OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escurçonera barballera

L'escurçonera barballera (Scorzonera angustifolia) és una planta del gènere Scorzonera que destaca per tenir les fulles molt primes i estretes (fulles linears). La seva distribució és del Mediterrani oest, íbero-magrebina. Als Països Catalans manca a les Illes Balears.

## Descripció

La tija té fulles linears fins prop de l'apex. Fa de 10 a 50 cm d'alçada. Les fulles fan de 5 a 25 cm de llarg per 0,1 a 0,5 cm d'ample. Són graminiformes i semiamplexicales. Els involucres dels capítols fan 25 a 50 mm i les flors són grogues. Aquenis de 15 a 25 mm.

## Hàbitat

Pastures seques en fenassars i joncedes. Viu fins als 1.400 metres d'altitud.

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
# Eremomela del Karoo

L'eremomela del Karoo (Eremomela gregalis) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Cisticolidae pròpia del sud d'Àfrica.

## Distribució i hàbitat

Es troba a Namíbia i Sud-àfrica.
L'hàbitat natural són les zones tropicals d'arbustos secs.

## Subespècies

Es reconeixen dues subespècies:
* E. g. damarensis (Wahlberg, Johan August . Wahlberg, JA 1855) - Namíbia (regió d'Oösop al riu Swakop)
* E. g. gregalis (Smith, Andrew. Smith, A 1829) - zona àrida del Karoo al sud de Namíbia i al nor-oest de la província del Cap.

## Referències

* ↑ «Eremomela del Karoo». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 4/02/2023(català)
* ↑ Clements, J. F.; Schulenberg, T. S.; Iliff, B.L. Sullivan i C. L. Wood, M. J. «The Clements checklist of birds of the world: Version 6.6» (XLS) (en anglès). Cornell University, 04-12-2011. Arxivat de l'original el 2011-12-04. [Consulta: 4 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Karoo eremomela - The Atlas of Southern African Birds. (en anglès) (PDF)
# Efecte Sommerfeld

En mecànica, l'efecte Sommerfeld és un fenomen de retroalimentació que apareix en l'intercanvi d'energia entre sistemes vibrants. Per exemple, un motor adossat a una taula oscil·lant on, en determinades condicions, un augment de l'energia transmesa al motor no condueix a revolucions més altes sinó a vibracions més fortes de la taula. Porta el nom del físic Arnold Sommerfeld. L'any 1902, Sommerfeld va analitzar les vibracions provocades per un motor que impulsava un pes desequilibrat i va concloure que "Aquest experiment correspon aproximadament al cas en què una màquina de 30 cavalls de força, adossada sobre una base deficient, aconsegueix només 1/3 (10 cavalls de força) de treball útil, mentre que 20 cavalls de força es transfereixen a la maçoneria de la fundació ". Les primeres descripcions matemàtiques de l'efecte Sommerfeld van ser suggerides per I. Blekhman i V. Konenko.

## Atractors ocults a l'efecte Sommerfeld

En la teoria de les oscil·lacions ocultes, l'efecte Sommerfeld s'explica per la multiestabilitat i la presència de dos atractors ocults coexistents en l'espai de fase del model dinàmic sense estats estacionaris, un dels quals atrau trajectòries des de la proximitat de dades inicials zero (que corresponen a l'engegada típica del motor), i l'altre atractor correspon al mode de funcionament desitjat amb una freqüència de gir més alta. Segons el model considerat, els atractors ocults que coexisteixen poden ser periòdics o caòtics; aquests models dinàmics amb efecte Sommerfeld són el primer exemple mecànic conegut d'un sistema sense equilibris i amb atractors ocults. Aquest tipus de fenòmens poden ser observats en models dinàmics de plataformes de perforació, on el motor elèctric pot excitar vibracions de torsió del trepant.

