OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Espluga Viella

L'Espluga Viella és una cova del terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Toralla i Serradell, en l'àmbit del poble de Toralla.
Està situada al costat nord-oest de la Collada Viella, al sud-oest del Turó de la Costa del Clot, a la mateixa carena de la Serra de Sant Salvador, davant i a migdia del poble de Serradell, que queda a l'altre costat de la vall del riu de Serradell. És a ponent de Toralla.

## Bibliografia

* DE VALLES, Jordi. "Espluga Viella". A Catàleg Espeleològic de Catalunya. Volum I. Alta Ribagorça. Pallars Jussà. Pallars Sobirà. Vall d'Aran. Barcelona: Espeleo Club de Gràcia, 2008. Sense ISBN.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Espluga de l'Ordial

L'Espluga de l'Ordial és una cavitat del terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en territori de l'antic poble d'Herba-savina.
Està situada a la paret de la Serra de Pessonada al nord d'Herba-savina, en el Roc de la Feixa, a migdia de la Pista del Roc de Torrent Pregon, a prop i al sud-est del Pas del Banyader. És al capdamunt i a migdia de l'Obaga de la Gavarnera.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Espluga del Madaleno

L'Espluga del Madaleno és una cavitat del terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en territori de l'antic poble d'Herba-savina.
Està situada a la paret de la Serra de Pessonada al nord-oest d'Herba-savina, a l'extrem sud-est de la Serra del Banyader, a prop i a ponent del Forat Negre.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Esponja perineal

L'esponja perineal és un coixí esponjós de teixit i vasos sanguinis que es troba a la zona genital inferior de les dones. Es troba entre l'obertura vaginal i el recte i és intern al perineu i al cos perineal.

## Funcions

L'esponja perineal està formada per teixit erèctil; durant l'excitació, s'infla amb la sang que comprimeix el terç exterior de la vagina juntament amb els bulbs vestibulars i l'esponja uretral, creant així un ajustament més ajustat i una estimulació addicional per al penis.

## Estimulació sexual

L'esponja perineal és un teixit erògen que abasta un gran nombre de terminacions nervioses i, per tant, es pot estimular a través de la paret posterior de la vagina o la paret superior del recte. S'estimula manualment de manera més eficaç introduint el dit polze i índex d'una mà a la vagina i el recte simultàniament i masturbar la zona pessigant-la i fent-la rodar suaument entre les puntes dels dits. Aquesta àrea de vegades s'anomena PS-spot (punt d'esponja perineal) i estimular-la podria conduir a l'orgasme.

## Referències

* ↑ Levine S. et al. "Handbook of Clinical Sexuality", page 180 Brunner-Routledge 2003 ISBN 1-58391-331-9
* ↑ Chalker R. "The Clitoral Truth", page 46 Seven Stories Press 2000 ISBN 1-58322-038-0
* ↑ Tallia, Michelle. The PS-Spot Orgasm: Don't Wait Any Longer For This Kind of Pleasure, 26 abril 2014. ISBN 978-1499253597.
# Esponja uretral

L'esponja uretral és un coixí esponjós de teixit, que es troba a la zona genital inferior de les dones, que s'assenta tant a l'os púbic com a la paret vaginal i envolta la uretra.

## Funcions

L'esponja uretral està formada per teixit erèctil, que durant l'excitació, s'infla amb sang, comprimint la uretra, ajudant, juntament amb el múscul pubococcígeo, a prevenir la micció durant l'activitat sexual.

### Ejaculació femenina

A més, l'esponja uretral conté les glàndules de Skene, que poden estar implicades en l'ejaculació femenina.

### Estimulació sexual

L'esponja uretral abasta les terminacions nervioses sensibles i es pot estimular a través de la paret frontal de la vagina. Algunes dones experimenten un plaer intens per l'estimulació de l'esponja uretral i altres troben la sensació irritant. L'esponja uretral envolta el nervi del clítoris, i com que els dos estan tan estretament interconnectats, l'estimulació del clítoris pot estimular les terminacions nervioses de l'esponja uretral i viceversa. Algunes dones gaudeixen de la posició d'entrada posterior de les relacions sexuals per aquest motiu, perquè el penis sovint està inclinat lleugerament cap avall i pot estimular la paret frontal de la vagina i, al seu torn, l'esponja uretral.

