OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escacat ("Taquejat jaquès")

L'escacat és un tipus d'ornamentació, de finals del segle xi, en sèrie que es troba en frisos i arquivoltes, fonamentalment, basat bé en quadrats (anomenats “tacs”) o bé en rectangles (anomenats “bitllets”), uns enfonsats i uns altres sortints de forma alterna, en línies paral·leles, almenys en nombre de tres, donant lloc a ombres que simulen un tauler d'escacs, d'on li ve, en part el seu nom, ja que si bé escacat té l'origen en la similitud d'aquesta decoració amb un tauler d'escacs, el terme “taqueado jaqués”, està més relacionat amb el fet de presentar-se de manera abundant en la decoració de la catedral de Jaca, d'on es va haver d'estendre a la resta d'edificis religiosos que jalonen el camí de peregrinació a Santiago de Compostel·la. Així, pot dir-se que aquest motiu decoratiu, que és molt usual, en diverses versions, en l'arquitectura romànica espanyola, sobretot als edificis de la ruta jacobea, és típic del romànic espanyol. És similar al fris de corrons, emprat en el romànic normand, consistent en una sèrie de bitllets, un d'ells destacat en relleu de forma alterna, de manera que es dona lloc a un corró o tondino. Altres noms que es donen a aquesta decoració són escacat, bitllets, tacs, escaquejat o daus.

## Alguns edificis que llueixen l'escacat

Entre els edificis romànics situats tant en el camí de Sant Jaume, com en zones d'influència, en els quals es pot observar aquesta decoració tenim:
* Catedral de Jaca
* Monestir de Leyre
* Castell de Loarre
* Sant Martí de Frómista
* Catedral del Salvador de Saragossa
* Monestir de Sant Joan de la Penya
* Basílica de Sant Isidor de Lleó
* Sant Tomé de Zamora
* Col·legiata de Santillana del Mar, frisos i arquivoltes a l'absis
L'escacat en edificis romànics de Catalunya és una mica diferent. N'hi ha a la Vall d'Aran, la Vall de Boí i altres indrets de Catalunya, però és un escacat pla, amb "forats". Entre aquests hi ha:
* Sant Pere d'Escunyau (Sant Pèir d'Escunhau), algun que altre arquivolta i portal.
* La Nativitat de Durro (arquivoltes).
* etc.

## Galeria d'imatges (escacat jaquès)

* Absis de la catedral de Jaca
* Arquivoltes en un portal del monestir de Leyre.
* Detall de finestra. Absis de la capella reial del castell de Loarre
* Detall de la decoració a Sant Martí de Frómista.
* Arquivoltes d'una finestra. Absis de la catedral de Saragossa
* Decoració d'arcs cecs del monestir de Sant Joan de la Penya.
* Detall de la decoració del portal de l'anyell de Sant Isidor de Lleó
* Fris a la façana de Sant Tomé de Zamora
* Absis de la col·legiata de Santillana del Mar

## Galeria d'imatges (escacat pla)

* Portada romànica de Sant Pere d'Escunyau, amb escacat "pla"
* Porta de l'església de la Nativitat de Durro, amb escacat "pla"

## Referències

* ↑ "Taqueado jaqués" Arxivat 2018-03-02 a Wayback Machine., a VOCABULARIO DE ARTE POR TEMAS > el arte románico, Historia del arte, (castellà)
* 1 2 Diccionario visual de términos arquitectónicos. (castellà)
* ↑ Historia del Arte. (castellà)
* ↑ "Ajedrezado" en Miguel-Ángel García Guinea, Románico en Cantabria, pág. 398, ediciones de Librería Estudio, Santander, 1.ª edición, junio de 1996. (castellà)
# Arhat

En el budisme, l'arhat (en sànscrit) o arahant (en pali) és algú que ha guanyat l'enteniment profund sobre la vertadera natura de l'existència, que ha arribat al nirvana i en conseqüència, no tornarà a néixer de nou.
El budisme theravada considera el convertir-se en arhat com la meta del progrés espiritual. El budisme mahayana critica aquesta idea com egoista i considera el bodhisattva com algú que es queda en el cicle de renaixements, per treballar pel bé d'altres persones. Aquesta divergència d'opinió és una de les diferències fonamentals entre el theravada i el mahayana.
Contràriament a les acusacions del mahayana, la doctrina del budisme theravada sosté que els arahts també es preocupen per la il·luminació dels altres i que sorgeixen en el món per al benestar dels altres éssers.

