OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llengües tupí

La família lingüística tupí o macro-tupí és un conjunt de 76 llengües amerindies d'Amèrica del Sud. És la família de major extensió geogràfica a la regió, i és formada per deu subfamílies:
* Subfamília Arikem: Dues llengües. Una d'elles, l'arikem, és extinta. La restant, karitiâna, és parlada per unes 200 persones al riu Candeias, estat de Rondônia (Brasil).
* Subfamília Awetí: Una llengua, awetí o awetö, parlada per aproximadament 100 persones a l'alt riu Xingú, estat de Mato Grosso (Brasil).
* Subfamília Mawé Sateré: Una llengua, sateré mawé, parlada per unes 9.000 persones en més de 14 viles entre el baix riu Tapajós i el baix riu Madeira, estats de Pará i Amazones (Brasil).
* Subfamília Mondé: 6 llengües.
* Subfamília Mundurukú: 2 llengües.
* Subfamília Puruborá: Una llengua, puruborá, gairebé extinta. El 2002 se'n registraven sols dos parlants als naixements del riu San Miguel (tributari del Guaporé), estat de Rondônia (Brasil).
* Ramarama: 2 llengües.
* Subfamília Tuparí: 5 llengües.
* Subfamília Tupí-guaraní: 52 llengües, en 11 subgrups, més una que no està classificada.
* Subfamília Yuruna: 3 llengües.

## Referències

* ↑ Mota, Carlos Guilherme; López, Adriana; Santos Pérez, Jose Manuel. Historia de Brasil: una interpretación (en castellà). Ediciones Universidad de Salamanca, 2009-06-30, p. 41. ISBN 978-84-7800-268-9.

## Vegeu també

* Llengües macro-gê
# Salt d'aigua de Ciucaș

El salt d'aigua i el llac de Ciucaș són atractius turístics naturals d’importància local. Es troben al curs inferior de la vall de Hășdate, aigües avall de les gorges de Cheile Turzii, no gaire lluny del poble de Cornești, al sud-oest de Turda.
El salt d'aigua de Ciucaș té una alçada de només 5 m i a la seva base hi ha un petit llac, en el qual s’acumula l’aigua que remolina sobre la cascada.

## Referències

* ↑ «Cascada Ciucas, Cluj, Cascade», 12-03-2017.
* ↑ «Cascada Ciucaș, un loc fascinant pentru cine își asumă riscul de a-și rupe mașina și picioarele pentru a ajunge până acolo». Ziar de Cluj. Arxivat de l'original el 2019-07-30. [Consulta: 19 març 2021].
* ↑ Cluj, I. Like. «Cascada Ciucas este cea mai frumoasa cascada din Transilvania», 23 iulie 2015.

## Enllaços externs

* Cascada de Ciucaș Arxivat 2012-04-07 a Wayback Machine.
* Cascada de Ciucaș - Transsilvània Arxivat 2012-02-01 a Wayback Machine.
# Llista d'alcaldes de Benidorm

L'Alcalde de Benidorm és la màxima autoritat política de l'Ajuntament de Benidorm i del municipi de Benidorm, a la Marina Baixa, País Valencià.
D'acord amb la Llei Orgànica 5/1985, de 19 de juny, del Règim Electoral General, l'alcalde o alcaldessa és elegit per la corporació municipal, formada pels regidors, que a la vegada són escollits per sufragi universal pels ciutadans de Badalona amb dret a vot, mitjançant eleccions municipals celebrades cada quatre anys. En la mateixa sessió plenària de constitució de la corporació es procedeix a l'elecció de l'alcalde o alcaldessa, on poden ser candidats a alcalde tots els regidors que encapçalin les corresponents llistes electorals de cada candidatura. És proclamat electe el candidat que obté majoria absoluta de vots, si cap obté dita majora és proclamat alcalde el regidor que encapçala la llista més votada.