### Relació amb el punt G

L'esponja uretral és una zona on es pot trobar el punt G (punt de Gräfenberg). Tot i que el punt G pot existir, diversos investigadors ho han posat en dubte. Un equip del King's College de Londres, elaborà l'estudi més gran sobre l'existència del punt G fins ara, i que va incloure 1.800 dones, però no va trobar cap prova que el punt G existís. Els autors de l'estudi van concloure que el "punt G" pot ser un producte de la imaginació de la gent, que ha estat fomentat per revistes, terapeutes sexuals i terapèutiques suggestionades. Altres estudis, utilitzant ultrasons, han trobat proves fisiològiques del punt G en dones que declaren tenir orgasmes durant el coit.

## Referències

* 1 2 Cornforth, Tracee. «The Clitoral Truth. Interview with author and sexologist Rebecca Chalker.». About.com, 17-07-2009. Arxivat de l'original el 3 desembre 2010. [Consulta: 21 abril 2010].
* ↑ «G-spot 'doesn't appear to exist'». BBC News, 04-01-2010.
* ↑ «The Journal of Sexual Medicine - Wiley Online Library». Wiley.com. Arxivat de l'original el 17 febrer 2009.
* ↑ See page 98 for the 2009 King's College London's findings on the G-spot and page 145 for ultrasound/physiological material with regard to the G-spot. Ashton Acton. Issues in Sexuality and Sexual Behavior Research: 2011 Edition. ScholarlyEditions, 2012. ISBN 978-1464966873.
* ↑ J Sex Med, 5, 3, 2008, pàg. 610–8. DOI: 10.1111/j.1743-6109.2007.00739.x. PMID: 18221286.

## Enllaços externs

* Animació 3D de la glàndula pròstata femenina 1 Rotació vertical de 360 graus
# Espurneig

L'espurneig, dins de l'entorn de l'electricitat o enginyeria elèctrica, és un fenomen que es produeix en un aïllant quan el camp elèctric és més fort del que pot suportar aquest aïllament i com a conseqüència es forma un arc elèctric.

## Fallada d'aïllament elèctric

El espurneig està sovint associat amb la fallada dels materials aïllants sòlids o líquids utilitzats a l'interior dels transformadors d'alta tensió o bé dels condensadors de les xarxes de distribució d'electricitat, en general a causa d'un curtcircuit o un fusible cremat. L'espurneig també pot ocórrer a través dels aïlladors que suspenen els cables aeris de transmissió d'energia elèctrica, a una subestació elèctrica, dins dels cables d'alimentació subterranis o en les línies properes als arbres.

### Tensió de ruptura en el buit

En condicions estàndards de temperatura i pressió atmosfèrica, els gasos són un bon material aïllant, és necessari l'aplicació d'una gran diferència de potencial per arribar a superar la tensió de ruptura. En el buit aquest potencial de ruptura disminueix fins al punt que dues superfícies no aïllades amb diferent potencial poden induir la perforació dielèctrica del gas que les envolta. Això té algunes aplicacions importants en la indústria, com en el cas de la fabricació de microprocessadors, però també pot ser un problema per als aparells atès que una perforació dielèctrica és similar a un curtcircuit.
La tensió de ruptura en el buit es pot representar com:
    $V_{b}={\frac {BPd}{\ln APd-\ln \left(\ln(1+{\frac {1}{\gamma }})\right)}}$
on:
* $V_{b}$ és el potencial de ruptura en volts, en corrent continu,
* $A$ i $B$ són constants que depenen del gas,
* $P$ és la pressió del gas,
* $d$ és la distància en centímetres entre els elèctrodes,
* $\gamma$ és un coeficient

## Vegeu també

* Díode d'allau
* Tensió de ruptura

## Referències

* ↑ J. M. Meek and J. D. Craggs, Electrical Breakdown of Gases, John Wiley & Sons, Chichester, 1978.
* ↑ Emelyanov, A.A., Izv.

