OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Abiell Whichello

Abiell Whichello (1683 - 1747) fou un compositor de cançons molt popular a principis del segle xviii. S'ignora la data i lloc de naixement, suposant-se que degué ser italià anglicitzat. Organista i mestre de clave, segons els crítics de l'època reunia al seu talent d'executant en tots els instruments de tecla un extraordinari gust per a compondre. Vers l'any 1720 publicà un editor de Londres un llibre de tocates d'aquest autor, titulat Lessons for the Harpsichord, or Spinel, i el 1730 la cantata Apollo and Daphine. Una altra obra d'aquestes, Vertummus and Pomona i moltes cançons, foren publicades en la Musical Miscellany, de Watt (1729-1731), i en Musical Entertainer, de Bickham (1737). Una d'aquestes cançons, Contentment, va sobreviure molts anys en el gust dels filharmònics anglesos.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 70, pàg. 166 ISBN 84-239-4570-7
# Fort Liberty

Fort Bragg és una base militar de l'Exèrcit dels Estats Units situada a l'estat de Carolina del Nord. És una de les instal·lacions militars més grans del món amb més de 52.000 efectius estacionats.
Entre els anys 2023 i 2025 es va anomenar Fort Liberty. Ja que el seu nom fundacional, en honor a Braxton Bragg, estava associat al bàndol confederat de la guerra civil. Al 2025, amb l'entrada de Donald Trump, es va voler fer referència a Roland Leon Bragg, destacat militar condecorat amb l'Estrella de Plata a la Segona Guerra Mundial.

## Demografia censal

Segons el cens del 2000, Fort Liberty tenia 29.183 habitants, 4.315 habitatges i 4.215 famílies. La densitat de població era de 594,6 habitants per km².
Dels 4.315 habitatges en un 85,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 88,9% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 2,3% no eren unitats familiars. En el 2,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 0% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 40,9% entre 18 i 24, un 32,3% entre 25 i 44, un 1,1% de 45 a 60 i un 0,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 22 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 293,5 homes.
Cap de les famílies i el 10% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Fort Bragg In-depth Overview» (en anglès). Military Installations. Arxivat de l'original el 24 febrer 2021. [Consulta: 4 març 2025].
* ↑ Carter, Nakylah «North Carolina's Fort Bragg drops Confederate namesake, renamed Fort Liberty» (en anglès). abcnews.go.com. ABC News Network, 02-06-2023 [Consulta: 4 març 2025].
* ↑ Riley, Rachael. «Defense secretary announces renaming of Fort Liberty to Fort Bragg, again» (en anglès). eu.fayobserver.com. Fayetteville Observer, 11-02-2025. Arxivat de l'original el 12 febrer 2025. [Consulta: 4 març 2025].
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Liberty». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Liberty». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# 200 aC

El 200 aC va ser un any del calendari romà pre-julià. A l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat de Màxim i Cotta (o també any 554 Ab urbe condita). La denominació 200 aC per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va esdevenir el mètode prevalent a Europa per a anomenar els anys.

## Esdeveniments

* Consolat de Publi Sulpici Galba Màxim i Gai Aureli Cota.
* Inici de la Segona Guerra Macedònica, entre Macedònia i Roma.
* El cònsol Publi Sulpici va enviar al general Gai Claudi Centó a aixecar el setge d'Atenes, rodejada per un Exèrcit macedoni en la guerra contra Filip V de Macedònia, i ho va aconseguir.
* Batalla de Cremona entre la República Romana i els gals.
* Data possible de la generalització de les bacanals a Roma.
* Inici del regnat de Demetri I de Bactriana.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXX, 26, 27
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXI
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXXI, 14, 22
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXXI, 10, 2; 21, 7
* ↑ Takács, Sarolta A «Politics and Religion in the Bacchanalian Affair of 186 B.C.E.». Harvard Studies in Classical Philology, 100, 2000, pàg. 305.
* ↑ Polibi. Història, XI, 34
# Bangsia

