OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ermita de Sant Antoni (Ceuta)

L'ermita de Sant Antoni Tojal és un edifici religiós consagrat a Sant Antoni de Pàdua. Està situada al Monte Hacho, a la Ciutat Autònoma de Ceuta (Espanya).

## Història

És l'edifici de culte cristià, amb culte ininterromput, més antic de la ciutat i va ser construïda pels portuguesos quan la van conquerir. Es desconeix la data exacta de la seua construcció encara que hi ha notícies de retirs a l'ermita i de la figurada venerada des del segle xvi. Els orígens de la confraria es remunten a l'any 1645. L'ermita ha donat nom al barri, així com un dels miradors més atractius de Ceuta.

## Descripció

L'ermita consta d'una sola nau. Al segle xvii se li va afegir el campanar de paret amb una creu. Els últims treballs de renovació es van efectuar en la dècada del 1960.
La imatge de sant Antoni que alberga és una de les herències portugueses de Ceuta. La figura gaudeix de popularitat a la ciutat i el dia del sant és festiu, celebrant-se una romeria fins a l'ermita.

## Referències

* ↑ Lobo, Francisco Sousa. «Igrejas e Capelas». Património de Influência Portuguesa. Fundação para a Ciência e a Tecnologia. [Consulta: 12 setembre 2022].
* ↑ Portillo, Antonio Carmona. Historia de Ceuta (en espanhol). Málaga: Editorial Sarriá, 2007.
* ↑ «Cofradía de San Antonio» (en espanhol). Conselho das Fraternidades e Irmandades da Cidade de Ceuta. Arxivat de l'original el 21 de novembro de 2016. [Consulta: 12 setembre 2022].
# Aliança Obrera

Motivades per la victòria indesitjada de les dretes reaccionàries a les eleccions espanyoles del 1933, les organitzacions obreristes catalanes van fundar l'Aliança Obrera com un acord d'acció revolucionària. La iniciativa va sorgir del Bloc Obrer i Camperol, i se li uniren el PSOE, la UGT, la Unió Socialista de Catalunya, l'Esquerra Comunista i la Unió de Rabassaires (tot i que aquesta última se'n separà més tard). En canvi tant la CNT com el PCE no van voler entrar-hi i van denigrar-la, els primers per ser massa rígida, fidels al seu anarquisme, i els segons per ser una unió massa heterodoxa, segons el seu esquema dogmàtic.
Es va estendre a tot el territori de la República, consolidant-se el 1934 i adquirint especial força a Astúries on, malgrat el rebuig inicial, s'hi adherí la federació regional de la CNT; i el setembre era el Partit Comunista qui també feia marxa enrere i decidia participar-hi també. L'Aliança fou el motor de la revolució d'Astúries de l'octubre del 1934, on hi formulà un programa reivindicatiu basat en les nacionalitzacions, dissolució dels ordes religiosos, de l'exèrcit i de la guàrdia civil. Però fracassà en els fets del sis d'octubre a Catalunya, ja que la CNT en restà al marge.

## Referències

* 1 2 3 4 Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 28
* ↑ Cabezas, Octavio. Indalecio Prieto, socialista y español (en castellà). EDAF, 2005, p. 263. ISBN 8496107450.
# Escanyaboc

L'escanyaboc, card blau o escanyacabres (Carduncellus monspelliensium) és una espècie de planta asteràcia.

## Descripció

És un petit card de no més de 20 cm d'alt vivaç de fulles un poc erectes i coriàcies, dividides en lòbuls desiguals i espinosos.
Les seves flors són tubulars, de 2,5 cm de llargada, de color blau violaci i s'agrupen en un involucre format per bràctees també coriàcies i espinoses. Els fruits són aquenis el plomall té pèls més llargs que el mateix fruit. Floreix des de finals de primavera a mitjans d'estiu.

## Distribució i hàbitat

La seva distribució és mediterrània nord-oest, incloent els Països Catalans. Viu en terrenys secs preferentment calcaris principalment a la baixa muntanya (entre els 300 i els 1500 m, arribant excepcionalment als 1900 m d'altitud)

## Propietats

Indicacions: en aplicacions tòpiques com cicatritzant; ús intern com purgant.

