereix una targeta acceptada en més de 1.400 stations a França, després d'això CI va crear i desenvolupar significativament el seu gas. xarxes d'estacions. Una tendència en aquest mercat és la creació de targetes de combustible comunes a diverses xarxes d'estacions de servei com la targeta Esso, Avia i Shell i la targeta comuna a Avia i BP o la targeta Ticket Fleet Pro, comercialitzada per Edenred, l'inventor. del Ticket Restaurant. Aquesta targeta s'accepta a més de 2 300 estacions de França, incloses les estacions de venda al detall.

## Descripció

Les targetes de combustible comercials estan dissenyades tenint en compte les flotes i busquen evitar tant el percentatge de càrrecs de les companyies de targetes de crèdit com el risc de robatori que les targetes de crèdit minoristes exposen a un negoci a causa del seu enfocament en la comoditat per sobre de la seguretat financera.
La targeta de combustible es pot percebre com una targeta de fidelització, no obstant això té un doble vessant: controlar la flota, i oferir un descompte segons el consum total. La targeta de combustible també és una important eina de gestió per a les empreses de lloguer de vehicles.

## Referències

* ↑ «Tarjeta de carburante profesional bp para flotas ligeras» (en castellà). España. [Consulta: 27 febrer 2024].
* ↑ Gärtner, Malena. «Gestión de la tarjeta de combustible de la flota» (en castellà). Software para la Gestión de Flotas,, 25-07-2022. [Consulta: 27 febrer 2024].
* 1 2 3 Bien choisir sa carte carburant, Christine Lagoutte, Eric Gibory, Le Figaro, 6 novembre 2012.
* ↑ Cartes carburants : un atout pour la gestion Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., L'Opinion, 6 novembre 2014.
* 1 2 La “carte carburant” : double enjeu stratégique pour les entreprises et pour les distributeurs, François Lessage, Kilomètres Entreprise, 17 octobre 2012.
* ↑ «Fleet Fuel Card Security Best Practices». www.StarOilco.net/Cardlock/, 12-11-2017. [Consulta: 12 novembre 2017].
# Lema d'Itô

En matemàtiques, el lema d'Itô o fórmula d'Itô (també anomenada fórmula Itô-Doeblin, especialment en la literatura francesa) és una identitat utilitzada en el càlcul d'Itô per trobar el diferencial d'una funció dependent del temps d'un procés estocàstic. Serveix com a contrapartida del càlcul estocàstic de la regla de la cadena. Es pot derivar heurísticament formant l'expansió de la sèrie de Taylor de la funció fins a les seves segones derivades i conservant termes fins al primer ordre en l'increment de temps i el segon ordre en l'increment del procés de Wiener. El lema s'utilitza àmpliament en finances matemàtiques, i la seva aplicació més coneguda és en la derivació de l'equació de Black-Scholes per als valors d'opcions.

## Motivació

Suposem que tenim l'equació diferencial estocàstica$dX_{t}=\mu _{t}\ dt+\sigma _{t}\ dB_{t},$on B$_t$ és un procés de Wiener i les funcions $\mu _{t},\sigma _{t}$ són funcions deterministes (no estocàstiques) del temps. En general, no és possible escriure una solució $X_{t}$ directament en termes de $B_{t}.$ Tanmateix, formalment podem escriure una solució integral
$X_{t}=\int _{0}^{t}\mu _{s}\ ds+\int _{0}^{t}\sigma _{s}\ dB_{s}.$Aquesta expressió ens permet llegir fàcilment la mitjana i la variància de $X_{t}$ (que no té moments superiors). En primer lloc, observeu que cada $\mathrm {d} B_{t}$ individualment té una mitjana 0, de manera que el valor d'expectativa de $X_{t}$ és simplement la integral de la funció de deriva:$\mathrm {E} [X_{t}]=\int _{0}^{t}\mu _{s}\ ds.$De la mateixa manera, perquè el $dB$ els termes tenen variància 1 i no hi ha correlació entre si, la variància de $X_{t}$ és simplement la integral de la variància de cada pas infinitesimal en la marxa aleatòria:
$\mathrm {Var} [X_{t}]=\int _{0}^{t}\sigma _{s}^{2}\ ds.$Tanmateix, de vegades ens trobem davant d'una equació diferencial estocàstica per a un procés més complex $Y_{t},$ en què el procés apareix als dos costats de l'equació diferencial. És a dir, diguem$dY_{t}=a_{1}(Y_{t},t)\ dt+a_{2}(Y_{t},t)\ dB_{t},$per a algunes funcions $a_{1}$ i $a_{2}.$ En aquest cas, no podem escriure immediatament una solució formal com vam fer per al cas més senzill anterior. En canvi, esperem escriure el procés $Y_{t}$ en funció d'un procés més senzill $X_{t}$ prenent el formulari anterior. És a dir, volem identificar tres funcions $f(t,x),\mu _{t},$ i $\sigma _{t},$ de tal manera que $Y_{t}=f(t,X_{t})$ i $dX_{t}=\mu _{t}\ dt+\sigma _{t}\ dB_{t}.$ A la pràctica, s'utilitza el lema d'Ito per trobar aquesta transformació. Finalment, un cop hem transformat el problema en el tipus més simple de problema, podem determinar els moments mitjans i superiors del procés.