## Referències

* ↑ Sommerfeld, A. (en alemany) Zeitschrift des Vereines Deutscher Ingenieure, 46, 1902, pàg. 391–394.
* ↑ Eckert, M. Arnold Sommerfeld: Science, Life and Turbulent Times 1868–1951. Springer, 2013.
* ↑ Blekhman, I. (en rus) Ingenernyj Sbornik, 16, 1953, pàg. 49–72.
* ↑ Kononenko, V. Kolebatelʹnye sistemy s organichennym vozbuzhdeniem (en rus). Krasnopolskaya /Shvets, 1969.
* 1 2 Kiseleva, M.A.; Kuznetsov, N.V.; Leonov, G.A. IFAC-PapersOnLine, 49, 14, 2016, pàg. 51–55. DOI: 10.1016/j.ifacol.2016.07.975 [Consulta: free].
* ↑ Dudkowski D.; Jafari S.; Kapitaniak T.; Kuznetsov N. V.; Leonov G. A. Physics Reports, 637, 2016, pàg. 1–50. Bibcode: 2016PhR...637....1D. DOI: 10.1016/j.physrep.2016.05.002.
* ↑ Leonov G.A.; Kuznetsov N.V.; Kiseleva M.A.; Solovyeva E.P.; Zaretskiy A.M. Nonlinear Dynamics, 77, 1–2, 2014, pàg. 277–288. DOI: 10.1007/s11071-014-1292-6.
# Cocaïna negra

La cocaïna negra, també coneguda com a coca negra, és una mescla de cocaïna normal o clorhidrat de cocaïna amb diverses altres substàncies, que poden ser-hi afegides per tal deː
* Camuflar l'aspecte típic de la droga amb pigments i tints (p. ex. afegint-hi carbó vegetal),
* Per interferir amb els controls de droga basats en el color (p. ex. barrejant tiocianats i sals de ferro o sals de cobalt es formem complexos de color vermell fosc dins la solució),
* Per fer la mescla indetectable a l'olfacte de gossos ensinistrats (p. ex. afegint-hi carbó actiu es pot absorbir suficientment la traça d'olors).
Com que el resultat és normalment de color negre, la cocaïna negra pot ser generalment traficada com a tòner, pols per a preses d'empremtes digitals, adob, pigment o motllures de metall. La base de cocaïna pura pot ser recuperada de la mescla per extracció o per extracció àcid-base utilitzant solvents orgànics comuns com l'acetona.
Durant els anys 1980s el dictador Augusto Pinochet va ordenar al seu exèrcit construir un laboratori clandestí de cocaïna a Xile on químics barrejaven cocaïna amb d'altres substàncies químiques per a produir allò que l'assessor superior d'espionatge de Pinochet, Manuel Contreras, va descriure com a "cocaïna negra" capaç de passar els controls de droga als Estats-Units i Europa.
Contraban de cocaïna negra fou detectat a Bogotà, Colòmbia el maig de 1998. El 2008, un tipus nou de cocaïna negra va ser descobert per la policia espanyola, camuflada sota proteccions de goma i incorporada a maletes d'equipatge.

## Referències

* ↑ Branigin, William. «Cartels Shipping 'Black' Cocaine; Bricks of Drug Look Like Metal Moldings, McCaffrey Says». The Washington Post. HighBeam Research, 28-04-1999. Arxivat de l'original el November 4, 2012. [Consulta: 12 octubre 2010].
* ↑ Jonathan Franklin, Pinochet 'sold cocaine to Europe and US', The Guardian, 11 July 2006
* ↑ McNicholas, Michael. Maritime security: an introduction. Butterworth-Heinemann, 2008, p. 190. ISBN 978-0-12-370859-5.
* ↑ «Còpia arxivada». Typically Spanish, 19-02-2008 [Consulta: 26 setembre 2019]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-03-14. [Consulta: 26 setembre 2019].
# Aigua de coco

L'Aigua de coco o suc de coco és un líquid de color clar que es troba a l'interior dels cocos joves i que no s'ha de confondre amb la llet de coco. A mesura que el fruit madura aquest líquid que és el suc de coco és substituït gradualment pel mesocarp del coco i per l'aire. Un coco molt jove té molt poca polpa i la té molt tendra gairebé com un gel. El suc de coco és una beguda molt popular als països tropicals, especialment al sud-est d'Àsia, illes del Pacífic com les Hawaii i el Carib i allà es troba en estat fresc, enllaunada o embotellada. En països en vies de desenvolupament hi ha hagut casos d'administració de suc de coco per via intravenosa substituint la solució salina mèdica emprada habitualment.

## Referències

* ↑ Campbell-Falck D, Thomas T, Falck TM, Tutuo N, Clem K «The intravenous use of coconut water». Am J Emerg Med, vol. 18, 1, 2000, pàg. 108–11. DOI: 10.1016/S0735-6757(00)90062-7. PMID: 10674546.

