OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Esgrima de penis

L'esgrima de penis (en anglès Penis fencing) és un comportament d'aparellament que duen a terme algunes espècies de planàries, com el policlàdide Pseudobiceros hancockanus. Les espècies que el practiquen són hermafrodites; cada individu té ovaris productors d'òvuls i testicles productors d'espermatozous.
Les planàries "fan esgrima" utilitzant penis amb forma de daga amb dos caps que són punxeguts, i de color blanc. El ritual d'aparellament implica una baralla violenta durant la qual les dues planàries hermafrodites intenten perforar la pell de l'altre amb un dels dos penis. Un organisme inseminarà l'altre; aquesta planària serà pare. L'esperma s'absorbeix a través dels porus de la pell, provocant la fertilització del segon, que serà la mare. La baralla pot durar fins a una hora.

## Altres usos

El concepte també s'utilitza per a fer referència a l'activitat homosexual entre dos bonobos mascles i diverses espècies de balenes.

## Referències

* ↑ Leslie Newman. «Fighting to mate: flatworm penis fencing». PBS.
* ↑ Michiels, N.K., and L.J. Newman. (1998). Sex and violence in hermaphrodites. Nature 391:647.
* ↑ Hermaphrodites duel for manhood, Science News Online. Consultat el 14 de març de 2009
* ↑ Sonne, L., Coyote, P., Newman, L. (2001). The shape of life (rm) (Television production). PBS. Consulta: 2010-02-15.
* ↑ «World's Weirdest: Flatworm Penis Fencing». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 14 juny 2014].
* ↑ Bonobo Sex and Society Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., by: de Waal, Frans B.M., Scientific American, 00368733, Mar95, Vol. 272, Issue 3 (Word document) "They also practice so-called penis-fencing, in which two males hang face to face from a branch while rubbing their erect penises together."
* ↑ Bruce Bagemihl, Biological Exuberance: Animal Homosexuality and Natural Diversity, St. Martin's Press, 1999; ISBN 978-0312253776
# RD-253

L'RD-253 (en rus, Раке́тный дви́гатель 253, 'motor de coet 253') és un motor de coet de combustible líquid dissenyat per la companyia russa Energomaix. Impulsa el primer tram del coet Proton. L'RD-253 fou el primer motor no criogènic del món en utilitzar una postcombustió esglaonada de gas de turbina calent ric en oxidant. Aquest motor de bipropel·lent fa servir una combinació tòxica de propel·lents amb UDMH i N₂O₄, que comporta problemes ecològics i financers. Tanmateix, l'ús de propel·lent hipergòlic amb una temperatura d'ebullició elevada fa que l'RD-253 sigui senzill, segur i barat, cosa que en compensa els aspectes negatius.

## Referències

* 1 2 3 Les dades presentades aquí són atribuïdes al primer model d'RD-253 i les modificacions posteriors que s'hi han fet. Es basen en les informacions proporcionades pel fabricant (РД-253). (rus)
# RL10

L'RL10 fou el primer motor de coet d'hidrogen líquid dels Estats Units. Encara se'n fa servir una versió actualitzada en diversos vehicles de llançament. S'utilitzaven sis motors RL10 al segon tram S-IV del coet Saturn I. Es fan servir un o dos motors RL10 als trams superiors Centaur dels coets Atlas i Titan. S'utilitza un RL10 al tram superior dels coets Delta IV. Hi hagué propostes per utilitzar trams superiors Centaur amb motors RL10 al Saturn I, Saturn IB i Saturn V, així com al transbordador espacial.
El primer vol amb versions de sèrie del motor RL10 fou llançat el 27 de novembre del 1963. En aquest llançament, dos motors RL10A-3 impulsaren el tram superior Centaur d'un coet Atlas. El llançament fou utilitzat per dur a terme una prova de rendiment i integritat estructural amb molts instruments del vehicle.

## Vegeu també

* RD-0146.

