OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alfa 21164

L'Alpha 21164, també conegut pel seu nom en codi, EV5, és un microprocessador desenvolupat i fabricat per Digital Equipment Corporation que va implementar l'arquitectura de conjunt d'instruccions Alpha (ISA). Es va presentar el gener de 1995, succeint a l'Alpha 21064A com a microprocessador insígnia de Digital. Va ser succeït per l'Alpha 21264 el 1998.

## Història

El primer silici de l'Alpha 21164 es va produir el febrer de 1994, i els sistemes operatius OpenVMS, Digital UNIX i Windows NT es van arrencar amb èxit. Es va mostrejar a finals de 1994 i es va presentar el gener de 1995 a 266 MHz. La versió a 300 MHz es va introduir el març de 1995. L'alfa final 21164, la versió a 333 MHz, es va anunciar el 2 d'octubre de 1995, disponible en quantitats de mostra. L'Alpha 21164 va ser substituït per l'Alpha 21164A com a microprocessador insígnia de Digital el 1996 quan la versió a 400 MHz va estar disponible en quantitats de volum.

### Usuaris

Digital va utilitzar l'Alpha 21164 operant a diverses freqüències de rellotge als seus servidors AlphaServer, estacions de treball AlphaStation. Digital també va utilitzar l'Alpha 21164 en els seus ordinadors de placa única Alpha VME 5/352 i Alpha VME 5/480 i les plaques base AlphaPC 164 i AlphaPC 164LX. El soci alfa , Cray Research, va utilitzar un Alpha 21164 a 300 MHz al seu superordinador T3E-600. Tercers com DeskStation també van crear estacions de treball amb Alpha 21164.

### Rendiment

El 21164 va continuar el lideratge de rendiment de l'Alpha 21064A amb 275 MHz fins a la introducció de l'Intel Pentium Pro el novembre de 1995, quan la versió de 200 MHz va superar la de 300 MHz 21164 a la suite de referència SPECint95_base. El 21164 va mantenir el seu lideratge de rendiment de punt flotant. El 21164 a 333 MHz introduït l'any següent va superar el Pentium Pro, però més tard va ser superat pel MIPS Technologies R10000 i després pel Hewlett-Packard PA-8000 el mateix any.

## Descripció

L'Alpha 21164 és un microprocessador superescalar de quatre números capaç d'emetre un màxim de quatre instruccions per cicle de rellotge a quatre unitats d'execució: dos enters i dos de coma flotant. El gasoducte sencer té set etapes i el de coma flotant té deu etapes. El 21164 va implementar una adreça virtual de 43 bits i una adreça física de 40 bits. Per tant, era capaç d'abordar memòria virtual de 8 TB de i 1 TB de memòria física.

## Referències

* ↑ «[https://www.cs.cmu.edu/afs/cs/academic/class/15740-f03/public/doc/alpha-21164-data-sheet.pdf Alpha 21164 Microprocessor Data Sheet]» (en anglès). [Consulta: 23 abril 2024].
* ↑ «[https://www.cs.tufts.edu/comp/150PAT/arch/alpha/hot-chips_21164.pdf An Overview of the Alpha AXP™ 21164 Micro- Architecture]» (en anglès). [Consulta: 23 abril 2024].
* ↑ «Overview of the Alpha 21164» (en anglès). [Consulta: 23 abril 2024].
* ↑ «[https://acg.cis.upenn.edu/milom/cis501-Fall08/papers/Alpha21164.pdf Superscalar Instruction Execution in the 21 164 Alpha Microprocessor]» (en anglès). [Consulta: 23 abril 2024].
# Isabellakanaal

L'Isabellakanaal és un canal de desguàs dels pòlders que connecta el Leopoldkanaal al nord de Boekhoute amb la cala del Braakman, un antic braç de mar a l'estuari de l'Escalda, situat a l'est del municipi de Terneuzen. El petit port esportiu de Boekhoute té un paper en la navegació esportiva amb canoa.