### Sinònims

* Carduncellus acaulis C.Presl
* Carduncellus carduncellus (L.) Huth
* Carduncellus lucens (Ball) Ball
* Carduncellus pinnatus (Desf.) DC
* Carduncellus vulgaris Loudon
* Carthamus acaulis Steud.
* Carthamus carduncellus L.
* Carthamus pinnatus Desf. nom. illeg.
* Cnicus longifolius Lam.
* Cynara pygmaea Willd.

## Referències

* ↑ http://www.termcat.cat/ca/Diccionaris_En_Linia/191/Cerca/
* ↑ Angel Peñas et alii (1991): Plantas Silvestres de Castilla y León, Valladolid, Ámbito. ISBN 84-86770-40-8
* ↑ «Floracatalana.net». Arxivat de l'original el 2011-09-10. [Consulta: 25 abril 2013].
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
* ↑ «Carduncellus monspelliensium». Plantas útiles: Linneo. Arxivat de l'original el 2009-12-01. [Consulta: 21 novembre 2009].
* ↑ Font Quer P., Plantas medicinales - El Dioscórides renovado, Editorial Labor, SA, Barcelona, 1980, p.856-7
* ↑ in Compositae Checklist
# Acadèmia Quirúrgica Mallorquina

L'Acadèmia Quirúrgica Mallorquina va ser una institució mèdica fundada el 1847 per formar cirurgians i fomentar la cirurgia i el benestar dels que l'exercien, defensant també els interessos professionals dels cirurgians, en un moment de rivalitat amb els metges. Tenia quatre classes de socis: numeraris, que en pagaven les despeses; agregats; corresponents i de mèrit. Cada 8 de setembre se celebrava l'aniversari de la institució a la seva seu, situada a l'Estudi General Lul·lià. A la cerimònia, a més d'un breu parlament realitzat pel president i de la relació d'activitats realitzada pel secretari, es llegia un discurs de banda d'algun membre de l'entitat. D'aquests discursos se n'han conservat 6 entre 1847 i 1863. El primer president va ser Esteve Puget. Deixà d'existir el 1868, integrant-se en la Reial Acadèmia de Medicina.

## Referències

* ↑ «Acadèmia Quirúrgica Mallorquina». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 1. Palma: Promomallorca, p. 23. ISBN 84-8661702-2.
# Alosa del Karoo

L'alosa del Karoo (Calendulauda albescens) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones semidesèrtiques del sud-oest de Namíbia i oest i centre de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Alosa del Karoo». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Ermita de Sant Antoni (Sot de Ferrer)

L'ermita de Sant Antoni situada al terme municipal de Sot de Ferrer, es localitza sobre el pujol anomenat "Muntanya de Sant Antoni", i l'existència de la qual ja consta l'any 1681.
Es tracta d'un edifici de planta en creu llatina, amb cúpula en el creuer, amb talla d'estil Xorigueresc ben acusat, així com el seu presbiteri i creuer. Que des de la seua fundació va ser dedicada al sant franciscà, ho demostren els quatre atributs d'aquest, que porten els angles de cadascuna de les llunetes angulars sobre les quals descansa la cúpula, que són: el llibre dels Evangelis (predicació), el lliri (la puresa), el martell (contra l'heretgia), i la mitra (el premi ofert al sant per l'Església).
L'única nau és un rectangle que no guarda esquadra, amb una longitud de 13,22 metres (del costat de l'Evangeli), per 14,07 metres (del costat de l'Epístola). La longitud del creuer és de 10,25 metres, i tota ella de 3 metres d'altitud. La volta és de mig punt imperfecte.
En la fornícula de l'altar Major, la imatge de Sant Antoni de Pàdua, escultura d'un metre decorada en verd, i amb el Nen Jesús, i en el creuer de l'Evangeli, l'altar amb la imatge, grandària natural, de Jesús Crucificat, anomenat El Crist de la Providència, i al davant l'altar de la Transfiguració del Senyor, pintura a l'oli sobre llenç.
A l'espai que forma el quadre posterior al presbiteri i al creuer, està emplaçada la sagristia, el púlpit en el mur de la nau, d'aquest mateix costat, abans de la porta principal. Era aquesta de fusta senzilla, d'1,30 metres d'amplària per 2,30 m d'altura, de dues fulles iguals practicables. Al peu de la capella, sobre part de l'actual atri exterior, estava el pis de l'anomenat cor, al que es pujava per l'escala al costat de la porta d'entrada. En ell, una finestra amb eix donava llum de l'exterior, i una altra més petita, per a la campana de cridar al culte.
Porta aquesta capella atri exterior obert i rectangular al llarg de la façana, amb dos arcs o pòrtics de front, més un d'obert al poble i paisatge, i el seu oposat, tapiat cap a la serra d'Espadà.
Des de l'esmentat creuer a l'atri, està la casa de l'ermità. Consta de planta baixa amb porta d'entrada a l'atri, cuina i llar, a més d'un pis alt que es perllonga a tot l'ample de l'esmentat atri.