## Referències

* ↑ «Renowned Rocket Engine Celebrates 40 Years of Flight». Pratt & Whitney, 24-11-2003. Arxivat de l'original el 2011-06-14. [Consulta: 31 gener 2010].
* ↑ «Atlas Centaur 2». NASA NSSDC.
# RS-68

L'RS-68 (Rocket System 68), desenvolupat per Rocketdyne, és un motor de coet d'hidrogen líquid / oxigen líquid, que produeix actualment un impuls de 2,9 MN a nivell del mar i 3,3 MN al buit, ambdós al 102% de potència. La variant RS-68A ha produït 3,11 MN durant el seu desenvolupament. La variant RS-68B fou el motor principal proposat per al Projecte Constellation de la NASA, i té un 80% de peces menys que el motor principal del transbordador espacial.
L'RS-68 té els seus orígens en el programa del motor principal de transport espacial (STME), iniciat el 1988. Desenvolupat des de finals de la dècada del 1990 fins a la del 2000, l'RS-68 fou dissenyat amb l'objectiu de reduir costos en comparació amb els motors contemporanis.

## Notes i referències

* ↑ «Delta IV User's Guide». United Launch Alliance. Arxivat de l'original el 2014-07-10. [Consulta: juny 2013].
* ↑ «DELTA IV». ULA. [Consulta: juliol 2014].
* ↑ PRNewswire (25-09-2008). "United Launch Alliance First RS-68A Hot-Fire Engine Test a Success". Nota de premsa. Consulta: 30-09-2008. “Currently, the RS-68 engine can deliver more than 660,000 pounds of sea level thrust and the upgraded RS-68A will increase this to more than 700,000 pounds. The RS-68A also improves on the specific impulse, or fuel efficiency, of the RS-68.”
* ↑ Space Transportation Main Engine, en anglès.
* ↑ Wood, B. K. «Propulsion for the 21st Century—RS-68» (en anglès). AIAA, 2002.

## Vegeu també

* RS-83
* RS-84

## Enllaços externs

* Pàgina sobre l'RS-68 al web de Rocketdyne Arxivat 2008-04-18 a Wayback Machine. (anglès)
* RS-68 a Astronautix (anglès)
# RS-84

L'RS-84 és un motor de coet dissenyat per Rocketdyne dins el marc de l'Space Launch Initiative dels Estats Units. El motor mai no fou completat, sinó que fou cancel·lat el 2004. Si hagués estat completat, hauria estat el primer motor de coet estatunidenc de combustió esglaonada alimentat amb un hidrocarbur. A la dècada del 1980, la Unió Soviètica ja havia desenvolupat un motor d'hidrocarbur reutilitzable pel seu coet Enérguia, anomenat RD-170.

## Referències

* ↑ «RS-84 Rocket Engine Overview» (PDF). Rocketdyne, 01-04-2003.
# Nombre 250

El nombre 250 (CCL'') és el nombre natural que segueix el nombre 249 i precedeix el nombre 251. La seva representació binària és 11111010, la representació octal 372 i l'hexadecimal FA. La seva factorització en nombres primers és 2 × 5$^3$ = 250. És un nombre d'Erdős-Woods.

## Nombres del 251 al 259

| Nombre | Nombre romà | Sistema binari | Sistema hexadecimal | Més informació que destaca del nombre |
| 251 | CCLI | 11111011 | FB | La suma de tres nombres primers consecutius (79 + 83 + 89) La suma de set nombres primers consecutius (23 + 29 + 31 + 37 + 41 + 43 + 47) |
| 252 | CCLII | 11111100 | FC | 2² × 3² × 7 = 252 |
| 253 | CCLIII | 11111101 | FD | |
| 254 | CCLIV | 11111110 | FE | |
| 255 | CCLV | 11111111 | FF | En base 4 és 3333. |
| 256 (vegeu Nombre 256) |||||
| 257 | CCLVII | 100000001 | 101 | |
| 258 | CCLVIII | 100000010 | 102 | |
| 259 | CCLIX | 100000011 | 103 | La suma de quatre nombres primers consecutius (59 + 61 + 67 + 71) |

## Referències

* ↑ (successió A059756 a l'OEIS)
# Tong zi dan

El tong zi dan (en xinès tradicional 鸡蛋, en xinès simplificat 尿童子, literalment ous de nen verge) són una delícia tradicional de Dongyang, a la Xina feta a partir de la cocció d'ous de gallina en orina de nens petits. Cada any a l'inici de la primavera, es recull l'orina de nens d'edats prepuberals, preferiblement de menys de 10 anys, i es fa servir per bullir ous. Els ous són després venuts per 1.50 yuan la unitat, al voltant del doble del preu d'un ou dur normal. L'any 2008, Dongyang va reconèixer els ous com a patrimoni cultural immaterial local.

## Preparació

L'orina és recollida als banys dels col·legis o bé els mateixos nens orinen directament en galledes de recollida especialment designats. Els ous són després submergits i bullits en l'orina. Les closques, en canvi, es trenquen i es couen a foc més lent com a "ous del te". Es triga tot en un dia a cuinar el Tong zi dan.

