OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Àsturs

Els asturs o àsturs(astŭres en llatí) foren un poble de la Tarraconense de possible origen celta, que habitaven part de l'actual d'Astúries quasi tota la província de Lleó i algunes comarques de Zamora i Galícia. Les muntanyes els van dividir en dues parts: els de la costa, anomenats asturs transmontans, i els de l'interior, anomenats asturs augustans. Plini diu que eren uns 240.000 dividits en 22 tribus (només se'n conserven els noms de 12: lanciatis, brigaecinis, bedunensis, orniacis, lungonis, saelinis, superatis, amacis, tiburis, egurris o gigurri, paesicis i zoelais).
El seu país tenia moltes mines, especialment d'or, i també cavalls de molta qualitat (un cavall astur era un asturcó). El poble era salvatge i aficionat a la guerra.
El 25 aC foren derrotats per Octavi August durant les guerres càntabres, a la riba del riu Astura i es van retirar a Lancia que fou conquerida. Els asturs al sud de les muntanyes van quedar sotmesos, però la resta va seguir de fet independent durant algun temps més.

## Ciutats

La capital dels asturs fou Asturica Augusta (avui Astorga) que fou seu de convent jurídic. Altres ciutats foren: Forum Cigurrorum capital dels cigurris; Nemetobriga capital dels tiburis; Lancia (potser Sollanco o Mansilla); Camala (potser Cea); Bedunia (potser La Bañeza) capital del Bedunensis; Brigaecium (segurament Benavente), capital dels brigequins. A la part entre les muntanyes i la costa cal esmentar a Lucus Asturum (Lugo de Llanera); Noega (Gijón); Flavionavia (Avilés); Intercatia, la capital dels orniacis; Pelontium, la capital dels lungonis; Nardinium, la capital dels saelinis; i Petavonium, capital dels superatis.

## Els tiburs

Un dels grups asturs era el dels tiburs (llatí tiburi). Van viure a la comarca actual de Trives, a l'actual província d'Ourense; la seva capital, Nemetobriga, fou identificada ja al s. XVIII amb una petita localitat anomenada avui dia Mendoia (nom que és l'evolució de Nemetobriga al gallec).

## Referències

* ↑ «astur». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Diccionari normatiu valencià». [Consulta: 28 febrer 2025].
* ↑ Alberich, Joan; Ros, Montserrat. La transcripció dels noms propis grecs i llatins. 1. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993, p. 152 (Biblioteca Universitària). ISBN 84-7739-225-0.
* ↑ «Àsturs - Matèries - Thesaurus de la Universitat de Barcelona (THUB) | Centre de Recursos per a l'Aprenentatge i la Investigació - CRAI UB». [Consulta: 28 febrer 2025].
* ↑ Curs d'Història del Dret: Fonts i institucions politicoadministratives. Universitat d'Alacant, 2008-10. ISBN 978-84-7908-986-3.
* ↑ Dasí, Joaquín Farinós. Geografia regional d’Espanya: Una nova geografia per a la planificació i el desenvolupament regional. Universitat de València, 2002. ISBN 978-84-370-5434-6.
* ↑ Moralejo Abelardo, Toponimia gallega y leonesa
# Estació d'autobusos d'Alacant

L'Estació d'autobusos d'Alacant està situada al costat del Port d'Alacant, al Moll de Ponent, en la intersecció de les avingudes de Loring i Òscar Espl.
L'estació d'autobusos va ser construïda per l'Ajuntament d'Alacant i inaugurada l'1 de setembre de 2011, quan es van traslladar progressivament els serveis que es prestaven a l'antiga estació, situada en ple centre de la ciutat, fins que es va tancar definitivament el 13 de setembre de 2011.
Aquesta estació és provisional, a l'espera de la construcció de la definitiva dins del complex intermodal de transports que es construirà sobre els terrenys del soterrament de les vies de l'estació d'ADIF a Alacant. L'Estació Intermodal d'Alacant estarà formada per l'estació d'autobusos, l'estació central del TRAM d'Alacant, l'estació de trens d'ADIF, els autobusos del TAM d'Alacant i els taxis.

