OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bryconamericus exodon

Bryconamericus exodon és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,7 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paraguai.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., McAtee W. L. & i D. P. Ward 1907. On further collections of fishes from Paraguay. Ann. Carnegie Mus. v. 4 (núm. 2). 110-157.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H., McAtee, W. L. Ward, D. P. 1907. On further collections of fishes from Paraguay. Annals of the Carnegie Museum v. 4 (núm. 2): 110-157, Pls. 31-45.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* López, H.L., R.C. Menni i A.M. Miguelarena 1987. Lista de los peces de agua dulce de la Argentina. Biología Acuática Núm. 12, 50 p. (Instituto de Limnología "Dr. Raul A. Ringuelet").
* López, H.L., A.M. Miquelarena i R.C. Menni 2003. Lista comentada de los peces continentales de la Argentina. ProBiota Serie Técnica y Didáctica Núm. 5, 87p.
* López, H.L., A.M. Miquelarena i J. Ponte Gómez 2005. Biodiversidad y distribución de la ictiofauna Mesopotámica. Miscelánea 14:311-354.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# SS-19

L'UR-100N (designació occidental:SS-19 Stilleto) és un ICBM pesant rus de quarta generació. Amb dues etapes d'impulsió, pot llançar d'ú a sis ogives nuclears MIRV entre 0,5-0,75 megatones a uns 10.000 km de distància. Considerat durant molt temps la columna vertebral de les Forces de Coets Estratègics, va ser presentat al servei el 1975 com successor del SS-11 i SS-17. Van existir tres models d'aquest míssil a Rússia. La seva precisió és de 350 metres.
El míssil té instal·lat un sistema de control inercial basat en ordinadors. En l'ogiva del míssil (pes: 4,3 tones) aquesta un grup motopropulsor que realitza el llançament gradual d'ogives sobre els blancs designats en la missió del míssil.
Els SS-19 estan situats a Derazhnaya, Kozelsk, Pervomaysk i Tatishchevo. Actualment hi ha 170 llançadors en territori rus. El desembre de 1995 es va acordar estendre la seva vida entre 10 i 25 anys més. El 15 de novembre de 2006 es va realitzar amb èxit una prova de llançament d'aquest míssil des de la base de Baikonur, i es va afirmar que els ICBM d'aquesta classe romandran en servei fins al 2030 com a mínim.
Rússia va comprar prop de trenta míssils a Ucraïna a canvi de 50 milions de dòlars en deutes de gas. Tots els míssils ucraïnesos van ser desmantellats i transferits a Rússia després de la fragmentació de l'URSS. Rússia té encara 136 míssils en servei, i els plans per mantenir-los al seu arsenal fins a 2030.

## Referències

* ↑ MISIL RS-18 "STILETTO" HA DEMOSTRADO SU EFICACIA (castellà)

## Enllaços externs

* SS-19 Stilleto
# Batasio fluviatilis

Batasio fluviatilis és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tailàndia.

## Referències

* ↑ Blyth E. 1860. Report on some fishes received chiefly from the Sitang River and its tributary streams, Tenasserim Provinces. J. Asiatic Soc. Bengal v. 29 (núm. 2). 138-174.
* ↑ «Batasio fluviatilis (Smith, 1931)» (en inglés). [Consulta: 6 març 2017].
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Ng, H.H. i M. Kottelat 2001. A review of the genus Batasio (Teleostei: Bagridae) in Indochina, with the description of Batasio tigrinus sp. n. from Thailand. Rev. Suisse Zool. 108(3):495-511.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ctenobrycon multiradiatus

Ctenobrycon multiradiatus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Argentina.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. 1908. Preliminary descriptions of new genera and species of tetragonopterid characins. (Zoölogical Results of the Thayer Brazilian expedition.) Bull. Mus. Comp. Zool. v. 52 (núm. 6). 91-106.
* ↑ «Ctenobrycon multiradiatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ López, H.L., R.C. Menni i A.M. Miguelarena 1987. Lista de los peces de agua dulce de la Argentina. Biología Acuática Núm. 12, 50 p. (Instituto de Limnología "Dr. Raul A. Ringuelet").