Bangsia és un gènere d'ocells de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per 6 espècies:
* Tàngara verd-i-groga (Bangsia flavovirens Lawrence, 1867)
* Tàngara blau-i-daurada (Bangsia arcaei Sclater, PL & Salvin, 1869)
* Tàngara d'anell daurat (Bangsia aureocincta Hellmayr, 1910)
* Tàngara d'Edwards (Bangsia edwardsi Elliot, DG, 1865)
* Tàngara de Rothschild (Bangsia rothschildi Berlepsch, 1897)
* Tàngara negre-i-daurada (Bangsia melanochlamys Hellmayr, 1910)

## Referències

* ↑ «Bangsia (Bangsia sp.) - Avibase». [Consulta: 25 febrer 2025].
* ↑ «Bangsia» (en anglès). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 25 febrer 2025].
* ↑ «Tanagers and allies – IOC World Bird List». [Consulta: 25 febrer 2025].
# Thaumasius

Thaumasius és un gènere d'ocells de la subfamília dels troquilins (Trochilinae) dins la família dels troquílids (Trochilidae).

## Taxonomia

Les espècies que formen aquest gènere eren adés incloses a Leucippus, gènere que es va demostrar polifilètic arran un estudi molecular publicat el 2014. Aquesta troballa va propiciar que fora ressuscitat el gènere Thaumasius que havia estat introduït per Philip Sclater el 1879. Avui és separat en dues espècies:
* Thaumasius baeri – colibrí de Tumbes.
* Thaumasius taczanowskii - colibrí de Taczanowski.

## Referències

* ↑ McGuire, Jimmy A; Witt, Christopher C; Altshuler, , Douglas L; Remsen, J V «Phylogenetic Systematics and Biogeography of Hummingbirds: Bayesian and Maximum Likelihood Analyses of Partitioned Data and Selection of an Appropriate Partitioning Strategy» (en anglès). Systematic Biology, 56, 5, 10 2007, pàg. Pages 837–856. DOI: https://doi.org/10.1080/10635150701656360 [Consulta: 3 març 2025].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Hummingbirds» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. [Consulta: 3 març 2025].
# Eurostar

L'Eurostar és un servei de tren d'alta velocitat que connecta les ciutats de Londres, París i Brussel·les. La connexió de França i Gran Bretanya es fa travessant el Canal de la Mànega a través de l'Eurotúnel. Les principals estacions són l'Estació de Sant Pancras, que va substituir l'Estació de Waterloo International en 2007 a Londres, la Gare du Nord de París i la de Brussel·les Sud.

## Vegeu també

* TGV-TMST
# Opus vittatum

L'opus vittatum (del llatí vitta, «obra amb vetes») en arquitectura romana és un aparell isòdom i pseudoisòdom de construcció que feia quadrar carreus de petites dimensions travessats per una o més filades de maons a distàncies regulars o irregulars, tot cimentat amb opus caementicium
Aquesta tècnica s'utilitzava durant l'època augustiana sobretot per aixecar alts murs, com a les Termes de Caracal·la i a les Muralles d'Aurelià a Roma.

## Vegeu també

* Opus (construcció)
* Formigó romà

## Referències

* ↑ «Opus vittatum». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Lourdes Roldán Gómez. El ladrillo y sus derivados en la época romana. Casa de Velázquez, 1999, p. 265–. ISBN 978-84-7477-747-5 [Consulta: 27 desembre 2011].
* ↑ «Opus vittatum». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Ruestes i Bitrià, Carme. L'espai públic a les ciutats romanes del conuentus Tarraconensis : els fòrums. Bellaterra (Barcelona): Universitat Autònoma de Barcelona, 2001, p. 24. ISBN 84-490-1917-6.
# Opòssum cuacurt de Theresa

L'opòssum cuacurt de Theresa (Monodelphis theresa) és una espècie d'opòssum de Sud-amèrica. Viu al Brasil i el Perú.

## Referències

* ↑ Gardner, Alfred. Wilson, D. E. (ed.); Reeder, D. M. (ed.). Mammal Species of the World. 3a edició. Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 16. ISBN 0-801-88221-4.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Opòssum cuacurt de ratlles fosques

L'opòssum cuacurt de ratlles fosques (Monodelphis umbristriata) és una espècie d'opòssum de Sud-amèrica. Viu al Brasil.

