OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bradleyita

La bradleyita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom en honor de Wilmot Hyde Bradley (1899-1979), cap de geologia del Servei Geològic dels Estats Units, que va portar a terme investigacions geològiques a la zona del Green River, a Wyoming.

## Característiques

La bradleyita és un carbonat de fórmula química Na₃Mg(CO₃)(PO₄). Cristal·litza en el sistema monoclínic. Els cristalls són diminuts i rars, aplanats en {001}, i en masses de gra extremadament fi. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 3 a 4. Està relacionada estructuralment amb la bonshtedtita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bradleyita pertany a «05.BF - Carbonats amb anions addicionals, sense H₂O, amb (Cl), SO₄, PO₄, TeO₃» juntament amb els següents minerals: ferrotiquita, manganotiquita, northupita, tiquita, bonshtedtita, crawfordita, sidorenkita, daqingshanita-(Ce), reederita-(Y), mineevita-(Y), brianyoungita, filolitita, leadhil·lita, macphersonita i susannita.

## Formació i jaciments

La bradleyita va ser descoberta al pou John Hay Jr. núm. 1, a la formació del Green River, al Comtat de Sweetwater (Wyoming, Estats Units) en esquist bituminós. També ha estat trobada a la mina Tuzla, al cantó de Tuzla (Federació de Bòsnia i Hercegovina, Bòsnia i Hercegovina); la pedrera Poudrette, al Mont Sain-Hilaire, a Montérégie (Quebec, Canadà); al rierol Aley, all llac Williston (Colúmbia Britànica, Canadà); i en tres indrets de la península de Kola (óblast de Múrmansk, Rússia).
Sol trobar-se associada a altres minerals com: shortita, minerals d'argila, trona (mineral), pirssonita, northupita, gaylussita, alstonita, dolomita i quars.

## Referències

* 1 2 3 «Bradleyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 maig 2017].
* 1 2 3 «Bradleyite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 d’agost 2017. [Consulta: 25 maig 2017].
# Uncaria gambir

L'Uncaria gambir és una espècie del gènere Uncaria de plantes amb flor de la família de les rubiàcies. És endèmica d'Indonèsia.
La Gambir, o Gambier, és utilitzada a Indonèsia per a mastegar-la juntament amb areca o betel, i també en adoberia i per tenyir la roba. Conté moltes catequines, amb propietats mèdiques, emprades en la medicina tradicional xinesa i en la farmacopea moderna. El gambier s'obté del líquid resultant de bullir i premsar les fulles de la planta. A més del seu ús mèdic, també s'aprofita per a l'elaboració de tanins enològics.

## Enllaços externs

* The International Plant Names Index (anglès)
# Campionat del Món de Trial indoor 1999

La temporada de 1999 del Campionat del Món de Trial indoor fou la 7a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 8 proves puntuables, celebrades entre el 2 de gener i el 14 de març. Una de les proves destacades va ser el Trial Indoor de Barcelona, disputat el 7 de febrer.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Dougie Lampkin | Beta | 142 |
| 2 | Marc Colomer | Montesa Honda | 134 |
| 3 | Steve Colley | Gas Gas | 107 |
| 4 | Graham Jarvis | Scorpa | 100 |
| 5 | Amós Bilbao | Montesa Honda | 88 |
| 6 | Marcel Justribó | Montesa Honda | 74 |
| 7 | David Cobos | Sherco | 32 |
| 8 | Bruno Camozzi | Gas Gas | 30 |
| 9 | Takahisa Fujinami | Honda | 17 |
| 10 | Donato Miglio | Beta | 9 |

## Referències

* «FIM Indoor World Championship 1999» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 27 de febrer 2011. [Consulta: 14 setembre 2011].
# Beaufortia huangguoshuensis

