OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Angraecum sesquipedale

Angraecum sesquipedale Thouars, (també anomenada l'orquídia de Darwin, orquídia de Nadal o estrella de Betlem), és una espècie d'orquídia epífita originària de Madagascar. Va ser descoberta pel botànic Louis-Marie Aubert du Petit-Thouars el 1822.

## Morfologia

Té un creixement monopòdic. Es troba, més o menys inclinada, sobre els troncs dels arbres.
Les flors tenen forma d'estrella i s'agrupen en inflorescències que sorgeixen de la tija entre juny i novembre en l'estat silvestre. Quan la flor s'obre té un to verdós que finalment es torna blanc. El detall més significatiu de la flor és el seu llarg esperó de 20 a 35 centímetres des del seu extrem al llavi de la flor. L'epítet específic sesquipedale significa d'un peu i mig en llatí i es refereix al seu llarg esperó. A la base de l'esperó hi ha nèctar. De nit emet un perfum fort. Generalment cada planta produeix 4 flors.
Charles Darwin (1809-1882) va estudiar-ne exemplars portats per l'horticultor, James Bateman. Darwin en el seu llibre de 1862, («La fecundació de les orquídies») va predir que existiria un lepidòpter esfíngid amb una trompa (probòscide) prou llarga per arribar al fons del llarg esperó i xuclar-ne el nèctar
L'any 1903 es va trobar aquest lepidòpter a Madagascar. Va rebre el nom de Xanthopan morganii praedicta. El nom praedicta de la subespècie es refereix a la predicció de Darwin. Cent anys més tard va ser la primera vegada que aquest lepidòpter va ser filmat en acció.

## Hàbitat

És endèmica de Madagascar. Es troba generalment a menys de 100 m d'altitud i prop de la vora del mar, en llocs de clima càlid i plujós durant tot l'any.

## Cultiu

A. sesquipedale es cultiva rarament, la primera vegada que es va cultivar va ser l'any 1855 a la Gran Bretanya i va fer les primeres flors el 1857. Necessita calor i molta llum. Les rels són molt delicades.

## Varietats

* Angraecum sesquipedale var. angustifolium Bosser i Morat (1972).
* Angraecum sesquipedale var. sesquipedale.

## Sinònims

* Aeranthes sesquipedalis (Thouars) Lindl. 1824
* Aeranthus sesquipedalis (Thouars) Lindl.
* Angorchis sesquipedale (Thouars) Kuntze 1891
* Angraecum bosseri Senghas 1973
* Angraecum sesquipedale var. angustifolium Bosser i Morat 1972
* Macroplectrum sesquipedale (Thouv.) Rolfe
* Macroplectrum sesquipedale (Thouv.) Pfitzer 1889
* Mystacidium sesquipedale Rolfe 1904

## Referències

* 1 2 «Angraecum sesquipedale» (en anglès). Internet Orchid Species Photo Encyclopedia. [Consulta: 21 agost 2009].
* ↑ Petit-Thouars, Histoire Particulière des Plantes Orchidées Recueillies sur les trois Isles Australs d'Afrique (1822)
* ↑ http://www.darwinproject.ac.uk/images/darwinsmoth_optimised.pdf Arxivat 2012-02-29 a Wayback Machine. Darwin project, UK
* ↑ Barth, F. (1985) Insects and Flowers. The Biology of a Partnership. Princeton University Press. Princeton, NJ (anglès) ISBN 0-691-08368-1
# Any Internacional dels Idiomes

En una resolució del 16 de maig de 2007, les Nacions Unides van declarar l'any 2008 l'Any Internacional dels Idiomes.
L'Any està pensat per tractar els temes de diversitat lingüística (en el context de diversitat cultural), respecte per totes les llengües, i el multilingüisme. La resolució també parla d'assumptes de llengua a la mateixa Organització de les Nacions Unides. S'encarrega a la UNESCO la coordinació dels actes de l'Any.

## Enllaços externs

* (anglès) UNESCO gateway page: "2008, International Year of Languages - Languages matter!"
* (anglès) ICVWiki page on "World Network for Linguistic Diversity" (Maaya) which includes a calendar of events for IYL Arxivat 2008-01-10 a Wayback Machine.
* (anglès) Pàgina del SIL International. Base de dades de les llengües del món. Molt completa.

