OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ksibet El Médiouni

Ksibet El Médiouni o Ksiba El Mediouni (àrab: قصيبة المديوني, Qṣībat al-Madyūnī) és una ciutat de la rodalia de Monastir, situada a uns 10 km de la ciutat, a la costa Mediterrània, dins de la governació de Monastir. La ciutat té uns 12.000 habitants. És capçalera d'una delegació amb 28.550 habitants.

## Economia

Té força activitat comercial i turística, pesca, artesania i indústria tèxtil i química.

## Història

Encara que es creu que hi va haver un castell de vigilància d'època almohade, la ciutat pròpiament dita no es va fundar fins cap al segle xvii, quan Mohamed Ben Abdallah El Mediouni, conegut com Sidi El Mediouni, va escollir la zona per establir-hi la seva zàuiya i construir-hi una mesquita.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 32 62 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en cinc sectors o imades:
* Ksibet El Mediouni (32 62 51)
* Touza (32 62 52)
* Benen Sud (32 62 53)
* Benen Nord (32 62 54)
* Bodher (32 62 55)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 32 35).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 82-85. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 148-150. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Marc Ràmia i Jesús

Marc Ràmia i Jesús, amb el nom artístic de Marc Ràmia, és un cantautor català. Debuta el 2007 en solitari de la mà del Col·lectiu de Músics del Maresme i dos anys més tard presenta el seu primer EP Despertar (autoedició, 2009). Anys més tard el cantautor mataroní presenta el seu primer disc A la vora del Malpàs (Temps Record, 2014) amb l'ajut de 70 mecenes que van col·laborar en el seu projecte de Verkami, i publica també el seu primer videoclip de la cançó 3.000, produït per Clack Produccions Audiovisuals.
Actualment Marc Ràmia es troba immers en la gravació d'un nou disc que sortirà el 2018 amb l'ajut de mecenes d'un Verkami i que es dirà Militants de vida.

## Referències

* ↑ «Marc Ràmia música d'autor». totmataro.cat, 10-01-2015. [Consulta: 29 desembre 2017].
* ↑ «Vida». wordpress.com, 21-02-2015. Arxivat de l'original el 2017-12-29. [Consulta: 29 desembre 2017].
* ↑ «Marc Ràmia: Avui en dia les cançons sense missatge són poca cançó». capgros.com, 18-03-2015. [Consulta: 29 desembre 2017].
* ↑ «És un videoclip dolç i els cumbes s’hi veuran reflectits». totmataro.cat, 07-05-2015. [Consulta: 29 desembre 2017].
* ↑ «Un pas endavant en la carrera musical de Marc Ràmia». totmataro.cat, 13-12-2017. [Consulta: 29 desembre 2017].
* ↑ «Despertar». viasona.cat. [Consulta: 29 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Marc Ràmia i Jesús - Lloc web oficial
# Federació Catalana de Societats Musicals

La **Federació Catalana de Societats Musicals** (FCSM) és una entitat dedicada a la promoció, difusió i consolidació de la música de banda a Catalunya. Agrupa diverses societats musicals i bandes de música amb l'objectiu de fomentar la cultura musical, donar suport a les agrupacions i representar el moviment bandístic català en institucions nacionals i internacionals.

## Història

La Federació va ser fundada l'any **1982** amb l'objectiu de donar cohesió a les societats musicals de Catalunya i reforçar-ne la seva projecció. Històricament, les bandes de música han tingut un paper destacat en la vida cultural i festiva del país, però no va ser fins a la creació de la Federació que es va establir un marc organitzatiu que en regulés i en coordinés les activitats.
Amb els anys, la FCSM ha anat ampliant la seva influència, promovent festivals, trobades i concursos de bandes, així com programes de formació musical. A més, ha establert col·laboracions amb altres federacions musicals de l'estat espanyol i d'Europa.