Beaufortia huangguoshuensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Hora S. L. 1932. Classification, bionomics and evolution of homalopterid fishes. Mem. Indian Mus. v. 12 (núm. 2). 263-330.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Zheng, C.-Y. i W. Zhang 1987. The homalopterid fishes from Guizhou Province, China. J. Sci. Med. Jinan Univ. (3):79-86.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zheng, C.-Y. i altres autors: Fishes of the Zhujiang River. Science Press, Beijing, Zhujiang R. Fish., 438 p. Any 1989.
# Còmic biogràfic

El còmic biogràfic, sol explicar la vida d'alguna persona, molts d'ells de personatges famosos, tot resumint-ne la vida. Va molt lligat amb el còmic històric, perquè sovint les persones biografiades també han destacat pel seu paper a la història de la humanitat.

## Còmics biogràfics

Mujeres celebres, és el títol de la sèrie de còmics editats per l'editorial Novaro iniciada l'abril del 1961. En aquesta sèrie es varen publicar una gran varietat de biografies amb el fil conductor de dones que havien destacat o bé eren celebres per algun fet concret. Les activitats d'aquestes dones podien ser; pintores, esportistes, espies, bruixes, princeses, curanderes, màrtirs, cortesanes, reines, lluitadores per la independència americana, aviadores, cantants, metgesses, etc. Se'n varen editar un total de 160 números fins a la seva fi el 1974. Algunes de les biografies publicades foren les de; Cleòpatra, Maria Antonieta, Isabel la Catòlica, Nefertiti, Salomé, Grace Kelly, Agatha Christie, Virginia Woolf, Sophia Loren, Marilyn Monroe, Joséphine Baker, Mata Hari, Valentina Tereixkova o bé Marie Curie entre d'altres.
Vides Ilustres, va ser una sèrie de còmics publicada per Ediciones Recreativas i posteriorment per Editorial Novaro entre els anys 1956 i 1974 amb un total de 332 números. Les biografies publicades són de personatges cèlebres que destaquen en els seus camps de treball o bé han influït en la vida publica. Algunes de les biografies foren en el món de les lletres, Miguel de Cervantes, Jules Verne, Txékhov, Goethe, Gustavo Adolfo Bécquer i Federico García Lorca. De la ciència, Albert Einstein, Alfred Nobel, Thomas Alva Edison, Arquimedes, Leonardo da Vinci. Líders, Napoleó Bonaparte, Winston Churchill, Charles de Gaulle, Martin Luther King. Artistes, Chopin, Txaikovski, Diego Velázquez, Francisco de Goya, Rembrandt, els germans Lumière i fins a un total de 313 biografiats.Des del número 314 fins a la cancel·lació de la sèrie les biografies són de ficció i es basen en personatges d'autors reconeguts de la literatura universal. Els còmics no anunciaven mai quin seria el personatge del número següent mantenint així la incògnita fins a la seva sortida al quiosc.
Còmic Biografias, el 1983 l'Editorial Bruguera inicia una sèrie de còmics biogràfics, se'n varen editar un total de dotze, dividits en tres grups "Sèrie Historia", "Sèrie Arte" i "Sèrie Deporte". Els biografiats foren; núm. 1- Carles V, 2- Miquel Àngel, 3- Dante Alighieri, 4- Leonardo da Vinci, 5- Cassius Clay, 6- Joana d'Arc, 7- Giuseppe Verdi, 8- Barba-roja, 9- Alejandre Magne, 10- Pelé, 11- Johnny Weissmuller, 12- David Livingstone.

## Referències

* 1 2 Gard, Jorge. «XIII». A: Cuando Bruce Wayne se llamaba Bruno Díaz (cartone) (en castellà). 1ª. Madrid: Diabolo ediciones, octubre 2016, p. 519-521. ISBN 978-84-16217-29-2 [Consulta: 5 octubre 2018].
# Bragasellus frontellum

Bragasellus frontellum és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península Ibèrica: l'Estat espanyol i Portugal.