## Història

Després de la independència de Bèlgica el 1830, els neerlandesos van tancar el canal Gant-Terneuzen i els canals de drenatge dels pòlders belgues. Això va causar molts problemes a l'economia hidràulica de la regió. El 1914, les relacions amb els Països Baixos s'havien millorat i aleshores es va decidir-se d'excavar el canal després d'un nou pacte belgo-neerlandès, principalment per al desguàs dels Dijckmeesterpòlder. Per causa de la Primera Guerra Mundial (1914-1918, el projecte només va poder realitzar-se el 1920.

## Referències

* ↑ Ajuntament de Terneuzen «Gebiedsplan Gebiedsgerichte Aanpak Philippine (2009)» (pdf) (en neerlandès). Gebiedsplan, 21 març 2013 (2013-03-21). Arxivat de l'original el 2014-10-29 [Consulta: 24 octubre 2014].
* ↑ Ajuntament de Terneuzen «Terneuzen, buitengebied» (pdf) (en neerlandès). Bestemmingsplan (POUM de Terneuzen), 25 juny 2013 (2013-06-25), pàg. 7. Arxivat de l'original el 2014-10-29 [Consulta: 24 octubre 2014].
# Iskonawa

L'isconawa o iscobaquebo és una llengua indígena americana de la família pano. És parlat per la tribu isconahua al Perú. Són una tribu molt aïllada que té molt poc contacte amb el món exterior. El 2000 tenia 82 parlants a la regió de Loreto.
Té un alfabet oficial aprovat pel Ministeri d'Educació del Perú el 2018. El 2023 només quedava una parlant coneguda d'aquesta llengua, Nelita Campos.

## Referències

* 1 2 «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2010-11-26. [Consulta: 3 agost 2021].
* ↑ http://www.amazon-indians.org/Uncontacted-Amazon-Indians-Peru.html
* ↑ http://www.ethnologue.com/show_language.asp?code=isc
* ↑ Adelaar, 2007, p. 618.
* ↑ «Resolución Ministerial N° 163-2018-MINEDU - Ministerio de Educación del Perú (in Spanish)». Arxivat de l'original el 2021-08-03. [Consulta: 3 agost 2021].
* ↑ «La cursa per a salvar una llengua indígena que té una sola parlant». [Consulta: 29 juny 2023].

## Bibliografia

* (anglès) Adelaar, Willem F. H. ; et Muysken, Pieter C. ; The Languages of the Andes, Cambridge Language Surveys, Cambridge, Cambridge University Press, 2004 (Édition revue, 2007) ISBN 978-0-521-36831-5
# Istme de Corint

L'istme de Corint és un braç de terra d'uns 6 km d'amplada que uneix la península del Peloponès amb la Grècia central. Actualment està tallat pel canal de Corint.
En aquesta franja de terra hi va haver l'antiga ciutat de Corint i, a prop, es troba en l'actualitat la moderna ciutat del mateix nom. Durant la tirania de Periandre, al segle vi aC es va construir el Díolkos, que permetia desplaçar per terra als vaixells d'un mar a l'altre.

## Referències

* ↑ Williams, Charles K.; Bookidis, Nancy. Corinth, the Centenary, 1896-1996 (en anglès). ASCSA, 2003, p.137. ISBN 0876610203.

## Vegeu també

* Golf de Corint
# Istme de Panamà

L'istme de Panamà és la porció estreta de terra entre la mar Carib i l'oceà Pacífic que alhora connecta l'Amèrica Central amb l'Amèrica del Sud. S'hi troba l'estat de Panamà i el canal de Panamà. Com altres istmes, la seva localització ha tingut un valor estratègic comercialment.
Va ser format fa tres milions d'anys durant l'era del Pliocè. El 1695, el Parlament d'Escòcia aprovar el Pla Darién i va concedir una carta a la Companyia d'Escòcia, que va establir un assentament el 1698 a l'istme de Panamà. Assetjada pels colons espanyols veïns de la Nova Granada, i afectada per la malària, la colònia va ser abandonada dos anys més tard. El pla Darién va ser un desastre financer per a Escòcia —una quarta part del capital escocès es va perdre en l'empresa— i va acabar amb les esperances escoceses d'establir el seu propi imperi a l'estranger.