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* López, H.L., A.M. Miquelarena i R.C. Menni 2003. Lista comentada de los peces continentales de la Argentina. ProBiota Serie Técnica y Didáctica Núm. 5, 87p.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Sant Joan de Montgat

L'església de Sant Joan de Montgat és una església parroquial del municipi de Montgat (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És d'una sola nau coberta per una teulada de dos vessants amb el carener perpendicular a la façana. L'edifici salva el fort desnivell existent entre la part frontal i la part posterior d'aquest, per això té una façana molt allargada, efecte que s'accentua pel campanar, molt proper a la façana, i que té una gran alçada. Els murs laterals i el posterior estan realitzats amb maçoneria vista sense cap mena de revestiment. La façana principal, arrebossada i pintada, està dividida en dues parts separades per una senzilla motllura. A la planta baixa s'obre la porta d'arc de mig punt, flanquejada per dues columnes amb capitells classicistes. L'arc té una decoració dentada i a banda i banda s'obre una finestra d'arc de mig punt. A la part superior hi ha una gran rosassa. La façana està rematada per unes arcuacions cegues aguantades per pilastres amb capitells esculpits, similars als de la porta principal.
El campanar és una alta torre quadrangular amb els angles esbiaixats. A la part superior hi ha una obertura d'arc de mig punt a cada cara per les campanes i per sobre, separat per una motllura, té una rellotge a dues de les cares. El terrat està decorat amb uns merlets escalonats i aguanta una estructura de ferro amb dues campanes.

## Història

L'església parroquial es va començar a construir l'any 1816 en uns terrenys cedits per Pau Matheu-Alsina de Ca n'Alzina. Les obres van restar parades 40 anys i es van reiniciar l'any 1855; dos anys més tard, el rector de Tiana, Mn. Magí Marquet, beneí el temple. La parròquia de Montgat, segregada de la de Tiana, no es va constituir com a tal fins al 1867. L'any 1900 es va substituir l'antic campanar d'espadanya per l'actual torre.
Inicialment la parròquia va ser dedicada a Santa Maria però poc després, els veïns i el vicari es van reunir i van decidir que el patró fos Sant Joan.
El 19 de juliol de 1936 l'església va ser profanada, els altars i imatges foren destruïts així com l'arxiu parroquial, la rectoria saquejada i les campanes enderrocades.

## Referències

* 1 2 3 4 5

## Enllaços externs

* «Sant Joan de Montgat». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Kagamil

L'illa Kagamil (en anglès Kagamil Island; en aleutià Chiĝulax) és una petita illa muntanyosa, que forma part de les illes Four Mountains, un subgrup de les illes Aleutianes, a l'estat d'Alaska, Estats Units, que es troben entre les illes Fox i les illes Andreanof. Es troba sis quilòmetres al nord de Chuginadak i uns dos al sud d'Uliaga. L'illa fa uns 10 quilòmetres de llarg per 5 d'ample.

## Mont Kagamil

La cara sud de l'illa es troba dominada pel mont Kagamil, un volcà amb dos cims, que s'eleven fins als 893 i 690 msnm respectivament. Aigües termals i fumaroles palesen l'activitat volcànica a l'illa. La darrera erupció coneguda va tenir lloc el 1929.

## Referències

* ↑ Bergsland, K. Aleut Dictionary. Fairbanks: Alaska Native Language Center, 1994.
* ↑ «Kagamil Volcano». Alaska Volcano Observatory [Consulta: 14 juliol 2014]. Arxivat 15 de juliol 2014 a Wayback Machine.
* ↑ «Kagamil». Global Volcanism Program. Smithsonian Institution. Arxivat de l'original el 15 de juliol 2014. [Consulta: 14 juliol 2014].
# Bryconamericus guaytarae

Bryconamericus guaytarae és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,3 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Patía.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., McAtee W. L. & i D. P. Ward 1907. On further collections of fishes from Paraguay. Ann. Carnegie Mus. v. 4 (núm. 2). 110-157.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H., Henn, A. W. & Wilson, C. 1914. New fishes from western Colombia, Ecuador, and Peru. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 133.). Indiana University Studies Núm. 19: 1-15.
* ↑ «Bryconamericus guaytarae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Román-Valencia, C. 2003. Descripción de tres nuevas especies de Bryconamericus (Pisces: Ostariophysi: Characidae) de Colombia. Mem. Fund. La Salle de Cien. Nat. 155:31-49.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Batasio spilurus

Batasio spilurus és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Brahmaputra a l'Índia.