## Referències

* ↑ Gardner, Alfred. Wilson, D. E. (ed.); Reeder, D. M. (ed.). Mammal Species of the World. 3a edició. Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 16. ISBN 0-801-88221-4.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Opòssum cuacurt triratllat

L'opòssum cuacurt triratllat (Monodelphis americana) és una espècie d'opòssum de Sud-amèrica. Viu al Brasil.

## Referències

* ↑ Gardner, Alfred. Wilson, D. E. (ed.); Reeder, D. M. (ed.). Mammal Species of the World. 3a edició. Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 13-14. ISBN 0-801-88221-4.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Anomoeotes tenellula

Anomoeotes tenellula és una espècie de lepidòpter zigenoïdeu de la família dels himantoptèrids (Himantopteridae), subfamília Anomoeotinae.
És una espècie endèmica del Camerun, Guinea Equatorial, el Gabon, Sierra Leone i Togo.

## Referències

* ↑ «Funet - Anomoeotes». [Consulta: 2 març 2025].
# Opòssum rata del Sangay

L'opòssum rata del Sangay (Caenolestes sangay) és una espècie del gènere Caenolestes i la família Caenolestidae. Fou descrit per primera vegada el 2013 i només és conegut de la seva localitat tipus al Parc Nacional del Sangay (Equador), d'on ve el seu nom.
La llargada total és d'entre 216 i 260 mm, la llargada corporal és d'entre 99 i 137 mm, la llargada de la cua d'entre 95 i 130 mm i el pes de 40 g. El color de l'esquena és gris marró, l'arrel dels pèls de la panxa és grisa i les puntes clares. La cua està coberta de pèls curts, que a la part superior són foscos i a la part inferior de color marró.

## Bibliografia

* Reed Ojala-Barbour, C. Miguel Pinto, Jorge Brito M., Luis Albuja V., Thomas E. Lee, Jr. i Bruce D. Patterson. 2013. «A new species of shrew-opossum (Paucituberculata: Caenolestidae) with a phylogeny of extant caenolestids». Journal of Mammalogy. 94 (5): 967–982. doi:10.1644/13-MAMM-A-018.1
# Oració composta

L'oració composta és aquella frase que està formada per més d'un verb que no forma perífrasi verbal.
Ex.:
* Oració simple: El Joan es pentina.
* Oració composta: El Joan no vol que el pentinin.
Les oracions compostes poden ser de tres tipus:
* oracions coordinades
* oracions juxtaposades
* oracions subordinades

## Vegeu també

* Oració simple
# Oran Park Raceway

L'Oran Park Raceway va ser un circuit de curses de Narellan, al sud-oest de Sydney, Austràlia, que va tenir activitat del 1962 al 2010. La pista va ser dissenyada per George Murray i Jack Allen. Un cop tancat, el recinte va ser reurbanitzat per a convertir-lo en zona residencial.

## Història

El Singer Car Club va inaugurar el circuit els dies 17 i 18 de febrer de 1962. El 17 de febrer de 1963 s'hi va celebrar la primera cursa de motociclisme, a la qual va participar el campió del món Jim Redman, qui és encara el titular del rècord de volta al circuit amb un temps de 50,4 segons.
La pista tenia inicialment una longitud d'1,6 km. El 1974 es va ampliar a 2,62 km per tal de crear-hi una variant de Gran Premi. El complex comptava també amb un circuit de motocròs, una Skidpad (pista de proves de maniobrabilitat), una pista de dirt track i una per a dragsters. La major part del circuit era visible des de la tribuna principal.
Oran Park es va fer servir regularment per a curses dels Campionats d'Austràlia de Turismes (ATCC), de V8 Supercars, de Pilots i de Sedans esportius. Els anys 1974 i 1977 s'hi va celebrar el Gran Premi d'Austràlia de Fórmula 5000. Al circuit s'hi van celebrar nombroses curses de resistència durant la dècada del 1980. Allan Moffat i Mark Skaife van ser-hi els pilots més reeixits a les curses de l'ATCC, amb sis victòries cadascun.
La ronda australiana del Campionat del Món de Superbike es va celebrar dues vegades a Oran Park, concretament, els anys 1988 i 1989.
La història del circuit es va acabar quan el terreny va ser venut per tal de donar pas a nous complexos d'habitatges. L'última competició de motociclisme hi va tenir lloc els dies 21 i 22 de novembre del 2009, mentre que la d'automobilisme s'hi va celebrar el 16 de gener del 2010; nou dies després, l'autòdrom es va tancar definitivament (abans, però, se'n va crear un model 3D per a simuladors de conducció).

