OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bryconamericus mennii

Bryconamericus mennii és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: afluents del riu Paranà a Misiones (Argentina).

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., McAtee W. L. & i D. P. Ward 1907. On further collections of fishes from Paraguay. Ann. Carnegie Mus. v. 4 (núm. 2). 110-157.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Miquelarena, A. M., L. C. Protogino, R. Filiberto & H. L. López. 2002. A new species of Bryconamericus (Characiformes: Characidae) from the Cuña-Pirú creek in north-eastern Argentina, with comments on accompanying fishes. Aqua, J. Ichthy. Aquat. Biol. v. 6 (núm. 2): 69-82.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* López, H.L., A.M. Miquelarena i R.C. Menni 2003. Lista comentada de los peces continentales de la Argentina. ProBiota Serie Técnica y Didáctica Núm. 5, 87p.
* López, H.L., A.M. Miquelarena i J. Ponte Gómez 2005. Biodiversidad y distribución de la ictiofauna Mesopotámica. Miscelánea 14:311-354.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hinduisme a Espanya

L'hinduisme és una religió minoritària a Espanya.

## Comunitat

Actualment hi ha uns 50.000 hindús a Espanya, uns 25.000 de l'Índia, 5.000 d'Europa de l'Est i Llatinoamèrica i 10.000 espanyols. També hi ha petites comunitats de hindús del Nepal (al voltant de 200) i Bangladesh (al voltant de 500). Els membres de la comunitat índia s'on uns 30.000, al voltant del 0,04% de la població.
També hi ha al voltant de 40 temples/llocs de culte hindús a Espanya. El primer temple hindú a la ciutat de Ceuta es va completar el 2007. Hi ha temples ISKCON Krishna a Barcelona, Madrid, Màlaga, Tenerife i Brihuega juntament amb un restaurant Krishna a Barcelona.

#### Federació Hindú d'Espanya (FHE)

La FHE es va formar el 2017. Els seus objectius inclouen unir els hindús, promoure i defensar l'hinduisme i també desafiar i corregir la tergiversació acadèmica de l'hinduisme.

## Referències

* ↑ «Presentación de la Federación Hindú de España | Yoga en Red», 23-06-2016.
* ↑ «Feature: The Hindu Diaspora within Continental Europe», 01-01-2014.
* ↑ «Hare Krishna Temples Around the World». Stephen-knapp.com. [Consulta: 22 gener 2012].
# Oca de Ross

L'oca de Ross (Anser rossii) o (Chen rossii) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que cria a llacs de la tundra del nord del Canadà, a zones properes a la Badia de Hudson. Passa l'hivern a aiguamolls i camps negats dels Estats Units centrals i orientals.

## Referències

* ↑ «Oca de Ross». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
# Amphilius lampei

Amphilius lampei és una espècie de peix de la família dels amfílids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Etiòpia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313. ISBN 0-86622-131-X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Pietschmann, V. 1913. Fische des Wiesbadener Museums. (Includes 5 subtitles.). Jahrb. Nas. Ver. Naturk. Wiesbaden v. 66: 170-201, Pls. 1-2.
* Skelton, P.H. i G.G. Teugels, 1986. Amphiliidae. p. 54-65. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Skelton, P.H., 1992. Amphiliidae. p. 450-467. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França. PDF (anglès)
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Albéric Magnard

Lucien Denis Gabriel Albéric Magnard (París, 9 de juny de 1865 - Baron (Oise), 3 de setembre de 1914) fou un compositor francès del Romanticisme.
Estudià en el Conservatori de París, on tingué per mestres a Massenet i Dubois, i fou deixeble particular de d'Indy. El 1888 publicà Trois pièces, per a piano, i des de llavors desenvolupà la seva personalitat artística amb una tasca no gaire abundant, però molt original. Magnard, com tots els compositors moderns, observava en les seves obres els principis fonamentals de l'estètica wagneriana, però per la forma i per l'esperit se'l pot considerar com un dels mantenidors de la música pura. També fou professor del conservatori de la capital francesa, on entre altres alumnes tingué a Amédée Gastoué.
En esclatar la Primera Guerra Mundial, Magnard residia amb la seva família en les seves possessions de Baron (Oise) incendiades pels alemanys per haver disparat el mateix Magnard contra ells, ignorant-se si fou mort pels trets enemics, o es suïcidà, o bé si va morir entre les flames.

