OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# NAMM

El NAMM Show és una reunió anual de fabricants de productes musicals, fundada l'any 1901. Se celebra cada any, al gener, a Anaheim, Califòrnia, EE. UU. a l' Anaheim Convention Center. El seu únic competidor important és la Musik Messe a Frankfurt. A l'edició de 2022 es va celebrar al juny.

## Resum

És un xou de comerç dirigit a distribuïdors nacionals i internacionals; i les exposicions de productes són una part integral del programa, permetent als venedors i distribuïdors veure què hi ha de nou, negociar acords i planificar les compres en els propers 6 a 12 mesos. Només els empleats dels fabricants, expositors i/o minoristes, i distribuïdors membres de NAMM estan autoritzats a assistir-hi, juntament amb els membres acreditats de la premsa.[1] Els expositors estan destinats a un nombre determinat d'estands als metres quadrats del seu estand principal, després d'abonar un càrrec. Als distribuïdors se'ls permet un cert nombre d'estands de categories diferents.
La sigla NAMM corresponia inicialment a la National Association of Music Merchants, una entitat nacional que representa els interessos dels productes detallistes de música, ha esdevingut una associació internacional que inclou comercials, membres de revenedors, afiliats i fabricants.

## SUMMER NAMM

Un altre programa de l'associació, El SUMMER NAMM, es porta a terme al juliol a Nashville, Tennessee al Nashville Convention Center. És d'aproximadament una fira de la mida del NAMM Show de gener, centrant-se més en reunions de la indústria i cursos de desenvolupament professional que productes. Informes recents indiquen que l'exposició Summer NAMM ha patit un declivi en la seva assistència, ja que ha estat un cicle entre Nashville, TN, Austin, Texas i Indianapolis, Indiana durant els anys successius.

## NAMM (Associació)

Fabricants de Pianos d'Amèrica, van formar l'Associació Nacional de Distribuïdors de Pianos d'Amèrica. El grup va celebrar la seva primera reunió anual el 1904. El 1919, el grup va canviar el seu nom a Associació Nacional de Comerciants de Música, o NAMM.
NAMM ha passat de ser una associació detallista nacional a una associació internacional els membres de la qual ara inclouen empreses comercials, distribuïdors, afiliats i fabricants.
El NAMM Show no va tenir lloc el 1932, 1934, 1942 o 1945. A causa de la pandèmia de COVID-19, el NAMM Show 2022 es va dur a terme a Anaheim del 3 al 5 de juny del 2022, sense cap NAMM d'estiu per separat.

## Referències

* ↑ «El NAMM Show anuncia las sesiones para profesionales de su próxima edición». [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ Soyuz. «El NAMM Show 2022 se celebrará en junio», 09-09-2021. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «NAMM Timeline» (en inglés). [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «NAMM Show Location & Date History 1901-2022». [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Transformation Awaits: The NAMM Show Announces Return to Anaheim in June 2022» (en inglés). Arxivat de l'original el 26 de mayo de 2022. [Consulta: 29 agost 2022].

## Enllaços externs

* NAMM - Lloc web oficial
* NAMM Oddities
* NAMM (arxivat)
# Alt Guadalentí

L'Alt Guadalentí és una comarca de la Regió de Múrcia.

## Característiques

La comarca de l'Alt Guadalentí correspon amb la clàssica àrea d'influència de la ciutat de Llorca des d'època medieval. Antigament, aquesta comarca abastava també els primers municipis almeriencs, com Huércal Overa, repoblats per llorquins.
Aquesta comarca ha estat englobada juntament amb el Baix Guadalentí sota el nom Guadalentí fins. Posteriorment es van separar a causa del fet que correspon aproximadament a un quart de la superfície de la Comunitat Murciana. Àguiles correspon amb l'epicentre de la península que es desertitza, i de fet és una de les comarques més desèrtiques, juntament amb L'Oriental. La comarca de l'Alt Guadalentí està plena de petites entitats de població aïllades i amb molt difícil accés en la serra de l'Almenara, en el terme municipal llorquí.