## Referències

* ↑ Magnusson, Magnus. Scotland: The Story of a Nation (en anglès). Grove Press, 2003, p. 531. ISBN 978-0802139320.
# Ittihad Riadhi de Tànger

L'Ittihad Riadhi de Tànger o IR Tanger o, més comunament, l'IRT (àrab: الاتحاد الرياضي لطنجة, al-Ittiḥād ar-Riyāḍī li-Ṭanja, ‘la Unió Esportiva de Tànger’) és un club esportiu marroquí fundat l'1 de juny de 1919 a Tànger amb el nom Club Atlètic Hilal de Tànger, amb seu a la mateixa ciutat de Tànger, del qual la seva secció de futbol és la que ha tingut més èxit.
L'IRT també compta amb una secció de bàsquet, una de voleibol, una d'handbol, una de futbol sala, així com una de futbol femení.

## Palmarès

* Lliga marroquina de futbol:
** Botola Pro1 (1)
*** Campió: 2017/18
*** Subcampió: 1989/90
** Botola Pro2 (3)
*** Campió: 1930/31, 1961/62 , 2000/01 et 2014/15
*** Subcampió: 1986/87
* Copa marroquina de futbol:
** 2000-01, 2014-15
* Partits amistosos internacionals:
** IR Tanger 1 - 1 Atlético Madrid, 26 d'abril de 2011
** IR Tanger 2 - 1 FC Granada, 4 d'agost de 2015

## Referències

* ↑ «Morocco - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Morocco - List of Cup Finals». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Ivantosaure

L'ivantosaure (Ivantosaurus) és un gènere extint de teràpsids, que va viure a Rússia durant l'estatge Wordià, del període Permià. Se sap solament de les restes fragmentàries de la seva maixella. Era carnívor i va poder haver tingut una longitud de 6 metres, aproximadament. Dues dents canines es fixen de costat a costat en la maixella de l'ivantosaure. És possible que aquest teràpsid tenia una dentadura única (cap altre animal conegut té dos sistemes de dents canins), però més probablement és que una dent reemplaço creixia endins al costat de la dent vella al voltant del temps en què es perdés.
Alguns paleontòlegs han suggerit que Ivantosaurus és una espècie grossa d'Eotitanosuchus o de Biarmosuchus.
# Ixcateca

L'ixcateca (xjwa, xuani) és una llengua popolocana pertanyent a la família de llengües otomang. Abans es creia parlat per la majoria dels membres de l'ètnia ixcateca, no obstant això en estudis recents s'esmenta que de tota la comunitat, solament uns quants parlen aquesta llengua, i segons el Consejo Nacional para la Cultura y las Artes només en quedaven vuit parlants el 2008. L'ixcateca pren el seu nom de la població on es concentren principalment: Santa María Ixcatlán, Oaxaca.
Es considera que la llengua ixcateca està circumscrita únicament a Santa María Ixcatlán, però altres dades assenyalen que aquesta llengua podria tenir presència també a Tuxtepec i Nuevo Soyaltepec.

## Classificació

La classificació de l'ixcateca ha estat complexa. En les primeres temptatives se li va intentar associar al mixteca i al zapoteca. Finalment s'ha arribat a la conclusió que és una llengua molt propera al chocho, amb el qual forma part del grup de llengües popolocanes.

## Característiques

Comparteix amb altres llengües otomang el caràcter de llengua tonal, la distinció de vocals allargades i curtes. Pel reduït de la seva comunitat lingüística, és una llengua en procés avançat d'extinció.