## Bibliografia

* S. Flügge (edited by). Handbuch der Physik/Encyclopedia of Physics band/volume XXI - Electron-emission • Gas discharges I. Springer-Verlag, 1956. First chapter of the article Secondary effects by P.F. Little.
* R. Kenneth Marcus (Ed.). Glow Discharge Spectroscopies. Kluwer Academic Publishers (Modern Analytical Chemistry), 1993. ISBN 0306443961.
* J.D. Cobine, JR Curri, "generadors de soroll elèctric", Actes del IRE, 1947, p.875

## Enllaços externs

* Exemple del llum de neó, amb animació Arxivat 2010-03-16 a Wayback Machine.
# Esput

L'esput és la matèria expectorada de les vies respiratòries, com ara mocs o flegma, barrejats amb saliva, que poden ser escopits per la boca. Sol estar associat amb les vies respiratòries en pulmons, bronquis o el sistema respiratori superior. A vegades pot dur sang si es tracta d'una tos crònica, causada possiblement per casos greus de tuberculosi.
Les mostres microbiològiques d'esput són utilitzades habitualment per a detectar infeccions per Moraxella catarrhalis, Mycobacterium tuberculosis, Streptococcus pneumoniae i Haemophilus influenzae. També s'hi poden trobar altres patògens.
L'esput purulent és aquell que conté, en major o menor mesura, pus.
L'esput pot ser:
* Sanguinolent (és sovint el cas en tuberculosi) (hemòptisi).
* De color rovellat - sovint causat per bacteris pneumococs (en pneumònia).
* Purulent - que conté pus.
* De color blanc escumós - que pot ser causat per una obstrucció o fins i tot edema.
# Espècie 8472

L'espècie 8472 és una espècie fictícia de l'univers Star Trek, tot i que provenen d'un altre univers.

## Història

La primera trobada amb aquesta espècie es produeix en la data estel·lar 50948.3, per part dels borgs, els quals el van batejar d'aquesta forma. Es presumeix en la sèrie que els borg la van trobar 5 mesos abans que ho fes la tripulació de la USS Voyager.
Posteriorment es va determinar que van ser els borg els que van entrar a l'espai d'aquesta espècie amb la intenció d'assimilar-los, no obstant van fracassar estrepitosament en l'intent. Els borg que es van veure desbordats pel contraatac de l'espècie 8472 i van fugir, deixant oberta una singularitat espacial que després va ser utilitzada per la desconeguda espècie per ingressar al nostre espai.
És una espècie molt bèl·lica, i amb el missatge de: Els éssers inferiors han de ser destruïts ataquen a tothom, per aquest motiu la nau USS Voyager, es veu obligada a aliar-se amb els borgs per combatre'ls i tornar-los a l'espai d'on provenen.
Una trobada posterior, demostrà que no són com els borg, una espècie que només destrueix, sinó que simplement els van atacar perquè els van veure amb els borgs, l'espècie que els va atacar i els va treure del seu espai i per llavors estaven enfadats i confusos.

## Habilitats

Es coneix molt poc d'aquesta espècie a part que són intel·ligents, tenen una tecnologia molt avançada i un sistema immunitari tan desenvolupat que són immunes a qualsevol agent químic, biològic i tecnològic, a més de tenir un sistema de regeneració cel·lular molt ràpid.
Tenen unes habilitats telepàtiques molt desenvolupades i es poden comunicar a llargues distàncies (anys llum).
Poden viure a l'espai.
Com a sistema de defensa i/o atac l'espècie 8472 és capaç de transmetre malalties mortals a través de petites ferides.
Gràcies a aquestes habilitats, l'espècie 8472 és l'únic enemic natural conegut dels borg.

## Curiositats

* Tenen 5 sexes diferents.
* El seu cos té una glàndula que secreta una toxina que els mata en pocs segons.