## Economia

L'agricultura és eminentment de secà, excepte en la zona de la vega llorquina. L'economia varia molt d'una zona a una altra, des de la producció agrícola i ramadera de la vega llorquina fins al turisme propi d'Águilas, així com el sector serveis de Puerto Lumbreras, seu d'un parador turístic.
Actualment s'estan desenvolupant projectes turístics bastant polèmics en l'entorn del Cap Copi, pertanyent a Águilas.
Alt Guadalentí (2004) :
| Municipi | Població | Extensió | Densitat |
| Águilas | 30.263 | 253,7 | 119,24 |
| Llorca | 84.245 | 1.677,7 | 50,66 |
| Puerto Lumbreras | 12.056 | 143,5 | 84,32 |
| Total | 126.778 | 2.074,8 | 61,23 |
# Alt del Coscó

L'Alt del Coscó és una muntanya de 357 metres que es troba entre els municipis d'Avinyonet del Penedès i d'Olesa de Bonesvalls, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Alternança de generacions

L'alternança de generacions, o metagènesi, fa referència a la característica que presenten alguns organismes d'alternar entre dos individus diferents al llarg del seu cicle vital.
En alguns grups vegetals podem trobar el següent cicle: l'esporòfit (diploide) mitjançant la meiosi generarà espores (n) que, un cop hagin germinat i madurat després de mitosi consecutives, donaran lloc a un gametòfit. Aquest, al seu torn, via mitosi crearà gàmetes els quals, prèvia fecundació i mitosis successives, donarà lloc a l'esporòfit.
Alguns fongs paràsits presenten alternança de generacions amb individus d'aspecte molt diferent que infecten hostes diferents (per exemple les espècies de Gymnosporangium
També algunes espècies d'animals poden presentar alternança de generacions, com és el cas dels cnidaris, que en alguns casos poden alternar entre una fase pòlip i una fase medusa.
En els haplodiplonts hi ha una fase haploide multicel·lular i una fase diploide multicel·lular. Per això hi ha dues generacions alternades d'individus, una diplont i una haplont (hi ha alternança de generacions). El zigot diploide es divideix per mitosi per a formar la generació diploide multicel·lular. En l'individu adult diploide es produeix la meiosi per a produir espores a partir de les quals es forma l'individu adult haploide per mitosi. Aquesta fase dona lloc als gàmetes que es fusionaran en un nou zigot, reiniciant el cicle. Aquest cicle de vida es dona en plantes, a l'individu haplont multicèl·lular l'hi diu gametòfit i a l'individu diplont multicèl·lular l'hi diu esporòfit. De vegades tant l'haplont adult com el diplont adult són similars entre si, i només els diferencia en l'anàlisi genètica i a l'aparèixer les seues estructures reproductives (com en l'enciam de mar o Ulva), llavors es diu que el cicle de vida és haplodiplont amb alternança "homofàsica" de generacions, o generacions isomorfs. De vegades l'haplont adult i el diplont adult són molt diferents entre si, com passa en les plantes terrestres, llavors es diu que el cicle de vida és haplodiplont amb alternança "heterofàsica" de generacions, o generacions heteromorfes. Quan tant el gametòfit com l'esporòfit són observables a primera vista, com passa en les molses i en les falgueres, es diu que l'alternança de generacions és ben manifesta. En les plantes amb llavor, només la fase diplont multicel·lular (esporòfit) és observable a primera vista, el gametòfit femení (que dona el gàmeta femenina) està tancat dins de l'òvul (que després es converteix en llavor), el gametòfit masculí (que dona el gàmeta masculí) està tancat dins del gra de pol·len.