## Etimologia

La paraula del sànscrit arhat (en pali arahant) és el present participi de l'arrel verbal √arh, que significa 'merèixer'.
Una etimologia popular comuna deriva la paraula d'ari (enemic) i hanta de l'arrel √han (colpejar o matar), d'aquí la traducció 'destructor d'enemics'. El professor Richard Gombrich ha discutit que el present participi és discordant i sembla fora de lloc quan hi ha un adjectiu de la mateixa arrel (arha). A causa que els jainistes empraven dues formes pràctiques de la paraula arahanta i arihanta, l'etimologia popular bé pot ser l'etimologia correcta.
# Eburrà

L'eburrà és el nom d'una cultura del paleolític superior originària de l'Àfrica oriental. Aquesta cultura es va desplaçar posteriorment fins a la riba del llac Nakuru, a la zona volcànica d'Ol Doinyo Eburru, a la vall del Rift, Kenya. La seva cronologia comprèn un període ampli que va del 15.000 BP fins al segon mil·lenni abans de la nostra era.
Durant un temps a l'eburrà se'l va conèixer amb el nom de "capsià de Kenya", perquè els descobriments s'assemblaven molt als de la cultura capsaiana del nord d'Àfrica.
Les restes del període eburrà recuperades a la cova de Gamble i a Nderit Drift, comprenen grans fulles recolzades, micròlits corbats, burins i raspadors. Algunes eines trobades a la cova de Gamble estaven fetes d'obsidiana.

## Fases

Utilitzant tecnologia de datació per radiocarboni, el període eburrà ha estat datat de manera segura entre el 12.710 ± 310 BP i el 1.895 BP.
Els principals criteris utilitzats per Ambrose per classificar totes les troballes d'ivori (excepte les de la fase V) van ser la relació longitud / longitud / amplada de microlits i rascadors.
* Fase 1, 13.000 aC - 10.000 aC, associat a un període climàtic curt i humit, substituït per un període climàtic més sec.
* Fase 2, c. 8.000 aC, el clima es va fer molt humit.
* Fase 3, 6.000 aC
* Fase 4, c. 5.000 aC, amb un clima generalment més sec.
* Fase 5, c. 4.500 - 1800 aC, el clima era molt més sec que l'actual. Durant aquest darrer període també es troben eines eburranes associades amb ceràmica i bestiar. Forma part del neolític africà. Abans de la fase 5, els pobles eburrans vivien de la caça i la recol·lecció.

## Referències

* ↑ Ambrose, 1988.
* ↑ Wilshaw, 2016, p. 20-21.
* ↑ Wilshaw, 2012, p. 12.

## Vegeu també

* Enkapune Ya Muto

## Bibliografia

* Ambrose, Stanley H. «Chronology of the Later Stone Age and food production in East Africa». Journal of Archaeological Science, vol. 25, 1988, pàg. 377–392. DOI: 10.1006/jasc.1997.0277.
* Sinclair, Paul J. J. «Archaeology in Eastern Africa: An Overview of Current Chronological Issues» (en anglès). The Journal of African History, 32, 2, 1991, pàg. 179–219.
* Wilshaw, Alex. An Investigation into the LSA of the Nakuru-Naivasha Basin and surround, Central Rift Valley, Kenya: Technological Classifications and Population Considerations (en anglès). University of Cambridge, 2012.
* Wilshaw, Alex «The Current Status of the Kenya Capsian» (en anglès). Afr Archaeol Rev, 33, 2016, pàg. 13–27. DOI: 10.1007/s10437-016-9211-5. PMID: 27471337.
# Adob verd

L'adob verd és l'operació agrícola de conrear una planta per enterrar-la i així incrementar el nivell de matèria orgànica del sòl.
És un sistema tradicional i que actualment també es fa servir en agricultura ecològica junt amb els fems, el compost com un altre adob orgànic
Les plantes utilitzades són preferentment lleguminoses (veça, pèsols, etc.), ja que aquestes fixen nitrogen en les seves arrels però també es fan amb gramínies (ordi civada, etc.), crucíferes (nap, colza...) i d'altres famílies.
També es fa un adobat verd amb el control i aprofitament de les herbes espontànies.
En conreus anuals es fa prèviament la sembra de la planta d'adob verd que serà enterrada i farà més fèrtil la terra per a la conreada a continuació.
En plantes perennes la sembra de la planta a enterrar es fa entre la filera dels arbres i arbusts conreats.
Quan l'adob verd està en la fase de floració és el moment adient d'enterrar-lo o com a mínim segar-lo i deixar-lo a sobre de la terra.
Un adob verd pot fer tant humus com una aplicació de fems.
En cas de molta secada pot tenir l'inconvenient de competir amb el conreu per l'aigua. Generalment només hi ha aquesta coberta vegetal en l'època més freda i humida per evitar la competència amb el conreu per l'aigua i els nutrients.
# Álex Suárez Suárez