## Llista

| Alcalde | Inici del mandat | Fi del mandat | Partit |
| Regne d'Espanya (1873-1931) |||||
| Vicente Zaragoza Soria | 9-III-1906 | 10-V-1908 | n/a |
| Vicente Zaragoza Soria | 1-I-1910 | 31-XII-1913 | n/a |
| Miguel Pérez Llaudes | 1-I-1919 | 28-XII-1919 | n/a |
| Vicente Llorca Alós | 26-X-1925 | 9-II-1930 | UP |
| Pedro Berdín Orts | 26-II-1930 | 15-III-1931 | n/a |
| IIa República Espanyola (1931-1939) |||||
| Francisco Farach Pérez | 7-VI-1932 | 31-XII-1935 | n/a |
| Vicente Pérez Pérez | 12-I-1936 | 11-III-1936 | n/a |
| José Miñana Pérez | 11-III-1936 | 23-VI-1936 | FP |
| Jaime Ferrer Nomdedeu | 14-VII-1936 | 25-I-1937 | PSOE |
| Emilio Ruzafa Roig | 26-I-1937 | 21-III-1937 | FP |
| Marco Ivars Pérez | 22-V-1937 | 15-VI-1937 | FP |
| José Fuster Sanchís | 28-VI-1937 | 16-I-1938 | FP |
| José Pagés Barceló | 6-II-1938 | 17-I-1939 | PSOE |
| Estat Espanyol (1939-1975) |||||
| Ángel Ruiz de Apodaca Martínez | 30-III-1939 | 16-IV-1939 | FET-JONS |
| Gonzalo Faus Saquero | 22-IV-1939 | 18-IX-1939 | FET-JONS |
| Vicente Pérez Fuster | 8-XI-1939 | 22-XII-1949 | FET-JONS |
| Ramón Ferrando Solbes | 22-XII-1949 | 10-XII-1950 | FET-JONS |
| Pedro Zaragoza Orts | 24-XII-1950 | 12-X-1966 | FET-JONS |
| Jaime Barceló Pérez | 12-X-1966 | 3-II-1971 | FET-JONS |
| José Manuel Reverte Coma | 3-II-1971 | 30-VII-1973 | FET-JONS |
| José Llorca Cortés | ??-IX-1973 | 8-I-1974 | FET-JONS |
| Miguel Pérez Devesa | 8-I-1974 | 16-V-1977 | FET-JONS |
| Regne d'Espanya (1975-actualitat) |||||
| José Llorca Cortés | 17-V-1977 | 3-IV-1978 | UCD |
| Rafael Ferrer Meliá | 4-IV-1978 | 16-IV-1979 | PNPV |
| José Such Ortega | 19-IV-1979 | 20-V-1983 | UCD |
| Manuel Catalán Chana | 23-V-1983 | 22-XI-1991 | PSOE |
| Eduardo Zaplana Hernández-Soro | 22-XI-1991 | 5-XI-1994 | PP |
| Vicent Pérez Devesa | 9-XI-1994 | 16-III-2006 | PP |
| Manuel Pérez Fenoll | 25-III-2006 | 22-IX-2009 | PP |
| Agustín Navarro Alvado | 22-IX-2009 | 13-VI-2015 | PSOE |
| Antonio Pérez Pérez | 13-VI-2015 | | PP |

## Referències

* ↑ «Llei Orgànica 5/1985, de 19 de juny, del Règim Electoral General». Butlletí Oficial de l'Estat, 20-06-1985.
* ↑ Independent, de iure
* Galeria d'Alcaldes, Ajuntament de Benidorm
# Lluc (desambiguació)