## Referències

* 1 2 3 Vint-i-sisè capítol de la tercera temporada de Star Trek: Voyager Escorpí (Part I) Arxivat 2007-05-01 a Wayback Machine.
* 1 2 Primer capítol de la quarta temporada de Star Trek: Voyager Escorpí (Part II) Arxivat 2010-07-08 a Wayback Machine.
* 1 2 Quart capítol de la cinquena temporada de Star Trek: Voyager In the flesh Arxivat 2007-04-10 a Wayback Machine.
* ↑ Setzè capítol de la quarta temporada de Star Trek: Voyager Presa Arxivat 2007-03-09 a Wayback Machine.
* ↑ Vint-i-dosè capítol de la cinquena temporada de Star Trek: Voyager Someone to watch over me Arxivat 2009-09-30 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Web oficial - Species 8472 Arxivat 2009-09-29 a Wayback Machine.(anglès)
* cardassiaprimera.com - Especie 8472 Arxivat 2009-03-25 a Wayback Machine.(castellà)
* mundostartrek.com Especie 8472(castellà)
# Esquat

L'esquat és, en l'entrenament de la força i el fitnes, un exercici compost de cos complet que treballa principalment els músculs de les cuixes, el maluc i els glutis, el quàdriceps (vast lateral, vast medial, vast intermedi i recte femoral) i els isquiotibials, a més de reforçar els ossos, lligaments i insercions dels tendons de tot el tren inferior.
Es consideren un exercici fonamental en què s'arronsen les cames fins gairebé als talons a fi d'augmentar la força i la mida del tren inferior, així com la força del tronc. Sovint es fan esquats per millorar l'estabilitat de l'esquena, les cuixes i el maluc. Des d'un punt de vista isomètric, l'esquena, els abdominals, els músculs del tronc, els músculs costals, les espatlles i els braços tenen un paper fonamental en l'exercici i, per tant, també es treballen quan hom executa un esquat adequadament.

## Referències

* ↑ «Esquat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 3 juny 2021].
* ↑ «esquat» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «A three-dimensional biomechanical analysis of the squat during varying stance widths» (en anglès). Medicine and Science in Sports and Exercise, 33, 6, 6-2001, pàg. 984–98. PMID: 11404665.
* ↑ Rippetoe, M. Starting Strength: Basic Barbell Training, p.8 (en anglès). The Aasgaard Company, 2007, p. 320. ISBN 0-9768054-2-1.
# Esquirol blanquinós

L'esquirol blanquinós (Callosciurus albescens) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic del nord de Sumatra (Indonèsia). Els seus hàbitats naturals són els boscos primaris situats a planes, medis fluvials i zones inundables, així com els boscos i matollars secundaris. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Meijaard, E.; Van Strien, N. J. Callosciurus albescens. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 17 agost 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol de Jentink

L'esquirol de Jentink (Sundasciurus jentinki) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic de la part malàisia de l'illa de Borneo. El seu hàbitat natural són els boscos de montà. Està amenaçat pel conreu de maduixes i patates a petita escala.
Fou anomenat en honor del zoòleg neerlandès Fredericus Anna Jentink.

## Referències

* ↑ Duckworth, J. W.; Meijaard, E. Sundasciurus jentinki. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 3 setembre 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 211. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol de Low

L'esquirol de Low (Sundasciurus lowii) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Brunei, Indonèsia, Malàisia i Tailàndia. Es tracta d'un animal diürn i arborícola. El seu hàbitat natural són els boscos degradats i secundaris. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. Fou anomenat en honor del funcionari britànic Hugh Low.

## Referències

* ↑ Duckworth, J. W.; Meijaard, E.; Han, K. H. Sundasciurus lowii. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 7 setembre 2015.
* ↑ Beolens, Watkins i Grayson, 2009, «Low».

## Bibliografia

* Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol de Pallas

L'esquirol de Pallas (Callosciurus erythraeus) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Bangladesh, Cambodja, la Xina, l'Índia, Laos, Malàisia, Myanmar, Taiwan, Tailàndia i el Vietnam. Es tracta d'un animal diürn i arborícola. Els seus hàbitats naturals són els boscos subtropicals montans perennifolis i de frondoses, així com els boscos subalpins de coníferes i les mescles de coníferes i frondoses a altituds superiors a 3.000 msnm. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
El nom comú de l'espècie fou elegit en honor del zoòleg rus Peter Simon Pallas.