## Referències

* ↑ «Ito's Lemma | QuantStart» (en anglès). https://www.quantstart.com.+[Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ «Lesson 4, Ito’s lemma» (en anglès). https://math.nyu.edu.+[Consulta: 23 agost 2023].
* ↑ Weisstein, Eric W. «Ito's Lemma» (en anglès). [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ «Itˆo calculus in a nutshell» (en anglès). https://quantum.phys.cmu.edu.+[Consulta: 23 agost 2023].
# IB3 Ràdio

IB3 Ràdio és una emissora de ràdio creada en 2004 i gestionada per l'empresa pública Ràdio de les Illes Balears que pertany a l'Ens Públic de Radiotelevisió de les Illes Balears. Va iniciar les seves emissions en proves el 31 de desembre de 2004, i les regulars l'1 de març de 2005.
El seu director des de 2011 fins al 2013 fou Xavier Muntaner Roca, substituït en 2013 per José María Castro Catena, imputat pel cas Ibatur. Mar Cerezález Núñez n'és la directora des del gener de 2016.

## Programes

* Aire
* Al dia
* Aquest Nadal ens posam guapos!
* Balears fa ciència
* Connexió Local (amb col·laboració de les ràdios municipals de les Illes Balears)
* Darrer vol a Formentera
* De tot color
* Del camp a la mar
* De l’infern al cel
* Disbauxa
* Dones
* Els entusiastes
* Emblemàtics
* Esports 3
* Feim kilometres
* Fila 3
* Flors en el desert
* Fons d'armari
* Font de misteris
* IB3 Música
* Incorporació immediata
* Informatius IB3 Ràdio
* Jazz Time
* Justa de mots
* La gran vida
* La ruta de l'Orfeu
* La tertúlia hipotètica
* L’Aviador
* Mediterràdio
* Memòria negra
* Multiplex
* No apaguis el llum
* No venim amb manual
* Noguera & Noguera
* Nura
* Som grans
* Tea3
* Temps de creure
* Vitamina 3
* Vida saludable
* Volem la copa
* Xiu-xiu

## Logotips

* Des del 2005 fins al 2008
* Des del 2008

## Freqüències

Aquestes són les freqüències en què emet l'emissora:
* Mallorca: 106.8
* Menorca: 88.6
* Eivissa i Formentera: 93.7
* Andratx (Mallorca): 89.2
* Calvià (Mallorca): 92.7
* Alcúdia (Mallorca): 89.2
* Pollença (Mallorca): 89.7
* Sóller (Mallorca): 89.2
* Capdepera (Mallorca): 96.4
* Sant Josep de la Talaia (Eivissa): 89.7
* Ciutadella (Menorca): 104.2

