OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# American Stock Exchange

L'American Stock Exchange, sovint abreviat com AMEX, és una borsa amb seu a New York. L'AMEX constitueix un dels tres mercats borsaris americans més importants, amb el New York Stock Exchange (la borsa de Wall Street) i el NASDAQ.
L'American Stock Exchange és administrat per l'American Stock Exchange LLC, una filial de la National Association of Securities Dealers, que explota també el NASDAQ. L'AMEX té la reputació de tindre regles flexibles, el que permet a empreses més modestes de cotitzar-hi, sovint societats estrangeres, sobretot canadenques. El volum d'intercanvis representa el 10% dels efectuats al NYSE.
L'origen de l'AMEX es remunta probablement a l'època colonial, quan els agents de canvi venien els seus títols de col·locació al carrer, desafiant les intempèries, prop de Broad Street i d' Exchange Place. Aquesta activitat ancestral, que era molt sorollosa, havia acabat generant un sistema gestual per comunicar eficaçment entre el xivarri. El 1921, el mercat borsari va ser transferit a l'immoble on encara es troba avui.

## Vegeu també

* Amex Oil Index

## Enllaços externs

* (anglès) Web oficial
* (francès) ADVFN - Curs de l'AMEX
# Emmascarament temporal

L'emmascarament temporal es produeix quan dos estímuls sonors arriben a l'orella d'un individu propers en el temps. L'estímul emmascarant farà que l'altre, l'emmascarat, resti inaudible. En aquesta situació, el to més intens tendeix a emmascarar el to més dèbil.
Segons en l'instant de temps en què es produeix l'estímul emmascarant respecte a l'instant en què es produeix l'emmascarat, podem distingir entre postemmascarament i preemmascarament.

## Postemmascarament

Es produeix quan és el to de major amplitud el que apareix primer en el temps seguit del de menor amplitud, percebent tan sols el primer estímul. Aquest fenomen es produeix quan ambdós sons arriben a l'orella humana separats en el temps per un interval mínim d'entre 30 i 60 ms aproximadament. Això es deu al fet que, percebut el to fort, l'orella necessita un cert temps d'adaptació.

## Preemmascarament

Produint-se primer un estímul suau i posteriorment un to intens, aquest últim emmascararà igualment el de menor amplitud, sempre que estiguin separats en el temps per una diferència menor d'entre 5 i 10 ms. Atès que aquest fenomen es presenta encara abans que el to emmascarant aparegui, implica que sigui més problemàtic que el postemmascarament.
L'explicació d'aquesta "anticipació", rau en el fet que la informació que arriba al còrtex auditiu del cervell humà es processa per ràfegues. Tanmateix, és sabut que els sons intensos són processats de forma més ràpida pel cervell que els sons suaus, facilitant d'aquesta manera el fenomen psicoacústic del preemmascarament.

## Exemples i aclariments

Com a exemple gràfic hi ha la següent figura, on es pot observar que l'efectivitat de l'emmascarament disminueix de forma exponencial per ambdós casos d'emmascarament temporal. La seva durada, com ja s'ha esmentat, és d'entre 5 i 10 ms pel cas del pre-emmascarament i d'entre 30 i 60 ms pel del post-emmascarament.
D'altra banda, un exemple pràctic és el de la continuïtat de tons, una il·lusió auditiva per la qual, reproduint-se un to interrompudament, aquest és percebut per l'oient com a continu.
Val a dir també que no s'ha de confondre l'emmascarament temporal amb el reflex acústic de l'orella, una resposta involuntària i inherent de l'orella mitjana per autoprotegir-se dels sons forts o d'alt nivell de pressió sonora (SPL).

## Vegeu també

* Emmascarament sonor
* Emmascarament freqüencial
* Llindar d'emmascarament
* Banda crítica
* Psicoacústica
# Observatori Las Campanas

L'Observatori Las Campanas (LCO), és un observatori astronòmic operat pel Carnegie Institution for Science de Washington. Està localitzat a la serralada dels Andes de la Regió d'Atacama, a 27 quilòmetres a nord de l'Observatori La Silla (situat a la Regió de Coquimbo), i la ciutat més propera a l'observatori és Vallenar, Xile.