## Referències

Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
# Eschborn-Frankfurt 2021

L'Eschborn-Frankfurt 2021 fou la 58a edició de l'Eschborn-Frankfurt. Es disputà el 19 de setembre de 2021 sobre un recorregut de 187,4 km. La cursa formava part de l'UCI World Tour 2021.
El vencedor final fou el belga Jasper Philipsen (Alpecin-Fenix), que s'imposà a l'esprint a John Degenkolb (Trek-Segafredo) i Alexander Kristoff (UAE Team Emirates).

## Equips

Vint equips prendran part a la cursa: tretze WorldTeams i set UCI ProTeams.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ Eschborn-Francfort reportée au 19 septembre à cause du Covid-19
* ↑ «Philipsen impone su punta de velocidad en la Eschborn-Frankfurt» (en castellà). [Consulta: 13 febrer 2022].
# Esclau rebel

L'Esclau rebel és una estàtua de marbre de Michelangelo Buonarroti de 2'15 metres d'alçada, datat del 1513. En l'actualitat es troba en el Museu del Louvre de París.

## Història

La idea dels dos "esclaus" del Louvre sorgeix per al segon projecte de la tomba de Juli II, un mausoleu monumental en què Miquel Àngel va treballar immediatament. Les dues primeres obres completades són els Esclaus (anomenats Presoners fins al segle XIX), que anirien col·locats a la part inferior del monument.
La data de les dues escultures es confirma gràcies a una carta del mateix artista a Marcello dei Covi, en què parla d'una visita de Luca Signorelli a casa seva mentre ell treballava a "una figura de marbre (...) que té les mans darrere".
Tots dos esclaus van ser eliminats del projecte final del monument, el 1542. El 1546, Miquel Àngel va regalar les obres a Roberto Strozzi per agrair-li la seva acollida a casa seva a Roma entre juliol de 1544 i gener de 1546. Quan aquest va ser exiliat a Lió es va emportar les dues obres a l'abril de 1550. Arriben a mans del rei Enric II que va regalar ambdues estàtues a Anne de Montmorency, condestable de França, ia l'abril de 1578 estaven col·locades en dos nínxols del pòrtic dels Esclaus al pati del seu castell de Écouen (una petita localitat localitzada a uns 20 km al nord de París).
El 1632 Enric II de Montmorency va regalar les escultures al cardenal Richelieu, que les va portar al seu castell de Poitou, on les va poder veure Bernini, que va realitzar alguns dibuixos.
El 1749, el llavors duc de Richelieu les va fer portar a París. Van ser confiscades el 1793, quan la vídua de l'últim dels mariscals de Richelieu va intentar vendre-les; així van passar a ser propietat del govern formant part de les col·leccions que avui són al Louvre.