## Ús en la medicina tradicional xinesa

Els residents de Dongyang consideren que, gràcies a l'alimentació d'aquesta plat en particular, "els ous disminueixen la temperatura del cos humà, afavorint una millor circulació sanguínia i que en general, revitalitzen el cos." Segons un altre metge de medicina tradicional xinesa, "es pot tractar la deficiència del yin, disminuint la temperatura interna del cos humà, afavorint així doncs la circulació sanguínia i eliminant eliminant l'estasi sanguínia." Un altre metge afirma que l'orina "no té propietats beneficioses per a la salut humana, ja que és simplement un producte de rebuig", mentre altres metges ha titllat aquesta tradició com a insalubre, però no s'han oposat al consum d'aquests ous.

## Referències

* ↑ «Dissapore - Niente di strano tranne il cibo, Non aprite quella bocca: 20 stranezze da mangiare una volta nella vita, se ne avete il coraggio, articolo del 23 aprile 2013». [Consulta: 25 abril 2015].
* ↑ Il Fatto Quotidiano, Cibi e bevande più strani al mondo: ecco la top ten", articolo del 12 giugno 2014
* ↑ (xinès) «不懂!童子尿煮鸡蛋也能入选非物质文化遗产?（图） (Chinese)». BBS China News. Arxivat de l'original el 21 de març 2012. [Consulta: 30 novembre 2020].
* 1 2 3 (anglès) «'Virgin Boy Eggs' Cooked In Urine Are Spring Delicacy In Dongyang, China». Reuters.
* ↑ (anglès) Klimas, Liz. «CHINESE DELICACY: ‘VIRGIN BOY EGGS’ BOILED IN YOUNG MALE URINE — FOR REAL». TheBlaze LLC, 30-03-2012. Arxivat de l'original el 1 d’abril 2012. [Consulta: 30 novembre 2020].
* ↑ (anglès) Vackerberg, Janneke «Urine-cooked eggs a delicacy in China city: ‘Virgin boy eggs’ are spring tradition in Dongyang». New York Daily News.
* 1 2 3 (anglès) «Boys’ urine-soaked eggs listed as local specialty, intangible cultural heritage | Ministry of Tofu 豆腐部». Ministryoftofu.com, 11-03-2011. Arxivat de l'original el 31 de desembre 2017. [Consulta: 28 novembre 2011].
* 1 2 (anglès) «Chinese Virgin Boy Eggs | Watch the video - Yahoo! News». News.yahoo.com, 20-04-2011.

## Vegeu també

* Ou centenari
# Santa Maria de Montessor

Les restes de l'església de Santa Maria de Montessor són al costat dels vestigis del castell del mateix nom, al lloc conegut com els Castellassos o els Picons d'Os, on hi ha altres restes de poblament medieval.

## Història

Aquesta església estigué, a l'edat mitjana, sota el domini de l'abadia d'Àger. Consta per una escriptura de donació datada el, que els vescomtes Guerau Ponç II de Cabrera i la seva esposa la cediren, entre altres esglésies i béns, a l'esmentada abadia. De fet, però, el terme de Montessor no fou ocupat pels cristians fins al 1116.
Posteriorment, la pertinença de l'església de Montessor a l'abadia d'Àger és confirmada per una butlla del papa Alexandre III, atorgada l'any 1179, en la qual foren ratificades totes les propietats corresponents a l'esmentat cenobi. Ja en època moderna, Santa Maria de Montessor és relacionada en el llibre de sinodals del 1648 de l'arxiprestat d'Àger.

## Arquitectura

És un edifici d'una sola nau, coberta amb volta de canó, capçada a llevant per un absis semicircular, del qual només queden vestigis de les filades inferior. Tota la part de ponent on hi ha la porta i una finestra, ha estat espoliada i hi manca tot el parament exterior de la façana.
Els paraments presenten un aparell molt irregular format per carreuons alternats amb grans carreus sense desbastar i a l'interior es conserven diversos nínxols rectangulars distribuïts molt irregularment.
La rusticitat de la construcció no permet precisar una clara filiació dins els corrents arquitectònics del seu temps, però les proporcions semblen assenyalar una data avançada dins el segle XII:

## Enllaços externs

* Generalitat de Catalunya Patrimoni
* LES CONSTITUCIONS SINODALS D'AGER I MEIA d'Enric Moliné i Coll
# Esla