«Lluc» té aquests significats:
* Geografia:
** Lluc, nucli de població del municipi d'Escorca, a Mallorca, format al voltant del monestir de Lluc, on es venera la Mare de Déu de Lluc, patrona de Mallorca.
* Hagiografia:
** Sant Lluc, un dels quatre evangelistes, autor de l'evangeli homònim.
* Bíblia:
** Nom amb què s'al·ludeix sovint a l'Evangeli segons Lluc, sobretot en les abreviacions (per exemple, Lluc 1: 26:38).
* Premsa:
** Lluc, revista editada a Palma, publicada originàriament pel monestir de Lluc.
* Biografies:
** Lluc Crisoberges (m. 1167), patriarca de Constantinoble.
** Lluc Visconti (1292-1349), senyor de Milà.
Viccionari
# Luxembourg Institute of Science and Technology

L'Institut de Ciència i Tecnologia de Luxemburg, oficialment i en anglès Luxembourg Institute of Science and Technology (abreujat com a LIST) és un institut de recerca públic creat l'1 de gener de 2015 per la fusió del Centre de Recerca Públic Henri-Tudor i el Centre d'Investigació Públic Gabriel-Lippmann, tots dos a Luxemburg. Aquesta organització de recerca i tecnologia és activa en els camps de la ciència materials, el medi ambient, les tecnologies de la informació i l'espai. Està sota la supervisió del Ministeri d'Educació Superior i Recerca de Luxemburg. El 2023, tenien 710 empleats de 60 nacionalitats.

## Referències

* ↑ Loi du 3 décembre 2014 ayant pour objet l'organisation des centres de recherche publics
* ↑ «2023 - Annual Report 2023». annual-report2023.list.lu. [Consulta: 15 juliol 2024].
# M.A.

L'M.A. fou un automòbil de competició que fabricà Sebastià Nadal a Barcelona el 1921 a petició de José Álvarez. El vehicle es conegué inicialment com a Álvarez, el cognom del seu propietari, però quan aquest se'l vengué a Felipe Batlló passà a anomenar-se M.A. (de "Motor Álvarez"). Atès que no es construí amb la intenció de fabricar-lo en sèrie, sinó amb l'única idea de fer-lo participar en competicions d'automobilisme, només n'hi hagué una unitat. Matriculat a Barcelona amb el número de placa B-12.230, l'M.A. aconseguí resultats destacables durant la seva vida esportiva, que durà del 1921 al 1927.

## Història

José Álvarez fou un dels fundadors de la Cambra Sindical de l'Automòbil de Barcelona (1916) i un actiu soci del Reial Automòbil Club de Catalunya. Al mateix temps, dirigia la societat J. Álvarez y Cía., concessionària des de 1913 dels automòbils Clement-Bayard i Diatto, i era propietari d'una concessionària d'autocicles Ideal a Barcelona.
Álvarez li encarregà al tècnic d'Ideal Sebastià Nadal un cotxe esportiu. El projecte, en l'estudi del qual hi intervingué també el parent del promotor Segundo Álvarez, partí d'un xassís Ideal que fou lleugerament modificat. A diferència dels autocicles d'aquesta marca, el nou cotxe duia frens a les quatre rodes i el seu motor, totalment dissenyat i construït de nou per a aquest únic exemplar, era un 4 cilindres de 1.502 cc (75 x 85 mm) amb eix de lleves a la culata, pistons d'acer, bieles molt alleugerides i canvi de tres velocitats. Se li presumia una velocitat màxima al voltant dels 140 km/h. El motor es va anar substituint per un altre de menys cilindrada quan les curses on participava així ho requerien (n'hi havia algunes que n'autoritzaven només fins a 1.100 o 1.400 cc per als autocicles).
L'Álvarez va debutar al Gran Premi de la Penya Rhin de 1921 i després fou venut a Felipe Batlló, creador dels automòbils España. El seu germà Jesús el va seguir pilotant -amb el nou nom de M.A.- en competicions amb força èxit. El 15 de maig de 1927, Batlló fou segon en la categoria 1100cc a la darrera cursa en què hi va córrer (la VI Pujada a la Rabassada).