## Referències

* ↑ Hogkins, Clyde «New Track for Racing» (en anglès). The Sun Herald, 18-02-1962, pàg. 59.
* ↑ Walker, Terry. Fast Tracks (en anglès), 1995, p. 118.
* ↑ «Race Results Archive 2010» (en anglès). natsoft.biz. Arxivat de l'original el 4/9/2012. [Consulta: 7 febrer 2010].
* ↑ «Oran Park» (en anglès). gmat.unsw.edu.au. Arxivat de l'original el 9/4/2011.

## Enllaços externs

* Oran Park Raceway - Lloc web oficial (anglès)
# Oratorio Society de Nova York

L'Oratorio Society de Nova York és una organització sense ànim de lucre que interpreta música coral d'estil oratori. La societat va ser fundada el 1873 pel director Leopold Damrosch i és la tercera organització musical més antiga de la ciutat de Nova York. La societat va tenir una funció prominent en les activitats del Carnegie Hall. Al llarg de la seva llarga història, ha estrenat moltes obres corals noves.
Kent Tritle va ser nomenat com l'onzè director musical de la societat el gener de 2006, succeint al que ho va ser al llarg de molts anys, Lyndon Woodside qui havia mort l'any anterior.

## Directors de música

| | Període | Vida |
| Leopold Damrosch | 1873–1885 | 1832–1885 |
| Walter Damrosch | 1885–1898 | 1868–1950 |
| Frank Damrosch | 1898–1912 | 1859–1937 |
| Louis Koemmenich | 1912–1917 | 1866–1922 |
| Walter Damrosch | 1917–1921 (2n període) | |
| Albert Stoessel | 1921–1943 | 1894–1943 |
| Alfred Greenfield | 1943–1955 | 1902–1983 |
| William Strickland | 1955–1958 | 1914–1991 |
| T. Charles Lee | 1959–1973 | 1915–1994 |
| Lyndon Woodside | 1973–2005 | 1935–2005 |
| Kent Tritle | 2006– | |

## Presidents

| | Període |
| W. S. Coe | 1874–1875 |
| W. L. Goodwin | 1875–1876 |
| Rev. William H. Cooke | 1876–1888 |
| Andrew Carnegie | 1888–1919 |
| Charles Schwab | 1919–1921 |
| Sense president | 1921–1928 |
| Henry Sloan Coffin | 1928–1949 |
| Donald H. Gray | 1949–1959 |
| Caramai Carroll Mali | 1959–1963 |
| Beatrice Shuttleworth | 1963–1973 |
| Joseph Brinkley | 1973–1990 |
| Ellen L. Blair | 1990–1999 |
| Richard A. Pace | 1999– |

## Referències

* ↑ «History of Oratorio Society» (en anglès). Oratorio Society, 2015. Arxivat de l'original el 7 de maig 2015. [Consulta: 4 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Oratorio Society. Pàgina web oficial
* Carnegie Hall. Web Oficial
* New York Times' notícia del concert del 21/12/2011
* New York Times' notícia del concert del 15/3/2007
# Orceïna

L'orceïna és un colorant de color vermell violaci (porpra) que s'extreu de forma natural de diversos líquens. És coneguda per la seva olor tan particular i extravagant que, després d'una exposició prolongada, pot arribar a inhabilitar la pituïtària temporalment, incapacitant per detectar altres olors. Encara que no està provat, s'han donat casos en què una exposició de més de 12 hores pot causar danys permanents en la hipòfisi.
És una substància que s'utilitza per tenyir i veure les diferents fases dels cromosomes en divisió cel·lular. Amb aquesta tècnica de tinció es poden veure els cromosomes impregnats per l'orceïna acètica en color morat i d'aquesta manera poder observar les diferents etapes de la mitosi; això facilita la visualització de les etapes del cicle cel·lular.