## Telescopis

* Giant Magellan Telescope
* Magellan Telescopes - Bessons de 6,5 m, batejats Walter Baade (15 de setembre de 2000) i Landon Clay (7 de setembre de 2002)
* Telescopi Irénée du Pont (1977) - 2.5 m
* Telescopi Henrietta Swope (1971) - 1 m

## Referències

* ↑ «List Of Observatory Codes» (en anglès). [Consulta: 28 abril 2021].

## Enllaços externs

* «Web oficial» (en ((castellà)). [Consulta: 29 abril 2021].
* «Observatorio Las Campanas» (en (castellà)). Circulo astronòmico, Santiago, Chile. [Consulta: 29 abril 2021].
# Ocell de tempesta de Wilson

L'ocell de tempesta de Wilson (Oceanites oceanicus) és un ocell marí de la família dels oceanítids (Oceanitidae) que cria al continent Antàrtic i moltes illes australs, com ara la Terra d'Adèlia, Òrcades del Sud, Malvines, Geòrgia del Sud, Heard i Bouvet. Es dispersa molt cap al nord, per sobre de l'equador, als oceans Atlàntic, Pacífic i Índic.
# Observatori Winer

L'Observatori Winer és un observatori astronòmic prop de Sonoita, Arizona als Estats Units. És un observatori privat sense ànim de lucre, operat per Mark Trueblood des de 1983. Ha estat el lloc d'una sèrie de petits telescopis significatius i famosos telescopis robòtics. Ha estat el lloc de l'Observatori robòtic d'Iowa. La instal·lació també va acollir el telescopi de Michael Schwartz, actiu en patrulles de supernova, fins que Tenagra Observatories va obrir una instal·lació a la zona. És el lloc del Kilodegree Extremely Little Telescope.

## Referències

* «Winer Observatory homepage». Winer Observatory. [Consulta: 16 desembre 2005].
# Ocell de tempesta negre

L'ocell de tempesta negre (Oceanodroma melania) és un ocell marí de la família dels hidrobàtids (Hydrobatidae), d'hàbits pelàgics, que cria dins de caus, sota roques i a esquerdes d'illes properes a Califòrnia i Baixa Califòrnia. Es dispersa pel Pacífic fins a l'altura del Perú.
# Observatori de Biurakan

L'Observatori de Biurakan, també conegut com a Observatori Astrofísic de Biurakan (nom original en idioma armeni: Բյուրականի աստղադիտարան, Biurakaní astkhaditaran) és propietat i està operat per l'Acadèmia Nacional de Ciències d'Armènia. Està situat en el pendent d'Aragats, prop de la localitat de Biurakan, a Armènia.

## Història

Fundat en 1946 per Víktor Ambartsumian, va ser un dels principals centres d'astronomia de la Unió Soviètica. Els edificis van ser dissenyats per l'arquitecte Samvel Safarian. L'hotel, l'edifici central i les estructures estan dedicats a les activitats astronòmiques que desenvolupa l'observatori. L'observatori ha descobert cúmuls especials d'associacions estel·lars (en 1947), més de 1.000 estels fulgurants, dotzenes de supernoves, centenars d'objectes de Herbig-Haro i nebuloses cometàies, i centenars de galàxies. Després de la ruptura de la Unió Soviètica, l'observatori va caure en temps difícils.
El novembre de 1951 es va celebrar la primera conferència en l'observatori sobre el tema de les associacions estel·lars, i el 19 de setembre de 1956 es va dur a terme una important reunió sobre estels no estables. Ha estat seu de dues conferències principals sobre el SETI, i és reconegut com el centre regional de recerques astronòmiques.
Entre els seus directors figuren V. A. Ambartsumian fins a 1988, E.ye. Khachikian fins a 1993, H.A. Harutyunian de 1993 a 1994, i A.R. Petrosian de 1994 a 1999. Khachikian va tornar com a director entre 1999 i 2003; i Harutyunian també va tornar posteriorment.

## Equip

El telescopi principal de l'Observatori de Biurakan és un reflector Cassegrain de 2.6 m, juntament amb dues càmeres d'Schmidt d'1 i 0.5 m, així com altres telescopis més petits.