## Fonologia
### Vocals

| | Anterior | Central | Posterior |
| Tancada | i ĩ | | u ũ |
| Mitjana | e ẽ | | o õ |
| Oberta | | a ə̃ | |

## Breu vocabulari

Els numerals en ixcateca són:
* /hngu²/: un
* /ju¹hu¹/: dos
* /nĩ¹hẽ²/: tres
* /njũ¹hũ¹/: quatre
* /ʃʔõ¹/: cinc
* /ʃhõ³/: sis
* /ja¹tu²/: set
* /hni²/: vuit
* /nĩ¹njẽ²/: nou
* /ʔu²te³/: deu

## Referències

* ↑ INEGI, 2005, pàgina 41.
* ↑ INALI. «Población de 5 años y más hablante de alguna lengua indígena por variante lingüística según bilingüismo lengua indígena-español. Localidades con asentamientos históricos, 2000». Estadística básica de la población hablante de lenguas indígenas nacionales, 2010.
* ↑ Consejo Nacional para la Cultura y las Artes, "SÓLO QUEDAN OCHO HABLANTES DE XWJA O IXCATECO EN SANTA MARÍA IXCATLÁN, OAXACA", Press Release, May 27, 2008
* ↑ http://www.e-mixteca.org/culturas-populares-huajuapan/sala-de-prensa/52.html Arxivat 2010-05-01 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.britannica.com/eb/article-9043097
* ↑ http://noticiasinteresantes.blogcindario.com/2007/05/00724-el-ixcateco-un-idioma-a-punto-de-extinguirse-solo-lo-hablan-4-personas.html Arxivat 2012-01-31 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.sorosoro.org/lixcateco
* ↑ Chan Eugene. «Ixcatec» (en anglès). Numeral Systems of the World's Languages: Oto-manguean numerals, 1998. Arxivat de l'original el 2011-05-13. [Consulta: 10 desembre 2013].

## Bibliografia

* Fernández de Miranda, María Teresa. Diccionario ixcateco. México: INAH, 1961. OCLC 25096289.
* Suaréz, Jorge. The Mesoamerican Indian Languages (en anglès). Cambridge: CUP, 1983.

## Enllaços externs

* Ixcateco, al web de la Comisión Nacional para el Desarrollo de los Pueblos Indios (Mèxic) Arxivat 2017-03-05 a Wayback Machine.
* Ixcateco a Native Languages.
# Iztaccíhuatl

L'Iztaccíhuatl (del nàhuatl: iztac: 'blanc/a' i cihuatl ('dona'); per tant, 'dona blanca'), amb una altitud de 5.230 m, és la tercera muntanya més alta de Mèxic, després del pico d'Orizaba i el Popocatépetl. És localitzat entre els estats de Mèxic i Puebla, a 70 km al sud-oest de la Ciutat de Mèxic i a 40 km a l'est de la ciutat de Puebla de Zaragoza. L'Iztaccíhuatl és al nord del Popocatépetl i ambdues muntanyes estan connectades pel pas de Cortés. Té tres pics, dels quals el pic del centre és el més alt. Tots tres estan coberts de neu durant tot l'any, i des de les ciutats de Puebla i Mèxic la muntanya té forma d'una dona ajaguda i, per tant, també es coneix popularment com la Dona Dorment.
En la mitologia asteca, Iztaccíhuatl fou una princesa que s'enamorà d'un dels guerrers del seu pare, Popocatépetl. El seu pare l'envià a la guerra a Oaxaca, i li prometé la mà de la seva filla si retornava. El seu pare no esperava que retornés, i hom digué a Iztaccíhuatl que el seu amant havia mort. Ella morí de dolor. Quan Popocatépetl retornà, ell també morí de dolor. Els déus els convertiren en muntanyes i els cobriren de neu per sempre, per recordar tothom el seu amor.
# JAA (desambiguació)

«JAA» té aquests significats:
* Autoritats Conjuntes d'Aviació, JAA per les seves sigles en anglès
* Codi IATA de l'Aeroport de Jalalabad
# Jardí de Monforte

El jardí de Monforte, també conegut com a l'hort de Romero, és un jardí ornamental de la ciutat de València, situat al barri de l'Exposició, entre el carrer de Montfort, la plaça de la Legió Espanyola i la clínica Quirón.