## Referències

* ↑ «alternança de generacions». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 11 febrer 2025].
# Altevatnet

L'Altevatnet (sami septentrional: Álddesjávri) és l'onzè llac més gran de Noruega amb 79,71 quilòmetres quadrats. El llac és d'aproximadament 38 quilòmetres de llarg i uns 2,5 quilòmetres d'ample. Està situat al municipi de Bardu al comtat de Troms. També és el llac més gran del comtat de Troms. El llac està regulat per una presa en l'extrem nord-oest del llac. La superfície es troba a 489 metres sobre el nivell del mar.
El llac es troba a uns 10 quilòmetres de Suècia i es troba just entre dos parcs nacionals: el Parc Nacional Øvre Dividal i el Parc Nacional Rohkunborri. Els abocaments d'aigües cap al nord al riu Barduelva, que desemboca al riu Målselva, que al seu torn desemboca en el fiord de Malangen.

## Referències

* ↑ «De største innsjøene i Norge» (en noruec). Norges vassdrags- og energidirektorat, 04-01-2009. Arxivat de l'original el 2012-05-25. [Consulta: 19 setembre 2012].
* ↑ Store norske leksikon. «Altevatnet» (en noruec). [Consulta: 19 setembre 2012].
# Can Sabadell (Barcelona)

Can Sabadell és una masia situada a la Rambla de Prim, 247-255, al barri de la Verneda i la Pau de Barcelona, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

Per aquests contorns hi havia un mas anomenat Can Viudet, on s'amagaren molts soldats francesos durant la Guerra del Francès, fugint de la persecució de la milícia popular. Josep Manso i Solà, que operava per aquesta zona, s'incorporà a l'exèrcit, arribant a general, i li fou atorgat el títol de Comte del Llobregat.
La masia va ser edificada el 1941 per Josep Sabadell (†1990) i disposava d'una gran extensió de terres de conreu. A finals del segle xx, hi vivia la vídua Francesca Tuneu i els hereus són els seus fills, Francesc i Montserrat Sabadell Tuneu.

## Descripció

Edifici de planta quadrada amb un annex i entorn d'horta i jardineria. La façana principal té el portal i tres balconades. Un dels laterals presenta tres balcons i diversos finestrals. A la part annexa hi ha cinc finestrals petits. La coberta és un terrat practicable.

## Referències

* ↑ «Parcel·la cadastral 3165320DF3836E». Punt d'Informació Urbanística de Barcelona. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 3 4 5 «Can Sabadell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Altiplà de Transsilvània

L'Altiplà de Transilvania (en romanès: Podişul Transilvaniei; en hongarès: Erdélyi-medence) és un altiplà a Romania central que ocupa el centre del país; és format per una sèrie de nivells d'aplanament i per una cubeta sedimentària de dipòsits paleogènics, miocènics i pliocènics, i que els afluents del Tisza han tallat en àmplies valls.
L'altiplà resta a l'interior i pren el seu nom de la regió històrica de Transsilvània, i està gairebé enterament vorejat per les branques orientals, meridionals i occidentals romaneses dels monts Carpats. Cal destacar-ne dos sectors ben diferenciats: el sector Nord, menys elevat, i conegut com a Plana Transsilvana, on sovintegen les llacunes, i el Sud, més elevat, accidentat per profundes valls.
Té una altitud de 300-500 metres sobre el nivell del mar.
L'altiplà de Transsilvània, els monts Carpats i les terres baixes a l'oest de Romania es caracteritzen per un clima continental. La temperatura canvia molt al llarg de l'any, amb estius càlids i hiverns frígids. Grans boscos cobreixen part de l'altiplà i de les muntanyes.