## Resultats

La Primera Presa de Dades Sistemàtica des de Biurakan va començar en 1965 amb la Càmera de Schmidt. Va revelar 1500 galàxies amb un excés ultraviolat, conegudes com a galàxies de Markarian. Aquestes galàxies es denominen "Markarian" o "Mrk" seguides d'un nombre, per exemple Mrk 501.
La Segona, desenvolupada entre 1974 i 1991, va buscar galàxies amb excés en la línia d'emissió ultraviolada, i va localitzar quàsars.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Massaro, Enrico; Mickaelian; Nesci; Daniel Weedman. The Digitized First Byurakan Survey, 2008. ISBN 978-88-548-2421-8 [Consulta: 19 gener 2021]. Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine.
* ↑ Erastova, L. K; Stepanian; Chavushyan. «The Second Byurakan Survey: Galaxies». A: Wide-Field Spectroscopy. 212, 1997, p. 321–324 (Astrophysics and Space Science Library). DOI 10.1007/978-94-011-5722-3_60. ISBN 978-94-010-6413-2.
# Ocell de tempesta pincoya

L'ocell de tempesta pincoya (Oceanites pincoyae) és un ocell marí de la família dels oceanítids (Oceanitidae) que únicament s'ha descrit a prop de l'illa de Chiloé, a prop de Xile. Ha estat descrit molt recentment, arran els treballs de Harrison et al. (2013)

## Referències

* ↑ Peter Harrison, Sallaberry, M., Gaskin, C.P., Baird, K.A., Jaramillo, A., Metz, S.M., Pearman, M., O'Keeffe, M.,Dowdall, J., Enright, S., Fahy, K., Gilligan, J. i G. Lillie. 2013. A new storm-petrel species from Chile. The Auk 130(1): 180-191.
# Killzone 2

Killzone 2 (nom del projecte: Killzone PS3) és un videojoc per Playstation 3, desenvolupat per l'estudi Guerrilla Games i publicat per Sony Computer Entertainment. Aquest és la tercera part de la saga Killzone que va començar a la PlayStation 2. El videojoc va ser anunciat per primera vegada a l'Electronic Entertainment Expo del 2005 a Los Angeles, Califòrnia, i va sortir a la venda el febrer del 2009.

## Argument

La història de Killzone 2 és la continuació dels jocs Killzone (PS2) i Killzone: Liberation (PSP) se situa dos anys després de l'alliberament de Vekta. Jan Templar, un dels herois que va alliberar Vekta, pren el control de l'exèrcit ISA i envia les tropes a fer un bloqueig del planeta Helghan. Però les forces ISA no es limiten a bloquejar Helghan i comença la invasió. Ara, nosaltres prendrem el paper d'un combatent de la guerra de Vekta, Sev, i haurem de lluitar a la capital de Helghan, Pyrrhus, fins a capturar l'emperador helghast Scolar Visari.

## Desenvolupament

Més de 130 desenvolupadors als Països Baixos van treballar en el joc. Killzone (PS3) està disponible en més de 20 llengües diferents. El seu desenvolupament està costant aproximadament 20 milions d'euros, un dels projectes més costosos en la història d'Holanda, tindrà contingut per descarregar per Internet com els altres videojocs de Playstation 3
Es va mostrar un tràiler, el 2007, demostrant la varietat de batalles i vehicles que es presentarien en el joc. Es va fer a porta tancada, però l'endemà, a la conferència mundial sobre videojocs E3 es va presentar en públic.

## Crítiques

KillZone 2 ha sofert nombroses crítiques pel seu tràiler de l'any 2005, en el que diversos mitjans especialitzats van criticar que aquell tràiler no mostrava els autèntics gràfics del joc, ja que era bastant improbable un joc d'aquella mida gràfica per la Playstation 3. Més tard, el vicepresident de la SCEA, Jack Tretton, va aclarir que els gràfics eren reals, i que eren com es veia al joc, però segons alguns simplement es referia al videojoc Fall of Man, i no al Killzone.
Recentment, Michael Valient de Guerrilla Games va realitzar una conferència amb les intencions d'explicar els gràfics de KillZone 2.
Al llarg de les distribucions de continguts addicionals també es van llançar algunes crítiques a causa del fet que alguns d'aquells continguts addicionals eren de pagament tot i ésser considerats part necessària per a completar el joc (mitjançant el sistema de trofeus de PS3)

## Multijugador

El multijugador per internet del Killzone 2 té capacitat per a fins a 32 persones i consta d'un sistema de classes que ens permet fer servir un d'aquests 7 soldats, si prèviament els hem desbloquejat:
* Soldat ras
* Metge
* Tècnic
* Enginyer
* Franctirador
* Soldat d'assalt
* Sabotejador

## Vegeu també

* Killzone
* Killzone 3
* Killzone: Shadow Fall

## Referències

* ↑ A l'IGN.com (en anglès)
* ↑ «Enllaç en anglès». Arxivat de l'original el 2009-05-05. [Consulta: 19 setembre 2009].