## Descripció

L' Esclau rebel està representat mentre intenta alliberar-se, recargolant-se, de les cordes amb què li han lligat les mans. La sensació que havia de transmetre era conferir més tridimensionalitat a l'obra, apropant-se suggestivament cap a l'espectador.
El significat iconològic de les dues estàtues es relaciona probablement amb el motiu dels Captius en l'art romà, de fet Vasari els va identificar com a personificacions de les províncies controlades per Juli II. L'Esclau rebel, en particular, podria representar les escultura o l'arquitectura, però es tracta de conjectures. Altres lectures proposades són més de tipus filosòfic-simbòlic i estan lligades a la vida personal de l'artista i els seus "turments".
Des del punt de vista estilístic, els esclaus recorden les estatuàries antigues, en particular hel·lenística, com el grup del Laocoonte, descobert el 1506 en presència del mateix MIguel Ángel i que hi va causar gran impressió.
# Escola Caritat Serinyana

L'Escola Caritat Serinyana és una obra noucentista de Cadaqués (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Està situada dins del nucli urbà de la població, al nord-est del nucli més antic, al carrer Sol de l'Engirol. L'edifici esta format per dos cossos simètrics i amb una torre central. Presenten planta baixa i coberta plana, i cinc finestres verticals agrupades formant un arc rebaixat. La torre central també té planta baixa i pis, repetint el motiu de les finestres dels cossos laterals. Al capdamunt hi corona una cornisa amb un escut esculpit.

## Història

A Cadaqués ja existien unes escoles unitàries, amb intenció de convertir-les en graduades.
L'escola va ser projectada per l'arquitecte Antoni Farrés Aymerich i el 29 d'agost del 1917 es va fer el lliurament oficial. Es va poder construir per honorar la memòria de Caritat Serinyana i Rubies, a partir de la donació econòmica del seu vidu, Frederic Rahola i Trémols, i d'un solar per part de Josep Francesch i Serinyana.
De l'any 1929 es coneix un projecte de Josep Esteve per a Escola de Nens que no es va dur a terme.
L'escola inicialment només van ser per noies fins al 1968 quan es va convertir en mixta. Va ser ampliada i remodelada pels arquitectes Assumpció Alonso i Benet Cervera i Flotats en els anys vuitanta. I de nou entre 2006-2007.
El 2017 va celebrar el seu centenari.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «ESCOLES NACIONALS». Invarquit. Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. [Consulta: 17 febrer 2023].
* ↑ «Escoles Nacionals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 octubre 2017].
* ↑ «L'escola «Caritat Serinyana» a Cadaqués» p. 4-5. Feminal (num 125), 30-09-1917. [Consulta: 21 juny 2021].
* 1 2 Ribas, Mairena. «L'escola pública de Cadaqués està preparada per començar el segon segle». Empordà, 09-12-2017. [Consulta: 14 abril 2021].
# Escola Dos Rius

L'Escola Dos Rius és una escola de Camarasa (Noguera). L'edifici és una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Edifici

L'Escola Pública de Camarasa està situada al sud del nucli urbà, entre l'avinguda de Sant Isidre i la carretera C-13 al seu pas per la població.
Es tracta d'un edifici aïllat, orientat de nord-oest a sud-est i amb la façana principal d'accés afrontada amb el carrer (anomenat 'de les Escoles') que uneix l'avinguda de Sant Isidre (al sud-est, avinguda que mena al camí de Cubells) amb l'artèria principal del municipi, la carretera C-13, que mena a Balaguer cap al sud-oest i a Tremp al nord.
L'edifici és fet amb maó, arrebossat amb morter i pintat. Es desplega segons un eix de simetria en el centre del qual hi ha l'accés i les dependències del professorat. La porta principal d'accés, se situa lleugerament endarrerida respecte la línia de la façana, creant un espai de vestíbul exterior que és cobert amb una planxa de ciment. A sobre, la paret s'eleva per sobre dels cossos de les ales en tres trams. Al davant de la porta hi ha una escalinata d'accés de pedra. A banda i banda de la porta i el cos central s'obren dues ales amb quatre aules cadascuna en què, a cada ala, dues s'arrengleren a la façana principal i les altres dues formen una 'U' amb les de l'altra ala a la façana posterior. Als extrems d'aquestes ales hi ha adossats els cossos (més baixos i més estrets que l'edifici principal) per als lavabos del professorat i l'alumnat respectivament.
La teulada és a quatre vessants, amb un ràfec simple. Les finestres, com la porta, són senzilles obertures rectangulars dobles amb un pilar fet amb maons al centre.
L'edifici de l'escola va ser projectat i construït durant la Segona República (1931-39), com a resultat de la política de noves escoles creades segons criteris d'il·luminació, ventilació i organització funcionals.

## Referències

* 1 2 3 4 5
# Escola Guillem Isarn

L'Escola Guillem Isarn és una obra de la Fuliola (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat en un solar trapezoidal. L'immoble adopta una configuració longitudinal amb dos volums diferenciats que aporten una composició esglaonada al conjunt: el primer, construït amb pedra local, compta amb un gimnàs, els vestuaris i l'accés principal; el segon, de totxo pintat de blanc, conté tota una sèrie de finestres que emfatitzen, juntament amb les fileres de totxo, la sensació lineal del cos.
# Escola Joan Roura i Parella

L'Escola Joan Roura i Parella és un centre d'ensenyament infantil i primari del municipi de Tortellà. Va ser inaugurat el 21 de maig de 1933. Se li va posar aquest nom en homenatge al fill il·lustre i amb més projecció de Tortellà, Joan Roura i Parella. Juntament amb les escoles d'Argelaguer, Montagut i Oix i Sant Jaume de Llierca, formen la ZER El Llierca.

## Referències

* ↑ Bayer Castanyer, Robert. Tortellà. Tortellà, Ajuntament de Tortellà, 1991. ISBN 84-505-9875-3.

## Enllaços externs

* Web de l'escola Arxivat 2007-10-09 a Wayback Machine.
# Escola Mare de Déu de la Muntanya

L'Escola Mare de Déu de la Muntanya és un edifici del municipi d'Esparreguera (Baix Llobregat) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Va ser la primera escola pública d'Esparreguera, inaugurada l'any 1931 pel President de la Generalitat Francesc Macià.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular amb tres cossos que el travessen perpendicularment, un al centre i dos a banda i banda, però cap d'ells sobresurt de la línia de façana. Consta de planta baixa i un pis excepte en els cossos laterals on hi ha un pis més. Les obertures són de grans dimensions i quadrangulars. Les finestres les primer pis del cos central estan decorades amb un arc cec fet per aproximació de filades, per sobre hi ha un escut i, finalment, el coronament del cos és mixtilini. Les cossos laterals acaben en frontons triangulars mentre que la resta de l'edifici es remata amb una cornisa recte. Les cobertes són a dues aigües.

## Referències

* 1 2
# Escola Militar d'Intervenció

L'Escola Militar d'Intervenció (EMI) és una acadèmia militar espanyola que no està adscrita a cap branca, sinó que pertany al denominat "Cos Comú" de les Forces Armades.
Aquesta escola va ser creada el 13 d'abril de 1985 en virtut de la Llei 9/1985, d'unificació dels Cossos d'Intervenció Militar, d'Intervenció de l'Armada i d'Intervenció de l'Aire. Va assumir la instrucció dels interventors militars espanyols en produir-se la unificació dels cossos d'intervenció de l'Exèrcit de Terra, de l'Armada i del Exèrcit de l'Aire i de l'Espai. Des de l'any 2015 està integrada en l'Acadèmia Central de la Defensa.
L'EMI és responsable de la formació i perfeccionament que permeten al personal del Cos Militar d'Intervenció de la Defensa el desenvolupament de les funcions que té legalment atribuïdes per la Llei 39/2007, de 19 de novembre, de la Carrera Militar. Entre aquestes funcions destaquen el control de la gestió economico-financera, l'exercici de la notaria militar i l'assessorament econòmic-fiscal en el si de les Forces Armades d'Espanya. Aquest centre també està obert a altres components de les Forces Armades i de la Guàrdia Civil.
L'Escola Militar d'Intervenció depèn de la Direcció general de Reclutament i Ensenyament Militar del Ministeri de Defensa.