## Referències

* ↑ «Ens Públic de Radiotelevisió de les Illes Balears (EPRTVIB). Corporatiu». Arxivat de l'original el 2011-08-11. [Consulta: 14 setembre 2016].
* ↑ IB3 Ràdio - primera emissió - EPRTVIB - 01/03/2005-YouTube
* ↑ «La periodista valenciana Mar Adrián, nombrada nueva directora de la televisión balear IB3» (en castellà). Las Provincias, 20-10-2011. [Consulta: 12 gener 2015].
* ↑ «El director de IB3 radio niega ante el juez haber amañado un contrato» (en castellà). Diario de Mallorca, 29-05-2013. [Consulta: 12 gener 2014].
* ↑ Mar Cerezález, nueva directora de IB3 radio (castellà)
* ↑ «IB3 | Ràdio de les Illes Balears» (en català). [Consulta: 11 novembre 2024].
* ↑ Freqüències

## Vegeu també

* IB3 Televisió

## Enllaços externs

* IB3 Ràdio
# Pete Maravich

Pete Maravich (22 de juny de 1947 - 5 de gener de 1988) fou un llegendari jugador de bàsquet dels Estats Units conegut com a Pistol Pete.
Va aconseguir una mitjana de 24,2 punts en els 658 partits que va disputar en l'NBA, on va militar primer als Atlanta Hawks i després als recent creats New Orleans Jazz. Finalment, després de sofrir una greu lesió va jugar una última temporada amb els Boston Celtics. Va ingressar al Hall of Fame l'any 1987. Va morir mesos després de sofrir un atac de cor durant un partit informal de bàsquet.
# Operació Ametista Reial

L'Operació Ametista Reial va ser el nom donat a una operació militar duta a terme pel Batalló de Comandos de Guinea, que va tenir lloc el 8 maig de 1973 durant la guerra colonial a Guinea Bissau, amb l'objecte de matar o almenys alterar l'organització del PAIGC a la regió de Guidaje-Bigene.

## Estructura

L'operació va dividir les forces executants en tres agrupaments:
* Agrupament Romeu - 1a Companyia de Comandos - capità António Ramos;
* Agrupament Bombox - 2a Companyia de Comandos - capità Matos Gomes;
* Agrupament Centauro - 3a Companyia de Comandos - capità Raul Folques.
Després d'embarcar al Batalló de Comandos a les llanxes de desembarcament grans (LDG) escortades per dos vaixells de vigilància desembarcaren a Ganturé seguit d'un 'briefing' a Bigene. L'operació va començar a les 23h50m cap al nord. El primer contacte amb les forces de la PAIGC va ser provocada per l'Agrupament Bombox després dels bombardejos aeris inicials dels Fiat G-91.

## Referències

* ↑ Operação Ametista Real - a resposta a guerracolonial.org

## Enllaços externs

* A Guerra EP31 | A Operação Ametista Real
# Estació de Jaca

L'Estació de Jaca és una estació ferroviària situada al municipi espanyol de Jaca a la província d'Osca, comunitat autònoma d'Aragó. Disposa de serveis de Mitjana Distància operats per Renfe.
Se situa al nord-est de la localitat. Compta amb un edifici per a viatgers de base rectangular format per un cos central de dues altures i dos annexos laterals de planta baixa. Disposa de dues andanes un de lateral i un altre central al qual accedeixen dues vies. Disposa a més de més vies d'apartat. L'andana lateral està cobert amb una marquesina metàl·lica. Es troba en el punt quilomètric 193,7 de la línia de ferrocarril que uneix Saragossa amb la frontera francesa per Canfranc a 827 metres d'altitud.

## Història

L'estació va ser inaugurada l'1 de juny de 1893 amb la posada en marxa del tram Osca-Jaca de la línia que pretenia unir Saragossa amb la frontera francesa per Canfranc. Encara que aquest tram va ser obert i explotat des d'un primer moment per Norte la concessió inicial havia recaigut en la Societat Anònima Aragonesa la qual va cedir aquesta a Norte. El 1941, la nacionalització del ferrocarril a Espanya va suposar la desaparició de les companyies existents i la seva integració en la recentment creada RENFE.
Des del 31 de desembre de 2004 Renfe Operadora explota el trànsit ferroviari mentre que Adif és la titular de les instal·lacions.