## Enllaços externs

* Killzone 2 - Lloc web oficial
# Ocell setinat de Loria

L'ocell setinat de Loria (Cnemophilus loriae) és una espècie d'ocell de la família dels cnemofílids (Cnemophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes centrales de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Ocell setinat de Loria». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Observatori de Pujalt

L'Observatori de Pujalt és un observatori astronòmic situat al municipi de Pujalt, a la comarca de l'Anoia, situat a l'Altiplà de la Segarra, a 750 metres sobre el nivell del mar (latitud: N 41° 43' N; longitud: E 1° 25' E). Fou fundat l'any 2003 i és propietat de la Fundació Ernest Guille i Moliné. El fundà Ernest Guille i Moliné, dos anys després d'instal·lar-se a Pujalt.

## Història

L'Observatori de Pujalt neix l'any 2003 després de molt treball per part d'Ernest Guille i Moliné, l'Ajuntament de Pujalt i els membres de la Fundació Ernest Guille i Moliné. Aquest treball comença al desembre de 2001 quan l'Ernest aterra a Pujalt. L'Ernest portava al damunt l'experiència de tota una vida dedicada a la ciència i sobretot la de més de 20 anys al capdavant de l'Observatori situat a la masia familiar de Ben Viure a Veciana.
A principis del 2004 l'Observatori de Pujalt funciona ja a ple rendiment amb la presa de dades meteorològiques, visites d'escoles i de diferents grups, amb observacions astronòmiques, com el trànsit de Venus, investigacions científiques, etc. És, però, el 17 de desembre de 2004 quan es fa la inauguració oficial a càrrec del Molt Honorable Sr. Pasqual Maragall, ex-President de la Generalitat de Catalunya.
En el mateix 2004, la Direcció General d'Energia i Mines de la Generalitat de Catalunya instal·la, a dins de l'Observatori, una Estació de la Xarxa General de Vigilància Radiològica Ambiental de Catalunya. En el 2005, l'Ajuntament de Pujalt, instal·la 12 panells fotovoltaics (50m2) amb seguidor solar al costat de l'Observatori. Des de llavors l'Observatori fa el seguiment tant de l'Estació de Vigilància Radiològica com de les plaques solars fotovoltaiques.
Des de la seva fundació, a l'observatori s'hi duen a terme realitzant cursets de meteorologia i astronomia per a escoles i adults, observacions astronòmiques per al públic en general amb explicacions complementàries d'astronomia, xerrades entorn de la ciència i també al voltant de l'energia, visites per ensenyar com es treballa a l'Observatori, entre d'altres.
Quant a la investigació, l'Observatori de Pujalt es recull les diferents variables atmosfèriques per tal d'agafar-les com a punt de partida per realitzar les prediccions meteorològiques per a la Catalunya Central. Aquestes també serveixen per a tenir una font de dades per realitzar estudi climàtics.

## Referències

* 1 2 «Biografia d'Ernest Guille i Moliné». www.observatoridepujalt.cat. Arxivat de l'original el 2020-09-28. [Consulta: 24 juliol 2015].

## Enllaços externs

* «Observatori de Pujalt, Pàgina Oficial».
# Observatori del Monte Mario

L'Observatori de Monte Mario (Sede di Monte Mario, literalment "lloc de Monte Mario") és un observatori astronòmic i forma part de l'Observatori de Roma (Osservatorio Astronomico di Roma). Es troba al cim del Monte Mario a Roma, Itàlia.
Aquesta ubicació es va utilitzar com a meridià zero (en lloc del de Greenwich) per als mapes d'Itàlia fins als anys 60.

## Història de l'observatori

L'observatori es va construir el 1923, però només després del tancament dels observatoris Campidoglio i Collegio Romano el 1938, es va inaugurar oficialment i va ser equipat amb instruments d'observació. Però l'inici de la Segona Guerra Mundial va suspendre l'inici del treball científic fins a finals dels anys quaranta. L'observatori té 3 cúpules per a l'observació nocturna i una torre solar amb telescopi integritat. A l'observatori hi ha el museu d'Astronomia Copèrnic. Aquest museu presenta una gran varietat d'eines d'astronomia observacional: binocles, telescopis, sextants, astrolabis, així com esferes armil·lars, terra i globus celestes. L'observatori va dur a terme un treball d'observació actiu des del 1950 fins al 1960. A principis del segle xxi, la torre solar estava en funcionament. El 2009, en honor de l'any de l'astronomia, es va restaurar la torre solar i es van començar a realitzar esdeveniments i excursions.