## Referències

* ↑ U.N. General Assembly, Department of Public Information, "General Assembly Proclaims 2008 International Year of Languages, in Effort to Promote Unity in Diversity, Global Understanding" GA/10592
* ↑ «U.N. General Assembly, Sixty-first Session, Agenda item 114, Resolution adopted by the General Assembly, 61/266. Multilingualism». Arxivat de l'original el 2008-12-16. [Consulta: 19 gener 2008].
* ↑ «Crystal. David. 2007. "What do we do with an International Year of Languages?" Paper to Unescocat, Barcelona, European Day of Languages, 26 September 2007». Arxivat de l'original el 16 de febrer 2008. [Consulta: 19 gener 2008].
* ↑ UNESCO, "Message from Mr Koïchiro Matsuura, Director-General of UNESCO, on the celebration of 2008, International Year of Languages," Date Added: 2007-11-05 9:44 am; Updated: 2007-12-19 2:40 pm
# Anàlisi de malles

En enginyeria electrònica l'anàlisi de malles és un mètode de l'anàlisi de circuits que utilitza sistemes d'equacions, la llei de Kirchhoff de les malles i la llei d'Ohm per tal de calcular voltatges i corrent a qualsevol punt d'un circuit elèctric. Normalment implica menys incògnites i equacions que en el cas de l'anàlisi de nodes, en no utilitzar la llei del corrent de Kirchhoff el càlcul és més simple. Tanmateix la seva utilització està limitada als circuits planars.
A un circuit planar, les malles serien con les «finestres» que es formarien en dibuixar el circuit sense que les branques s'encreuessin. Formalment, una malla és un bucle del circuit que no inclou cap element. No sempre és possible identificar un corrent de malla amb una única branca i no sempre és possible mesurar directament un corrent de malla.
Hi ha una relació entre el corrent de malla i el corrent de la branca, així el corrent d'una determinada branca el podem expressar com la suma dels corrents de les malles de les que en forma part. Per trobar els diferents corrents de malla s'aplicarà la llei de Kirchhoff de les malles per crear tantes equacions com malles hi hagi; en cas de les branques que tinguin alguna resistència, la llei d'Ohm ens permetrà determinar la seva tensió en funció del seu corrent de branca.

## Referències

* ↑ «SEDE BOGOTA», 22-12-2015. Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 16 juny 2019].

## Vegeu també

* Teorema de Thévenin
* Teorema de Norton
# Aplonis

Aplonis és un gènere d'ocells de la família dels estúrnids (Sturnidae) que habiten a les illes d'Indonèsia, Melanèsia, Micronèsia i Polinèsia, encara que algunes espècies s'estenen fins a la península de Malaca, el sud del Vietnam i el nord-est de Queensland. Aquests estornells tenen típicament un plomatge uniformement negre, marró o verd fosc, de vegades amb lluentor metàl·lic. Sovint l'anell ocular és de color distintiu. Els immadurs d'algunes espècies tenen ratlles fosques i parts inferiors pàl·lides.
Diverses espècies tenen una distribucioó restringida, i altres són endèmiques d'una illa, el que ha propiciat l'extinció d'algunes espècies i l'enrariment d'altres, com a resultat de la pèrdua d'hàbitat o la introducció de mamífers com ara les rates.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquest gènere està format per 25 espècies:
* Aplonis metallica - estornell llustrós.
* Aplonis circumscripta - estornell de cap violaci.
* Aplonis mystacea - estornell ullgroc.
* Aplonis cantoroides - estornell cantaire.
* Aplonis crassa - estornell de les Tanimbar.
* Aplonis feadensis - estornell dels atols.
* Aplonis insularis - estornell de l'illa de Rennell.
* Aplonis magna - estornell de Biak.
* Aplonis brunneicapillus - estornell ullblanc.
* Aplonis grandis - estornell de les Salomó.
* Aplonis dichroa - estornell de Makira.
* Aplonis zelandica - estornell de la Melanèsia.
* Aplonis striata - estornell de Nova Caledònia.
* Aplonis fusca - estornell de l'illa de Norfolk. Extint.
* Aplonis santovestris - estornell d'Espíritu Santo.
* Aplonis panayensis - estornell bronzat.
* Aplonis mysolensis - estornell de les Moluques.
* Aplonis minor - estornell cuacurt.
* Aplonis opaca - estornell de la Micronèsia.
* Aplonis pelzelni - estornell de Pohnpei.
* Aplonis tabuensis - estornell de la Polinèsia.
* Aplonis atrifusca - estornell de Samoa.
* Aplonis corvina - estornell de Kosrae. Extint.
* Aplonis mavornata - estornell misteriós. Extint.
* Aplonis cinerascens - estornell de Rarotonga.
Alguns autors consideren l'existència d'una espècie extinta, l'estornell de Raiatea (Aplonis ulietensis)però el Congrés Ornitològic Internacional no la inclou, ja que no es conserven restes biològics.