## Referències

* ↑ «Altiplà de Transsilvània». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Altiplà de Transsilvània». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Alto Tormes

L'Alt Tormes és una comarca natural espanyola pertanyent geogràficament a l'extint Regne de Lleó que en 1833 es va dividir en les actuals províncies de Salamanca i Àvila, ambdues en la Comunitat autònoma de Castella i Lleó. En la part abulense queden algunes influències culturals i de vocabulari charro com la utilització d'expressions com "vaite" en comptes de "vete", "pardal" per a nomenar un ocell o "barruntar" per a referir-se a "sentir". La part salmantina, que forma part de la comarca de Guijuelo com subcomarca, comprèn 7 municipis: Cespedosa de Tormes, Gallegos de Solmirón, Navamorales, Puente del Congosto, El Tejado, Guijo de Ávila i La Tala. Alguns dels municipis abulenses són: Aldeanueva de Santa Cruz, Avellaneda, Becedas, Bohoyo, Gil García, Hoyorredondo, Junciana, El Barco de Ávila, El Losar del Barco, La Aldehuela, La Horcajada, Los Llanos de Tormes, Malpartida de Corneja, Medinilla, Navalonguilla, Neila de San Miguel, Piedrahíta, Puerto Castilla, San Bartolomé de Corneja, Santa María de los Caballeros, Santa María del Berrocal, Santiago del Collado, San Lorenzo de Tormes, San Miguel de Corneja, Solana de Ávila i Villar de Corneja.

## Referències

* ↑ Llorente Maldonado, Antonio. Centro de Estudios Salmantinos. Las comarcas históricas y actuales de la provincia de Salamanca (en español), 1976, p. 157 [Consulta: 9 novembre 2011]. «Un caso de zona mal definida que no pertenece a ninguna de las comarcas tradicionales, es la que se halla en el extremo nordeste del actual partido judicial de Béjar, a lo largo del Tormes, desde su entrada en la provincia hasta los límites de Salvatierra; esta zona perteneció a Castilla no a León, e incluso en el siglo XVIII formaba parte de la provincia de Ávila, no de Salamanca (…) Es una comarca que ha gravitado siempre más hacia Barco de Ávila y Piedrahita que hacia Béjar o Ávila, y no tiene nada de particular que no esté englobada en ninguna comarca salmatina, aunque por pertenecer administrativamente a Salamanca y a Béjar, sus habitantes, o por lo menos sus secretarios, se consideran salmantinos y bejaranos. En esta zona están incluidos los pueblos de El Tejado, Navamorales, Puente del Congosto, Bercimuelle, Gallegos de Solmirón, Cespedosa de Tormes y Guijo de Ávila. Uno de los secretarios consultados, precisamente el de Guijo de Ávila se ha dado perfectamente cuenta de la situación particular de estos pueblos ribereños del Tormes, y nos dice en su respuesta al Cuestionario: Este municipio de Guijo de Ávila, al igual que otros limítrofes, siendo casi todos del Partido de Béjar, no pertenecen ninguno de ellos a la Comarca de Sierra de Béjar, constituyendo una comarca intermedia entre ésta y la de Salvatierra, con caracteres bastante difinidos y distintos a los de aquellas, que muy bien puediera considerarse como Comarca Media del Tormes (página 97)»

## Vegeu també

* Comarca d'El Barco de Ávila-Piedrahíta i Comarca de Guijuelo

## Enllaços externs

* Mancomunidad del Alto Tormes (Salamanca) Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Alto de las Barracas

L'Alto de las Barracas és el sostre del País Valencià amb 1.838 msnm. El cim s'eleva 23 m per damunt del mític Penyagolosa. Es troba entre la comarca del Racó d'Ademús i la província de Terol. S'emmarca dins de la serralada de Javalambre. El cim va ser anomenat erròniament durant molts anys Cerro Calderón per un error en la cartografia del segle xx.

## Referències

* ↑ «Parc Natural de la Generalitat, web oficial».
* ↑ «Cerro Calderón - Peakbagger.com». [Consulta: 27 desembre 2017].
* ↑ «Las diez montañas más altas de la Comunidad Valenciana. - Club Senderismo de Valencia» (en castellà). Club Senderismo de Valencia, 08-01-2016.
* ↑ «Toponimia de la Puebla de San Miguel».