L'Esla és un riu de la província de Lleó, en el nord-oest d'Espanya. És un afluent del Duero, neix a la Serralada Cantàbrica i té 285 km de recorregut, creuant de nord a sud les províncies de Lleó i Zamora. És l'afluent més cabalós del Duero, de manera que quan desemboca en aquest, duu més cabal que el mateix Duero (d'aquí la tradicional dita "l'Esla duu l'aigua i el Duero la fama"). Sobre l'aiguaneix de l'Esla es diu que es troba al port de San Glorio, a Pandetrave i Arcenorio. Altres diuen que neix en el Port de Tarna, en la vall de Burón.
Aquest riu era l'Astura dels romans, del qual els antics asturs van prendre el nom (els asturs, ancestres dels asturians i lleonesos d'avui en dia, poblaven ambdós costats de la Serralada Cantàbrica).
Els seus principals afluents són:
* El Bernesga
* El Cea
* L'Órbigo
* El Porma
* El Tera
* L'Aliste
# Ramson Lomatewama

Ramson Lomatewama (Victorville, Califòrnia, 1953) és un escriptor d'ètnia hopi en llengua anglesa. Dona classes a la Universitat d'Arizona, però també és artista de carrer. Ha escrit els poemaris Silent Winds: Poetry of One Hopi (1983), Ascending the Reed (1987) i Drifting Through Ancestor's Dreams (1993).

## Enllaços externs

* Biografia (anglès)
# Oficina d'Anàlisi Econòmic

L'Oficina d'Anàlisi Econòmica, en anglès: Bureau of Economic Analysis (BEA), és una agència del Departament de Comerç dels Estats Units, creada l'1 de gener de 1972 i amb la seu a Washington D. C., que proporciona estadístiques econòmiques incloent el producte intern brut dels Estats Units. La seva missió oficial és "promoure una millor comprensió de l'Economia dels Estats Units, proporcionant les dades econòmiques més oportunes, rellevants i precises una manera objectiva i rendible".

## Referències

* ↑ «BEA: Mission, Vision, and Values». Bureau of Economic Analysis. Arxivat de l'original el 2008-05-13. [Consulta: 29 juny 2008].

## Enllaços externs

* Proposed and finalized federal regulations from the Bureau of Economic Analysis Arxivat 2010-02-10 a Wayback Machine.
* www.bea.gov
# Ofidiofòbia

L'ofidiofòbia és el temor patològic a les serps. Qui pateix ofidiofòbia sent temor al exposar-se a una serp real, a veure imatges i representacions de serps. Aquesta temor forma part del grup de zoofòbies.
El terme ofidiofòbia prové del grec antic "ophis" (ὄφις), serp i "phobia" (φοβία) temor / por.

## Causes

L'ofidiofòbia forma part d'un trastorn d'ansietat i és una de les zoofòbies més comuns. Les persones que pateixen aquesta fòbia, ja siguin nens, adolescents o adults, solen matar i evitar a aquests rèptils per temor o pel seu verí, sense importar la seva espècie, o simplement evitar els llocs on puguin existir aquests rèptils com muntanyes o el boscos i deserts.
Les causes d'aquest trastorn són diverses, pot originar-se després d'haver estat atacat per una serp, per una mala experiència relacionada amb aquests rèptils. En altres ocasions la gent els tem perquè en algunes creences religioses (com el catolicisme) o cultures la serp simbolitza el mal i es pot arribar a relacionar amb el diable.
Una teoria desenvolupada per l'antropòloga californiana Lynne Isbel, sosté que la por als rèptils, i més concretament a les serps, podria estar relacionat amb l'adaptació evolutiva del cervell dels mamífers. Així com alguns animals han desenvolupat certa immunitat al verí de les serps, els primats i els humans hauríem desenvolupat una agudesa visual que ens alerta dels moviments serpentejants per localitzar-los i mantenir-nos allunyats del verí de les serps.