## Referències

* ↑ Henry, J.-P. & G. Magniez, 1968. Sur la systématique et la biogéographie des Asellides. Comptes Rendus Hebdomadaires des Séances de l'Académie des Sciences, París, Série D 267: 87-89. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-09. [Consulta: 14 febrer 2021].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Braga, J. M., 1964. Contribution a la faune d'Asellides du Portugal Asellus frontellum sp. n. Publicações do Instituto de Zoologia "Dr Augusto Nobre" 91: 9–18.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2013-12-20 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna ibérica (castellà)
* ↑ Biodiversidade em Portugal (portuguès)
* ↑ Reboleira, Ana Sofia P.S.; Paulo A.V. Borges; Fernando Gonçalves; Artur R.M. Serrano i Pedro Oromí, 2011. The subterranean fauna of a biodiversity hotspot region - Portugal: an overview and its conservation. International Journal of Speleology, 40 (1): 23-37. «Enllaç».

## Bibliografia

* Henry, Jean-Paul i Guy Magniez, 1970. Contribution a la systématique des asellides (Crustacea, Isopoda). Annales de Spéléologie, vol. 25, núm. 2. 335-367.
* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Eruwa

L'eruwa (o arokwa, erakwa, erohwa) és una llengua edoid que parlen els eruwes, els membres d'un grup ètnic que habita a la regió d'Isoko, a l'estat del Delta, al sud de Nigèria.

## Fonologia

El sistema vocàlic de l'ẹrụwa és molt reduït, si tenim en compte el de la llengua reconstruïda del proto-edoid. Té nou vocals en dos conjunts harmònics: /i e a o u/ i /ɪ ɛ a ɔ ʊ/.
Es podria dir que l'eruwa no té nasals oclusives (m, n) i al seu lloc s'utilitzen els fonemes [b] i [l], segons si la següent vocal és oral o nasal. Les consonants aproximants /ʋ, ɹ, j, w/ tenen consonants al·lòfons nasals. L'inventari consonantic de l'eruwa és:
| | Labial | Alveolar | Palatal | Velar | Labio-velar | glotal |
| Oclusiva | p b [m] | t d | | k ɡ | k͡p ɡ͡b | |
| fricativa | f v | s z | | x ɣ | | h |
| Aproximant | | l [n] | | | | |
| Aproximant | ʋ | ɹ | j | | w | |

## Família lingüística i relació amb altres llengües

L'eruwa és una llengua edoid del sud-oest, que forma part de la família de les llengües Benué-Congo, que són llengües nigerocongoleses. Les altres llengües d'aquest grup lingüístic són l'isoko, l'okpe, l'urhobo i l'uvbie.
L'eruwa és una llengua molt propera a l'urhobo i no és intel·ligible amb tots els dialectes de l'isoko.

## Ús

L'eruwa és una llengua que parlen prop de mig milió de persones i que té un ús vigorós (6a): la llengua és utilitzada en la comunicació oral per totes les generacions i la seva situació és sostenible.
Molts dels eruwes estan substituint l'eruwa per l'isoko central.

## Recursos sobre l'eruwa a internet

A la pàgina web d'Open Language Archives hi trobem recursos sobre l'eruwa. Al Glottolog hi ha una llista dels articles i treballs sobre l'eruwa.

## Referències

* 1 2 «Eruwa». joshuaproject. [Consulta: 16 juliol 2014].
* ↑ Archangeli & Pulleyblank, 1994. Grounded phonology, p 181ff
* ↑ Jeff Mielke, 2008. The emergence of distinctive features, p 136ff; also found in Variation and gradience in phonetics and phonology, p 26ff
* ↑ «Southwestern». ethnologue. [Consulta: 16 juliol 2014].
* 1 2 «Eruwa». ethnologue. [Consulta: 16 juliol 2014].
* ↑ «Eruwa in the Language Cloud». ethnologue. [Consulta: 16 juliol 2014].
* ↑ «OLAC resources in and about the Eruwa language». Open language archives. [Consulta: 16 juliol 2014].
* ↑ «Eruwa». glottolog. [Consulta: 16 juliol 2014].
# Campionat del Món de Trial indoor 2000

La temporada de 2000 del Campionat del Món de Trial indoor fou la 8a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 10 proves puntuables, celebrades entre el 8 de gener i l'11 de març. Dues de les proves programades es disputaren als Països Catalans: València (29 de gener) i Barcelona (13 de febrer).