## Referències

* ↑ Gil, Marielsa. «Orceína: fundamento y preparación» (en castellà), 05-08-2019. [Consulta: 23 octubre 2021].
* ↑ «Estudio da mitose en células meristemáticas vexetais» (en gallec). [Consulta: 23 octubre 2021].

## Enllaços externs

* Número CAS 1400-62-0
# Assemblea Nacional (França)

L'Assemblea Nacional francesa (en francès Assemblée nationale) és una de les dues parts del parlament bicameral de França. L'altra cambra és el Senat (Sénat).
L'Assemblea Nacional consta de 577 diputats, cadascun dels quals es tria en fins a dues rondes de votació i representa una circumscripció electoral específica. La durada normal del mandat de l'Assemblea i els seus diputats és de cinc anys. El President de França pot dissoldre l'Assemblea (i anunciar noves eleccions), excepte si ja ho ha fet en l'últim any. La seu oficial de l'Assemblea Nacional és el Palais Bourbon en les ribes del riu Sena, a París.
L'Assemblea Nacional va ser la manera de constitució dels representants del Tercer Estat durant la Revolució Francesa. Tot va sorgir perquè el Tercer Estat va ser conscient ben aviat que representava gairebé tot França.
El rei va ordenar tancar la sala de reunions de l'Assemblea Nacional, però els diputats es van reunir en l'anomenada sala del Joc de la Pilota, on van jurar que es quedarien fins que haguessin redactat una constitució. Per això aleshores l'Assemblea Nacional es va anomenar Assemblea Constituent. El rei no va tenir més remei que acceptar aquesta situació revolucionària.

## Referències

* ↑ William G. Andrews «The Constitutional Prescription of Parliamentary Procedures in Gaullist France». Legislative Studies Quarterly, vol. 3, 8-1978, pàg. 465–506. DOI: 10.2307/439454. JSTOR: 439454.

## Enllaços externs

* Assemblea Nacional - Lloc web oficial
# Orde Civil de Savoia

L'Orde Civil de Savoia (italià: Ordine Civile di Savoia) era un orde de cavalleria italià, creat el 29 d'octubre de 1831 pel rei Carles Albert I. Era atorgada a aquells que, mitjançant l'estudi o el treball, haguessin honorat la Corona o l'Estat.
L'orde estava reservat als ciutadans italians, i s'atorgava en classe única de cavaller.
Equivalia als honors militars reservats pels oficials inferiors.
En el moment de la seva institució el límit màxim era de 40 cavallers, però el 1859 s'incrementà a 50, a 60 el 1861 i finalment, a 70 al 1887.
La concessió de la medalla portava l'atribució d'una pensió anual.
L'Orde Civil de Savoia no va ser reconegut per la República Italiana; tot i això, va seguir sent concedit pel rei a l'exili Humbert II fins a la seva mort, el 18 de març de 1983.

## Disseny

Una creu grega d'or, esmaltada en blau cel. Al centre hi ha un medalló, primer amb les inicials C.A. del rei Carles Albert i, després de la seva mort, V.E., pel rei Víctor Manuel II.
Al revers hi ha la inscripció "Al Merito Civile 1831" (Al Mèrit Civil 1831).
El galó és blanc, amb una franja blava al centre.
# Orde de Sant Silvestre

La "Pontifícia Ordre Eqüestre de Sant Silvestre Papa i Màrtir", (llatí Ordo Sanctus Silvestri Papae, italià Ordine di Sant Silvestro Papa), de vegades denominada com a Orde Silvestrina, o l'Orde Pontifícia del Sant Silvestre Papa, és un dels cinc Ordes de Cavalleria atorgats directament pel Papa com Summe Pontífex i cap de l'Església Catòlica i com el Cap d'Estat de la Ciutat del Vaticà.
Va ser instituïda pel Papa Gregori XVI el 31 d'octubre de 1841 i reformada per Sant Pius X el 7 de febrer de 1905.