## Referències

* ↑ Prevén estrenar la estación de autobuses de Alicante a finales de julio.
* ↑ La nueva estación de autobuses inicia su actividad con el 80% de sus servicios
* ↑ El Ayuntamiento da luz verde al proyecto de la estación provisional de autobuses
# Escut de Nulles

L'escut oficial de Nulles té el següent blasonament:
Escut caironat: de porpra, un anyell pasqual reguardant d'argent nimbat d'or, portant la bandera de gules amb una creu plena d'argent i l'asta creuada d'or. Per timbre, una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 30 de juny de 1988 i publicat al DOGC el 15 de juliol del mateix any.
L'Agnus Dei, o anyell pasqual, és l'atribut de sant Joan Baptista, patró del poble.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Camp

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de l'escut heràldic del municipi de Nulles.» (pdf). DOGC num 1018, 30-06-1988. [Consulta: 25 juny 2010].
# Sportliche Vereinigung Blau-Weiß 1890 Berlin

El Sportliche Vereinigung Blau-Weiß 1890 e.V. Berlin fou un club de futbol alemany de la ciutat de Berlín, al districte de Mariendorf.

## Història

El club nasqué el 27 de juliol de 1927 com a resultat de la fusió dels clubs:
* Berliner FC Vorwärts 1890 (fundat el 1890)
* Berliner Thor- und Fussball Club Union 1892 (BTuFC Union, fundat el juny de 1892).
Vorwärts i Union foren ambdós membres fundadors de la Federació Alemanya de Futbol el 1900. El Vorwärts guanyà el campionat local els anys 1902, 1903 i 1921. L'Union guanyà el campionat alemany el 1905 derrotant 2-0 el Karlsruher FV.
Després de la fusió el 1927 el club baixà de la primera divisió de la regió. La següent temporada se li uní l'Arminia 1906 Berlin, i aconseguí retornar a la Oberliga Berlin-Brandenburg (I) el 1931. Amb l'arribada del Tercer Reich entrà a disputar la nova Gauliga Berlin-Brandenburg.
Després de la II Guerra Mundial el club fou dissolt pels aliats, essent creat de nou amb el nom SG Mariendorf. Ja amb el nom de Blau-Weiß ingressà a la Oberliga Berlin el 1950, perdent la categoria el 1960. Després de tres temporades a l'Amateurliga Berlin (II), entrà a la recent formada Regionalliga Berlin (II). Als anys 70 es creà la 2. Bundesliga, però el club no hi pogué accedir, restant a l'Amateurliga Berlin (III). Després de diverses temporades pel futbol regional, el 1984 guanyà la lliga Oberliga Berlin (III) el 1984 i disputà la promoció a la Segona Divisió (2. Bundesliga), assolint l'ascens. Dues temporades més tard aconseguí pujar a la màxima categoria del futbol alemany, la Bundesliga, però en acabar la temporada descendí a Segona. El club passà cinc temporades més a la Segona Divisió, fins entrà en fallida el 1992 i desaparèixer. Un dia més tard es creà un nou club, successor, anomenat SV Blau Weiss Berlin.

## Palmarès

BTuFC Union
* Lliga alemanya de futbol: 1905
* Campionat de Brandenburg: 1905
Berliner FC Vorwärts 1890
* Campionat de Brandenburg: 1921
SpVgg Blau-Weiß 90 Berlin
* Gauliga Berlin-Brandenburg 1939, 1942
* Amateurliga Berlin (II) 1963
* Oberliga Berlin (III) 1984

## Futbolistes destacats

* Ernst Lehner
* Karl-Heinz Riedle (1986-1987)
* René Vandereycken (1986-1987)
* Selçuk Yula (1986-1987)
* Rainer Rauffmann (1991-1992)
* Albert Weber (Vorwärts 1890)

## Enllaços externs

* Perfil a abseits-soccer.com Arxivat 2012-02-08 a Wayback Machine.
# Oficina Australiana de Seguretat en el Transport

L'Oficina Australiana de Seguretat en el Transport (ATSB, Australian Transport Safety Bureau) és l'agència del govern australiana encarregada d'investigar accidents de transport. El seu mandat inclou els viatges per aire, mar i ferrocarril. L'ATSB és una autoritat reglamentària federal independent que és regida per una comissió i funciona per separat dels reguladors del transport, els responsables de polítiques i els proveïdors de serveis. Fou fundada l'1 de juliol del 1999.