## Bibliografia

* Petroianu, Georg A., Melita Kosanovic, Ibrahim Saad Shehatta, Bahaa Mahgoub, Ayman Saleh, Wolfgang H. Maleck (2004). Green coconut water for intravenous use: Trace and minor element content. Journal of Trace Elements in Experimental Medicine 17 (4): 273-82 PMID: 14824551
* Ranti IS, Kwee Tien Boh, Thio In Liang, Tan Eng Hoey (1965). Coconut water for intravenous fluid therapy. Paediatr Indones. 5 (3): Suppl: 782-92. PMID: 5873766
# Reina Tanaka

Reina Tanaka, cantant japonesa a la banda de J-Pop (pop japonès) Morning Musume, va néixer l'11 de novembre de 1989 a Fukuoka, Japó.

## Perfil

* Nom: Reina Tanaka
* Nickname: Takacchi, Tanakacchi, Reina-chan
* Grups: Morning Musume, Otome Gumi, Aa!
* Data de naixement: 11/11/89
* Signe: Escorpí
* Grup sanguini: O
* Alçada: 1m 51cm

## Història

Reina va ingressar a Morning Musume en el 2003, fent la seva primera aparició de single en el senzill "Shabondama", on va ser una de les veus més importants. Però no va entrar sola, en la seva sisena generació també van entrar la ja coneguda anteriorment com a solista en l'H!P Miki Fujimotô, i les "noves" com ella Sayumi Michisige i Eri Kamei.
Encara que al principi no era gaire popular, la seva bona veu, el seu atractiu i el seu ball l'han dut a ser una de les veus principals del grup. La seguretat en si mateixa que té i el misteri que l'envolta per les carites que fa són més raons al seu favor. De fet la component del grup que més photobooks ven.
A més, aquesta fama fa que Tsunku, el cap i creador de tot l'H!P, la faci part de molts subrgupos i formacions. Reina ha participat en Otome Gumi, sent de les veus principals.
També Tsunku la va posar en el trio Aa!, al costat de Miyabi Natsuyaki (Berryz Koubou) i Airi Suzuki (°C-ute); i va ser una Unit que sol va llançar un single, però que va arrasar, ja que va sorprendre la maduresa de les veus i de la cançó de les petites integrants del grup. El single és First kiss.
A causa de l'èxit, en el 2004 Reina tornà a gravar al costat de Airi Suzuki en un tema de Shuffle del 2004 el Btrack del single anomenat "Suki ni Naccha Ikenai Fita" en la qual va participar també Megumi Murakami (Ex integrant de Berryz Koubou).
Reina és ara per ara una cantant amb èxit que arrasa en Morning Musume.

## Enllaços externs

* Pàgina d'una fan (castellà)
* ThePPN:Tanaka Reina (anglès)
# Escut antic d'Espot

L'escut d'Espot fou l'escut d'armes d'Espot, a la comarca del Pallars Sobirà.
Perdé vigència oficial en entrar en vigor la normativa catalana sobre els símbols oficials. L'escut no s'hi adaptava i, per tant, deixà de tenir validesa oficial. Des del 2024 el municipi d'Espot té un escut oficial adaptat a la normativa vigent.

## Descripció heràldica

Escut d'or, quatre pals de gules. En cap, apuntat, d'atzur, el nom de la localitat, ESPOT, i, dessota, un estel d'or.

## Referències

* ↑ Bassa 1968.

## Bibliografia

* Bassa i Armengol, Manuel. Els escuts heràldics dels pobles de Catalunya. Barcelona: Editorial Millà, 1968.
# Aiguabarreig Ebre - riera de La Galera