## Graus i distincions

L'Ordre té quatre classes en divisions civils i militars. Cada receptor pot il·lustrar el seu títol de Cavaller Papal amb la següent lletra nominal, ja que s'enumeren per ordre d'honorabilitat:
* Cavaller / Dama Gran Creu de Primera Classe (GCSS / DCSS)
* Cavaller / Dama Comandant amb Estrella (KC*SS / DC*SS)
* Cavaller / Dama Comandant (KCSS / DCSS)
* Cavaller / Dama (KSS / DSS)

## Obligacions

Els cavallers i dames papals no tenen obligacions específiques en virtut d'haver rebut l'honor personal de la pertinença a una Orde. No obstant això, és habitual que siguin convidats a participar en els principals esdeveniments de la seva diòcesi, com la consagració dels Bisbes, l'ordenació dels sacerdots, i la introducció d'un nou bisbe a la seva diòcesi. En aquestes ocasions formals han de portar l'uniforme de l'Orde.

## Uniforme

L'uniforme oficial és un abric negre adornat amb una fila de botons daurats, vellut negre, coll brodat en or i punys, pantalons amb ratlles d'or i negr, un barret de seda de tres pics bicorne amb una escarapel·la dels colors papals al qual s'afegeix un plomall blanc sempre que s'utilitzi per a un Cavaller Gran Creu, un plomall negre sempre que s'utilitzi per a un comandant, i una espasa. Els Cavallers Gran Creu porten una faixa i una insígnia o un estel al costat esquerre del pit; els Comandants una creu al voltant del coll; i els cavallers una creu més petita al pit esquerre de l'uniforme. L'uniforme té considerablement més brodats per als rangs més alts i fa servir guants blancs.

## Bibliografia

* Rock, P.M.J. (1908) Pontifical Decorations, The Catholic Encyclopedia, New York, Robert Appleton Company
* Moroni, Diz., XI, 6 sqq.; XVIII, 210 sqq.; XLIX, 81 sq q.; LXIV, 91 sqq.; LXVIII, 238 sqq.
* Giobbio, Lezioni di diplomazia ecclesiastica (Rome, 1899), Part I, lib. I, cap. x, art. iv, 514 sqq.
* André-Wagner, Dict. de Droit Canonique, III, 83, 501; IV, 361
* Battandier, Ann. Pont. Cath., 1901, 483 sqq.; 1902, 468 sqq.; 1908, 646 sq. For a list of knights of all the decorations see Ann. for 1905. 1907, and 1908; Pii IX P. M. Acta, Part I, 43 sq., 195 sq.; IV, 391 sq.
* Bernasconi, Acta Gregorii papæ XVI, 48; III, 179 sq.; Analecta Ecclesiastica (Rome, 1905), 99 sq.; 1907, 189; Leonis XIII Pont. Max. Acta (Rome), VIII, 259, 282; XXI, 74

## Enllaços externs

* (italià) Associazione Cavalieri di San Silvestro
# Orde de l'Estel de la Solidaritat Italiana

L'Ordine della Stella della Solidarietà Italiana (Orde de l'Estel de la Solidaritat Italiana) és una condecoració honorària la República Italiana.

## Història

L'orde va ser instituït pel decret 703 de 27 de gener de 1947 per mandat del cap provisional de l'Estat, i reformat pel decret legislatiu 812 de 9 de març de 1948, a favor de tots aquells que, siguin italians a l'estranger o estrangers, hagin contribuït especialment a la reconstrucció d'Itàlia després de la Segona Guerra Mundial.
El president de la República Italiana és el representant de l'Orde, assistit per un consell de quatre membres, i encapçalat pel ministre italià d'afers exteriors.
Amb la llei número tretze del 3 de febrer de 2011, l'orde va ser reformat i reanomena com a Ordine della Stella d'Itàlia (Orde de l'Estel d'Itàlia).
La condecoració pot obtenir-se mitjançant un decret del president de la República Italiana, o a proposta del ministre italià d'Afers Exteriors.

## Honors

L'Orde de l'Estel de la Solidaritat Italiana preveu tres classes:
Galó (1947-2001) :
| Cavaller | Comanador | Gran Oficial |
Galó (2001-2011) :
| Cavaller | Comanador | Gran Oficial |

## Referències

* ↑ (italià) Fonti normative Stella della Solidarietà Italiana, Decreto del Capo Provvisorio dello Stato 27 gennaio 1947, n. 703.

## Enllaços externs

* Pàgina web del Quirinal sobre l'Orde de l'Estel de la Solidaritat Italiana (italià)
* Llei que estableix la seva institució (italià)