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Dougie Lampkin | Montesa Honda | 185 |
| 2 | Marc Colomer | Montesa Honda | 171 |
| 3 | Steve Colley | Gas Gas | 142 |
| 4 | Graham Jarvis | Sherco | 126 |
| 5 | Takahisa Fujinami | Honda | 98 |
| 6 | David Cobos | Montesa Honda | 90 |
| 7 | Bruno Camozzi | Gas Gas | 42 |
| 8 | Marcel Justribó | Montesa Honda | 32 |
| 9 | Amós Bilbao | Montesa Honda | 18 |
| 10 | Andreas Lettenbichler | Beta | 9 |

## Referències

* «FIM Indoor World Championship 2000» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 27 de febrer 2011. [Consulta: 14 setembre 2011].
* «Indoor Trial World Championship Classifications» (en anglès). fim-live.com. FIM, 2000. [Consulta: 14 setembre 2011].
# Ungheni (Iași)

Ungheni (anomenada Bosia fins al 1996) és una comuna al comtat de Iași, a l'oest de Moldàvia, Romania, que forma part de l'àrea metropolitana de Iași. Està compost per quatre pobles: Bosia (el centre de la comuna), Coada Stâncii, Mânzătești i Ungheni.
Hi ha un pont que travessa el Prut i un punt de control fronterer cap a Moldàvia. Hi ha una altra ciutat fronterera amb el mateix nom a la República de Moldàvia (Ungheni), a l’altra banda del riu Prut.
Segons el cens del 2011, la població de la comuna Ungheni ascendeix a 4.173 habitants, augmentant en comparació amb el cens anterior del 2002, quan es van registrar 3.989 habitants. La majoria dels habitants són romanesos (95,64%). Per al 4,31% de la població, es desconeix l’ètnia. Des del punt de vista confessional, la majoria dels habitants són ortodoxos (95,18%). Per al 4,31% de la població, no es coneix l’afiliació confessional.

## Referències

* ↑ «Primăria Municipiului Iași | Site-ul Primăriei Municipiului Iași». [Consulta: 14 octubre 2021].
* ↑ «Recensământul Populației și al Locuințelor 2002 - populația unităților administrative pe etnii». Kulturális Innovációs Alapítvány (KIA.hu - Fundația Culturală pentru Inovație). Arxivat de l'original el 2013-10-14. [Consulta: 6 agost 2013].
* 1 2 Rezultatele finale ale Recensământului din 2011: «Tab8. Populația stabilă după etnie – județe, municipii, orașe, comune». Arxivat de l'original el 2016-01-18.
# Unione Sportiva Fiumana

La Unione Sportiva Fiumana va ser un club de futbol italià de la ciutat de Fiume, a l'actual Croàcia. Va ser fundat el 1926 i va desaparèixer el 1945. Va jugar diverses temporades en la Serie B, la segona lliga de futbol en importància al país.

## Història

Va ser fundat el 2 de setembre a l'actual ciutat croata de Rijeka després de la fusió de l'equip del Gloria Fiume amb l'Olympia Fiume, en els anys en què la ciutat formava part del Regne d'Itàlia i era més coneguda com a Fiume.
Durant la seva història va militar en l'estructura del futbol italià, passant la major part de la seva història entre la segona i tercera categoria, en la qual en la temporada 1942-43 va acabar en l'última posició del Grup A.
En finalitzar aquesta temporada, el club va quedar actiu sota el nom de R.Fiumana fins al juliol de 1946. L'any anterior la ciutat de Rijeka va passar a formar part de Iugoslàvia en finalitzar la Segona Guerra Mundial i les noves autoritats van canviar el nom del club a S.C.F. Quarnero i el 1954 a NK Rijeka, que avui juga a Croàcia.