José Alexander "Álex" Suárez Suárez (nascut el 18 de març de 1993) és un futbolista professional espanyol que juga a la UD Las Palmas. Principalment defensa central, també pot jugar com a lateral dret.

## Carrera

Nascut a Las Palmas, Canàries, Suárez va acabar la seva formació amb la UD Las Palmas. L'any 2013 es va incorporar a l'Acodetti CF a les lligues autonòmiques, i va debutar amb el sènior durant la campanya.
El 2014, Suárez es va traslladar a Tercera Divisió de la UD Villa de Santa Brígida, sent utilitzat habitualment durant la seva etapa al club. L'agost de 2016 va tornar al seu antic club Las Palmas, sent destinat a les reserves també a la quarta divisió.
El 18 de juliol de 2017, després d'aconseguir l'ascens a Segona Divisió B amb els Amarillos, Suárez va renovar el seu contracte, i posteriorment es va convertir en capità de l'equip. El 28 de juny de 2019 va ascendir definitivament a la plantilla principal de Segona Divisió, després d'acordar un nou contracte de dos anys.
Suárez va fer el seu debut com a professional als 26 anys el 27 de setembre de 2019, substituint Slavoljub Srnić en un èxit a casa per 3-2 davant l'Albacete Balompié. Es va convertir en titular habitual la temporada 2020-21 i va marcar el seu primer gol com a professional el 31 d'octubre de 2020, en una derrota a casa per 2-1 contra el Real Oviedo.
Després de ser utilitzat poques vegades a la campanya 2021-22, Suárez va ser convertit en lateral dret pel tècnic Francesc García Pimienta abans de la temporada 2022-23.

## Vida personal

L'oncle de Suárez, Alexis, també va ser futbolista i defensa central. També preparat a Las Palmas, va passar la major part de la seva carrera representant al CD Tenerife i al Levante UD.

## Palmarès

Villa Santa Brígida
* Tercera Divisió: 2015–16

## Referències

* 1 2 «Entrevista con Alex Suárez, jugador de Las Palmas Atlético. "Mi ilusión es llegar al primer equipo, trabajo para ello"» (en castellà). Info Norte Digital, 10-07-2017. [Consulta: 13 setembre 2019].
* 1 2 «"Me identifico con Bigas; le gusta las escapadas al ataque como a mí"» (en castellà). Tinta Amarilla, 01-09-2016. [Consulta: 13 setembre 2019].
* ↑ «Álex Suárez renueva con Las Palmas Atlético» (en castellà). UD Las Palmas.net, 18-07-2017. [Consulta: 13 setembre 2019].
* ↑ «Álex Suárez tendrá ficha con el primer equipo» (en castellà). UD Las Palmas, 28-06-2019. [Consulta: 13 setembre 2019].
* ↑ «Con Jonathan Viera la vida es más fácil para Las Palmas» (en castellà). Marca, 27-09-2019. [Consulta: 13 octubre 2019].
* ↑ «Álex Suárez puede con todo y todos» (en castellà). Diari AS, 01-12-2022. [Consulta: 13 gener 2023].

## Enllaços externs

* Álex Suárez a BDFutbol
* Álex Suárez, Fitxa a Soccerway
# Escut del Segrià

L'escut oficial del Segrià té el següent blasonament: Escut caironat: de sinople, un sol d'or sinistrat acompanyat a la punta d'una faixa ondada d'argent; la bordura componada d'or i de gules. Per timbre una corona mural de comarca.
Va ser aprovat el 22 de gener del 1991. La faixa ondada al·ludeix al riu Segre, que dona nom a la comarca; el sol està representat ponent-se, en referència parlant a les Terres de Ponent, la capital de les quals és Lleida, el cap de la comarca. La bordura representa els quatre pals de l'escut de Catalunya.