## Serveis ferroviaris

Mitjana distància Els trens de Mitjana Distància operats per Renfe tenen com a principals destinacions Saragossa i Canfranc.
| Línea MD | Trens | Origen/Destí | Destí/Origen |
| 56 | Regional | Saragossa | Terminal Canfranc |

## Referències

* ↑ Jaca (Est.) Euroferroviarios
* 1 2 Huesca á Francia por Canfranc Spanishrailway

## Enllaços externs

* Media Distancia Aragón al web de Renfe.
Mapa sinòptic R41 :
# Escut de Rocallaura

L'escut oficial de Rocallaura té el següent blasonament:
Escut caironat: de sinople, dos rencontres de bou d'or units per un jou de sable, acompanyats a la punta d'un roc d'argent.

## Història

Va ser aprovat el 12 de juliol del 2006 i publicat al DOGC el 10 d'agost del mateix any.
El jou i els bous són elements tradicionals de les armes parlants de Rocallaura, que fan referència al nom del poble (específicament al fet de llaurar), igual com el roc, afegit més modernament, arran de l'oficialització de l'escut. Amb tot i això, es tracta tan sols d'una etimologia popular, perquè el topònim Rocallaura sembla que prové de l'àrab, amb el significat de 'morro de roca'.
Com és norma en tots els escuts de les entitats municipals descentralitzades, el de Rocallaura no porta corona.

## Vegeu també

* Escuts oficials de les entitats municipals descentralitzades de Catalunya
* Escuts i banderes de l'Urgell
* Bandera de Rocallaura
# Strong FC

L'Strong Football Club va ser un club de futbol de Girona fundat el 1909 i dissolt el 1916. Es va constituir el 1910 i jugava al Camp de Mart de la Devesa. Juntament amb el Girona Sports, va ser un dels equips més destacats de Girona en l'inici de la dècada del 1910. Posteriorment, la creació de la Unión Deportiva Gerundense va significar un pas endavant important en el futbol gironí.

## Història

Si a Girona els primers experiments futbolístics havien anat a càrrec, sobretot, de soldats i fills de militars, l'Strong és la porta d'entrada a la societat civil a aquest esport. Així, al voltant de la fundació de l'Strong hi trobem noms de joves estudiants de família acomodada, entre els quals el primer president, Josep Espona i Puig, fill del catedràtic i alcalde de Girona Joaquim Espona i de Nuix.
Va ser fundat pels germans Surribas, el pare dels quals hauria batejat l'entitat amb un nom d'encuny anglès. En tot cas, l'embrió del club no es pot separar de l'efervescència que en el camp de l'esport gironí va suposar el Gimnàs Gómez, a la plaça de la Independència, dirigit per Carles Gómez i Soler, destacat sportman, professor de l'institut de segon ensenyament i dels primers docents de gimnàstica de l'Estat.
Va disputar el primer partit el 3 de setembre de 1911, al Camp de Mart de la Devesa, contra l'Sport Club Empordanès, de Figueres (3-3). La primera alineació va estar formada per Planells; Oliver, Bellsolà; Peña, Surribas, Boada; Coll, Plaja, Hormeu, Saguer i Rosillo.
El seu bateig de foc va ser amb motiu de les Fires de Sant Narcís de 1912, amb la visita de l'Universitary de Barcelona (2-6), quan la població per primera vegada va poder gaudir de la presència de jugadors de renom de l'època a les files visitants, com Joan Kinké Armet de Castellví. El partit coincideix també amb la irrupció d'una figura històrica del futbol gironí, Francesc Roca, que va atreure, juntament amb Carles Bellsolà i Salvador Hormeu, les masses a la Devesa i va consolidar l'arrelament d'aquest esport com a nou espectacle públic a la ciutat.
L'entitat, que va tenir diferents seccions i equips de base, es va mantenir activa fins a l'estiu de 1916, quan per causa de l'enfrontament entre faccions internes, va viure una escissió i la posterior marxa dels jugadors de referència (Roca, Bellsolà, Pep Gómez, Fontàs...) a diferents equips. El continuador esportiu va ser, alimentat per la fuga d'actius, el Gironenc, que al seu torn va donar lloc, entre d'altres, a la UD Girona.