## Referències

* ↑ Isbel,L. 2006, “Snakes on the brain”, Seed, [en línea]http://seedmagazine.com/content/article/snakes_on_the_brain/ Arxivat 2016-07-02 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Aracnofòbia (temor a les aranyes)
* Zoofòbia (temor als animals)
# Esmena Clark

L'esmena Clark va ser una modificació de la Llei de Control d'Exportació d'Armes dels Estats Units de 1976, pel nom del seu promotor, el senador Dick Clark (D-Iowa). L'esmena prohibia l'ajuda als grups privats que participessin en operacions paramilitars o militars a Angola.
Tanmateix, fins i tot després que l'esmena Clark es va convertir en llei, l'aleshores director de la CIA, George H. W. Bush, es va negar a reconèixer que tota l'ajuda nord-americana a Angola havien cessat. Segons l'analista d'afers exteriors Jane Hunter, Israel va intervenir com un ISBN [guerra de poder proveïdor intermediari d'armes per als Estats Units després que l'Esmena Clark va entrar en vigor.
L'Esmena Clark va ser derogada pel Congrés dels Estats Units al juliol de 1985.
Visitant The Heritage Foundation el 5 d'octubre de 1989, el beneficiari últim de la derogació de l'Esmena Clark, Jonas Savimbi, cap d'UNITA, va lloar The Heritage Foundation pel seu paper fonamental en la defensa de la derogació de l'esmena. "Quan anem a l'Heritage Foundation," va dir Savimbi "És com tornar a casa. Sabem que el nostre èxit aquí a Washington en la derogació de l'Esmena Clark i l'obtenció de l'ajuda estatunidenca per a la nostra causa està molt associada amb els seus esforços. Aquest fundació ha estat una gran font de suport. la direcció d'UNITA sap això, i també se sap a Angola."

## Vegeu també

* Esmena Boland
* Relacions entre Angola i els Estats Units

## Referències

* ↑ Koh, Harold Hongju. The National Security Constitution: Sharing Power After the Iran-Contra Affair. Yale University Press, 1990. ISBN. p. 52
* ↑ Fausold, Martin L.; Alan Shank The Constitution and the American Presidency. SUNY Press, 1991. ISBN. Pages 186-187.
* ↑ «"The Coming Winds of Democracy in Angola," by Jonas Savimbi, Heritage Foundation Lecture #217, Washington, D.C., October 5, 1989.». Arxivat de l'original el de gener 1, 2008. [Consulta: de maig 17, 2017].
# Valerică Găman

Marius Valeriu Găman (Băilești, el 25 de febrer de 1989) és un futbolista romanès que actualment juga al club de Lliga I Astra Giurgiu.
# Vrilíssia

Vrilíssia (Βριλήσσια) és una població i municipi de la unitat perifèrica d'Atenes Septentrional, a la perifèria de l'Àtica, Grècia. També forma part de l'àrea metropolitana d'Atenes.

## Geografia

Els terme municipal de Vrilíssia s'estén des del barranc de Khalandri fins als peus del Pentèlic, la zona coneguda com a tossals de Patima i Koufos. Vrilíssia es troba aproximadament a 10 quilòmetres (km) al nord-est del centre urbà d'Atenes, la capital nacional i perifèrica, i a 5 km al nord-oest de Pal·líni, capital de l'Àtica Oriental. La superfície total del terme municipal és de 3,856 quilòmetres quadrats (km²).
La tipologia urbana del municipi és majoritàriament de cases amb jardí particulars i amb pocs edificis de no més de quatre nivells. El centre de la població és la parròquia d'Analipseos o de l'Ascensió de Jesucrist; mentre que la zona comercial es troba al llarg de l'avinguda Pentèlic. Els habitants de Vrilíssia són de classe mitjana i alta.
Vrilíssia es troba connectat mitjançant tot tipus de transport urbà i suburbà de l'Àtica. La cricumval·lació nord d'Atenes o autopista 6 i la breu autopista 642 passen pel terme municipal. Té també dues estacions de rodalia (Doukíssis Plakentías i Pentelis) i una de metro (Doukíssis Plakentías). Diversos (i relativament freqüents) autobusos connecten la localitat amb els municipis veïns i el centre d'Atenes. La principal via és l'avinguda Pentèlic, la qual connecta Vrilíssia amb Khalandri i el centre urbà d'Atenes.

## Història

A la Grècia clàssica, l'àrea de l'actual Vrilíssia pertanyia al demos de Phlya, que comprenia el territori entre les actuals Psikhikó i Agia Paraskeví amb centre en Khalandri.
Vrilíssia fou part del municipi de Khalandri fins a l'any 1949, quan esdevingué una població diferent. Finalment assolí l'estàtus de municipi l'any 1990. La població experimentà un fort desenvolupament pels preparatius dels Jocs Olímpics d'Estiu de 2004, amb diverses actuacions d'urbanisme. Després d'un llarg conflicte, la regió de la base naval fou traslladada al municipi amb una cerimònia oficial, mentre es crearen petites places ajardinades a cada barri.