## Referències

* ↑ Blyth E. 1860. Report on some fishes received chiefly from the Sitang River and its tributary streams, Tenasserim Provinces. J. Asiatic Soc. Bengal v. 29 (núm. 2). 138-174.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ng, H. H. 2006. The identity of Batasio tengana (Hamilton, 1822), with the description of two new species of Batasio from north-eastern India (Teleostei: Bagridae). Journal of Fish Biology 68 (s1), 101-118.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Kamiziak

Kamiziak (rus: Камызя́к; kazakh: Құмөзек, Qumózek) és una ciutat de l'óblast d'Astracan, a Rússia. Es troba a la riba del riu Kamiziak, que és una de les branques del Volga (un defluent) dins del delta del Volga. Situat 27 km al sud d'Astracan, té una població d'uns 16.000 habitants.

## Història

Kamiziak era un poble de pescadors del delta del Volga des d'aproximadament el 1560. Ve rebre l'estatus de ciutat el 2 de febrer de 1973.

## Estat administratiu i municipal

Dins del marc de divisions administratives, la ciutat de Kamiziak és la capital del Districte de Kamiziak (rus: Камызя́кский райо́н). Com a divisió municipal, la ciutat forma part de l'Assentament Urbà de Kamiziak.

## Referències

* 1 2 «Историческая справка» (en rus). Óblast d'Astracan. [Consulta: 8 desembre 2020].
# BV-1342

La BV-1342 és una carretera que discorre íntegrament dins del terme municipal de Castellcir, a la comarca del Moianès.
Té l'origen a la carretera BV-1310, en el punt quilomètric 2, a l'extrem de ponent del Carrer Major de Castellcir, des d'on arrenca cap a llevant. S'ha perdut pràcticament la memòria que es tracta d'una carretera, ja que el seu traçat correspon plenament a l'antic Carrer de l'Amargura, ara Carrer Major, de Castellcir. Només en algun mapa, com els de l'Institut Cartogràfic de Catalunya, se'n conserva l'esment com a carretera.
L'inici del seu traçat té la forma de V invertida per, tot seguit, seguir l'esmentat carrer.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim arbitrari contemporani, que reflecteix una sistematització del nomenclàtor de carreteres: la B correspon a l'adscripció de la carretera a la Diputació de Barcelona, ens que en tingué cura fins al seu traspàs a la Generalitat de Catalunya, i la V al seu caràcter de veïnal, actualment obsolet.

## Bibliografia

* RODRÍGUEZ LARA, José Luis. Aproximació a la Toponímia del Moianès. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2009. (Col·lecció "Camí Ral", núm. 30). ISBN 978-84-232-0735-0.

## Enllaços externs

* La carretera BV-1342 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Bryconamericus pachacuti

Bryconamericus pachacuti és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones i riu Urubamba.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., McAtee W. L. & i D. P. Ward 1907. On further collections of fishes from Paraguay. Ann. Carnegie Mus. v. 4 (núm. 2). 110-157.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. 1927. The American Characidae. Memoirs of the Museum of Comparative Zoology v. 43 (pt 4): 311-428, 24 pls.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# STS-5

    Aquest article parla sobre una missió del transbordador espacial. Per altres significats, vegeu Mrs. Ples.
L'STS-5 fou una missió del transbordador espacial de la NASA utilitzant el transbordador espacial Columbia.m que fou llançat el 16 de novembre del 1982. Fou la cinquena missió del transbordador espacial, i també la cinquena pel transbordador espacial Columbia.
# Bathophilus abarbatus

Bathophilus abarbatus és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües tropicals que viu entre 0-230 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud.

## Referències

* ↑ Giglioli E. H., 1882. New deep-sea fish from the Mediterranean. Nature (Lond.) v. 27. 198-199.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea. A revised and annotated checklist. Vol. 1. Myxinidae to Synbranchidae. Research Bulletin Núm. 41. Department of Fisheries and Marine Resources, Port Moresby, Papua Nova Guinea. 194 p.
* ↑ Kashkin, N.I., 1989. Mesopelagic ichthyofauna of the southwestern Pacific. J. Ichthyol. 29(3):116-127.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.

## Bibliografia

* Barnett, M. A. i R. H. Gibbs, Jr., 1968: Four new stomiatoid fishes of the genus Bathophilus with a revised key to the species of Bathophilus. Copeia 1968 (núm. 4): 826-832.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Swinney, G. N., 1988: Two species of Bathophilus (Stomiiformes, Stomiidae) new to the north-eastern Atlantic. Journal of Fish Biology v. 32: 157-158.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.