## Referències

* ↑ «About the ATSB» (en anglès), 10-03-2016.
* ↑ Transport Safety Investigation Act 2003 (Cwlth) (en anglès). Canberra: Oficina de l'Assessor Parlamentari, 2016, p. 11, 12 i 15.
* ↑ «Overview of the ATSB» (en anglès), 12-10-2017.
# Àguila de les Filipines

L'àguila de les Filipines (Nisaetus philippensis) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita els boscos d'un bon nombre de les illes majors i septentrionals de les Filipines. El seu estat de conservació es considera en perill d'extinció.

## Referències

* ↑ «Àguila de les Filipines». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 273. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «North Philippine Hawk-eagle. Nisaetus philippensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Ànec captacat

L'ànec captacat (Asarcornis scutulata) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita corrents fluvials de la selva a l'est de l'Índia, Myanmar, Tailàndia, Laos, sud del Vietnam, península de Malaca, Sumatra i Java. És l'única espècie del gènere Asarcornis.
# Ànec cullerot sud-americà

L'ànec cullerot sud-americà (Spatula platalea) és el un ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita llacs, aiguamolls i llacunes costaneres d'Amèrica del Sud, a Perú, el Paraguai, sud del Brasil i Uruguai, Argentina i sud de Xile. És proper filogenèticament a l'ànec cullerot d'Europa. Modernament se l'ha inclòs en el gènere Spatula com (S. platalea).

## Referències

* ↑ «Ànec cullerot sud-americà». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2 març 2025(català)
# Ànec de l'illa d'Amsterdam

L'ànec de l'illa d'Amsterdam (Mareca marecula) és un ocell extint de la família dels anàtids (Anatidae) que habitava l'illa d'Amsterdam, a l'Índic sud.

## Referències

* ↑ «Ànec de l'illa d'Amsterdam». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2 març 2025(català)
# Ànec de les Filipines

L'ànec de les Filipines (Anas luzonica) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita llacs, corrents fluvials i aiguamolls de les Filipines.
# Ànec de pit tacat

L'ànec de pit tacat o ànec de collar (Callonetta leucophrys) és un petit ànec dels boscos d'Amèrica del Sud. És l'única espècie del gènere Callonetta. Normalment classificat prop del gènere Anas podria estar més prop de la tribu tadornini. També s'ha inclòs a la seva pròpia tribu Callonettini.

## Morfologia

* Fa 35 – 38 cm de llargària.
* Els mascles tenen el dors d'un color castany fosc, flancs gris pàl·lid i pit de color salmó clapejat de negre. Cara i coll molt pàl·lid. Una banda negra s'estén des del capell a la llarga de la part posterior del coll fins a formar un collar que no s'arriba a tancar. Bec fosc i potes taronja. Gropa i cua negres. En vol taca blanca sobre ales blanques.
* La femella és d'un to general més marró, amb "cella" i altres marques blanques al cap. Més clar per sota.

## Hàbitat i distribució

Viu en estanys, aiguamolls i rierols, sovint en àrees forestals de les terres baixes de Bolívia, sud del Brasil, el Paraguai, Uruguai i nord-est de l'Argentina. La seva presència als Països Catalans o Europa Occidental en general, és esporàdica.

## Reproducció

Fa el niu en forats als arbres o nius vells d'altres aus, que repara amb plomissa. Pon 6 – 12 ous blancs, que la femella cova durant 26 - 28 dies. Nidífugs, es llancen des de l'arbre a la crida de llurs pares.

## Alimentació

Cerca a l'aigua material vegetal i petits invertebrats que filtra amb el bec.

## Referències

* ↑ Johnson, Kevin P; Sorenson, Michael D (1999).Phylogeny and biogeography of dabbling ducks (genus Anas): a comparison of molecular and morphological evidence. PDF Arxivat 2007-02-05 a Wayback Machine." Auk 116(3): 792–805.
* ↑ Classificació dels anseriformes, amb subfamílies i tribus, a John Boyd's Home Page Rev. 12-03-2011
* ↑ Cita d'ànec de collar al Parc Natural dels Aiguamolls de l'Empordà Rev. 27/07/2011
# Ànec del Brasil

L'ànec del Brasil (Amazonetta brasiliensis) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita aiguamolls, estanys, corrents fluvials i camps negats d'Amèrica del Sud, des de Colòmbia oriental, Veneçuela central i Guyana, cap al sud, a través de l'est de l'Equador, est del Perú, i Brasil fins a Bolívia, el Paraguai i el nord-est de l'Argentina. És l'única espècie del gènere Amazonetta.
# Drăgănești-Olt

Drăgănești-Olt (pronunciat en romanès: [drəɡəˌneʃtʲ ˈolt]) és una ciutat del comtat d'Olt, Muntènia (Romania). Es troba a la riba esquerra del riu Olt a una altitud aproximada de 100 metres.
El primer document que l'esmenta és del 1526. Drăgănești-Olt es va convertir en una ciutat el 1968.
La ciutat administra un poble, Comani.
Segons estimació 2011 comptava amb una població de 10.894 habitants.