L'Aiguabarreig Ebre - riera de La Galera és una zona humida a la desembocadura de la riera de la Galera, que neix al massís del Port, a l'Ebre, al terme de Tortosa. El tram final es caracteritza per un gradient topogràfic gairebé nul. A la desembocadura, rep les aportacions de l'aqüífer plioquaternari, ja que aquesta coincideix amb el final de l'aqüífer i el nivell freàtic intersecta amb la superfície. Així doncs, la zona humida considerada ocupa poc menys d'una hectàrea i presenta el nivell freàtic ben a prop de la superfície tot facilitant la presència de vegetació d'aiguamolls.
Pel que fa a la vegetació, destaquen per una banda els poblaments de llenties d'aigua (Lemna sp.) i la vegetació helofítica de canyissar. Per altra banda, és especialment remarcable la cobertura arbòria, que suposa un dels darrers retalls de certa extensió de bosc de ribera present en el darrer tram fluvial de l'Ebre amb presència, tant d'albereda (hàbitat d'interès comunitari, codi 92A0) com de tamarigar (hàbitat, igualment, d'interès comunitari, codi 92D0).
Quant a la fauna, cal fer esment de la presència d'una gran diversitat d'amfibis, alguns d'ells poc abundants a Catalunya: el gripau corredor (Epidalea calamita), el tritó palmat (Lissotriton helveticus), el tritó jaspiat (Triturus marmoratus), el tòtil (Alytes obstetricans), etc. Pel que fa a les aus, la vegetació de ribera és emprada com a dormidor hivernal de corbs marins (Phalacrocorax carbo) i ardèids.
Pel que fa als impactes, s'hi ha detectat puntualment extraccions d'aigua cap a un canal de reg. A més hi ha una elevada presència de residus i l'aigua presenta evidències d'eutrofització.

## Referències

* 1 2 3 4 «Aiguabarreig Ebre - riera de La Galera». Zones Humides de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 19 de febrer 2015. [Consulta: 16 febrer 2015].
# Aiguamarina (color)

L'aiguamarina és un color blau verdós, semblant al de l'aigua del mar. Pren el nom de la gemma aiguamarina, varietat del mineral beril, el nom de la qual ve del llatí, aqua marinā, aigua del mar, per referència al color.
Una mostra del color aiguamarina:

## Usos

* Color de l'automòbil Jaguar xj sport 1995 de la marca anglesa Jaguar.
* Color que contenen obres pictòriques.
* Jaguar xj sport 1995 de color aiguamarina
* Henry Scott Tuke (1858-1929) - 1928 - Figure study for "Aquamarine"
* Henry Scott Tuke (1858-1929) - 1928-29 - Aquamarine

## Vegeu també

* Llista de colors
# Eremomela emmascarada

L'eremomela emmascarada (Eremomela canescens) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Cisticolidae originària de l'Àfrica tropical.

## Distribució i hàbitat

És un petit ocell sedentari que viu a l'Àfrica central i oriental, en una franja que va des del Camerun fins a Kenya i Etiòpia.
L'hàbitat natural són els boscos oberts.

## Subespècies

Es reconeixen quatre subespècies:
* E. c. canescens (Antinori, O 1864) - República Centreafricana al Txad, sud del Sudan, Uganda i Kenya.
* E. c. elegans (Heuglin, MT 1864) - Sudan (Darfur i Kordufan fins a Sennar).
* E. c. abyssinica (Bannerman, DA 1911) - Eritrea a Etiòpia i Sudan.
* E. c. elgonensis (Van Someren, VGL 1920) - oest de Kenya (Mont Elgon fins al sud de Nandi Hills a Kenya).

## Referències

* ↑ «Eremomela emmascarada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 4/02/2023(català)
* ↑ Clements, J. F.; Schulenberg, T. S.; Iliff, B.L. Sullivan i C. L. Wood, M. J. «The Clements checklist of birds of the world: Version 6.6» (XLS) (en anglès). Cornell University, 04-12-2011. Arxivat de l'original el 2011-12-04. [Consulta: 4 febrer 2023].
# Frontera entre el Txad i Nigèria

La frontera entre el Txad i Nigèria és la línia fronterera en sentit nord-sud que separa el sud-est del Txad del nord-oest de Nigèria a l'Àfrica central. Té 87 km de longitud i travessa el llac Txad. Dins de la frontera hi ha punts comuns entre el Txad i Nigèria amb el Camerun i Níger. El traçat va des del trifini entre Níger, Txad i Nigèria travessant el llac Txad fins al trifini de Nigèria, Txad i Camerun. Separa l'Estat de Borno (Nigèria) de la regió de Lac (Txad).
Aquesta frontera és considerada terrestre, ja que el llac Txad presenta grans variacions estacionals, moltes àrees seques, i entre el 1960 i el 2005 el seu volum d'aigua s'ha reduït el 95 %, de manera que té un nivell mitjà 1,5 metres i un màxim de 10,5 metres.