## Societats musicals adherides

La Federació compta amb més de **40 societats musicals** distribuïdes per tot Catalunya. Algunes de les més destacades són:
* **Banda Municipal de Barcelona**
* **Banda de Música de Lleida**
* **Banda Simfònica de Tarragona**
* **Associació Musical de Reus**
* **Societat Musical La Unió Filharmònica d'Amposta**

## Vegeu també

* Banda de música
* Cultura popular catalana

## Enllaços externs

* Federació Catalana de Societats Musicals
* Cultura Popular i Tradicional Catalana
# Creu del Tosell

La Creu del Tosell, o Creu del Tusell, és una creu commemorativa de Vic (Osona) situada al voral de la carretera C-153, de Vic a Roda de Ter, al trencant de la finca de Cal Tosell.
La creu es va aixecar el 1824 en record d'Hipòlit de Plandolit, descendent de la casa Plandolit de Sant Pere de Torelló. Va ser enderrocada pels republicans durant la Guerra Civil, i tornada a aixecar posteriorment. El 2017 va patir danys per un accident d'un automòbil i va ser retirada, quedant al magatzem municipal de Vic, on el 2024 la trobà un descendent de Plandolit i demanà la seva restitució, cosa que van efectuar, un cop restaurada, l'Ajuntament de Vic i la Diputació de Barcelona, l'agost del 2024.

## Referències

* ↑ «Restitueixen la creu del Tosell, al voral de la carretera de Vic a Roda des de 1824». El 9 TV.
# Copán

«Copán» té aquests significats:
* Copán (jaciment arqueològic), jaciment de la civilització maia al departament de Copán, occident d'Hondures, prop de la frontera amb Guatemala
* Copán Ruinas, municipi al departament hondureny de Copán
* Departament de Copán, departament hondureny, fronterer amb Guatemala, amb capital a Santa Rosa de Copán
# Bandera de Louisiana

La bandera de Louisiana està composta per una figura heràldica que es diu "la pietat del pelicà". Aquesta figura representa una mare pelicà que fereix el seu pit per alimentar les seves cries amb la seva sang. Aquest símbol, emblema de la caritat cristiana, també es troba en el segell de l'Estat de Louisiana. A la bandera, aquest emblema apareix sobre una cinta que mostra el lema estatal: "Unió, Justícia, i Confiança." La bandera actual es va adoptar l'any 2006, en què es va modificar el disseny original del pelicà de 1912.
Durant el segle xix era tradicional a Louisiana que a la bandera i en el segell estatal aparegués "el pelicà en la seva pietat" amb tres gotes de sang al seu pit. No obstant això, en els últims anys, les gotes de sang es col·locaven en la bandera i en el segell estatal a l'atzar. Un alumne de vuitè grau a l'escola d'ensenyament secundari Vandebilt Catòlica a Houma es va adonar d'això i va informar el legislador del seu Estat. El problema es va resoldre l'abril de 2006, quan la Legislatura de l'Estat de Louisiana va aprovar un projecte de llei (House Bill 833 / Llei 92.). Aquest exigeix que es representi el pelicà que s'utilitza en el segell i en la bandera estatal amb tres gotes de sang concretament al pit.

## Banderes anteriors

Abans de l'any 1861 l'Estat de Louisiana no tenia bandera oficial, encara que freqüentment s'utilitzava una bandera similar a l'actual. El gener de 1861, després de separar-se dels Estats Units per unir-se als Estats Confederats d'Amèrica, Louisiana va utilitzar extraoficialment una bandera que es basava en la de França.
Al febrer de 1861, Louisiana va adoptar oficialment una bandera amb una sola estrella groga en un cantó de color vermell i amb tretze franges vermelles, blanques i blaves, la qual es va utilitzar fins al final de la Guerra Civil Nord-americana. De tota manera, la bandera amb el pelicà i la de gener de 1861 es van seguir usant de manera no oficial.
* Bandera no oficial del 1861
* Bandera de la República de Louisiana (de febrer de 1861 al final de la Confederació)
* Bandera utilitzada del 1865 al 1912
* Bandera utilitzada del 1912 al 2006
* Bandera actual

## Referències

* ↑ Eagle-eyed eighth-grader prompts La. flag legislation, an April 2006 article from The Times-Picayune
* ↑ HB833 - 2006 Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine. Sessió regualar, en el lloc web de la Legislatura de l'Estat de Louisiana
# Glass Houses (àlbum)

Glass Houses és el setè àlbum de Billy Joel publicat l'any 1980. Conté la primera cançó de Billy Joel en assolir el primer lloc en la llista de les millors cançons de la Billboard, "It's Still Rock and Roll to Me." L'àlbum es va mantenir com a número u durant sis setmanes en la llista Billboard; és un dels àlbums essencials del pop-rock, amb temes de gran energia, força i ritme.
Començant amb el so d'un vidre trencant-se, Glass Houses té més sentiment de "hard rock" que en els anteriors àlbums de l'artista. La resposta a aquest àlbum va ser diversa. Va decebre molts vells admiradors, mentre que, al mateix temps, va atreure de nous. L'àlbum va ser concebut com un reclam al punk en general, i al segon àlbum de The Jam, "This Is the Modern World" particularment.