## Palmarès

* Serie C: 1
       1940/41

## Jugadors destacats

* Rodolfo Volk
* Ezio Loik
* Mario Varglien

## Rècords

* Major victòria com a local: 4-0 vs. AC Reggiana (temporada 1928/29)
* Major victòria com a visitant: 8-1 vs. Inter de Milà (temporada 1928/29)
* Pitjor derrota com a local: 0-2 vs. Bolonya FC (temporada 1928/29)
* Pitjor derrota com a visitant: 0-11 vs. Juventus FC (temporada 1928/29)

## Vegeu també

* HNK Rijeka

## Enllaços externs

* forza-fiume ((croat))
* ceroacero.es
# Bedřich Diviš Weber

Bedřich Diviš Weber (Velichov, prop de Karlovy Vary, 9 d'octubre de 1766 - Praga, 25 de desembre de 1842), també conegut per la forma alemanya del seu nom, Friedrich Dionys (o Dionysius) Weber, fou un compositor i musicòleg bohemi principalment recordat per ser el primer director del Conservatori de Praga, en la fundació del qual va desenvolupar un paper principal.
Weber estudià filosofia i dret a Praga abans de convertir la seva atenció de manera definitiva en la música, estudiant amb Abbe Vogler. Es convertí en un defensor de la música de Mozart després de conèixer-lo a Praga, les seves composicions posen en evidència aquesta influència. Era contrari al treball de Beethoven i Carl Maria Von Weber, però un entusiasta del treball de Richard Wagner. El 1832 dirigí l'estrena de la Simfonia en do de Wagner en una representació d'estudiants al Conservatori de Praga.
Com a director tant del Conservatori com de l'Escola d'orgue de Praga controlà eficaçment l'alta educació musical de la regió, i es convertí indiscutiblement en una de les figures més influents de la música de Praga d'aquell temps, tenint a càrrec seu deixebles que després serien molt bons músics entre ells a Carl Maria von Bocklet o Sigmund Lebert. També va escriure uns quants llibres de text de teoria de la música considerats importants el seu temps.
Malgrat que el seu estil conservador solia explorar les possibilitats d'instruments nous, com les Variationen für das neu erfundene Klappenhorn (Variacions per al clarí novament inventat). Fou un compositor especialitzat en instruments de metall i tenia un interès particular en desenvolupar-ne de nous; així fou l'inventor d'una forma de trompa cromàtica.
El seu treball més conegut que ha sobreviscut és probablement la cantata Bohmens Erretung. També va compondre una òpera, König der Genien, el 1800, i el seu Variacions per a trompeta i orquestra, que utilitzà per experimentar amb la trompeta de claus.
El 1823-24, fou un dels 50 compositors que componien una variació sobre un vals d'Anton Diabelli per Vaterländischer Künstlerverein. Entre les seves nombroses composicions i figuren danses per a piano, variacions, un sextet per a cornetins, un altre per a trombons, marxes militars, operetes, etc.

## Obres

* Das konservatorium der Musik zu Prag (1817)
* Allgemeine theoretische Vorschule der Musik (1828)
* Theoretischpraktidches Lehrbuch der Harmonie und des Generalbasses (1830)

## Referències

* ↑ Dolmetsch en línia - Biografia de Compositors W
* ↑ «Biografia a naxos.com». Arxivat de l'original el 2007-09-10. [Consulta: 26 desembre 2011].
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 30, pàg. 332 (ISBN 84-239-4530-8)
* ↑ The Keyed Bugle, Ralph Dudgeon
* ↑ Compositors d'Òpera:W