## Bandera

La bandera del Segrià té el següent blasonament: Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres d'ample, verda; amb el sol groc de l'Escut del Segrià, d'alçada i d'amplada 7/16 de l'amplada del drap, situat a la part superior del vol; i amb una faixa blanca ondada de tres ones, de gruix 1/8, situada a 5/8 de la vora superior i a 2/8 de la inferior; tot el conjunt emmarcat per una bordura componada de 36 peces grogues i vermelles. Va ser aprovat el 9 de juny del 1993 i publicat al DOGC número 1761 de 23 de juny de 1993.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Segrià
# Escala Balling

L'escala Balling és una escala areomètrica emprada per a determinar el percentatge en pes de sucre que porten els líquids o licors ensucrats.
El nombre de graus Balling dona el nombre de grams de sucre disssolts en 100 g de solució. Fou establerta el 1843 pel químic alemany Karl Josef Napoleon Balling en el sacaròmetre que porta el seu nom amb l'objectiu de millorar les mesures de sucres en els sucs de fruites; és utilitzada en les indústries sucrera i cervesera.

## Referències

* 1 2 «Escala Balling». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Aritat

En l'anàlisi matemàtica, l'aritat d'un operador matemàtic o d'una funció és el nombre d'arguments necessaris perquè aquest operador o funció es pugui calcular.
Per exemple, l'operador de suma «+» és un operador binari (d'aritat 2), perquè necessita dos arguments per poder realitzar una suma. En canvi, la funció valor absolut «| |» és un operador unari (d'aritat 1), perquè només necessita un argument.

## Altres noms

* nul·lari significa que necessita 0 arguments.
* unari significa que necessita 1 arguments.
* binari significa que necessita 2 arguments.
* ternari significa que necessita 3 arguments.
* n-aria significa que necessita n arguments

## Bibliografia

* Sancho de Sant Romà, Joan. «2. Lògica de Primer Ordre». A: Lògica matemàtica i computabilitat (en espanyol). Edicions Díaz de Santos, 1990, p. 57. ISBN 9788487189531 [Consulta: 21 juny 2010].
# Eclipsi solar del 21 d'agost de 2017

L'eclipsi total del 21 d'agost de 2017 va ser un eclipsi total de sol que tingué lloc el 21 d'agost de 2017. Un eclipsi solar passa quan la lluna passa entre la Terra i el Sol, i ja sigui de manera parcial o total la imatge del sol s'enfosqueix des de la Terra. Va tenir una magnitud d'1,0306. La major duració de l'eclipsi va ser de 2 minuts i 40 segons a Christian County, Kentucky al nord-est de Hopkinsville, Kentucky. L'eclipsi parcial va poder veure des dels continents americà, europeu i africà.

## Referències

* ↑ Fred Espenak e Jay Anderson. http://sunearth.gsfc.nasa.gov/eclipse/SEplot/SEplot2001/SE2017Aug21T.GIF Arxivat 2007-03-10 a Wayback Machine. Eclipse solar total de 27 de agosto de 2017.. NASA, Julho de 2004.
# Keeanga-Yamahtta Taylor

Keeanga-Yamahtta Taylor és catedràtica d’estudis afroamericans a la Universitat de Princeton i una de les principals veus de l’activisme pels drets de les minories racials als Estats Units. Reconeguda com una de les cent persones afroamericanes més influents del país, és cofundadora i editora general de Hammer & Hope, revista de referència de política i cultura negres. És autora del llibre Race for Profit: How Banks and the Real Estate Industry Undermined Black Homeownership (University of North Carolina Press, 2019), estudi de referència que examina la discriminació històrica dels afroamericans en l’àmbit de l’habitatge, guardonat amb el premi Pulitzer d’Història 2020. Ha escrit Un destello de libertad. De #blacklivesmatter a la liberación negra (Traficantes de sueños, 2017), guardonat amb el Premi Lannan a la Llibertat Cultural 2016, i ha coeditat Our History Has Always Been Contraband: In Defense of Black Studies (amb Colin Kaepernick i Robin D.G. Kelley, Haymarket Books, 2023), un llibre que recull veus crítiques de la tradició radical negra. També ha estat l’editora de Com alliberar-nos (Tigre de paper/Bellaterra Edicions, 2021), una col·lecció d’assajos i entrevistes sobre el llegat del grup pioner de feministes negres radicals Combahee River Collective, reconegut amb el premi literari Lambda 2018. És col·laboradora habitual del The New Yorker i ha publicat en mitjans com The New York Times, Los Angeles Times, Boston Review, The Guardian, Jacobin o Souls: A Critical Journal of Black Politics, Culture, and Society, entre d'altres. Ha estat MacArthur Foundation Fellow i la seva tasca acadèmica ha estat distingida per l’Organització d’Historiadors Americans.