## Llista de cançons

Totes les cançons escrites per Billy Joel.
# Michelle Trachtenberg

Michelle Trachtenberg (Nova York, 11 d'octubre de 1985 - Nova York, 26 de febrer de 2025) va ser una actriu estatunidenca coneguda per la seva trajectòria en televisió i cinema. Va iniciar la seva carrera de petita i va destacar en sèries de televisió com The Adventures of Pete & Pete. El 1996 va protagonitzar Harriet the Spy. Va assolir gran popularitat amb el personatge de Dawn Summers a la sèrie Buffy the Vampire Slayer (2000-2003). També va interpretar Georgina Sparks a Gossip Girl (2008), paper que va reprendre en el reinici de la sèrie el 2022.
El febrer de 2025 va ser trobada sense vida al seu apartament de Nova York. Les primeres informacions apuntaven a causes naturals relacionades amb un recent trasplantament de fetge, tot i que no es va confirmar oficialment.

## Filmografia bàsica

* All My Children (sèrie de televisió) (1993-1996)
* Melissa, en català Melissa P. (1995)
* Harriet the Spy (1996)
* Inspector Gadget (1999)
* Buffy the Vampire Slayer (sèrie de televisió) (2000-2003)
* Gossip Girl (sèrie de televisió) (2008)
* EuroTrip (2004)
* Ice Princess (2005)
* Beautiful Ohio (2006)
* 17 Again, en català Un altre cop 17 (2009)

## Referències

* ↑ Rubin, Rebecca. «Michelle Trachtenberg, ‘Gossip Girl’ and ‘Buffy the Vampire Slayer’ Actor, Dies at 39» (en anglès americà). Variety, 26-02-2025. [Consulta: 26 febrer 2025].
* ↑ 324cat. «Mor Michelle Trachtenberg, actriu de "Gossip Girl" i "Buffy, cazavampiros", als 39 anys», 26-02-2025. [Consulta: 26 febrer 2025].
* 1 2 Guillén, Sergi. «Mor l'actriu Michelle Trachtenberg, coneguda per Gossip Girl». El Punt Avui, 26-02-2025. [Consulta: 27 febrer 2025].
# Qubit de fase

En computació quàntica, i més específicament en computació quàntica superconductora, el qubit de fase és un dispositiu superconductor basat en la unió Josephson superconductor-aïllant-superconductor (SIS) dissenyat per funcionar com un bit quàntic, o qubit.
El qubit de fase està estretament relacionat, però diferent del qubit de flux i el qubit de càrrega, que també són bits quàntics implementats per dispositius superconductors. La principal distinció entre els tres és la relació entre l'energia de Josephson i l'energia de càrrega (l'energia necessària perquè un parell de Cooper carregui la capacitat total del circuit):
* Per al qubit de fase, aquesta relació és de l'ordre de 10$^6$, la qual cosa permet un corrent de polarització macroscòpica a través de la unió;
* Per al qubit de flux és de l'ordre de 10, que permet supercorrents mesoscòpics (típicament ~300 nA);
* Per al qubit de càrrega és inferior a 1 i, per tant, només uns quants parells de Cooper poden travessar i carregar la caixa de parells de Cooper. Tanmateix, el transmon pot tenir una energia de càrrega molt baixa a causa de la gran capacitat de derivació i, per tant, tenir aquesta relació de l'ordre de 10 ~ 100.
Un qubit de fase és una unió Josephson polaritzada pel corrent, operada en estat de tensió zero amb una polarització de corrent diferent de zero.
Una unió de Josephson és una unió de túnel feta de dues peces de metall superconductor separades per una barrera aïllant molt prima, aproximadament 1 nm de gruix. La barrera és prou prima perquè els electrons, o en estat superconductor, els electrons aparellats de Cooper, puguin travessar la barrera a un ritme apreciable. Cadascun dels superconductors que formen la unió de Josephson es descriu mitjançant una funció d'ona macroscòpica, tal com descriu la teoria de Ginsburg-Landau per als superconductors. La diferència en les fases complexes de les dues funcions d'ona superconductores és la variable dinàmica més important per a la unió de Josephson, i s'anomena diferència de fase. $\delta$, o simplement "fase".