## Forma

El jardí és de reduïdes dimensions (12.000 metres quadrats), i de forma triangular i encerclat per una paret alta. Es divideix en tres parts. La primera, on se situa l'única entrada, és una zona enjardinada. Ací hi ha un gran laberint d'arbusts de poca alçada, amb una sèrie de fonts ornamentals, estàtues de marbre (el jardí en té 33 en total) i alguns tarongers entremig. Al fons, porta a la segona part situada a desnivell i envoltada amb paret. A través d'una porta reixada, i baixant uns esgraons, s'accedeix a un jardí molt menut i un palauet al fons.
Finalment, la tercera part i la més gran se situa al costat de la primera i es constitueix per arbres alts i ombrívols, i hi destaca una estàtua d'estil grec i un estany amb peixos. Al bell mig, hi ha un monticle on es puja amb un camí de caragol, i d'on brolla una fonteta.
Al llarg de la paret, entre l'entrada i el palauet, hi ha un passeig cobert amb flors enfiladisses, amb alguns bancs.

## Història

Aquest jardí fou un dels molts horts presents a la riba esquerra del riu Túria, aleshores una zona poc o gens urbanitzada. El seu propietari fou Josep Vich, baró de Llaurí, qui li'l vengué el 1849 a Juan Bautista Romero Almenar, marqués de San Juan, per 80.000 reals. Així doncs, rep també el nom d'Hort de Romero. Aquest senyor decidí de construir l'actual jardí, realitzat per l'arquitecte Monleón Estellés. A la mort de Romero, passà a la seua esposa, després a Josefa Sancho Cortés, neboda seua, i en casar-se aquesta amb Joaquim Montfort Parrés fou quan passà a anomenar-se Jardí de Montfort.
Els jardins foren restaurats en els anys 1940 per Javier Winthuysen Losada i les obres foren executades pel jardiner municipal Ramon Peris. Fou declarat Jardí Artístic Nacional per l'Estat el 1941. El 1970, passà a ser propietat de l'Ajuntament de València i s'obrí al públic el 1973.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1409. Data de consulta: 10 octubre 2024.
* 1 2 3 Font:Ajuntament de València

## Vegeu també

* Jardí d'Aiora.
* Jardins del Real.
* Avinguda de Blasco Ibáñez.
* Albereda de València.

## Enllaços externs

* Foto àeria.
Geografia urbana de la ciutat de València :
# Jonas Wendell

L'Ancià Jonas Wendell (25 de desembre, 1815 - 14 d'agost, 1873), de Edenboro, Pennsilvània, va ser un gelós Adventista predicador i seguidor de les doctrines de William Miller. Arran de la Gran Decepció "Wendell experimentar un període de debilitat en la fe, igual que molts adventistes. Va recuperar la seva fe després de la renovació del seu estudi de cronologia de la Bíblia (històrica i profètica) i va començar a predicar per tot Ohio, Pennsilvània, el Quin l'oest, i Nova Anglaterra A finals del 1860 havia estat estudiant la cronologia de la Bíblia, i va arribar a la conclusió que la tornada de Crist tindria lloc el 1868 o bé 1873-1874. El 1870, Wendell publicar les seves opinions en el fullet titulat La veritat present, o carn a la seva causa temp on resoldre que el Segon Advent que es produiria l'any 1873. En una de les seves presentacions públiques i va assistir Charles Taze Russell qui adoptar la data del 1874 com a any de la parusia del Senyor.