## Vegeu també

* Javalambre
* Parc Natural de la Pobla de Sant Miquel
* Llista de muntanyes del País Valencià
# Aluata de mans vermelles

L'aluata de mans vermelles (Alouatta belzebul) és una espècie d'aluata endèmic del Brasil, on viu principalment a la regió de l'Aragay. Té el pelatge totalment negre, excepte les mans, que són vermelles (tal com ho indica el nom de l'espècie).

## Referències

* ↑ «Aluata de mans vermelles». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# Aluata vermell

L'aluata vermell (Alouatta seniculus) és una espècie de simi del subordre Platyrrhini de Sud-amèrica. Es troba a la conca occidental de l'Amazones a Veneçuela, Colòmbia, l'Equador, el Perú, Bolívia i el Brasil. La població del Departament de Santa Cruz a Bolívia ha estat dividida, el 1985, en dues espècies diferents.

## Descripció

Hi ha poc dimorfisme sexual. ls mascles fan 49–72 cm de llargada i les femelles 46–57 cm. Els mascles pesen entre 5,4–9 kg, mentre les femelles 4,2–7 kg. Tenen una cua llarga prènsil de 49–75 cm. La cua és coberta de pèl excepte el darrer terç. En ambdós sexes el color és bru vermellós amb canvis de color segons l'edat. La seva cara està envoltada de pèl.
Alouatta seniculus és arborícola i diürn de locomoció principalment quadrúpeda, fa servir la cua per ajudar a desplaçar-se als arbres.

## Subespècies

Tradicionalment n'hi ha 6, Stanyon et al. (1995) conclogueren per la diferència en nombre de cromosomes entre A. s. sara i A. s. arctoidea estava en escala similar que entre A. s. sara i A. s. seniculus per Minezawa et al. (1986).
* Alouatta seniculus seniculus
* Alouatta seniculus arctoidea
* Alouatta seniculus juara

## Referències

* ↑ Entrada «Alouatta seniculus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «Aluata vermell». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 150. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Boubli, J.-P.; Di Fiore, A.; Rylands, A. B.; Mittermeier, R. A. Alouatta seniculus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 3 gener 2009.
* Heatwole, Alan M. Monkeys and Apes. 1a edició. Nova York: Gallery Books, 1990.

## Enllaços externs

* Primate Info Net Fitxa sobre l'aluata vermell
# Alxasaure

L'alxasaure (Alxasaurus) és un gènere de dinosaure teròpode terizinosauroïdeu que va viure al Cretaci inferior en el que avui en dia és Mongòlia Interior. És un dels membres més antics coneguts de la superfamília dels terizinosauroïdeus, però ja presentava la forma corporal - incloent el coll llarg, la cua curta i les urpes llargues de les mans - dels terizinosauroïdeus posteriors. Com els altres membres d'aquest grup, era un bípede herbívor amb un llarg intestí per a processar el material vegetal. Se'n coneixen diversos espècimens i el més llarg feia uns 3,8 metres de longitud.
# Alzeau

L'Alzeau o la Rougeanne és un riu francès del sud del país que neix al departament del Tarn i passa pel de l'Aude, on es converteix en un subafluent del riu que li dona nom a través del riu Fresquel.

## Geografia

És un riu que neix al Massís Central, concretament a la Muntanya Negra al Parc Natural de l'Haut-Languedoc, al municipi de Labruguière al costat de Mazamet, en els pendents del pic de Montaud, i desemboca al Fresquel a la riba esquerra prop de Pezens al departament de l'Aude.
El riu té un curs de 33,6 km

## Afluents principals

L'Alzeau o la Rougeanne té 15 afluents dels quals destaquen:
* la Dure: 27 km
* le Pesquier : 5,2 km

## Hydrologie

Una part de les aigües d'aquest riu, juntament amb el Lampy i el Sor són canalitzades pel Rec de la Muntanya i passen pel Laudot per la Presa de les Cammazes i el Llac de Saint-Ferréol per alimentar el Canal del Migdia via el Rec de la Plana.