## Referències

* ↑ «Chad». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ «Nigeria». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ Nigeria, Chad Conclude Border Demarcation Exercise – D-G, 29 d'abril de 2015
* ↑ Gbenga Oduntan International Law and Boundary Disputes in Africa, p. 219-220
# Escut d'Alaró

L'escut d'Alaró té el següent blasonament:
    Escut ovalat partit: Al primer, d'or, un mig vol de gules; al segon, d'atzur, un castell obert de d'argent. Envoltant l'escut, dues branques, la destra amb fulles d'or i la sinistra amb fulles de sinople, sengles branques es creuen a la part inferior de l'escut. Sobre cada partició sobresurt la part superior d'un pergamí d'or.

## Origen

Combinació d'una ala com a interpretació del nom del municipi i un castell fent referència al Castell d'Alaró. En realitat, el nom d'Alaró, que en les primeres documentacions medievals apareix com Oloron, sembla un nom preromà amb la mateixa arrel iberoaquitànica que Alarona (Mataró) o els Oloron i Oleron occitans. La suposició que prové de Al Rum, presumpte nom que haurien donat els musulmans a la població, fent referència a que en el castell hi quedava un grup de cristians que resistien, no té base històrica i menys encara filològica.

## Referències

* ↑ http://www.diariodemallorca.es/part-forana/2011/12/28/historia-escudos-municipios-golpes-humor/731478.html
# Escut d'Oliola

L'escut oficial d'Oliola té el següent blasonament:
Escut caironat: de porpra, una gerra oliera d'or de la boca de la qual ix una olivera de sinople fruitada de sable. Per timbre una corona de baró.

## Història

Va ser aprovat el 27 de desembre de 1991.
La gerra oliera i l'olivera són senyals parlants relatius al nom de la població, que ha estat des de fa segles un gran productor d'oli d'oliva.
La corona de baró damunt l'escut recorda que Oliola fou el centre d'una baronia dins el comtat d'Urgell des del segle xii.
# Educació matemàtica

L'educació matemàtica és la pràctica d'ensenyar i aprendre matemàtiques, juntament amb la investigació associada. Els investigadors en educació matemàtica recerquen sobretot quins mètodes, eines i aproximacions faciliten l'aplicació i estudi de les matemàtiques. La investigació en educació matemàtica és en si mateix un camp prou independent, amb les seves pròpies teories, estudis, publicacions, conferències i organitzacions, entre d'altres.
# Frontera entre el Txad i el Camerun

La frontera entre el Txad i el Camerun és la línia fronterera en sentit nord-sud que separa el nord-est del Camerun del sud-est del Txad a l'Àfrica central. Té 1.094 km de longitud.

## Traçat

El seu extrem nord entra dins del llac Txad on fa de trifini entre ambdós estats i Nigèria. Cap al sud segueix el curs del riu Logone prr uns 400 km. Segueix després cap a l'oest quasi al llarg del Paral·lel 10° nord vora 200 km, arribant al seu tret final al sud-est al trifini entre ambdós estats amb la República Centreafricana.
Passa junt a la capital del Txad, N'Djamena, i per Bongor al mateix país. Separa les regions de l'Extrem Nord e Nord del Camerun i de les províncies de Lac, Hadjer-Lamis, N'Djamena, Mayo-Kebbi Est, Mayo-Kebbi Ouest i Logone Oriental del Txad.
Aquesta frontera data de 1884, quan l'Imperi Alemany hi va establir un protectorat, o quan el Txad passà a ser una colònia francesa pel Tractat de París de 1900. Amb el final de la Primera Guerra Mundial en 1918 el Camerun fou repartit entre França (est) i Regne Unit (oest). La independència d'ambdues nacions es va produir en 1960.

## Referències

* ↑ «Cameroon». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ «Chad». The World Factbook. Central Intelligence Agency.