## Enllaços externs

* The Present Truth or Meat in Due Season Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (anglès), còpia del fulletó original de 1870 de Jonas Wendell.
# Kuehneosaure

L'kuehneosaure (Kuehneosaurus) és un gènere extint de sauròpsids lepidosauromorfs de l'ordre Eolacertilia del Triàsic superior de Gran Bretanya. Feia uns 70 cm i tenia unes expansions laterals de les costelles recobertes de pell que sobresortien uns 14 cm. Està llunyanament emparentat amb els llangardaixos i tuataras actuals.
Estudis sobre l'aerodinàmica de Kuehneosaurus indiquen que probablement usava les seves "ales" a manera de paracaigudes en comptes de per planejar; la seva velocitat de caiguda, descendint a 45° des d'un arbre, seria de 10 a 12 metres per segon. Podia controlar la caiguda gràcies als alerones de l'aparell hioide, com els actuals geckos planadors del gènere Draco. Aquest mètode de desplaçament és anàleg al que usava Coelurosauravus que no guarda relació amb Kuehneosaurus.
# Viratge (esquí)

El viratge és una tècnica d'esquí que s'utilitza en el descens per canviar el sentit de desplaçament sobre la neu. Existeixen molts tipus de viratge en funció de la modalitat d'esquí, del tipus de neu i de l'expertesa de l'esquiador.

## Referències

* ↑ «TERMCAT». [Consulta: 24 novembre 2023].
# L'Amistat (barri de València)

L'Amistat és un barri de l'est de València que forma part del districte d'Algirós.
Es troba a l'extrem sud-oest del districte i té una forma quadrada. Al nord l'avinguda de Blasco Ibáñez el separa del barri de La Bega Baixa, a l'est el carrer del Doctor Manuel Candela el separa del barri de la Ciutat Jardí, al sud el carrer dels Sants Just i Pastor el separa del barri d'Albors al districte de Camins al Grau, i a l'oest l'avinguda del Cardenal Benlloch el separa del barri de Mestalla al districte del Pla del Real.
Altres carrers que travessen el barri són el carrer de Iecla que el creua en diagonal de l'extrem sud-oest al nord-est, el carrer de Campoamor que el creua d'oest a est amb una part totalment per a vianants, i el carrer de la República Argentina de sud a nord.
La seua població en 2014 era de 7.272 habitants.

## Història

Aquest barri va ser fundat el 1928, fomentat per l'Asociación de Empleados y Obreros de los Ferrocarriles de España. Per tant, va ser des dels seus inicis un barri de treballadors, amb una clara vocació ferroviària i tramviària.
El "Braç d'Algirós" de la séquia de Mestalla i el mateix Camí d'Algirós discorria pel sud del barri, a les proximitats del carrer dels Sants Just i Pastor, mentre que al nord el delimita el passeig de València al Mar i a l'oest el vell Camí de Trànsits.

## Transports

Disposa d'una estació de MetroValencia de la línia 5: L'estació d'Amistat, a l'extrem sud-est del barri a l'encreuament del carrer del Doctor Manuel Candela amb el carrer dels Sants Just i Pastor.
Les línies d'autobusos de l'EMT de València que donen servei al barri són les línies 30, 31, 71, 81 i N1 per l'avinguda de Blasco Ibáñez, 18, 89, 90, N89 i N90 per l'avinguda del Cardenal Benlloch, 30 i 40 pel carrer del Doctor Manuel Candela, i 32 pel carrer dels Sants Just i Pastor.

## Referències

* ↑ «Districte 13. Algirós Barri 3. L'Amistat» (en valenciano y español). Oficina d'Estadística. Ajuntament de València, 2009. [Consulta: 17 octubre 2010].
* ↑ Història d'Algirós Arxivat 2008-03-02 a Wayback Machine. per Carles Andreu Fernández Piñero.
* ↑ http://www.emtvalencia.es/geoportal/ Arxivat 2012-04-02 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Plànol de L'Amistat al web de l'Ajuntament de València
# Casa Armengol

La Casa Armengol és un edifici de Terrassa situat a la cantonada dels carrers de Sant Pere i de la Palla, al centre de la ciutat. És un monument protegit com a bé cultural d'interès local, obra de l'arquitecte modernista Lluís Muncunill.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres i cantoner. Consta de planta baixa i dos pisos. La composició de les façanes es resol mitjançant la potenciació de la cantonada, amb galeria de finestres a la planta baixa, balconada al primer pis amb obertures suportades per columnes, i al segon pis galeries de tres finestres en arcs de mig punt. Tot l'edifici és acabat amb una cornisa dentelada que gira per la cantonada arrodonida. La façana és vestida per un sòcol de pedra arenisca buixardada i la resta amb estucat marcant filades de carreus, on s'aprecia una línia d'imposta a l'altura del segon pis. Al costat del carrer de la Palla, l'edifici té una eixida o pati a l'altura del primer pis, així com un seguit de terrasses envoltades de balustres.