## Referències

* ↑ Population des différentes localités de la municipalité en 2002
* ↑ Rezultatele finale ale Recensământului din 2011: «Tab13. Populația stabilă după religie – județe, municipii, orașe, comune», 01-07-2013. Arxivat de l'original el 2013-09-21.
# Ànec sud-africà

L'ànec sud-africà (Tadorna cana) és una espècie d'ànec, per tant un ocell aquàtic de la família dels anàtids (Anatidae), pròxim als ànecs blanc i canyella d'Europa. Amb aspecte d'oca i color general del plomatge marró-rogenc, és pràcticament idèntic a l'ànec canyella (Tadorna ferruginea) si no fos pel cap de color completament gris dels mascles i gris amb la part anterior blanca de les femelles. Fa 61 – 66 cm de llargària i té ales amb bandes de color negre, blanc i verd. Habita en llacs i rius en zones obertes d'Àfrica del Sud i Namíbia. Principalment sedentari, durant l'hivern austral molts es desplacen cap al nord-est, per realitzar la muda. S'alimenten principalment de vegetals com ara fulles tendres, brots i llavors, de vegades poden menjar algues. També poden menjar larves d'insectes i crustacis. Nia als caus abandonats d'alguns mamífers, sobretot dels porcs formiguers (Orycteropus afer), que sovint estan lluny de l'aigua. Ponen 10 – 14 ous que coven durant uns 30 dies

## Bibliografia

* Kear, Janet (2005). Ducks, Geese, and Swans. ISBN 0 19 861008 4. Oxford University Press. p. 420.
* Ian Sinclair, Phil Hockey and Warwick Tarboton, SASOL Birds of Southern Africa (Struik 2002) ISBN 1-86872-721-1
# Ànec vapor capblanc

L'ànec vapor capblanc (Tachyeres leucocephalus) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita costes rocalloses del sud de l'Argentina, a Chubut.
# Ànec vapor de la Patagònia

L'ànec vapor de la Patagònia (Tachyeres patachonicus) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita costes, rius i llacs al sud de Xile i de l'Argentina, cap al sud, fins al Cap d'Hornos i Terra del Foc. També a les Malvines.
# Ànec xiulador nord-americà

L'ànec xiulador americà (Anas americana) és una espècie d'ocell aquàtic de la família dels anàtids (Anatidae), adscrita habitualment al subgènere Mareca. És un ànec freqüent i abundant a la seva àrea de distribució, a la zona neàrtica. És l'equivalent nord-americà de l'ànec xiulador europeu.

## Morfologia

* Fa 45 – 56 cm de llargària, amb una envergadura de 76 – 89 cm. És un ànec mitjà, amb cap rodó, coll curt i petit bec.
* El mascle en època de reproducció té un plomatge general marró rosat, amb el ventre blanc. Una màscara verda des de l'ull fins al clatell, i una zona color crema al front i capell. En vol, pot ser identificat per unes grans zones blanques a les ales. En plomatge d'eclipsi esdevé semblant a la femella.
* Les femelles són molt menys conspícues, amb un plomatge bàsicament gris marró, amb ventre blanc.
* Ambdós sexes tenen un bec de color blau pàl·lid amb la punta negra i potes grises.
* Ànec sorollós amb un distintiu clacar.

## Hàbitat i distribució

En estiu habita aiguamolls, llacs i zones humides obertes, d'Alaska, zona occidental del Canadà fins a la zona nord occidental dels Estats Units. En hivern migra cap al sud, habitant aiguamolls, rius, terres de conreu i zones costaneres del Pacífic i Atlàntic, sud dels Estats Units, Mèxic, Amèrica Central i les Antilles. Arriba a les illes Hawaii. Amb alguna freqüència es presenta a Europa nord-occidental, però no pas als Països Catalans.