## Referències

* ↑ Duckworth, J. W., Timmins, R. J.; Molur, S. Callosciurus erythraeus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 17 agost 2015.
* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). The Johns Hopkins University Press, 2009, p. 305. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol de clatell blanc

L'esquirol de clatell blanc (Simosciurus nebouxii) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a altituds d'entre 0 i 2.300 msnm a l'extrem sud-occidental de l'Equador i el nord-oest del Perú. Es tracta d'un esquirol de mida mitjana, amb una llargada de cap a gropa de 230-281 mm i la cua de 264-330 mm. Té el pelatge gris clar amb zones de color groc pàl·lid. La cua va del gris clar al negre, excepte la base, que és groga.

## Referències

* ↑ James L. Patton; Ulyses F. J. Pardiñas; Guillermo D'Elía Mammals of South America, Volume 2: Rodents. University of Chicago Press, 2015. ISBN 022616960X.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Escorxador (les Franqueses del Vallès)

L'Escorxador és una obra del municipi de les Franqueses del Vallès (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici aïllat dimensions, de planta baixa. Estructura basilical coberta a dues aigües. L'edifici està construït amb maó, en els emmarcaments de finestres utilitza el maó vist de color vermell, la resta està pinta en blanc. L'edifici està envoltat d'un barri tancat on situa la porta d'accés. A la cara principal hi ha la inscripció: "Matadero Municipal costeado por D. Juan Sampera i Torras año 1913", i dues flors decoratives d'estil modernista. A la mateixa façana hi ha tres finestres d'arc rebaixat, fetes de maó. A l'esquerra un petit cos annexa amb finestra d'arc escalonat.

## Història

L'edifici es va acabar de construir l'any 1913, tal com ens ho indica la placa commemorativa. L'arquitecte que es va encarregar de l'obra va ser Albert Juan i Tornes, l'any anterior havia edificat les escoles i ajuntament de les Franqueses. En ambdós casos, Joan Sampera i Torras es va fer càrrec de les despeses dels edificis. En el moment de la seva construcció es va buscar un lloc apartat del nucli de població, però, actualment queda en el centre.

## Referències

* 1 2
# Sport Clube Morabeza

L'Sport Clube Morabeza és un club capverdià de futbol de la ciutat de Nova Sintra a l'illa de Brava.
El nom del club prové del sobrenom de les illes de Cap Verd, Ilhas de morabeza, que en portuguès significa illes de l'hospitalitat.

## Palmarès

* Lliga de Brava de futbol:
       1982?, 1983, 1984, 1985, 1992, 2005, 2007, 2009, 2010, 2017-18
* Copa de Brava de futbol:
       1982, 2010
* Torneig d'Obertura de Brava de futbol:
       2001, 2017
* Taça da Beneficiência:
       2017

## Referències

* ↑ «Futebol Brava: Morabeza aposta na conquista do título» (en portuguès). Criolosport, 04-02-2017. Arxivat de l'original el 28 de setembre 2019. [Consulta: 6 febrer 2017].
* ↑ Club profile at Futebol 365 (portuguès)
* ↑ «Cape Verde Islands - List of Regional Tournament Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Esquirol de muntanya africà

L'esquirol de muntanya africà (Funisciurus carruthersi) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Burundi, la República Democràtica del Congo, Ruanda i Uganda. Es tracta d'un animal diürn, arborícola i solitari. El seu hàbitat natural són els boscos de montà, particularment on hi ha arbres de les espècies Prunus africanum i Hagenia abyssinica. Està amenaçat per la transformació dels boscos en camps de conreu i l'extracció de recursos forestals.
Aquest tàxon fou anomenat en honor de l'explorador i naturalista britànic Alexander Douglas Mitchell Carruthers.

## Referències

* ↑ Kerbis Peterhans, J.; Grubb, P. Funisciurus carruthersi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 27 octubre 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 73. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :