OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estació d'Oviedo

Mapa Rodalies Astúries Línia C-1 :
L'estació d'Oviedo, també coneguda com a Estació del Nord, és l'estació de ferrocarril més important de la ciutat d'Oviedo, a Astúries. Està situada al final del carrer d'Uría, eix comercial per excel·lència de la ciutat, al costat de la nova estació d'autobusos.
Té serveis de llarga distància, mitjana distància, regionals i rodalia operats per Renfe tant sobre via ample com sobre via estreta. Es troba al punt quilomètric 139,1 de la línia Venta de Baños-Gijón d'ample ibèric i als quilòmetres 0 i 313,8 de les línies Oviedo-Trubia i Ferrol-Aranguren, respectivament, les dues d'ample mètric.

## Serveis ferroviaris
### Rodalies

L'estació forma part de la xarxa de Cercanías Asturias integrant-se en les línies C-1, C-2, C-3, C-6 i C-7.

### Mitjana Distància

| Línia MD | Trens | Origen/Destinació | Destinació/Origen |
| Intercity | Regional | Gijón | Madrid-Chamartín |
| 24 | Regional | Gijón | Valladolid-Campo Grande |

### Regional (Feve)

| Línia | Trens | Origen/Destinació | Destinació/Origen |
| R-1f | | Ferrol | Terminal |
| R-2f | | Santander | Terminal |

### Llarga Distància

| Tren | Origen/destinació | Parades Intermèdies | Destinació/origen | Observacions |
| Alvia | Gijón | Oviedo · Mieres-Puente · Pola de Lena · León · Sahagún · Palència · Valladolid-Campo Grande · Segovia-Guiomar · Madrid-Chamartín · Madrid-Atocha · Cuenca-Fernando Zóbel · Albacete-Los Llanos · Villena AV | Alacant-Terminal | 1 tren diari per sentit |
| Alvia | Gijón | Oviedo · Mieres-Puente · Pola de Lena · León · Palència · Valladolid-Campo Grande · Madrid-Chamartín · Madrid-Atocha · València-Joaquim Sorolla · Sagunt · Castelló de la Plana · Benicàssim | Orpesa | 6 trens setmanals per sentit |
| Alvia | Gijón | Oviedo · Mieres-Puente · Pola de Lena · La Robla · León · Sahagún · Palència · Burgos-Rosa de Lima · Miranda de Ebro · Vitòria · Pamplona · Tafalla · Tudela de Navarra · Saragossa-Delicias · Lleida Pirineus · Camp de Tarragona | Barcelona-Sants | 6 trens setmanals per sentit |
| Alvia | Gijón | Oviedo · Mieres-Puente · Pola de Lena · León · Sahagún · Palència · Valladolid-Campo Grande · Segovia-Guiomar | Madrid-Chamartín | 3/4 trens diaris per sentit |
| Alvia | Gijón | Oviedo · Mieres-Puente · León · Sahagún · Palència · Valladolid-Campo Grande · Madrid-Chamartín · Madrid-Atocha · Ciudad Real · Puertollano · Córdoba Central · Sevilla-Santa Justa · Jerez de la Frontera · El Puerto de Santa María · San Fernando-Bahía Sur | Cádiz | 1 tren diari per sentit |

## Referències

* ↑ Red ferroviaria española Arxivat 2013-09-27 a Wayback Machine. Ministerio de Fomento
* ↑ Estación de Oviedo-Intermodal Euroferroviarios

## Enllaços externs

* Informació de l'estació a la web d'Adif
# Comte Arnau (desambiguació)

«Comte Arnau» té aquests significats:
* Mitologia:
** Comte Arnau, personatge mitològic català
** Llegendes relacionades amb el Comte Arnau
* Literatura i música:
** El comte Arnau (Morera), poema líric amb música d'Enric Morera
** El comte Arnau (Pedrell), òpera de Felip Pedrell
** El comte Arnau (Soler), obra de teatre de Frederic Soler "Pitarra"
** Per una llista més completa d'obres amb el mateix títol, vegeu Comte Arnau#Obres basades en la llegenda.
* Televisió:
** Arnau (sèrie de televisió), sèrie de TV3 de 1994.
# Sporting Fingal FC

L'Sporting Fingal Football Club (en irlandès: Cumann Peile Fine Gall Spórtúil) fou un club de futbol irlandès de la ciutat de Fingal.

## Història

El club va ser fundat el 2007. Va jugar tres temporades a la League of Ireland entre 2008 i 2010. En aquest breu temps va tenir força èxit, guanyant la copa de 2009 i participant en competicions europees en dues ocasions.

## Palmarès

* Copa irlandesa de futbol:
** 2009
* A Championship Cup
** 2010
* FAI Futsal Cup
** 2010

## Referències

* ↑ «Regrets still linger over Sporting Fingal's sad demise». www.irishtimes.com, 09-03-2013 [Consulta: 14 desembre 2016].
* ↑ «Sporting move 'will tear heart out of community'». www.independent.ie, 29-12-2010 [Consulta: 14 desembre 2016].
* ↑ «Sporting Fingal officially launched». www.rte.ie, 11-02-2008 [Consulta: 16 desembre 2016].
* ↑ «Fingal break new ground as Kilkenny bow out». www.independent.ie, 19-01-2008 [Consulta: 17 desembre 2016].
* ↑ «Season Preview 2008: Sporting Fingal». wnl.ie, 14-02-2008 [Consulta: 16 desembre 2016].
* ↑ «Ireland - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Irish Clubs In European Cups». www.rsssf.com. [Consulta: 18 desembre 2016].
# Esquirol volador blanc i vermell

L'esquirol volador blanc i vermell (Petaurista alborufus) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a la Xina i Taiwan. S'alimenta de glans, altres tipus de núcules, fruita i plantes amb moltes fulles, així com d'insectes, larves i, possiblement, ous d'ocells. Els seus hàbitats naturals són els boscos densos de montà, els boscos de fusta dura, els boscos de coníferes i els penya-segats de pedra calcària. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que les poblacions taiwaneses estan afectades per la caça.

## Referències

* ↑ Smith, A. T.; Johnston, C. H. Petaurista alborufus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 20 setembre 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Office for Metropolitan Architecture

L'Office for Metropolitan Architecture, també conegut com a l'OMA, és un despatx internacional que se centra en l'arquitectura, el disseny urbà i l'anàlisi cultural. És gestionat per set associats i té projectes a Europa, Àsia, l'Orient Pròxim, Nord-amèrica i Àfrica. La seu està situada a Rotterdam i hi ha oficines a Nova York, Pequín i Hong Kong. Va ser fundat el 1975 a Londres pels arquitectes Rem Koolhaas i Elia Zenghelis i els artistes visuals Madelon Vriesendorp i Zoe Zenghelis.
Des dels anys 80, l'Office for Metropolitan Architecture està activa en l'àmbit mundial. Uns dels primers projectes van ser el centre comercial i empresarial Euralille a la ciutat francesa de Lilla, la Villa Dall'Ava a París i el complex d'habitatges Nexus a la ciutat japonesa de Fukuoka. Van rebre molt de reconeixement per la Maison à Bordeaux, que va ser construïda per a un client amb discapacitat. Des del 2000, l'Office for Metropolitan Architecture és conegut a través del món per la col·laboració amb Prada, que va desembocar en l'equipament de Prada Epicenters a Nova York, Los Angeles i Xangai, el disseny de moltes desfilades de moda i el Prada Transformer a Seül, un objecte dinàmic que es pot transformar. Altres projectes coneguts són el Campus Center de l'Institut de Tecnologia d'Illinois a Chicago, la nova biblioteca central de Seattle, la sala de concerts Casa da Música a Porto i la nova Ambaixada neerlandesa a Berlín, per la qual fou guardonat amb el Premi d'Arquitectura Contemporània Mies van der Rohe el 2005, i probablement dels seus projectes més costosos i celebrats d'OMA han estat l'enorme edifici central de la China Central Television a Pequín i el nou edifici de la borsa de Shenzhen.

## Referències

* ↑ Sudjic, Deyan «'We got rid of the shoe box'». The Guardian, 10-04-2005.
* ↑ «Rem Koolhaas, Premio de Arquitectura Contemporánea UE 2005» (en castellà). Revista CIC, 21-07-2015. [Consulta: 27 abril 2024].
# Àguila de Weiske

L'àguila de Weiske (Hieraaetus weiskei) és una espècie d'ocell rapinyaire de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita als boscos poc densos de Nova Guinea. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
Sovint s'ha considerat una subespècie de l'Àguila calçada australiana.

## Referències

* ↑ «Àguila de Weiske». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 275. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Pygmy Eagle. Hieraaetus weiskei» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Tismana

Tismana és una ciutat del comtat de Gorj, Oltènia (Romania). Administra deu pobles: Celei, Costeni, Gornovița, Isvarna, Pocruia, Racoți, Sohodol, Topești, Vâlcele i Vânăta. El 2011 tenia 7.035 habitants.

## Referències

* ↑ «Gorj (Romania): Cities, Towns and Communes» (en anglès), 20 octubre 2011. [Consulta: 8 maig 2022].
# Turó de Martinell

El Turó de Martinell és una muntanya de 611 metres que es troba al municipi de Gualba, a la comarca del Vallès Oriental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Besiana Kadare

Besiana Kadare (Tirana, 1972) és una diplomàtica albanesa. Kadare té un màster en literatura moderna i comparada i un diploma d'estudis superiors especialitzats en literatura especialitzada moderna per la Universitat Sorbona París-IV.
Va exercir com a ambaixadora extraordinària plenipotenciària d'Albània a les Nacions Unides, vicepresidenta de l'Assemblea General de les Nacions Unides per a la seva 75a sessió i ambaixadora d'Albània a Cuba. Albània va formar part del Consell de Seguretat de l'ONU durant un mandat de dos anys, el 2022 i el 2023. Anteriorment, del 2011 al 2016, va ser ambaixadora extraordinària i plenipotenciària d'Albània i delegada permanent a l'UNESCO, a París.
És filla dels escriptors Helena Kadare i Ismail Kadare.

## Referències

* 1 2 New Permanent Representative of Albania Presents Credentials United Nations, press release of 30 June 2016.
* ↑ Matthias Bickert. Welterbestädte Südosteuropas im Spannungsfeld von Cultural Governance und okaler Zivilgesellschaft: Untersucht am Beispiel. University of Bamberg Press, 2015. ISBN 9783863093006 [Consulta: 19 desembre 2019].
* ↑ Héléna Kadaré. Le temps qui manque: Mémoires. Fayard, 2010. ISBN 9782213661193 [Consulta: 19 desembre 2019].
* ↑ Ismail Kadaré. Le Printemps albanais. Fayard, 2014. ISBN 9782213659572 [Consulta: 19 desembre 2019].
# Beto O'Rourke

Robert Francis "Beto" O'Rourke (26 de setembre de 1972) és un polític americà que representà el setzè districte congressual de Texas a la Cambra de Representants dels Estats Units del 2013 fins al 2019. O'Rourke es presenta a les primàries demòcrates per les eleccions presidencials de 2020.
O'Rourke va néixer en una família política local a El Paso, Texas i es va graduar a Woodberry Forest School i a la Universitat de Colúmbia. Mentre estudiava a Colúmbia, O'Rouke va començar una breu carrera musical com a baixista a la banda post hardcore Foss. Després de graduar-se, va tornar a El Paso i va iniciar una carrera en el món dels negocis. El 2005 va ser elegit al El Paso City Council, on serví fins al 2011. O'Rourke va ser elegit congressista el 2012 després de derrotar el congressista durant vuit mandats Silvestre Reyes a les primàries demòcrates.
Després de ser reelegit com a congressista el 2014 i el 2016, O'Rourke va rebutjar presentar-se a la reelecció el 2018. En canvi, va presentar-se a senador contra el senador republicà Ted Cruz en una campanya competitiva que atragué atenció nacional. Malgrat la seva derrota ajustada, O'Rourke va batre el record de vots emesos per un demòcrata en tota la història de Texas. El 14 de març de 2019, O'Rourke va anunciar la seva candidatura a les primàries demòcrates per les eleccions presidencials de 2020. Va suspendre la seva campanya l'1 de novembre de 2019.

## Referències

* ↑ «Beto O'Rourke (D-Texas)» (en anglès). Washington Post, 25-12-2012.
* ↑ «US election 2020: Democrat Beto O'Rourke ends White House bid». BBC. [Consulta: 2 novembre 2019].

## Enllaços externs

* Beto O'Rourke - Lloc web oficial
# Betty Tompkins

Betty Tompkins (Washington, EUA, 1945) és una artista feminista estatunidenca.
Entre 1969 i 1974, Betty Tompkins va crear amb aerògraf diverses pintures fotorealistes de gran format titulades Fuck Paintings (Pintures de cardar); un tema que va reprendre l'any 2003. Implacable, però sense emetre cap judici moral, mostra escenes de sexe en primeríssims plans. Mostra penetracions i masturbacions presentades d'una manera tan monumental que, d'una banda, són realistes i de l'altra, abstractes. «Em vaig adonar que si suprimia tots els elements que podien identificar les persones —caps, mans, peus, etc.—, podria crear aquestes belles imatges abstractes a partir de la porció més atraient de la fotografia, que era, és clar, la part sexual explícita.» Igual que Judith Bernstein, Anita Steckel i Louise Bourgeois, fundadores de la Collective Fight Censorship (FC) l'any 1973, Tompkins també critica el fet que en els museus només les dones estaven representades nues, mentre que la nuesa masculina estava completament oculta. Les obres de Tompkins han estat objecte de censura i les seves exposicions boicotejades. No va ser fins a l'any 2002 que va aconseguir arribar a una audiència més àmplia gràcies a una exposició que es va celebrar a Nova York.

## Referències

* ↑ «FEMINISMES! Exposicions». CCCB, 2019. [Consulta: 20 desembre 2019].
# Bianca Santana

Bianca Santana (São Paulo, 1984) és una escriptora, periodista i tarotista brasilera, autora de Quan em vaig descobrir negra, un llibre amb cròniques i relats sobre racisme i gènere, que guanyà el Premi Jabuti al 2016, en la categoria "Il·lustració".
Estudià periodisme en la Facultat Cásper Líbero, on ha fet classes, i és mestra en Educació en la Universitat de São Paulo.
Un dels seus temes de recerca són els recursos educacionals oberts i sobre aquest tema coorganitzà Recursos Educacionals Oberts: pràctiques col·laboratives i polítiques públiques.
El 2015 i 2016 fou premiada amb el títol de "dona inspiradora" en l'àrea de literatura, pel projecte feminista Think Olga.
Organitzà també la col·lecció: Innovació Ancestral de Dones Negres: tàctiques i polítiques del quotidià i Veus insurgents de dones negres: del s. XVIII a la primera dècada del XXI. És autora d'un llibre didàctic sobre l'alfabetització de persones joves i adultes: Aprendre per explicar (2013).
B. Santana una de les fundadores de la Casa de Lua, Organização Feminista (fundada al 2013) i de la Casa de Cultura Digital.

## Referències

* ↑ «Autora de “Quando Me Descobri Negra” (Quan em vaig descobrir negra), Bianca Santana participa en la Fira del Llibre de Frankfurt» (en anglés). Brazilian Publishers. [Consulta: 6 novembre 2019].
* ↑ «Profissão: taróloga. Mulheres contam como é trabalhar com a leitura de cartas. | CLAUDIA». CLAUDIA.
* ↑ «“Racismo sutil ainda é evidente para quem sofre” - Carta Educação». Carta Educação.
* ↑ «Ilustração - 58º Prêmio Jabuti 2016». 58º Prêmio Jabuti 2016. Arxivat de l'original el 2016-12-13 [Consulta: 6 novembre 2019]. Arxivat 2016-12-13 at Archive.is
* ↑ «INSTITUTO EDUCADIGITAL | Recursos Educacionais Abertos: práticas colaborativas e políticas públicas» (en brasiler). www.educadigital.org.br.
* ↑ «Mulheres Inspiradoras de 2015 - e uma surpresa - Think Olga». web.archive.org, 08-03-2016. Arxivat de l'original el 2016-03-08. [Consulta: 6 novembre 2019].
* ↑ «Mulheres Inspiradoras de 2016 - Think Olga». web.archive.org, 15-07-2017. Arxivat de l'original el 2017-07-15. [Consulta: 6 novembre 2019].
* ↑ «Uma noite para Tula - Lançamento do livro "Inovação ancestral de mulheres negras: táticas e políticas do cotidiano" | Secretaria Municipal de Cultura | Prefeitura da Cidade de São Paulo» (en brasiler). www.prefeitura.sp.gov.br. [Consulta: 6 novembre 2019].
* ↑ «Vozes Insurgentes de Mulheres Negras: acesse a íntegra – Fundação Rosa Luxemburgo» (en brasiler). Arxivat de l'original el 2020-02-02. [Consulta: 6 novembre 2019].
* ↑ «Bianca Santana | Nova societat». Nova societat | Democràcia i política a Amèrica Llatina. [Consulta: 6 novembre 2019].
* ↑ «Casa de Lua: onde as mulheres brilham» (en brasiler). Revista Fórum, 08-10-2015. Arxivat de l'original el 2019-11-06. [Consulta: 6 novembre 2019].
* ↑ «Casa de Lua, a ONG feminista que encerra seu ciclo em paz» (en brasiler). Inspire-se: conheça Free The Essence, um mundo de Drinkfinity, 16-05-2016. Arxivat de l'original el 2019-11-06. [Consulta: 6 novembre 2019].
# Billy Talagi

Billy Graham Talagi és un polític de Niue i antic membre de l'Assemblea de Niue. És germà de l'antic primer ministre de Niue Toke Talagi.

## Carrera

Talagi va ser elegit per primera vegada a l'Assemblea de Niue en les eleccions parcials de 1997. Ha representat el poble d'Avatele a l'Assemblea de Niue contínuament des de 1999. El 2005, 2008 i 2014 va ser elegit sense oposició. El 2014 va ser nomenat ministre de Recursos Naturals al gabinet de Toke Talagi, el seu germà. L'any 2017 va ser nomenat conseller d'Educació i Serveis Socials. El 2019 va exercir com a primer ministre en funcions mentre Toke Talagi estava rebent tractament mèdic a Nova Zelanda.
El maig de 2018, a Talagi se li van retirar els càrrecs sense rebre condemna després de declarar-se culpable d'haver agredit el diputat Terry Coe fora de l'Assemblea de Niue.
Es va presentar en el càrrec de membre de l'Assemblea en les eleccions generals de Niue del 2020, però no va aconseguir l'escó. Va ser reelegit a les eleccions del 2023.

## Referències

* 1 2 «Growing concern in Niue over premier's absence - opposition MP». RNZ, 06-09-2019. [Consulta: 25 juny 2020]."Growing concern in Niue over premier's absence - opposition MP". RNZ. 6 September 2019. Retrieved 25 June 2020.
* ↑ Stephen Levine «Còpia arxivada». The Contemporary Pacific, 10, 1, Spring 1998, pàg. 216-22. Arxivat de l'original el 29 de juny 2020 [Consulta: 26 juny 2020].
* ↑ «NIUE PREMIER FRANK LUI LOSES ASSEMBLY SEAT». Pacific Islands Report, 22-03-1999. Arxivat de l'original el 28 June 2020. [Consulta: 25 juny 2020].
* ↑ Stephen Levine «Còpia arxivada». The Contemporary Pacific, 12, 1, Spring 2000, pàg. 231-236. Arxivat de l'original el 2022-05-12 [Consulta: 25 juny 2020].
* ↑ «GOVERNMENT OF NIUE OFFICE OF THE PREMIER». Gov.nu. Arxivat de l'original el 9 October 2014. [Consulta: 30 abril 2015].
* ↑ Lealaiauloto Aigaletaulealea Tauafiafi. «Premier Toke Talagi announces Niue Govt and cabinet portfolios». Pacific Guardians, 30-04-2014. Arxivat de l'original el 19 April 2018. [Consulta: 26 juny 2020].
* ↑ «Cabinet Ministers and Portfolios». Government of Niue. Arxivat de l'original el 7 March 2020. [Consulta: 11 juny 2020].
* ↑ «Niue's Premier returns to island but not to office». RNZ, 23-09-2019. [Consulta: 25 juny 2020].
* ↑ «Niue minister admits guilt on assault, discharged». RNZ, 14-05-2018. [Consulta: 25 juny 2020].
* ↑ «Niue: MPs set to elect new Premier to replace Sir Toke Talagi». PMN News, 09-06-2020. [Consulta: 25 juny 2020].
* ↑ «Son of former Niue Premier among six newcomers to Parliament». RNZ, 03-05-2023. [Consulta: 3 maig 2023].
# Râmnicu Sărat

Râmnicu Sărat (també s'escriu Rîmnicu Sărat, pronunciació en romanès: [ˌRɨmniku səˈrat], alemany: Rümnick o Rebnick) és una ciutat del comtat de Buzău, Romania, a la regió històrica de Muntènia. Va ser certificat per primera vegada en un document de 1439 i elevat al rang de municipiu el 1994.
La ciutat neix d'una plana pantanosa, a l'est dels Carpats i a l'oest de les muntanyes del sud de Moldàvia. Es troba a la riba esquerra del riu Râmnicul Sărat. La sal i el petroli es treballen a les muntanyes i hi ha un important comerç de productes agrícoles i conserves de carn.

## Població

Segons el cens del 2011, la població del municipi de Râmnicu Sărat ascendia a 33.843 habitants, respecte al cens anterior del 2002, quan es van registrar 38.828 habitants. La majoria dels habitants són romanesos (83,22%), amb una minoria de gitanos (8,26%). Per al 8,45% de la població, es desconeix l’ètnia. Des del punt de vista confessional, la majoria dels habitants són ortodoxos (90,78%). Per al 8,46% de la població, no es coneix l’afiliació confessional.

## Història

Râmnicu Sărat va ser escenari de batalles entre valacs i otomans el 1634, 1434 i 1573.
També va ser aquí on, el 1789 (durant la guerra russo-turca de 1787–1792), un exèrcit de tropes imperials russes i dels Habsburg, comandat per Alexander Suvorov, va derrotar les forces otomanes a la batalla de Rymnik. Per aquesta victòria, Suvorov va rebre el títol de "Comte de Rymnik" o "Rimniksky" (граф Рымникский) per l'emperadriu Caterina la Gran de Rússia.
El 1854 la ciutat va ser gairebé destruïda pel foc i es va reconstruir. Del 1901 al 1963, la presó de Râmnicu Sărat va operar a la ciutat.

## Institucions educatives

* Col·legi Nacional Alexandru Vlahuță
* Col·legi Nacional Bogdan Petriceicu Hasdeu
* Col·legi Nacional Mihai Eminescu

## Galeria

* L'estació de tren de Râmnicu Sărat, dissenyada per Anghel Saligny
* El camp de batalla de la batalla de Rymnik
* Monument d'Alexander Suvorov a prop de Focșani
* Monument de Suvorov (detall)
* Col·legi Nacional Alexandru Vlahuță
* Ajuntament

## Referències

* 1 2 3 Rezultatele finale ale Recensământului din 2011: «Tab8. Populația stabilă după etnie – județe, municipii, orașe, comune». Arxivat de l'original el 2016-01-18.
* ↑ Romanian 2002 Census
# Brian Mott

Brian Leonard Mott (Londres, 1946) és un filòleg anglès. Entre els seus interessos de recerca destaquen la fonètica i la fonologia, la traducció i la dialectologia. Després de llicenciar-se en Estudis Hispànics per la Universitat d'Aberdeen en 1969, va encetar l'ensenyament a la Universitat de Saragossa. D'ençà del 1968 ha estudiat l'idioma aragonès de la Vall de Gistau (aragonès gistaví), sobre el qual ha publicat abundosos articles i llibres. Actualment, és el coordinador de la secció de lingüística del Departament de Filologia Anglesa i Alemanya de la Universitat de Barcelona. És membre d'honor de l'Acadèmia de l'Aragonès.

## Publicacions

Algunes de les seves publicacions més destacades són:
* 1984 - Diccionario chistabino-castellano
* 1989 - El habla de Gistaín
* 1991 - A course in Phonetics and Phonology for Spanish Learners of English
* 1993 - A course in Semantics and Translation for Spanish Learners of English
* 1996 - A Spanish-English, English-Spanish Companion for Spanish Learners of English
* 2000 - Diccionario etimológico chistabino-castellano/castellano-chistabino
# Steliano Filip

Steliano Filip (Buzău, el 15 de maig de 1994) és un futbolista romanès que juga amb el Dinamo Bucureşti. Va començar la seva carrera com a extrem esquerre, després va evolucionar cap a una posició defensiva per convertir-se en lateral esquerre.

## Enllaços externs

* Steliano Filip, Fitxa a Soccerway
* Player profile on FC Dinamo Arxivat 2016-08-16 a Wayback Machine.