## Referències

* 1 2 3 «M.A. (1921)» (en castellà). autopasion18.com. [Consulta: 24 març 2016].
* ↑ Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «D'Hispano Suiza i David a Nacional Pescara». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 255-256. ISBN 84-320-6249-9.
* ↑ «M.A.» (en castellà). losorigenes.net, 2007. Arxivat de l'original el 2016-04-22. [Consulta: 24 març 2016].
# Maktab al-Khidamat

El Maktab al-Khidamat (àrab: مكتب الخدمات, Maktab al-Ḫidmāt, ‘Agència de Serveis’), MAK, també Maktab Khadamāt al-Mujāhidīn al-'Arab (àrab: مكتب خدمات المجاهدين العرب, Maktab Ḫidmāt al-Mujāhidīn al-ʿArab), també conegut com l'oficina afganesa de serveis, va ser fundada el 1984 per Abdullah Azzam, Wa'el Hamza Julaidan, Osama bin Laden i Ayman al-Zawahiri per recaptar fons i reclutar estrangers mujahidins per la guerra contra els soviètics a Afganistan. MAK va esdevenir el precursor d'Al-Qaida i va ser instrumental en la creació de la xarxa de recaptació de fons i reclutament que va beneficiar al-Qaida durant la dècada de 1990.
Durant la Guerra afganosoviètica, el MAK va jugar un petit paper, formant un petit grup de 100 mujahidins per a la guerra i recaptant aproximadament un milió de dòlars en donacions de musulmans a través d’una xarxa d’oficines als països àrabs i occidentals,i va mantenir un estret enllaç amb l'agència pakistanesa d'Intel·ligència de Serveis a través de la qual l'agència d'intel·ligència de l'Aràbia Saudita, Al Mukhabarat Al A'amah, va canalitzar diners als Mujaheddin. El MAK va pagar el bitllet d'avió perquè els nous reclutes fossin enviats a la regió afganesa per entrenar-se i col·laborava estretament amb la facció Hezb-e Islami Gulbuddin de la Unió Islàmica dels Mujahidins Afganesos.
Quan va acabar la Guerra afganosoviètica, Azzam volia utilitzar els fons i la xarxa que va crear per ajudar a instal·lar un govern islàmic pur a l'Afganistan de la postguerra i es va oposar a la fitna entre els musulmans, inclosos els atacs contra governs de països musulmans, mentre Al-Zawahiri volia utilitzar els actius de MAK per finançar una jihad mundial i derrocar els governs dels països musulmans considerats no islàmics. El 24 de novembre de 1989, Azzam va morir per la detonació de 3 mines de camí cap a la mesquita local, i bin Laden va assumir el control de MAK i l'organització va quedar absorbida per al-Qaeda.

## Referències

* ↑ National Commission on Terrorist Attacks Upon the United States. Monograph on Terrorist Financing - Staff Report to the Commission, 2004, p. 91.
* ↑ Katz, Samuel M. Relentless Pursuit: The DSS and the Manhunt for the Al-Qaeda Terrorists, 2002
* ↑ Allen, Charles God's Terrorist, (2006) p.284, 285
* ↑ Wright, Lawrence, Looming Tower, (2006) p.129, 130
* ↑ Niblock, Tim. Saudi Arabia (The Contemporary Middle East) (en anglès). Routledge, 2006, p. 148-149. ISBN 0415303109.
# Ponts del camí de Traginers

Els Ponts del camí de Traginers formen una obra de Fígols i Alinyà (Alt Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Són diferents pontets d'un antic camí anterior a la carretera actual. Artur Osona cita la carretera per travessar aquest engorjat.
Salva un engorjat mes amunt dels Tres Ponts comença al pont de la Torre i porta a la masia de la Reula. La riuada de 1980 va malmetre malmès molts pontets.

## Història

....ens endinsarem pel llarg i pintoresc estret de TRESPONTS (TRESPONTS és un topònim que deriva d'INTER PONTES- al·lusió als dos que construí SANT ERMEGOL- i no pas de "TRES PONTS "- com molts creuen)- fressat pel riu entre les serres PREPIRINENQUES del MONTSEC D'ARES (1850 metres) i MOTSEC DE TOS (1.415M.)- Pels penya-segats de la riba dreta es divisa- molt ben conservat el vell camí medieval construït entre els segles x i xi i que salva els passos mes difícils per airoses ARCADES DE MIG PUNT- també es conserven restes dels 2 PONTS que hem esmentat.(Cayetano Enriquez de Salamanca)

## Referències

* 1 2 3
# The Amityville Curse

The Amityville Curse és una pel·lícula canadeca produïda i dirigida per Tom Berry sota el segell Allegro Films i estrenada directament en vídeo el 1990. És la cinquena pel·lícula de la saga Amityville.

## Argument

Cinc persones, Marvin, la seva dona Debbie i els seus tres amics Frank, Abigail i Bill, compren la casa d'Amityville per a restaurar-la i poder-la revendre després fent un munt de diners. Tot i que la senyora Moriaty els avisa que la casa està encantada, ells decideixen dormir-hi diverses nits.

## Repartiment

* Kim Coates: Frank
* Dawna Wightman: Debbie
* Helen Hughes: Moriaty
* David Stein: Marvin
* Anthony Dean Rubes: Bill
* Cassandra Gava: Abigail
* Jan Rubes: Priest
* Scott Yaphe: Thin Boy
* Mark Camacho: Krabel

## La saga

La saga de pel·lícules es basa en els fets descrits en el llibre supervendes de Jay Anson del 1977, The Amityville Horror: A True Story. L'autor del llibre descriu el relat d'una família, els Lutz, que va anar a viure a la casa situada al número 112 de l'avinguda Ocean d'Amityville, a Long Island (Nova York). L'any anterior (1974) hi havia hagut una massacre a la casa, sis membres de la família DeFeo havien estat assassinats a trets i un setè membre, Ronald Jr., "Butch", havia estat acusat del crim i sentenciat a presó. Els Lutz van explicar públicament que la casa estava encantada i que hi havia dimonis. L'autor del llibre va ser assessorat per la família Lutz. L'adaptació del llibre al cinema va esdevenir la primera pel·lícula de la saga. Posteriorment diversos autors van escriure més llibres més sobre aquesta història, alguns dels quals es van fer servir com a base de les pel·lícules posteriors.
* The Amityville Horror (1979)
* Amityville II: The Possession (1982)
* Amityville III: The Demon / Amityville 3-D (1983)
* Amityville IV: The Evil Escapes (1989)
* The Amityville Curse (1990)
* Amityville: It's about time (1992)
* Amityville: A New Generation (1993)
* Amityville Dollhouse (1996)
* The Amityville Horror (2005), remake de la primera pel·lícula del 1979.
* The Amityville Haunting (2011)

## Referències

* ↑ Fitxa i crítica de la pel·lícula. A Canuxploitation.com. (anglès)
* ↑ The Amityville Horror. Article sobre el llibre a Snopes.com. (anglès)

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula (anglès)
# Barkal

Les muntanyes Barkal són una serralada muntanyosa als anomenats Chittagong Hill Tracts, a Bangladesh.
El pic principal és el Barkal Tang (22° 45′ N, 92° 22′ E﻿ / ﻿22.750°N,92.367°E﻿ / 22.750; 92.367) de 582 metres. La zona està coberta per densa jungla i l'ascensió és complicada encara que hi arriben fàcilment els animals.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Llista de rius de Romania

Aquesta és una llista de rius de Romania que passen totalment o parcialment per Romania.

## Els rius més llargs

La longitud i l'àrea de drenatge representen només la part del riu que queda a dins de Romania.
| Nom del riu | Longitud del riu (km) | Àrea de drenatge (km²) |
| Danubi | 1.075 | 33.250 |
| Mureș | 761 | 27.890 |
| Prut | 742 | 10.990 |
| Olt | 615 | 24.050 |
| Siret | 559 | 42.890 |
| Ialomița | 417 | 10.350 |
| Someș | 376 | 15.740 |
| Argeș | 350 | 12.550 |
| Jiu | 339 | 10.080 |
| Buzău | 302 | 5.264 |
| Dâmbovița | 286 | 2.824 |
| Bistrița | 283 | 7.039 |
| Jijia | 275 | 5.757 |
| Târnava | 246 | 6.253 |
| Timis | 244 | 5.673 |
| Crișul Alb | 234 | 4.240 |
| Vedea | 224 | 5.430 |
| Târnava Mare | 223 | 3.666 |
| Moldova | 213 | 4.299 |
| Bârlad | 207 | 7.220 |
| Târnava Mică | 196 | 2.071 |
| Prahova | 193 | 3.738 |
| Neajlov | 186 | 3.720 |
| Olteț | 185 | 2.663 |
| Someșul Mic | 178 | 3.773 |
| Suceava | 173 | 2.298 |
| Bega | 170 | 2.362 |
| Aries | 166 | 3.005 |
| Trotuș | 162 | 4.456 |

## Referències

* ↑ 2017 Romanian Statistical Yearbook, p. 13
* ↑ excloent els afluents que formen conques de primer grau
* ↑ incloent el riu Târnava Mare
# Rius de Turquia

Els rius de Turquia es poden dividir en diversos grups, dependent del lloc on van a desembocar.

## Desemboquen a la mar Negra
### Europa

* Mutludere (també conegut com a Rezovo) flueix de Turquia a Bulgària. Longitud:112 km.
* Veleka flueix a Bulgària i llavors al Mar Negre. 147 km (25 km a Turquia)

### Anatòlia/Altiplà d'Armènia

* Kızılırmak 'Riu Vermell' és el riu més llarg a Turquia, també conegut com a Riu Halis. 1,350 km
*** Delice - afluent
** Devrez - afluent
** Amneios - afluent (actualment és conegut amb els noms de Gökırmak o Gök)
* El Sangari és el tercer riu més llarg de Turquia. En turc es coneix amb el nom de Sakarya. 824 km
** Seydisuyu
** Porsuk Çayı
** Riu Ankara
* Riu Iris 'Riu Verd'. Actualment conegut amb el nom de Yeşilırmak. 418 km
** El Skilax ** (actualment Çekerek) és un afluent
El Licos del Pont ** (actualment Kelkit) és un afluent
* Yağlıdere
** Kılıçlar
** Tohumluk
** Üçköprü no és de fet un riu, llevat del punt on el Kılıçlar i el Tohumluk es troben
* Aksu Deresi a la Província de Giresun
* Batlama a Giresun
* Bartın (Clàssic Parthenius)
* Riu Çoruh (Clàssic Acampsis)
* Gelevara Deresi
* Kara Dere (Hyssus clàssic o Hyssos)
* Machakhlistskal(i)
* Riu Terme (Clàssic Thermōdōn)
* Riu de Yenice o Filyos

## Desemboquen a la Mar de Màrmara

* Granic. Actualment conegut amb el nom de Biga Çayı.
* Simav çayı també anomenat Susurluk çayı; En els temps clàssics era conegut amb el nom de Makestos.

## Desemboquen a la mar Egea
### Europa

* Hebros (Maritsa o Meriç) es troba en la secció europea de Turquia i té la seva font a Bulgària. Fa 480 km de llarg.
** Tunca és un afluent de 350 km a Bulgària
** Ergene és un afluent a dins de Turquia.

### Anatòlia

* Bakır Çay (Clàssic Caicus o Astraeus)
* Büyük Menderes (Clàssic Meandre).548 km
** Licos de Frígia
*** Cadmus
* Küçük Menderes. 114 km
* Gediz (clàssic Hermos). 401 km
** Pactol (també conegut com a Sart Çayı)
* Riu Escamandre Actualment Karamenderes

## Desemboquen a la mar Mediterrània

* Aksu (Clàssic Kestros)
* Manavgat
* Eurimedon Actualment Köprüçay
* Göksu. 260 km
* Lamas Şu (també conegut com a Limonlu Çayı)
* Müftü
* Cidnos (també anomenat Tars en temps clàssics) Actualment duu el nom de Berdan
* Seyhan (Clàssic Sarus)
** Zamantı
* Riu Ceyhan (Pyramus clàssic o Leucosyrus). 509 km
* Riu Payas
* Deli Çay
* Orontes Actualment Asi
** Afrin
*** Karasu

## Desemboquen al Golf Pèrsic

* Eufrates
* Khabur
*** Jaghjagh
** Balikh
** Sajur
** Karasu
** Murad Su
* Tigris
** Gran Zab (en turc Büyükzap Suyu)
** Petit Khabur
* Bohtan Su (Uluçay)
** Batman

## Desemboquen a la mar Càspia

* Kura
** Araxes
*** El riu Akhurian (també conegut com a Zarishat) és un afluent de l'Aras. Sorgeix a Armènia i forma part de la frontera entre Armènia i Turquia abans de reunir-se amb l'Aras.

## Antics

* Egospòtam
* Asopus
* Çapraz Çayı / Susurluk Çayı (antic Macestus)
* Hyllus (riu)
* Licos de Bitínia
* Licos de Cilícia
* Licos de Lídia
* Meles
* Mezetli Su (ant. Liparis)
* Ríndacos (actualment Lupad)
* Pinarus

## Vegeu també

* Llista de regions de Turquia
# Târgu Ocna

Târgu Ocna (pronunciació en romanès: [ˌTɨrɡu ˈokna]) és una ciutat del comtat de Bacău, Romania, situada a la riba esquerra del riu Trotuș, afluent del Siret, i en un ferrocarril ramal que travessa el pas Ghimeș de Moldàvia a Transsilvània. Târgu Ocna està construït entre les muntanyes dels Carpats sobre turons nus formats per sal de roca. De fet, la traducció anglesa d'Ocna és salt mine.
La indústria principal de Târgu Ocna és la producció de sal, ja que és el proveïdor més important de Moldàvia. Altres indústries inclouen la transformació de la fusta, la mineria del carbó, la producció d’acer i les indústries basades en el petroli.
La ciutat administra dos pobles, Poieni i Vâlcele.
Segons el cens del 2011, la població de Târgu Ocna ascendeix a 11.300 habitants, en comparació amb el cens anterior del 2002, quan es van registrar 13.576 habitants. La majoria dels habitants són romanesos (90,99%), amb una minoria de gitanos (1,47%). Per al 7,18% de la població, no es coneix l’ètnia. Des del punt de vista confessional, la majoria dels habitants són ortodoxos (82,72%), amb una minoria de catòlics romans (8,29%). Per al 7,26% de la població, no es coneix l’afiliació confessional.

## Fills il·lustres

* Gabriela Adameșteanu, escriptora
* Sorin Antohi, politòloga
* Miron Grindea, periodista
* Dan Iuga, tirador de pistoles
* Costache Negri, escriptor
* Ion Talianu, actor
* Traian Vasai, pintor

## Referències

* ↑ «Recensământul Populației și al Locuințelor 2002 - populația unităților administrative pe etnii». Kulturális Innovációs Alapítvány (KIA.hu - Fundația Culturală pentru Inovație). Arxivat de l'original el 2013-10-14. [Consulta: 6 agost 2013].
* 1 2 Rezultatele finale ale Recensământului din 2011: «Tab13. Populația stabilă după religie – județe, municipii, orașe, comune», 01-07-2013. Arxivat de l'original el 2020-08-07.