## Referències

* ↑ Barone, Antonio. Physics and Applications of the Josephson Effect (en anglès). New York: Wiley, 1981.
* ↑ Nielsen, Michael. Quantum Computation and Quantum Information (en anglès). Cambridge: Cambridge University Press, 2000.
* ↑ You, J. Q.; Nori, Franco (en anglès) Physics Today, 58, 11, 12-01-2007, pàg. 42. arXiv: quant-ph/0601121. DOI: 10.1063/1.2155757. ISSN: 0031-9228.
* ↑ University of Delft - Flux Qubit Website Arxivat 2008-03-01 at Archive.is
* ↑ Schreier, J. A.; Houck, A. A.; Koch, Jens; Schuster, D. I.; Johnson, B. R. Physical Review B, 77, 18, 12-05-2008, pàg. 180502. arXiv: 0712.3581. Bibcode: 2008PhRvB..77r0502S. DOI: 10.1103/PhysRevB.77.180502.
* ↑ van Duzer, Theodore. Principles of Superconductive Devices and Circuits, 2nd ed. (en anglès). Upper Saddle River NJ: Prentice-Hall, 1999.
* ↑ Tinkham, Michael. Introduction to Superconductivity (en anglès). New York: McGraw-Hill, 1996.
# Bertrand Laquait

Bertrand Laquait (Vichy, 13 d'abril de 1977) és un futbolista francès, que ocupa la posició de porter. Ha militat a l'AS Nancy del seu país natal. Entre 2002 i 2009 va jugar 184 partits amb el Charleroi belga, sent cedit al Recreativo de Huelva la temporada 06/07. El 2009 retorna a França per jugar amb el modest Évian Thonon Gaillard FC, a la tercera divisió del país.

## Referències

* ↑ «Bolat, Proto, Laquait ou... Capogrosso ? (video)» (en francès). DHnet, 24-03-2010. [Consulta: 5 desembre 2011].
* ↑ «Kompany crowned Pro Football Player of the Year!». R.S.C. Anderlecht, 21-05-2005. Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 5 desembre 2011].
* ↑ Kendall, Mark. «Recreativo land Laquait». Sky Sports, 2006. [Consulta: 5 desembre 2011].
* ↑ Llamas, Fernando. «La mano del Kun Agüero da tres puntos al Atlético» (en castellà). El Mundo, 15-10-2006. [Consulta: 15 desembre 2018].
* ↑ «Laquait (Recreativo) asume el reto de ser titular ante el Sevilla: "Estoy preparado para ayudar al equipo"» (en castellà). Europa Press, 11-05-2007. [Consulta: 15 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Cydia deshaisiana

Cydia deshaisiana és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels tortrícids (Tortricidae) originària de Mèxic que és més coneguda per la seva larva que habita els carpels de les llavors de diverses espècies d'arbusts del gènere Sebastiania (S. pavoniana o S. palmeri). Aquestes llavors reben el nom comú de mongetes mexicanes saltadores.
L'arna pon l'ou en tavelles joves. La larva desclosa entra dins la llavor i tanca el petit forat d'entrada durant el seu creixement. Quan la llavor s'escalfa sobtadament, per exemple per mantenir-la en la palma de la mà, la larva es caragola i té espasmes causant els característics salts. Dir que és un salt és una exageració però el cas és que la llavor es mou.
La larva pot viure diversos mesos dins la llavor i passa per diversos períodes de dormància. Per pupar necessita una humitat adequada.

## Sinònims

Carpocapsa saltitans o Laspeyresia saltitans — carpo indica que viu dins una llavor i l'epítet específic saltitans es refereix als salts.

## Referències

* ↑ «BioLib - Cydia deshaisiana» (en anglès). [Consulta: 28 febrer 2025].
* ↑ «Funet- Cydia deshaisiana» (en anglès). [Consulta: 28 febrer 2025].
* (1876). Jumping Seeds and Galls. American Naturalist, Vol. 10(4):216-218.

## Vegeu també

* Emporia melanobasis, una arna amb hàbits similars que parasita Spirostachys africana.
* Nanodes tamarisci, sobre les llavors dels tamarius Tamarix.
* la vespa de les agalles Neuroterus saltatorius en diverses espècies de roures, però en l'estadi de pupa . Arxivat 2015-02-17 a Wayback Machine.