## Referències

* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
# Apple Public Source License

L'Apple Public Source License (APSL) és una llicència permissiva derivada de la MPL resultant del treball col·laboratiu entre Apple i la Fundació FSF per produir una llicència lliure.
És una llicència aprovada per la FSF en les versions 1 i 2 (la versió 2 va ser llançada el 29 de juliol de 2003). No obstant això, la FSF no recomana utilitzar el codi per a nous projectes de codi obert. Argumentant dos criteris, que no és compatible amb la llicència GPL i que no disposa d'un vertader Copyleft, ja que una de les clàusules permet enllaçar amb fitxers desenvolupats com a programari propietari. La llicència exigeix que si un derivat de la font original és alliberat externament, la font ha d'esser disponible; la Free Software Foundation compara aquest requisit amb un de similar en la pròpia GNU Affero General Public License.

## Enllaços externs

* Text de l'Apple Public Source License

## Referències

* ↑ Rodríguez, Cristian. «Everything you need to know about Permissive Free Software» (en anglès americà), 15-01-2019. Arxivat de l'original el 2020-08-18. [Consulta: 27 setembre 2020].
* ↑ «Opinión de la FSF sobre la Apple Public Source License (APSL) 2.0». [Consulta: 27 setembre 2020].
# Aproximació cònica esbiaixada

En astrodinàmica, l'aproximació cònica esbiaixadao l'aproximació de dos cossos esbiaixats és un mètode per simplificar els càlculs de trajectòria de les naus espacials en un entorn de cos múltiple.

## Mètode

La simplificació s'aconsegueix dividint l'espai en diverses parts assignant cadascun dels cossos (per exemple, el Sol, els planetes, les llunes) la seva pròpia esfera d'influència. Quan la nau espacial està dins de l'esfera d'influència d'un cos més petit, només es considera la força gravitacional entre la nau espacial i el cos més petit, d'altra banda s'utilitza la força gravitatòria entre la nau espacial i el cos més gran. Això redueix un problema dels n cossos complex a múltiple problemes de dos cossos, a múltiples problemes de dos cossos, per als quals les solucions són les seccions còniques seccions còniques conegudes de les òrbites de Kepler.
Tot i que aquest mètode proporciona una bona aproximació de les trajectòries per a les missions interplanetaries de la nau espacial, hi ha missions per a les quals aquesta aproximació no proporciona suficientment resultats acurats. En particular, no modela punts de Lagrange.

## Exemple

En una transferència de la Terra a Mart, es necessita una trajectòria hiperbòlica per escapar de la gravetat de la Terra, aleshores cal una trajectòria el·líptica o hiperbòlica en l'esfera d'influència del Sol per transferir-se de l'esfera d'influència de la Terra a la de Mart, etc. Mitjançant els pedaços d'aquestes seccions còniques, fent coincidir els vectors de posició i velocitat entre els segments, es pot trobar la trajectòria adequada de la missió.