## Departaments i municipis que travessa

L'Alzeau o la Rougeanne travesa dos departements i 10 municipis:
* Tarn (81):
** Labruguière (font), Escoussens, Arfons.
* Aude (11):
** Laprade, La Comba, Saint-Denis, Saissac, Montolieu, Moussoulens i Pezens (confluència).
# Absolutisme moral

En filosofia, l'absolutisme moral és la posició sobre certs estàndards en contra de normes morals que poden ser jutjades, i que algunes accions són correctes o incorrectes, amb independència del context de l'acte.

## Referències

* ↑ Pojman, L. P. : A Defense of Ethical Objectivism (p. 50)
# Exposició colonial internacional de París

L'Exposició colonial internacional de París (en francès Exposition coloniale internationale) va ser un esdeveniment que començà el 6 de maig de 1931 i durà sis mesos al que és actualment la Porta daurada de la capital de França. Es realitzà per a fer mostra de la riquesa de cultures present a l'imperi colonial francès i alhora mirar de contrarestar les crítiques alemanyes sobre el colonialisme practicat per França. El mariscal Hubert Lyautey fou qui rebé l'encàrrec de dirigir aquesta exposició.

## Història

L'Exposició colonial de París es va idear arran de l'èxit de l'Exposició de l'Imperi Britànic que es feu el 1924. Inicialment estava prevista per 1925; amb tot només començà de debò tres anys més tard, quan s'hi va posar la primera pedra el 5 de novembre de 1928. La seva inauguració es realitzà el 6 de maig de 1931 comptant amb l'assistència del ministre francès de colònies Paul Reynaud, el President de la República francesa Gaston Doumergue, el governador de colònies que intervenia com a secretari general Léon Geismar, i el mariscal Lyautey que havia estat designat com a comissari general de l'Exposició el 1927.
Es va construir a l'est de París en el 12è districte de París, al voltant del llac Daumesnil, en el bosc de Vincennes ocupant un espai de 110 hectàrees amb l'entrada principal situada a la Porta Daurada. A dintre s'hi construïren un conjunt monumental de monuments que representaven les colònies franceses i fins i tot s'hi reconstituïren pobles amb autòctons que hi exhibien el seu mode de vida, procediment que generà fortes crítiques i fou anomenat després zoològic humà.
# Església de Sant Martí d'Oliván

L'església de Sant Martín d'Oliván és una església catòlica espanyola dedicada a Sant Martí de Tours. Es troba a la localitat d'Oliván, a 893 metres d'altura sobre el nivell del mar, al terme municipal de Biescas, a la comarca aragonesa de l'Alto Gállego.
L'església es va aixecar en estil romànic al voltant de l'any 1060, i és part del grup d'esglésies del Serrablo, i va ser reformada després, de manera que es va modificar el seu aspecte original. Originalment no tenia més que una única nau, encara que en la reforma feta al segle xvi es va agregar una nau lateral, en derruir-se el mur sud i afegir-se un arc de mig punt per comunicar les dues naus. La torre, de planta quadrada, es troba adossada a la seua façana septentrional. L'església va ser restaurada en 1977 per l'Associació Amics de Serrablo.

## Referències

* 1 2 «OLIVAN-Rutas romanicas por el altoaragon-A.Garcia Omedes». www.romanicoaragones.com. [Consulta: 5 febrer 2018].
* ↑ 1946-, Bango Torviso, Isidro Gonzalo,. El románico en España. Espasa Calpe, 1992, p. 143. ISBN 8423952959. OCLC 27027149.

## Enllaços externs

* «Bienes culturales - www.patrimonioculturaldearagon.es» (en espanyol europeu). www.patrimonioculturaldearagon.es. Arxivat de l'original el 2018-02-04. [Consulta: 5 febrer 2018].
* «Iglesia de San Martín - Oliván». Iglesia de San Martín - Oliván - SIPCA. [Consulta: 5 febrer 2018].