## Exnllaços externs

* Information on Jumping Beans Arxivat 2006-12-05 a Wayback Machine.
# Carrer de Dalt (València)

El carrer de Dalt és una via urbana històrica del centre de València. Està situat entre la plaça del Tossal i el carrer de Na Jordana. És un dels carrers més representatius de la Ciutat Vella i, junt amb el carrer de Baix, vertebra el Barri del Carme de nord a sud.
És un carrer estret i llarg que acull, junt amb carrers propers, la major concentració de graffiti urbà de la ciutat, d'una qualitat molt alta i típicament bohemi, potser un dels trets identitaris del barri. És un carrer de botigues alternatives i bars, com ara Alta Trash, Santo Spirito Vintage, Gnomo, la llibreria Araña Editorial o Cadaver Landia. Al final del carrer hi ha un refugi antiaeri que data de la guerra civil. Al número 24 es va rodar la escena de 13 Rue del Percebe de la pel·lícula La gran aventura de Mortadelo y Filemón.
A la València medieval, el carrer de Dalt estava vinculat a la presència d'un alfòndec, situat entre aquest carrer i el carrer de Baix. Aquesta zona era coneguda com l'Alfondech Alta i l'Alfondech Baja. Els alfòndecs eren edificis destinats a allotjar comerciants, emmagatzemar mercaderies i facilitar activitats comercials. Aquest carrer apareix documentat al segle XV amb el nom d'Alfondech del Senyor Rey, en referència a aquest establiment comercial.

## Referències

* ↑ Calles desaparecidas A-C

## Enllaços externs

* Guia de carrers de l'Ajuntament Arxivat 2004-12-06 a Wayback Machine.
Geografia urbana de la ciutat de València :
# Ternivka (Ucraïna)

Ternivka (en ucraïnès: Тернівка, en rus: Терновка) és una ciutat d'Ucraïna dins l'oblast de Dnipropetrovsk. Té 23.792 habitants (2024). Va ser fundada el 1775.

## Economia

Mines de carbó. Les mines de carbó Ternovska, Zapadno-Donbasska, Dnieprovska i Samarska es troben als afores de Ternivka.

## Referències

* ↑ https://ternivka-rada.dp.gov.ua/storage/app/uploads/public/66c/5d4/630/66c5d46306c06349367731.docx
# Andrea Bianco

Andrea Bianco (segle XV, Venècia — segle XV, Venècia) va ser un navegant i cartògraf venecià que va residir a Quíos, les activitats del qual es poden rastrejar des del 1436 fins al 1459.

## Obra

És autor tant del mapamundi d'Andrea Bianco (el 1436), a la Biblioteca Marciana, com d'un altre mapa de Portolà el 1448, format per dues parts, conservat a la Biblioteca Ambrosiana . La indicació d'un any no era la norma als mapes en aquest període. Tanmateix, aquesta darrera datació es considera segura, ja que afirma en aquest mapa que la va dibuixar a Londres aquell any.
El Mapa d'Andrea Bianco forma part d'un atles les deu pàgines del qual estan fetes de vellum, de 29 × 38 cm. Es considera que és la primera obra cartogràfica existent que representa el descobriment portuguès de Cap Verd . A la novena pàgina hi ha el mapa del món, que es mostra al costat.
També es considera que Andrea Bianco va treballar amb Fra Mauro, que és considerat un cartògraf encara més important del seu temps.
Bianco és el tema del llibre de ficció històrica The Mapmaker (1957) de Frank G. Slaughter .

## Referències

* 1 2 Günther Hamann, Johannes Dörflinger: Die Welt begreifen und erfahren: Aufsätze zur Wissenschafts- und Entdeckungsgeschichte. In: Johannes Dörflinger (Hrsg.): Perspektiven der Wissenschaftsgeschichte. Band 1. Böhlau Verlag, Wien 1993, ISBN 3-205-98041-7, S. 97 (eingeschränkte Vorschau in der Google-Buchsuche).
* ↑ Günther Hamann, Johannes Dörflinger: Die Welt begreifen und erfahren: Aufsätze zur Wissenschafts- und Entdeckungsgeschichte. In: Johannes Dörflinger (Hrsg.): Perspektiven der Wissenschaftsgeschichte. Band 1. Böhlau Verlag, Wien 1993, ISBN 3-205-98041-7, S. 99.