## Vegeu també

* Intervenció General de la Defensa
* Auditoria

## Referències

* 1 2 «La Escuela Militar de Intervención (EMIN)» (en español). Espanya: FFAA Conjuntas (MDE). Arxivat de l'original el 2015-03-26. [Consulta: 8 desembre 2016].
* ↑ «Orden DEF/1846/2015, de 9 de septiembre, por la que se determina la estructura orgánica básica de la Academia Central de la Defensa» (en castellà). España: Boletín Oficial del Estado. [Consulta: 5 desembre 2016].
* ↑ «Ley 39/2007, de 19 de noviembre, de la carrera militar.» (en castellà). Espanya: FFAA Conjuntas (MDE). [Consulta: 8 desembre 2016].
# Escola Municipal de Música (Esparreguera)

L'Escola Municipal de Música és un edifici del municipi d'Esparreguera (Baix Llobregat) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un habitatge format per planta baixa, pis i golfes fet de maó. La façana està arrebossada. La planta baixa té un parament diferent de la resta de l'edifici, imitant grans carreus de pedra. La porta d'accés d'arc escarser està ornamentada amb motius islàmics i té les inicials d'un antic propietari (J.J.) a la clau. Al primer pis hi ha tres balcons amb baranes de ferro forjat amb les obertures rematades amb una motllura acabada amb motius ornamentals vegetals i essers fantàstics. A les golfes hi ha finestres quadrades separades en tres grups de dues finestres cadascun i separats per pilastres. La teulada té un ràfec sostingut per permòdols de pedra i acaba amb una canalera de ceràmica verda.
Hi ha un jardí romàntic amb bassa al darrere.

## Referències

* 1 2
# Escola Oficial d'Idiomes (Lleida)

L'Escola Oficial d'Idiomes és un edifici de Lleida (Segrià) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici amb configuració longitudinal, format per un bloc lineal en què es diferencien les zones d'aularis -situades en un llarg corredor- i els laboratoris, de la sala d'actes i la biblioteca. Aquestes últimes zones es disposen en dos cossos que potencien l'accés a l'edifici, i entre ambdós volums queda configurat el pas d'entrada i un gran vestíbul que cohesiona el conjunt. El vestíbul se situa en un gran volum buit, amb la intencionalitat d'actuar com una plaça pública coberta. Al seu interior, l'escala forma un cos diferenciat i situat a la part central.
La façana que dona a ponent queda tancada amb la finalitat de protegir l'immoble del sol. Al mur hi ha unes petites obertures que deixen entrar la llum als passadissos de les aules.

## Referències

* 1 2
# Escola Sant Jordi (Pineda de Mar)

L'Escola Sant Jordi és una obra de Pineda de Mar (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Escola destinada a alumnes d'E.G.B. i parvulari. La superfície total construïda és de 2.506,34 metres quadrats. A la planta baixa hi ha la biblioteca i la sala de conferències amb entrada pròpia, la qual pot ésser usada independentment pels estudiants. Les aules del primer pis són agrupades de dos en dos i convergeixen al saló central de reunions. Són curtes, amples i ventilades. A la teulada de l'edifici es troba el pati. L'edifici és construït amb totxanes, ciment i formigó. L'escola està tota rodejada d'un gran pati.

## Història

L'escola fou projectada l'any 1967 sota els auspicis de la Caixa d'Estalvis de la Diputació de Barcelona. El pla bàsic es preocupà d'incorporar nous mètodes d'ensenyament i, en lloc de la convencional estructura de rígides aules, l'escola fou plantejada al voltant d'una ampla aula de reunions. L'edifici és així prou adaptable per acomodar que reprodueix en miniatura les interrelacions d'una societat complerta.

## Referències

* 1 2