## Vegeu també

* Problema dels dos cossos
* Problema dels n cossos
* Esfera d'influència
* Kerbal Space Program, un simulador popular basat en l'aproximació cònica esbiaixada

## Referències

* ↑ Bate, R. R., D. D. Mueller, and J. E. White [1971], Fundamentals of Astrodynamics. Dover, New York.
* ↑ Lagerstrom, P. A. and Kevorkian, J. [1963], Earth-to-moon trajectories in the restricted three-body problem, Journal de mecanique, p. 189-218.
* ↑ Koon, W.S., Lo, M.W., Marsden, J.E., Ross, S.D. (2008) Dynamical Systems, the Three-Body Problem and Space Mission Design. Marsden Books. pp 5. ISBN 978-0-615-24095-4

## Bibliografia

* Carlson, K. M., An Analytical Solution to Patched Conic Trajectories Satisfying Initial and Final boundary Conditions, Bellcomm TM-70-2011-1, https://ntrs.nasa.gov/search.jsp?R=19710007291&qs=Ns%3DLoaded-Date%7C0%26N%3D4294795459
# Eva Santana i Bigas

Eva Santana i Bigas (Badalona, 1972) és una escriptora, il·lustradora i editora catalana.
Escriptora i il·lustradora de llibres infantils i juvenils. Ha estat coordinadora de l'Ara Kids (2011-2013), suplement infantil del diari Ara, i directora de la revista Súpers! del Club Súper3 (2010-2017). Les seves obres van des de la novel·la juvenil a la d'adults, àlbums il·lustrats, articles, entre d'altres. Alguns dels títols dels seus llibres són: Els maldecaps de l'Emi Pi, Lluny de casa, per fi!, La Mila i en Moll, Fem el pessebre, On ha anat el tió! i Parents, amics i altres calamitats inconfessables. Destaca també la seva col·lecció que té com a protagonista l'Oriol Pelacanyes. El 1995 va guanyar el premi Ciutat de Badalona-Països Catalans Solstici d'Estiu, amb Els maldecaps de l'Emi Pi, publicada a l'editorial Columna.

## Referències

* 1 2 «Eva Santana». Grup62. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ «Eva Santana» (en castellà). IMC Literary Agency. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ «Eva Santana» (en castellà). Penguin Random House. [Consulta: 21 març 2021].
* 1 2 «Eva Santana: "Crear és com passejar; fixant-m'hi si escric, sense pensar si dibuixo."». Catalunya Ràdio, 11-10-2016. [Consulta: 21 març 2021].
* 1 2 «Eva Santana farà una conferència en l'entrega dels premis literaris». Òmnium Cultural, 08-04-2004. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ «Eva Santana planteja una àcida i irònica visió del panorama literari català». Vilaweb, 05-04-2004.
# Armorial de Gelre

L'Armorial de Gelre (neerlandès: Wapenboek Guelders) és un armorial neerlandès escrit entre el 1370 i el 1414. La majoria d'historiadors n'atribueixen l'autoria a l'herald Claes Heinenszoon. El llibre mostra uns 1.700 escuts d'armes de tot Europa a color. Actualment està dipositat a la Reial Biblioteca de Bèlgica.
El llibre resulta d'important rellevància com a font històrica, perquè per exemple a Dinamarca s'emprà per determinar els colors de la Bandera de Dinamarca a partir dels colors que atorgava l'armorial als Dannebrog.

## Obres d'heràldica relacionades amb l'Armorial de Gelre

Per poder comparar-la amb les obres més importants sobre el tema. A continuació hi ha alguns dels tractats més coneguts, disposats en forma cronològica i amb les corresponents referències de consulta.
* 1374. Armorial de Gelre
* 1566. Le imprese illustri con espositioni, et discorsi. Girolamo Ruscelli.
** A la pàgina 441 de l'obra anterior hi ha la Divisa (heràldica) de Gonzalo Pérez.
* 1600. Origines Des Chevaliers, Armoiries, Et Heravx. Claude Fauchet.
* 1620. Armoria Catalana, de Jaume Ramon Vila
* 1638. Tesserae gentilitiae a Siluestro Petra Sancta Romano Societatis Iesu ex legibus Fecialium. Silvestro Pietrasanta.
* 1725. Ciencia heroyca reducida a las leyes heraldicas del blason. José de Avilés e Iturbide.
* 1753. Adarga Catalana, arte heráldica y prácticas reglas del blasón. Francisco Xavier de Garma Duran.
* 1856. Tratado completo de la ciencia del blasón. Modesto Costa y Turell.