## Història

El projecte de l'obra data del 27 d'octubre de 1914. L'any 1920 la casa va ser ampliada i reformada. La casa Armengol és coneguda amb el nom de diversos dels seus propietaris, com ara Pere M. Armengol o Maria Armengol, vídua Matarí, que en fou la promotora.

## Referències

* 1 2
* ↑ «Casa Maria Armengol, vídua Matarí». Catàleg Lluís Muncunill. mNACTEC. [Consulta: 7 juliol 2013].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# L'Obac (Mur)

L'Obac és una obaga del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà. Es troba en territori de Mur.
Està situat a la dreta del barranc de Sant Gregori, al sud-oest de l'Obac del Barranc de l'Espona, al vessant nord-est de la Serreta. És al nord-est de Mur i al sud-oest de Puigcercós.
# L'Udró

Udró és un mot que apareix a la toponímia costanera de la Serra de Tramuntana per designar un penyal prominent, semblant a un Cavall Bernat. El mot no té una etimologia clara, i pot ser una aplicació metafòrica d'ugró (una raça d'aucell), d'oró (una classe de cabàs) o bé un derivat d'odre. Hom troba els següents:
* L'Udró del Forat, davant el Morro del Forat, que separa Cala Tuent de la Costera
* L'Udró de les Ferles, davant la Mola de Tuent (que conté una torre de defensa), que separa Cala Tuent de la Calobra
* L'Udró del Corral, a la desembocadura del Torrent de l'Argelagar, als peus del Puig Caragoler de Femenia
* L'Udró d'Ariant, dit també el Ninot, vora la Caleta d'Ariant, entre el Rafal d'Ariant i la possessió d'Ariant
* Termes semblants:
** Cavall Bernat#Mallorca
** Frare
** Ninot
** Pa de Figa

## Referències

* «Udró» al web ToponimiaMallorca.net
# LV-4036

La LV-4036 és una carretera gestionada per la Generalitat de Catalunya i la Diputació de Lleida.
La LV-4036 és una carretera antigament anomenada veïnal, actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La L'' correspon a la demarcació provincial de Lleida, i la V a la seva antiga consideració de veïnal.

## Recorregut

És una carretera de la Xarxa Local de Catalunya que transcorre íntegrament per la comarca de La Cerdanya, té l'origen a Martinet, a la N-260 i acaba al municipi de Lles de Cerdanya. Un cop acaba la LV-4036 pots continuar per la Carretera d'Arànser que duu, fins al terme d'Arànser.
Al terme de Lles també pots continuar cap a l'Estació d'Esquí de Lles de Cerdanya.

## Referències

* ↑ «Institut Cartogràfic de Catalunya».
# LZMA

L'Algorisme de cadena de Lempel-Ziv-Markov o LZMA és un algorisme de compressió de dades en desenvolupament des de 1998. S'utilitza un esquema de compressió diccionari similar al LZ77, compta amb una alta relació de compressió i compressió de mida variable diccionari (de fins a 4 GB). S'utilitza en el format 7z de l'arxivador 7-Zip.

## Descripció

El LZMA utilitza una versió millorada i optimitzada de l'algorisme de compressió LZ77 amb el suport d'un rang de codificació

## Enllaços externs

* http://www.worldlingo.com/ma/enwiki/es/Lempel-Ziv-Markov_chain_algorithm/1 Arxivat 2009-09-11 a Wayback Machine.