## Publicacions destacades

* Taylor, Keeanga-Yamahtta «Racism and the Criminal Injustice System». International Socialist Review, 12-2006, pàg. 33–36.
* Taylor, Keeanga-Yamahtta «Back story to the neoliberal moment: Race taxes and the political economy of black urban housing in the 1960s». Souls, vol. 14, 3–4, 01-07-2012, pàg. 185–206. DOI: 10.1080/10999949.2012.764836.
* Taylor, Keeanga-Yamahtta. From #BlackLivesMatter to Black Liberation. Haymarket Books, February 23, 2016. ISBN 9781608465620. OCLC 907653029.
* How We Get Free: Black Feminism and the Combahee River Collective. Chicago: Haymarket, 2017. ISBN 9781608468553. OCLC 975027867.
* Hunter, Marcus Anthony; Pattillo, Mary; Robinson, Zandria F; Taylor, Keeanga-Yamahtta «Black placemaking: Celebration, Play, and Poetry». Theory, Culture & Society, vol. 33, 7–8, 27-03-2016, pàg. 31–56. DOI: 10.1177/0263276416635259.

## Referències

* ↑ «Keeanga-Yamahtta Taylor». CCCB amb permís OTRS, 01-04-2024. [Consulta: 13 abril 2024].
# Escut dels Guiamets

Escut caironat: d'or, una olivera arrencada de sinople fruitada de sable; el cap de sable. Per timbre una corona mural de poble.
L'escut oficial dels Guiamets té el següent blasonament:
Escut caironat: d'or, una olivera de sinople; el cap de sable. Per timbre una corona mural de vila.

## Història

L'olivera és el senyal tradicional de l'escut del poble; de fet, els Guiamets es dedica principalment a l'agricultura, especialment a la producció de vi (actualment dins de la Denominació d'Origen Qualificada Priorat) i oli d'oliva. Fins al segle xviii va formar part del municipi de Tivissa, que pertanyia a la baronia d'Entença; precisament el camper d'or amb cap de sable són les armes dels barons.

## Vegeu també

* Escut d'Entença
* Escuts i banderes del Priorat

## Referències

* ↑ «DECRET 173/1983, de 21 d'abril, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Guiamets perquè adopti el seu escut heràldic municipal.» (pdf). DOGC num. 331, 21-04-1983. [Consulta: 25 juny 2010].
# Emperador Kazan

L'emperador Kazan (花山 天皇, Kazan-Tennō, 29 de novembre de 968 - 17 de març de 1008) va ser el 65è emperador del Japó, segons l'ordre tradicional de successió. Va regnar entre 984 i 986. abans de ser ascendit al Tron de Crisantem, el seu nom personal (imina) era Príncep Imperial Morosada (Morosada-shinnō).

## Referències

* ↑ Titsingh, Isaac. (1834). Annales des emepeurs du japon, pp. 148-150; Brown, Delmer et al. (1979). Gukanshō, pp. 300-302; Varley, H. Paul. (1980). Jinnō Shōtōki. pp. 192.
* ↑ Titsingh, p. 148; Varley, p. 192; Brown, p. 264.

## Bibliografia

* Brown, Delmer M. e Ichirō Ishida, eds. (1979). [ Jien, 1221], Gukanshō (The Future and the Past, a translation and study of the Gukanshō, an interpretative history of Japan written in 1219) . Berkeley: University of California Press. ISBN 0-520-03460-0
* Mosher, Gouverneur. (1978). Kyoto: A Contemplative Guide. Tokio: Charles E. Tuttle. ISBN 0-8048-1294-2
* Titsingh, Isaac, ed. (1834). [Siyun-sai Rin-siyo/Hayashi Gahō, 1652], Nipon o daï itsi ran; ou, Annales des empereurs du Japon, tr. par M. Isaac Titsingh avec l'aide de plusieurs interprètes attachés au comptoir hollandais de Nangasaki; ouvrage re., complété et cor. sur l'original japonais-chinois, accompagné de notes et précédé d'un Aperçu d'histoire mythologique du Japon, par M. J. Klaproth .