## Bibliografia

* «BIANCO, Andrea» (en italià). Treccani, 28-07-2023. [Consulta: 20 febrer 2025].
* Lexikon des Mittelalters. 10 vols. Munich: Artemis, 1980–1999. ISBN 3-423-59057-2.
* "Atlante nautico (1436)".(1993) edited by Piero Falchetta, Arsenale Editrice srl, Venezia. ISBN 88-7743-135-0ISBN 88-7743-135-0 This book is a special edition for the Banco San Marco and was a limited edition of 1500 copies. The Biblioteca Marciana has made the text and 10 Tavola's available as ARCHIweb-Risultati Ricerca::Family 029110.

## Enllaços externs

* Bianco, Andrea
# Església de São Tiago de Valadares

L'Església de Sâo Tiago de Valadares és una església romànica situada a Valadares, al municipi de Baião, a Portugal. El 2012 fou classificada com a Monument d'Interés públic i està integrada en la Ruta del romànic.

## Referències

* ↑ «Igreja de São Tiago, paroquial de Valadares». Direção-Geral do Património Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].

## Enllaços externs

* Església de Sâo Tiago de Valadares en el portal de la Ruta del romànic.
# Andrés Lorente

Andrés Lorente (Anchuelo, Toledo, 15 d'abril de 1624 – Alcalá de Henares, Espanya, 1703) fou un compositor i organista espanyol.
Estudià la carrera sacerdotal i es graduà en la universitat d'Alcalà de Henares. Ocupà alguns càrrecs eclesiàstics, entre ells el de comissari de la Inquisició, i fou organista de l'església de San Justo de la seva població nadiua.
Va compondre diverses obres, entre elles, els salms Verba mea i Domine ne in furore, i els llibres: El porque della música en que se contiene los quatro artes de ella, canto llano, canto de órgano, contrapunto i composición (Alcalá de Henares, 1672), que és una de les obres més serioses i fonamentals que té la didàctica musical; en aquesta, a més, s'acredita Lorente de compositor molt sòlid, i el tractat De órgano.

## Referències

* Tom núm. 31, pàgs. 220-221 de l'Enciclopèdia Espasa
# Ànec mexicà

L'ànec mexicà (Anas diazi) és un ocell de la família dels anàtids (Anatidae) molt semblant a l'ànec coll-verd, fins al punt de ser considerat una subespècie. Viu en zones humides dels Estats Units i Mèxic, al sud-est d'Arizona, sud de Nou Mèxic, centre de Texas, Jalisco, Michoacán, Tlaxcala i Puebla.
# Sorra absorbent

La sorra absorbent o l'arena absorbent era una sorra fina que s'empolvorava sobre la tinta humida per tal d'accelerar-ne l'assecat en l'època prèvia a la invenció del paper absorbent. Aquesta sorra fina es preparava a partir de substàncies com sal comuna finament molta, sorra o pols de minerals tous com el talc o la calcita. Una barreja de goma sandàraca i pedra tosca o conquilla triturada serveix com a sorra absorbent. Aquesta barreja també es pot utilitzar com aprest per al paper o certs teixits. La sorra absorbent es conservava normalment dins d'una sorrera, un petit recipient semblant a un saler. Moltes sorreres tenien les tapes còncaves perquè fos més fàcil tornar a posar la sorra dins del recipient.

## Referències

* ↑ Juana Rosa. Sandarac/Pounce, 2004 [Consulta: 7 agost 2012].
# Genís

«Genís» té aquests significats:
* Toponímia:
** El Genís, mas al municipi de Santa Eugènia de Berga (Osona)
** Can Genís (Agullana)
** Cova d'en Genís o cau d'en Genís, jaciment al municipi de Santa Coloma de Gramenet
** Mas Genís, masia al municipi de Darnius (Alt Empordà)
** Mas Genís (Masarac), masia al municipi de Masarac (Alt Empordà)
* Biografies:
** Joan Genís Peres, Peris o Peres (Oriola, ~1548 - 1600?), compositor i músic valencià del Renaixement
** Josep Genís i Sagrera (1838 – 1898), figura destacada de la indústria surera
** Martí Genís i Aguilar (Vic, 1847 - 1932), escriptor i farmacèutic.
** Ramon Genís i Bayés (Vic, 1905 - 1959), tecnòleg de la pell
** Salvador Genís i Bech (La Jonquera, 1841 - Pineda de Mar, 1919), pedagog i publicista català