## Alimentació

En general la seva dieta és vegetal. Se'l pot veure menjant restes de collites a terres de conreu o pasturant entre l'herba. També menja vegetació submergida.

## Reproducció

Fa el niu en depressions a terra, entre la vegetació. Pon 7 – 9 ous.

## Referències

* ↑ «Ànec xiulador nord-americà». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2 març 2025(català)
* Dunn, J. & Alderfer, J. (2006) National Geographic Field Guide to the Birds of North America 5th Ed.
* Floyd, T (2008) Smithsonian Field Guide to the Birds of North America Harper Collins, NY
# Àrea Metropolitana de Pittsburgh

L'àrea metropolitana de Pittsburgh és l'àrea metropolitana que envolta la ciutat de Pittsburgh, Pennsilvània. És famosa per les seves indústries com l'acer, el vidre i el petroli, d'altra banda, la seva economia també es nodreix de la salut, l'educació, la tecnologia, la robòtica, serveis financers i, més recentment, la cinematografia. La regió és una àrea emergent de producció les companyies de petroli i de gas natural Marcellus Shale, La ciutat és seu d'importants institucions financeres mundials incloent PNC Financial Services (la cinquena banca més gran dels EUA), Federated Investors i la seu regional de BNY Mellon.

## Definició

L'àrea metropolitana d'estat (Metropolitan Statistical Area) de Pittsburgh (també anomenat Gran Pittsburgh), tal com es defineix per l'Oficina del Cens dels Estats Units, és una zona que consta de set comtats a l'oest de Pennsilvània, ancorat per la ciutat de Pittsburgh. En el cens de 2010, el MSA tenia 2.356.285 i té una superfície de 5.343 milles quadrades (5.706 amb el Comtat de Lawrence inclosos en l'àrea estadística combinada). Pittsburgh és part de la megalòpolis dels Grans Llacs que conté un estimat de 54 milions de persones.
L'àrea metropolitana d'estat (MSA) de Pittsburgh inclou els comtats d'Allegheny, Armstrong, Beaver, Butler, Fayette, Washington i Westmoreland. L'àrea estatal combinada de Pittsburgh - New Castle (CSA) es compon de vuit comtats a l'oest de Pennsilvània. L'àrea estatal inclou els set comtats de l'àrea metropolitana de Pittsburgh i l'àrea micropolitana de New Castle amb el comtat de Lawrence. Segons el cens de 2010, La CSA tenia 2.447.393.

## Referències

* ↑ Green, Elwin «Natural gas locked in the Marcellus Shale has companies rushing to cash in on possibilities». Pittsburgh Post-Gazette, 06-12-2009 [Consulta: 28 febrer 2010].
* 1 2 «2010 Census Results Pennsylvania». Arxivat de l'original el 2011-03-18. [Consulta: 11 març 2011].
# Àrea de control terminal

En aviació, l'àrea de control terminal (terminal control area en anglès, sovint abreviat com TCA als Estats Units i al Canadà o TMA de terminal manoeuvring area a Europa) és un terme que descriu una àrea designada de l'espai aeri controlat que envolta un aeroport on el volum de tràfic és alt. Està destinat a protegir els vols en les maniobres d'aproximació o d'enlairement d'un o més aeroports. L'espai aeri TMA es defineix com una configuració circular centrada en les coordenades geogràfiques de l'aeroport i és diferent de les àrees de control, ja que inclou diferents nivells d'àrees cada vegada més grans, creant la forma d'un «pastís de noces del revés».
Aquest espai aeri és, normalment, controlat, és a dir, pot ser de classe A, B, C, D o E. Al Canadà, el TMA normalment es designa amb les classes B, C i D; als Estats Units, amb la classe B. Al Regne Unit sol ser designada amb les classes A, D i E i a França amb la D i la E, excepte en les zones amb alt tràfic aeri, on es troben les classes C i A.