## Enllaços externs

* Cameroon – Chad, International Boundary Study, No. 102 – December 1, 1970
# 48 hores més

48 hores més (títol original: Another 48 Hrs.) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Walter Hill, estrenada el 1990. La pel·lícula és la continuació de Límit: 48 hores, estrenada el 1982, i reagrupa pràcticament el mateix equip d'actors i de tècnics. Ha estat doblada al català

## Argument

L'agent Jack de la policia de San Francisco porta cinc anys investigant a un presumpte cap del crim organitzat anomenat "L'Iceman", però, després d'un tiroteig en el qual resulta mort un innocent, és suspès del servei per Assumptes Interns. Llavors només tindrà 48 hores per trobar "L'Iceman". De vegades, Another 48 Hrs. sembla només una seqüela que una paròdia del primer 48 Hrs., especialment quan Nick Nolte, que repeteix el seu paper de la pel·lícula anterior, comença comentant sobre l'absurditat del ja vist. Aquesta vegada, Nolte s'arrisca la vida i la carrera quan obsessivament intenta portar un criminal conegut com "L'Iceman" a la justícia. Eddie Murphy, que es va perdre el primer 48 Hrs. com el convicte dels tripijocs que es converteix en el company reticent de Nolte.

## Repartiment

* Eddie Murphy: Reggie Hammond
* Nick Nolte: Inspector Jack Cates
* Brion James: Ben Kehoe
* Ed O'Ross: Frank Cruise
* David Anthony Marshall: Willie Hickok
* Andrew Divoff: Cherry Ganz
* Bernie Casey: Kirkland Smith
* Brent Jennings: Tyrone Burroughs
* Ted Markland: Malcolm Price
* Tisha Campbell: Amy Kirkland
* Felice Orlandi: Warden
* Edward Walsh:Detectiu Joe Stevens
* Frank Mcrae: Haden (no surt als crèdits)

## Banda original

Nota: Les peces citades apareixen en la pel·lícula però no hi són tots al CD de la banda sonora
* "(The Boys Are) Back in Town"
** Escrit i produït per Brian O'Neal
** Interpretat per The Busboys
* "(The Boys Are) Back in Town"
** Per Brian O'Neal
** Interpretat per Jesse Johnson
** Produït per Jeff Lorber & Jesse Johnson
* "Cajun Panther"
** Per Ron Young, Tom Morris, Lauren Molinare, Jimmy Hayne i Fidel Paniagua
** Interpretat per Little Caesar
* "Drinking Them Beers"
** Per Bill Chappell
** Interpretat per Tompall Glaser
* "Give it All You Got"
** Per Michael Williams
** Interpretat per Curio
** Produït per Stewart Levine
* "I Got the Feelin' "
** Escrit per James Brown
* "I Just Can't Let it End"
** Per Lamont Dozier
** Interpretat per Curio
** Produït per Stewart Levine
* "I'll Never Get Out of This World Alive"
** Per Hank Williams & Fred Rose
** Interpretat per Michael Stanton
** Produït per Pete Anderson
* "I'm All Right (Get Him a Doctor)"
** Escrit i produït per Michael Doman
** Interpretat per The Broken Homes
* "I've Got My Eye On You"
** Per Lamont Dozier
** Interpretat per Curio
** Produït per Stewart Levine
* "Paper Rosie"
** Per Dallas Harms
** Interpretat per Gene Watson
* Roxanne
** Escrit per Sting

## Referències

* ↑ 48 hores més
* ↑ The New York Times. Another 48 hrs (en anglès). The New York Times.
# Darrere de la veritat

Darrere de la veritat (títol original en anglès, The Good Mother) és una pel·lícula estatunidenca de thriller policial del 2023 dirigida per Miles Joris-Peyrafitte i coescrita amb Madison Harrison. És protagonitzada per Hilary Swank, Olivia Cooke, Jack Reynor i Hopper Penn. La pel·lícula es va estrenar a càrrec de Vertical Entertainment l'1 de setembre de 2023. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Repartiment

* Hilary Swank com a Marissa
* Olivia Cooke com a Paige
* Jack Reynor com a Toby
* Dilone com a Gina
* Norm Lewis com a Jim
* Hopper Penn com a Ducky
* Larry Fessenden com a Gary

## Referències

* ↑ «Darrere de la veritat». FilminCAT. [Consulta: 10 setembre 2024].
* ↑ Grobar, Matt. «Vertical Acquires Crime Thriller Mother's Milk Starring Hilary Swank, Olivia Cooke & Jack Reynor». Deadline Hollywood, 28-06-2023. Arxivat de l'original el June 29, 2023. [Consulta: 29 juny 2023].
* ↑ «The Good Mother». Goita què fan, ara!. [Consulta: 16 juny 2024].