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 69, pàg. 1714 (ISBN 84-239-4569-3)
# Claudio Boutelou i Agraz

Claudio Boutelou i Agraz (Aranjuez, 1774 - Sevilla, 1842) va ser un agrònom i botànic espanyol d'ascendència francesa, germà del també botànic Esteban Boutelou (1776-1813), i avi o besoncle del catedràtic d'art i historia Claudio Boutelou i Soldevilla.
Des de 1790 a 1798 va romandre a Anglaterra i França, i amb pensió real, en companyia del seu germà Esteban, per estudiar botànica, agricultura i horticultura. Va obtenir el lloc de director del Reial Jardí Botànic de Madrid, que li va ser confirmat pel govern de Josep Bonaparte, durant el regnat del qual va aconseguir evitar la destrucció d'aquest jardí, que els francesos volien arrasar per destinar el seu emplaçament a obres de fortificació.
En asseure's al tron Ferran VII, fou deposat dels seus càrrecs, fins que se li destinà de catedràtic d'agricultura primer a Alacant i després a Sevilla. Fou redactor del Semanario de Agricultura, que sortia a Madrid, publicant nombrosos articles, molts d'ells en col·laboració amb el seu germà entre els quals esmentarem: Observaciones sobre las plantas y hierbas de que se componen los prados naturales y artificiales de Inglaterra, con sus nombres botánicos, según Linneo, los castellanos, ingleses y franceses (1797), y Arboles exóticos que prevalecen en Aranjuez y los que son indigenas del Sitio (1801). També col·laborà als Anales de Ciencias Naturales, en el que tractà en 1802 d'una Especie nueva de jacinto.
Entre d'altres obres publicà, una edició de lAgricultura general de G. H. Herrera, comentada i addicionada;
* Almanaque de hortelanos;
* Arboles frutales; su cultivo en general;
* Arboles y arbustos, razón de sus especies más raras;
* Elementos de Agricultura, Tratado del injerto, Ensayos que para la aclimatación y cultivo del arroz llamado de secano se han practicado en Sevilla.
* Epizootias ó enfermedades contagioses del ganado vacuno (traducció);
* Informe sobre la connaturalización y cultivo del cacao y del añil en Málaga;
* Tratado de las flores, en col·laboració amb el seu germà Esteban, reproducídos y mejorados respectivamente en 1813 i 1827 per Claudio;
* Nombre y cultivo de la planta llamada vulgarmente salicor;
* Discurso acerca del origen y progreso de la Agricultura, etc...

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 9, pàg. 440. (ISBN 84-239-4509-X)
# Bramocharax caballeroi

Bramocharax caballeroi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 13,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: conca del llac Catemaco.

## Referències

* ↑ Gill, T. N. & J. F. Bransford 1877. Synopsis of the fishes of Lake Nicaragua. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 29: 175-191.
* ↑ Contreras-Balderas, S. & Rivera-Teillery, R. 1985. Bramocharax (Catemaco) caballeroi subgén. et sp. nv., del Lago de Catemaco, Veracruz, Mexico. Publicaciones Biológicas, Facultad de Ciencias Biológicas, Universidad Autónoma Nueva León v. 2 (núm. 1): 7-29. v. 2 (núm. 1): 7-29.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. 1990, ISBN 0-940228-23-8
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts, Estats Units, 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F.C.T., L.R. Malabarba, P.A. Buckup, J.F. Pezzi da Silva, R.P. Vari, A. Harold, R. Benine, O.T. Oyakawa, C.S. Pavanelli, N.A. Menezes, C.A.S. Lucena, M.C.S.L. Malabarba, Z.M.S. Lucena, R.E. Reis, F. Langeani, L. Cassati i V.A. Bertaco 2003. Genera Incertae sedis in Characidae. p. 106-168. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000. ISBN 0-13-011282-8.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Nelson, J.S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0-471-25031-7.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985. ISBN 0-356-10715-9.