## Vegeu també

* Corredor aeri
* Regió d'informació de vol

## Referències

* ↑ ICAO PANS-ABC Doc 8400 Abbreviations.
* ↑ Canada AIP DAH Section 1.2 Abbreviations and Acronyms.
* ↑ FAA Pilot/Controller Glossary.
* ↑ «EUROCONTROL / AIRIAL (Air Navigation Inter-Site Acronym List)».
* ↑ «Aeronautical Information Manual (AIM) Canada – RAC 2.7.6».
# Àrea de memòria alta

L'àrea de memòria alta (en anglès High Memory Area, HMA) és l'àrea de la memòria RAM que consisteix en els primers 64 kilobytes (KB), menys 16 bytes de memòria estesa en un IBM PC o un micro compatible.
Per un petit error de disseny, el microprocessador Intel 80286 i els processadors subsegüents poden de fet adreçar en el mode real 17 × 64 KB menys 16 octets de memòria (des de 0000:0000 fins FFFF:FFFF (equivalent a l'adreça de memòria FFFF0+FFFF = 10FFEF escrit en notació de segment de memòria del PC amb nombres hexadecimals, que és el mateix que 1 MB+64 KB - 16 bytes. En els processadors Intel 8086 i 8088, incapaços gestionar més d'1 megabyte de memòria, l'adreçament "donava una volta circular", és a dir, l'adreça FFFF:0010 era equivalent a l'adreça 0000:0000 .
Per permetre córrer en els nous ordinadors IBM AT els programes de MS-DOS existents que depenien d'aquesta característica, IBM va afegir un circuit especial a la targeta mare per simular la volta circular de l'adreçament dels processadors anteriors. Aquest circuit era una porta lògica AND que podia desconnectar la línia de direcció A20 del microprocessador de la resta de la targeta mare. Aquesta porta podia ser controlada inicialment a través del controlador del teclat, per permetre executar programes que desitgessin tenir accés a la memòria RAM sencera.
Els anomenats A20 handlers podien controlar el mode d'adreçament dinàmicament, permetent d'aquesta manera que els programes corrent en mode real es carreguessin a si mateixos en la regió dels 1024-1088 KB. Entre els productes de Microsoft, el primer en utilitzar el HMA va ser el Windows/286 2.1 de 1988, que va introduir el driver de dispositiu HIMEM.SYS. Començant amb les versions 5.0 del DR-DOS (1990) i de MS-DOS (1991), parts del sistema operatiu també es podien carregar a la zona HMA, alliberant fins a 46 KB de memòria normal. Altres components, com els controladors de dispositiu i TSRs, es podien carregar a l'àrea de memòria superior.

## Vegeu també

* Memòria convencional
* Memòria expandida
* Memòria estesa
* Paginació de memòria
* Mode irreal
* Gestió de la memòria
* Memòria virtual
# Àrtam caranegre

L'àrtam caranegre (Artamus personatus) és una espècie d'ocell de la família dels artàmids.

## Hàbitat i distribució

Habita sabanes amb arbres d'Austràlia, incloent l'illa de King a l'Estret de Bass, però absent del Territori del Nord, Península del Cap York, sud-oest d'Austràlia Occidental i Tasmània.

## Referències

* ↑ «Àrtam caranegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Àrtam cendrós

L'àrtam cendrós (Artamus fuscus) és una espècie d'ocell de la família dels artàmids (Artamidae)

## Hàbitat i distribució

Habita camps oberts amb palmeres i matolls de l'Índia, Sri Lanka, el Nepal, Bangladesh, Myanmar, sud de la Xina i Sud-est asiàtic.

## Referències

* ↑ «Àrtam cendrós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Àrtam dorsiblanc

L'àrtam dorsiblanc (Artamus monachus) és una espècie d'ocell de la família dels artàmids. Habita boscos i sabanes de Sulawesi i les properes illes Lembeh, Banggai, i Sula.

## Referències

* ↑ «Àrtam dorsiblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021
# Àsia oriental

L'Àsia oriental o Àsia de l'est és una regió geopolítica del continent asiàtic segons les divisions de les organitzacions internacionals com ara el Banc Mundial el Fons Monetari Internacional i les Nacions Unides. L'Àsia oriental inclou el Japó, Corea, la Xina i Taiwan, Mongòlia i en alguns casos el Vietnam i Singapur per raons culturals. Aquesta denominació és compatible o similar amb la denominació antiga de l'Extrem Orient, que descriu la posició geogràfica de la regió en relació amb Europa. Aquesta regió abasta una superfície de 6.640.000 km², és a dir, el 15% del continent. Hi viuen més de 1.500 milions de persones, o el 40% de la població total de l'Àsia i un 25% de la població mundial.