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó
# Ungheni (Mureș)

Ungheni (en hongarès: Nyárádtő [ˈƝaːraːttøː]; alemany: Nyaradfluß) és una ciutat del comtat de Mureș, a Transsilvània (Romania). Fins al 1925 el seu nom en romanès era Nirașteu.
La ciutat administra sis pobles:
* Cerghid (Nagycserged)
* Cerghizel (Kiscserged)
* Morești (Malomfalva)
* Recea (Recsa)
* Șăușa (Sóspatak)
* Vidrasău (Vidrátszeg)
Ungheni es troba a 10,6 quilòmetres de la capital del comtat Târgu Mureș, a 42,2 quilòmetres de Reghin i a 99,6 quilòmetres de Cluj-Napoca. L'aeroport internacional de Târgu Mureș es troba a Vidrasău, a 14 quilòmetres al sud-oest de la capital del comtat i a 5 d'Ungheni.
La ciutat limita amb les següents comunes: al nord amb Band i Pănet, al sud amb Suplac i Mica, a l'est amb Cristești i a l'oest amb Sânpaul.
La ciutat té una població de 6.945 habitants. El desglossament ètnic és el següent:
* Romanesos: 5.053 (76,3%)
* Gitanos: 984 (14,85%)
* Hongaresos: 576 (8,69%)
* Altres: 4 (0,06%)

## Referències

* ↑ «Rezultate | Recensamant 2011» (en romanès). [Consulta: 27 setembre 2021].
# Adrogueria de Cal Viladot

L'Adrogueria de Cal Viladot va ser una drogueria de Solsona. Estava ubicada a la plaça Major en cantonada amb el carrer Llobera. Es té constància de l'existència d'una adrogueria en aquest espai des del segle xvii, quan el 1699 el metge Joan de Miquel va vendre la casa i la botiga a l'adroguer Joan Viladot (1647-1758). Una filla d'aquest, Magdalena Viladot, es casaria amb l'escultor Carles Morató i Brugaroles. Una altra filla es va casar amb el també escultor Jaume Soler i Marçal i a partir d'aquí els successius hereus portarien el cognom Soler. Tanmateix, l'adrogueria mantindria el nom de Cal Viladot fins que el darrer adroguer, Nicolau Soler (1841-1913), va tancar l'establiment a les darreries de la dècada del 1900.

## Referències

* ↑ Planes i Albets, Ramon «El testament de l'escultor carles morató i brugaroles (Vic, 1721 - Solsona, 1780) i algunes remarques biogràfiques». d'art. Universitat de Barcelona - Departament d'Art, 10, 5-1984, pàg. 298.
* ↑ Planes Albets, Ramón. L'Hospital d'en Llobera. Lectures d'història de Solsona. Solsona: Fòrum d'Aprofundiment democràtic, 2016. ISBN 978-84-608-5472-2.
# Escut dels Muntells

L'escut oficial dels Muntells té el següent blasonament:
Escut caironat: d'atzur, una barraca d'argent tancada de sable, acompanyada al cap d'una espiga d'arròs d'argent i a la punta de dues faixes ondades d'argent i acostada de quatre muntells abscissos i juxtaposats d'or, dos a cada costat.

## Història

Va ser aprovat el 12 de desembre del 2007 i publicat al DOGC el 4 de gener del 2008.
La barraca de l'escut simbolitza l'hàbitat tradicional del delta de l'Ebre, on està situat el poble; l'espiga d'arròs al·ludeix al conreu d'aquest producte a la contrada, i les faixes ondades representen el riu. Els muntells són un senyal parlant que fa referència al nom de la localitat.
Com és norma en tots els escuts de les entitats municipals descentralitzades, el dels Muntells no porta corona.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Montsià
* Escuts oficials de les entitats municipals descentralitzades de Catalunya
# Escala de tons

L'escala de tons és una escala musical constituïda exclusivament per intervals d'un to (segona major). L'escala de tons és una escala hexàtona, o sigui, constituïda per sis sons diferents, ja que el setè so resulta ser l'octava de la nota de partida o bé la seva enharmonia.
Malgrat que a vegades se l'anomena simplement escala hexàtona, no és l'única escala de 6 sons, ja que l'escala augmentada, pròpia del jazz també és una escala hexàtona, constituïda per dos acords augmentats intercalats.
Gràcies a la seva total simetria, només hi ha dues escales de tons diferents, les quals són les que es constitueixen des de dues notes a distància de semitò. Així doncs, qualsevol escala de tons resultarà enharmònica d'una d'aquestes dues possibilitats.

## Referències

Joaquín Zamacois. Teoria de la música. Libro II. Editorial Labor (Barcelona, 1979) ISBN 84-335-7840-5