## Eines d'observació

* Telescopi solar (integritat)

## Àrees de recerca

* Astrometria d'asteroides
* Obres geodèsiques

## Fets interessants

* El meridià que passava per l'observatori Monte Mario (situat a 12° 27' 0,9"a l'est de Greenwich) es va utilitzar com a meridià de Greenwich ("zero") per a mapar Itàlia, creant així el seu propi sistema de coordenades geogràfiques. Aquest sistema de coordenades es va utilitzar fins als anys 60.

## Referències

* ↑ Observatoris astronòmics a Itàlia
* ↑ Coordinate geografiche

## Enllaços externs

* monte-mario
# Jing

«Jing» té aquests significats:
* Jing (instrument), gran gong utilitzat en la música tradicional coreana, particularment en el "samulnori", el "pungmul" i el "daechwita"
* Jing (programari), programa de captura de pantalla en vídeo llançat al mercat el 2007 com a Jing Project per l'empresa TechSmith Corporation
* Biografies:
** Emperador Jing de Jin (208-255), oficial de Cao Wei durant l'era dels Tres Regnes de la història xinesa
** Emperador Jing de Han (Taiyuan, 188 aC - Chang'an, 141 aC), emperador de la Xina durant la Dinastia Han (156 aC -141 aC)
** Marquès Jing de Han (? - 400 aC), governant de l'Estat de Han des del 408 aC fins a la seva mort
** Jīng Fáng (Puyang, 78 aC - 37 aC), musicòleg, astrònom i matemàtic xinès
** Jing Ju (?-208 aC), líder durant l'Atabalat Aixecament dels Llogarets en contra de la Dinastia Qin
** Jing Yali (1989), ciclista xinesa, especialista en ciclisme en pista
** Jing Zhao, emprenedora xinesa que coordina una xarxa online per ajudar altres dones a aprendre i compartir pensaments sobre els seus cossos i desitjos sexuals
** Chen Jing (Wuhan, Xina, 1968), jugadora de tennis taula
** He Jing (1983), esportista xinesa que va competir en piragüisme en la modalitat d'aigües tranquil·les
** Liu Jing (1991), esportista xinesa que va competir en judo, guanyadora d'una medalla de bronze al Campionat Asiàtic de Judo de 2013
** Lou Jing (Xangai, 1989), artista participant en un programa de talents de Xangai
** Tee Jing Yi (George Town, Penang, 1991), esportista malàisia que competeix en bàdminton en la categoria individual
** Wang Jing, diversos personatges
** Wu Jing (Dinastia Han) (Suzhou, segle II - 203), general servint al senyor de la guerra Sun Jiand durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental
** Yao Jing (Ningbo, 1969), diplomàtic xinés que exerceix com a ambaixador de la Xina a Espanya
** Zeng Jing , pintor xinès que va viure sota la dinastia Ming
** Zhao Jing (Wuhan, 1990), nedadora xinesa i medallista olímpica als Jocs Olímpics de Pequín 2008
** Zou Jing, coronel militar de la cort dels Han durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental
# Obstetrícia

L'obstetrícia és una especialitat mèdica relacionada amb la salut de l'aparell reproductor de la dona. Està molt relacionada amb la ginecologia, que s'encarrega de l'estudi dels òrgans reproductors femenins mentre la dona no està gestant. L'obstetre/a s'encarrega de tenir cura de la gestació, des del moment de la fecundació fins al part i puerperi, aquests inclosos. Tot i ser originalment dues especialitats, sovint es combinen en una sola per a tenir cura de tot l'espectre de patologia dels òrgans sexuals femenins, ja estigui la dona embarassada o no.

## Referències

* ↑ «obstetre | enciclopèdia.cat». [Consulta: 19 juliol 2020].
# Oca cendrosa

L'oca cendrosa (Cereopsis novaehollandiae) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita praderies, vores de llacs i matolls a les illes properes a la costa sud d'Austràlia i Tasmània. És l'única espècie del gènere Cereopsis.
# Oca de l'Índia

L'oca de l'Índiao oca de cap ratllat (Anser indicus) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita marjals, estanys i altres zones humides de les muntanyes del Pamir, Kirguizstan, Altai, Mongòlia i nord de la Xina.