## Demografia

* Gràfica d'evolució de Vrilíssia entre 1951 i 2021

## Referències

* ↑ «Population & housing census 2001 (incl. area and average elevation)» (en grec). National Statistical Service of Greece.
* ↑ EETAA local government changes

## Enllaços externs

* Vrilíssia - Lloc web oficial
# Scheldeprijs 2021

L'Scheldeprijs 2021 va ser la 109a edició del Scheldeprijs. Es disputà el 7 d'abril de 2021 sobre un recorregut de 193,8 km amb sortida a Terneuzen i arribada a Schoten. La cursa formà part de l'UCI ProSeries 2021 amb una categoria 1.Pro.
El vencedor final fou el belga Jasper Philipsen (Alpecin-Fenix), que s'imposà a l'esprint a l'irlandès Sam Bennett (Deceuninck-Quick Step) i al britànic Mark Cavendish (Deceuninck-Quick Step).

## Equips

22 equips a prendre part en aquesta edició de l'Scheldeprijs. El Groupama-FDJ, Trek-Segafredo i Vini Zabù-Brado-KTM també havien de disputar la cursa. El Trek-Segafredo va decidir retirar-se voluntàriament "com a mesura de precaució" després dels resultats positius de la prova COVID-19 de diversos membres del personal, que els havien obligat a perdre dues curses en les dues setmanes anteriors a la cursa. El Groupama-FDJ va retirar-se el mateix dia de la cursa després de rebre una prova COVID-19 positiva dins de l'equip. Per la seva banda, el Vini Zabù-Brado-KTM acabava de rebre una suspensió automàtica per poder competir després d'haver rebut diverses sancions per dopatge entre els seus ciclistes en el darrer any.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Jasper Philipsen sorprende a Bennett en el sprint del GP Escalda» (en castellà), 07-04-2021. [Consulta: 14 abril 2021].
* ↑ «13 WorldTeams and 10 ProTeams in search of victory in Scheldeprijs 2021». Scheldeprijs. Flanders Classics, 11-03-2021. Arxivat de l'original el 5 de juny 2021.
* ↑ «Trek-Segafredo withdraw from Scheldeprijs 'as precautionary measure' after coronavirus cases». CyclingNews, 05-04-2021.
* ↑ «Groupama-FDJ niet in Scheldeprijs na positieve coronatest» (en dutch). Wielerflits, 07-04-2021.
* ↑ Farrand, Stephen. «Vini Zabù impose self-suspension from racing after De Bonis EPO positive». CyclingNews, 01-04-2021.

## Enllaços externs

* Scheldeprijs 2021 - Lloc web oficial
# Esmegma

L'esmegma és una secreció que sol acumular-se a l'espai balanoprepucial (entre el prepuci i el gland del penis) dels homes incircumcisos i al clítoris i als llavis menors de les dones. Aquesta secreció procedeix del recanvi cel·lular del gland i de la porció interna del prepuci, juntament amb el greix que prové de les glàndules de Tyson. En els homes, l'esmegma contribueix a humitejar el gland, actua com a lubricant durant el coit i és totalment benigne.

## Referències

* ↑ Wright, J. «How smegma serves the penis: Nature's assurance that the uncircumcised glans penis will function smoothly is provided by smegma» (en anglès). Sexology, 37, 2, setembre 1970, p. 50–53.
* ↑ Van Howe, R. S.; Hodges, F. M. «The carcinogenicity of smegma: debunking a myth» (en anglès). Journal of the European Academy of Dermatology and Venereology, 20, 9, octubre 2006, p. 1046–1054. DOI: 10.1111/j.1468-3083.2006.01653.x. PMID: 16987256.
* ↑ Fleiss, P. M.; Hodges, F. M.; Van Howe, R. S. «Immunological functions of the human prepuce» (en anglès). Sexually Transmitted Infections, 74, 5, octubre 1998, p. 364–367. DOI: 10.1136/sti.74.5.364. PMC: 1758142. PMID: 10195034.
* ↑ McGregor, T. B.; Pike, J. G.; Leonard, M. P. «Pathologic and physiologic phimosis: Approach to the phimotic foreskin» (en anglès). Canadian Family Physician, 53, 3, 2007, p. 445–448. PMC: 1949079. PMID: 17872680.