## Referències

* ↑ «En Roca, el notable defensa del Strong F. B. C.». Aigua-Forts, 21-06-1914. [Consulta: 24 juny 2024].
* ↑ Busquets, Joan Puigbert i. La Girona de la Restauració: Girona, 1874-1923. Diputacion Provincial de Girona. Estudios, Documentacion e Informacion, 1995, p. 85. ISBN 978-84-86812-49-2.
* ↑ Bonmatí, Manuel. «El nuevo estadio» (en castellà). Presència, 29-08-1970. [Consulta: 24 juny 2024].
* 1 2 «Cinc societats funden la Unión Deportiva Gerundense». Sitios de Girona, 27-10-1984. [Consulta: 24 juny 2024].
* ↑ «Gerona-Sport - F.C. Gerunda». Art i Sport, 07-02-1915. [Consulta: 24 juny 2024].
# Sviaga

L'Sviaga - Свияга (rus) - és un riu de Rússia, un afluent per la dreta del Volga. Passa per l'óblast d'Uliànovsk i per la República del Tatarstan. Té una llargària de 375 km i drena una conca de 16.700 km². El seu cabal mitjà és de 34 m³/s a 26 km de desembocadura. Neix al sud-est de Barix. L'Sviaga desemboca a l'embassament de Kúibixev, prop de Sviajsk. Es glaça de novembre-desembre a abril-maig.
# Símbols de Tequixquiac

Els símbols de Tequixquiac són l'emblema representatiu d'aquest municipi de l'estat de Mèxic.

## Escut

L'escut de Tequixquiac està constituït pel glif prehispànic estilitzat que presenta el tall transversal d'un apantli, del nàhuatl "estanc", al centre una cristal·lització amorfa representativa de tequixquitl; a la part superior coronada per dues ondulacions que presenten l'atl, que vol dir aigua, ornamentades amb una perla i un cargol.

### Història

Històricament el municipi mancava de símbols propis oficials; durant un programa estatal, l'any de 1986, Tequixquiac adopta un glif o capçalera oficial, en al·lusió al nom náhuatl del municipi, per a ús oficial; el glif prehispànic està representat per un tall d'un canal amb forma d'un tequexquite sense pigments, símbol extret del còdex de tributs.
El 2003, durant el govern del professor José Rafael Pérez Martínez, el glif prehispànic del Còdex Mendocí adopta els pigments de la representació antiga d'aquest còdex, ja que el mateix alcalde va realitzar els estudis pertinents de l'origen prehispànic del símbol municipal i de la capçalera municipal.

### Imatges

* Glif de la Matrícula de Tributs; Códice Mendocino, 1520-1530.
* Glif d'Ahuítzotl; usat amb un escut municipal.
* Estilització del glif prehispànic; Escut Municipal, 2020.

## Bandera

La Bandera de Tequixquiac representa oficialment el municipi des del 2019. Consisteix en un rectangle dividit en tres franges verticals de mesures idèntiques, amb els colors en el següent ordre a partir del pal de la bandera: verd, blanc i blau.

### Història

El 25 de juliol del 2011 va aparèixer la primera bandera del municipi amb motiu de l'aniversari de Santiago Apòstol, el dissenyador va ser Manuel Rodríguez Villegas. Sent la primera bandera de l'estat de Mèxic.
El 29 de novembre del 2016, amb motiu de la celebració de la fundació del municipi de Tequixquiac, es fa oficial l'abanderament del municipi a la plaça principal de la capçalera com a primer municipi de l'estat de Mèxic a tenir una ensenya. El 31 de gener de 2017, el cabildo municipal va avalar al bàndol de policia i bon govern la legislació corresponent a la bandera i els símbols municipals.

### Banderes històriques

* Bandera de Tequixquiac (2011-2017)
* Bandera Tequixquiac (2017)

## Referències

* ↑ (castellà) Ley sobre el Escudo i Bandera de Tequixquiac, Mèxic Arxivat 2023-12-03 a Wayback Machine.
* ↑ «Tequixquiac Estat de Mèxic, symbols» (en anglès). Flags Of The World. [Consulta: 2 maig 2024].

## Vegeu també

* Banderes municipals de Mèxic