## Referències

* ↑ «Oca de l'Índia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
# Humor en els animals

L'humor en els animals s'ha estudiat en diferents espècies de mamífers i ocells. Hi ha primats no humans que riuen i fan bromes. Koko, una goril·la de les planes occidental que coneix una forma modificada de la llengua de signes americana, s'ha mostrat capaç de fer jocs de paraules. Segons el psicobiòleg Jaak Panksepp, alguns animals podrien reaccionar de manera positiva a les pallassades.
Des d'una perspectiva evolutiva, el riure és una adaptació social que serveix per a indicar l'acceptabilitat d'un comportament que en altres circumstàncies seria negatiu. En aquest sentit, s'han observat animals de diferents espècies emetent vocalitzacions assimilables al riure quan juguen a barallar-se o quan se'ls fan pessigolles.
La psicòloga Marina Davila-Ross i col·laboradors construïren un «arbre genealògic» d'aquestes vocalitzacions basant-se en les seves semblances i diferències en els homínids. L'arbre resultant reflecteix perfectament les relacions filogenètiques de les diferents espècies. A diferència dels humans, els altres homínids només «riuen» quan estan directament implicats en l'activitat divertida, però no quan observen altres individus.
Koko fa bromes com ara demanar-li a un entrenador que la persegueixi després d'haver-li lligat els cordills d'una sabata amb els de l'altra. Tara, una jove femella de ximpanzé del Yerkes National Primate Research Center, fou observada despertant una altra femella que dormia deixant-li caure una rata morta a l'esquena o el cap com a broma.
El lloro de Miriam Rothschild solia xiular i cridar el gos de la científica, i reia quan aquest venia.

## Referències

* 1 2 McGraw, P.; Warner, J. «Do animals have a sense of humour?» (en anglès). New Scientist, 27-03-2014. [Consulta: 26 juliol 2016].
* 1 2 3 Cox, D. «Tickling rats and giggling dolphins: do animals have a sense of humour?» (en anglès). The Guardian, 17-11-2015. [Consulta: 26 juliol 2016].
* ↑ Davila-Ross, M.; Owren, M. J.; Zimmermann, E «Reconstructing the Evolution of Laughter in Great Apes and Humans» (en anglès). Current Biology, 19, 13, 2009, pàg. 1.106–1.111. DOI: 10.1016/j.cub.2009.05.028.
* ↑ Vincent, C. «Les bêtes aussi ont le sens de l'humour» (en francès). Le Monde, 20-08-2015. [Consulta: 26 juliol 2016].
* ↑ «Do Animals Have a Sense of Humor?» (en anglès), 2011. [Consulta: 26 juliol 2016].
# IBA Ribeira do Rabil

L'IBA Ribeira do Rabil són un lloc d'aiguamolls a l'arxipèlag de Cap Verd, situada a 600 km de la costa del nord-oest d'Àfrica a l'oceà Atlàntic. Ha estat reconegut com un aiguamoll d'importància internacional per designació en el marc del Conveni de Ramsar.

## Descripció

El lloc de 300 hectàrees comprèn la boca del corrent estacional Ribeira do Rabil, o Ribeira Grande, amb una llaguna associada, vora la vila de Rabil a la costa oest de l'illa de Boa Vista. S'estén al voltant de 7 km cap a l'est des de la costa fins a la carretera que connecta Rabil amb la vila principal de l'illa, Sal Rei. Està envoltat per dunes de sorra mòbil i vegetació dominada per espècies de Tamarix, Cyperus, Zygophyllum i Euphorbia. El corrent flueix després de les pluges a l'estació humida, però, durant la major part de l'any, es compon d'una cadena de pous d'aigua salobre que s'assequen a poc a poc durant l'estació seca. La llacuna conté aigua durant tot l'any. El lloc també alberga poblacions de pardals de Cap Verd i la zona està identificada com a Important Bird Area (IBA) per BirdLife International. Hi ha els lacertilis endèmics Hemidactylus bouvieri i Mabuya stangeri.

## Referències

* ↑ «Ribeira do Rabil». Important Bird Areas factsheet. BirdLife International, 2013. [Consulta: 15 agost 2013].