## Referències

* ↑ Girolamo Ruscelli. Le imprese illustri con espositioni, et discorsi (etc.). Franciscus Rampazetto, 1566.
* ↑ Claude Fauchet. Origines Des Chevaliers, Armoiries, Et Heravx: Ensemble de l'Ordonnance, Armes, & Instruments desquels les François ont anciennement usé en leurs Guerres. Chez Ieremie Perier, 1600.
* ↑ Silvestro Pietrasanta. Tesserae gentilitiae a Siluestro Petra Sancta Romano Societatis Iesu ex legibus Fecialium descriptae. typis haered. Francisci Corbelletti, 1638.
* ↑ José de Avilés e Iturbide Avilés (Marqués de.). Ciencia heroyca reducida a las leyes heraldicas del blason: ilustrada con exemplares de todas las piezas ... de que puede componerse un escudo de armas. en la imprenta de Juan Piferrer, 1725.
* ↑ Francisco Xavier de Garma Duran. Adarga Catalana, arte heráldica y prácticas reglas del blasón.... Mauro Marti, 1753.
* ↑ Modesto Costa y Turell. Tratado completo de la ciencia del blason, ó sea, Codigo heráldico-histório. A. Brusi, 1856.

## Bibliografia

* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 655-659 [Consulta: 9 novembre 2013].
* Llàcer i Martorell, Arantxa. «Traducir noticias en el siglo xvii. Notas sobre fuentes y lenguas de escritura memorialística», Mirabilia/Medtrans 2, 2016, p. 42,62.

## Vegeu també

* Jaume Ramon Vila

## Enllaços externs

* L'Armorial de Gelre a Gallica
# Arpes d'Ur

Les arpes d'Ur o l'arpa de Puabi són els instruments de corda més antics que s'han trobat al món i associats a la civilització sumèria del Pròxim Orient, a l'edat del bronze. L'any 1929, diferents arqueòlegs van descobrir tres peces de lires i una arpa a Ur, la ciutat estat localitzada a l'antiga Mesopotàmia, a l'actual Iraq. Després d'un estudi, s'ha pogut determinar que tenen uns 4.500 anys d'antiguitat. Leonard Woolley fou l'investigador que en liderà el descobriment, així com els treballs d'excavació de les tombes reials d'Ur, el 1922 i el 1934. Les restes han estat restaurades i distribuïdes en diferents museus. La mateixa lira d'Ur s'ha trobat dibuixada a l'estendard d'Ur.

## Referències

* ↑ «Bill Taylor - Harpist | Home», 02-06-2015. Arxivat de l'original el 2015-06-02. [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ «Two Lyres from Ur | Maude de Schauensee» (en anglès). University of Pennsylvania Press. [Consulta: 10 gener 2022].
# Laboratori Nacional Los Alamos

El Laboratori Nacional Los Alamos (de l'anglès Los Alamos National Laboratory, també conegut com a LANL), és un laboratori del Departament d'Energia dels Estats Units, administrat per la Universitat de Califòrnia, que es troba a Los Alamos (Nou Mèxic), a 55 quilòmetres de la capital de l'estat, Santa Fe.
Creat el 1943 al desert del nord de Nou Mèxic per a dur a terme recerca científica en el marc del Projecte Manhattan, el laboratori és una de les institucions multidisciplinàries més grans del món. Abasta gairebé 64 quilòmetres i té gairebé 900 instal·lacions individuals i 13 instal·lacions nuclears. És també la major institució quant a nombre d'empleats del nord de Nou Mèxic ja que, al 2025, comptava amb uns 14.150 treballadors directes i milers d'altres provinents de la Universitat de Califòrnia, entre els quals 1.800 estudiants i 460 investigadors postdoctorals, així com personal federal de diverses agències, inclosos militars, i centenars de contractistes externs.
Gairebé un terç del personal tècnic del laboratori són físics, una quarta part són enginyers, una sisena són químics i experts en materials, i la resta es dedica a les matemàtiques, la informàtica, la biologia, la geologia i altres disciplines. Alguns científics professionals i estudiants van a Los Alamos com a col·laboradors eventuals per participar en projectes científics. L'equip col·labora amb universitats i amb la indústria en la recerca bàsica i aplicada per al desenvolupament de recursos energètics per al futur. El pressupost anual és de més de 2.000 milions de dòlars.
El laboratori es va fer molt famós quan, a la fi de la Segona Guerra Mundial, es va saber que era una instal·lació secreta i centralitzada per coordinar el desenvolupament científic del Projecte Manhattan, el projecte Aliat per aconseguir les primeres armes nuclears. Los Alamos és un dels dos laboratoris dels Estats Units on es duu a terme recerca classificada sobre el disseny d'armes nuclears. L'altre laboratori, des de 1952, és el Laboratori Nacional Lawrence de Livermore. En concret, a Los Alamos s'hi dissenya i produeix armes nuclears; es fan estudis per abordar les amenaces nuclears; i s'hi desenvolupa ciència, tecnologia i enginyeria de seguretat nacional.

## Referències

* 1 2 3 4 «About the Lab» (en anglès). Los Alamos National Laboratory. [Consulta: 1r març 2025].
* 1 2 «Los Alamos National Laboratory: Organization Home» (en anglès). Los Alamos National Laboratory. Arxivat de l'original el 12 desembre 2010. [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ «Los Alamos National Laboratory (LANL) - Overview» (en anglès). ucop.edu. Regents of the University of California. [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ «50th Anniversary Article: Oppenheimer's Better Idea: Ranch School Becomes Arsenal of Democracy» (en anglès). lanl.gov. Los Alamos National Laboratory. Arxivat de l'original el 20 abril 2011. [Consulta: 1r març 2025].
# Immoble al carrer Còdols, 7

L'Immoble al carrer Còdols, 7 és una obra de Breda (Selva) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edificació de planta baixa més un pis amb la coberta a dues aigües de teula àrab amb el carener paral·lel a la façana principal. Les obertures de la façana han estat molt modificades; només es conserva el balcó de la planta pis. La façana està arrebossada i pintada.
# Illa de l'Estenedor

L'Illa de l'Estenedor (popularment de s'Estenedor), dita també del Pas, és un illot del litoral mallorquí situat entre l'Illa de la Torre i l'Illa de la Caleta, al municipi de Calvià, i que forma part del conjunt d'illots que pren el nom d'Illetes. L'illa fou transformada en un aparcament i connectada a terra ferma per un petit istme, de manera que deixà de ser una illa. L'aparcament dona servei a les instal·lacions militars d'oci localitzades a l'indret.

## Referències

* ↑ «Caleta, Illa de sa». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 2. Palma: Promomallorca, p. 384. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Illetes». [Consulta: 14 agost 2019].
# Illa de la Plata

L'illa de la Plata es una petita illa situada davant de la costa de Manabí, a l'Equador, la qual forma part del Parc nacional de Machalilla. El seu nom prové d'una llegenda on s'explicava que suposadament Sir Francis Drake va amagar a l'illa els tresors arrabassats als espanyols. Es pot arribar aquí en barca des de la ciutat de Puerto López, la qual està situada a uns 40 kilometres.
A l'illa es pot trobar una important biodiversitat. Per exemple, hi habiten diverses espècies de mascarells com el mascarell camablau (Sula nebouxii), el mascarell camaroig (Sula sula), el mascarell de Nazca (Sula granti). A més a més també s'aprecien diverses espècies d'aus com la fregata, lleons marins sud-americans (Otaria flavescens), dofins tacats tropicals (Stenella attenuata), aquests últims es poden trobar per les aigües pròximes a l'illa.
L'illa va ser visitada l'any 1684 per William Dampier, el qual la va registrar com un dels habitats de les tortugues marines gegants.

## Referències

* ↑ «Ecuador Ciencia - Peces de colores en Isla de la Plata», 07-11-2011. Arxivat de l'original el 2011-11-07. [Consulta: 4 novembre 2020].
* ↑ «Parque Nacional Machalilla Manabi Ecuador Isla de la Plata Puerto López Comunidad de Agua Blanca». Arxivat de l'original el 2019-08-10. [Consulta: 4 novembre 2020].
* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 8 de juny de 2011. [Consulta: 30 març 2011].
* ↑ «Wayback Machine», 25-03-2008. Arxivat de l'original el 2008-03-25. [Consulta: 4 novembre 2020].
* 1 2 Dampier, William. A New Voyage Round the World, 1691 [Consulta: 11 octubre 2014].

## Enllaços externs

* Galeria de Fotos de l'Illa
* Parque nacional Machalilla, Manabí, Ecuador a YouTube
* Illa de la Plata, Equador