## Obres

* Trois pièces pour piano, Op. 1
* Suite dans le style ancien, Op. 2, for orchestra
* Six poèmes, Op. 3, for voice and piano
       1. "À Elle"
       2. "Invocation"
       3. "Le Rhin allemand"
       4. "Nocturne"
       5. "Ad fontem"
       6. "Au poète"
* Symphony No. 1 in C minor, Op. 4
* Yolande, opera (1888–1891), Op. 5
* Symphony No. 2 in E, Op. 6
* Promenades, Op. 7, for piano
* Quintet for piano, flute, oboe, clarinet & bassoon in D minor, Op. 8
* Chant funèbre, Op. 9
* Overture, Op. 10
* Symphony No. 3 in B-flat minor, Op. 11
* Guercoeur, opera (1897–1900), Op. 12
* Sonata for Violin and Piano in G, Op. 13
* Hymne à la justice, Op. 14
* Quatre poèmes, Op. 15, for baritone and piano
* String Quartet in E minor, op. 16
* Hymne a Venus, Op. 17
* Trio for Piano and Strings in F minor, Op. 18
* Bérénice, opera (1905–1909), Op. 19
* Sonata for Cello in A, Op. 20
* Symphony No. 4 in C-sharp minor, Op. 21
* Douze poèmes, Op. 22
* En Dieu mon esperance
* À Henriette

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 32, pàg. 151 (ISBN 84-239-4532-4)
* ↑ Dictionnaire des compositeurs.. France: Encyclopædia Universalis, [2016]. ISBN 2-85229-559-8.
* ↑ Edita SARPE Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. II, pàg. 491 (ISBN 84-7291-226-4)
# Oca capgrisa

L'oca capgrisa (Chloephaga poliocephala) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita vores de llacs i praderies del sud de Xile i de l'Argentina, cap al sud fins al Cap d'Hornos i la Terra del Foc. També a les illes Malvines.
# Bryconamericus patriciae

Bryconamericus patriciae és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,2 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica, a les conques de Laguna dos Patos (Brasil) i del riu Uruguai.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., McAtee W. L. & i D. P. Ward 1907. On further collections of fishes from Paraguay. Ann. Carnegie Mus. v. 4 (núm. 2). 110-157.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ da Silva, J. F. P. 2004. Two new species of Bryconamericus Eigenmann (Characiformes: Characidae) from southern Brazil. Neotropical Ichthyol. v. 2 (núm. 2): 55-60.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# L'Histoire d'Adèle H.

L'Histoire d'Adèle H. és una pel·lícula francesa de François Truffaut, estrenada el 1975.

## Argument

Adèle Hugo (Isabelle Adjani), segona filla de Victor Hugo. Aquest, obnubilat per la mort accidental de la seva filla gran, Léopoldine Hugo, havia descurat la petita. Adèle coneix un amor apassionat, fins i tot obsessiu, pel tinent britànic Pinson (Bruce Robinson) que no li retorna. Acaba la seva vida en la decadència i la bogeria.

## Repartiment

* Isabelle Adjani: Adèle Hugo
* Bruce Robinson: el tinent Albert Pinson
* Sylvia Mariott: Sra. Saunders
* Joseph Blatchley: Whistler, el llibreter
* Ivry Gitlis: el mag
* Ruben Dorey: M. Saunders
* Clive Gillingham: Keaton
* Louise Bourdet: la criada de Victor Hugo
* Sir Cecil de Sausmarez: Lenoir, el notari
* Sir Raymond Falla: el jutge Johnstone
* Roger Martin: el Doctor Murdock
* Jean-Pierre Leursse: l'escriba negre
* Carl Hathwell: l'Ordenança de Pinson
* François Truffaut: un Oficial (no surt als crèdits)

## Comentaris

Aquesta pel·lícula és una exploració romàntica i dolorosa dels patiments de la filla de Victor Hugo, la seva recerca sense esperança d'aquest pare invasor i de viure de manera autònoma. El record de la mort tràgica de la seva germana Léopoldine Hugo i la indiferència d'un oficiar anglès que creu estimar accentuen el seu pas cap a la bogeria. La música composta per Maurici Jaubert, precoçment mort el 1940, subratlla la tragèdia i al mateix temps ret homenatge a Jean Vigo que hi havia ja fet servir aquests temes per L'Atalante.
En el cas de L'Histoire d'Adèle H. , Truffaut va escriure:
| « | Treballant en l'script de L'Enfant sauvage, adaptació de la memòria del doctor Jean Itard, havíem descobert, Jean Gruault i jo mateix, el gran plaer que suposa organitzar una història de ficció a partir d'esdeveniments reals esforçant-se a no inventar res, i no pas alterar la veritat del material documental. Si és difícil de construir una intriga unanimista, barrejant una desena de personatges les accions dels quals es creuen, és gairebé difícil escriure una pel·lícula intimista posant en escena un únic personatge a la pantalla. Crec tanmateix que és aquest aspecte solitari el que més m'atreia en aquest projecte; havia rodat històries d'amor amb dos i amb tres personatges, tenia la impressió de provar una experiència apassionant, devorat per una passió d'un sentit únic. | » |

## Premis i nominacions
### Premis

* 1976. David di Donatello a la millor actriu estrangera per Isabelle Adjani

### Nominacions

* 1976. Oscar a la millor actriu per Isabelle Adjani
* 1976. César a la millor actriu per Isabelle Adjani
* 1976. César al millor director per François Truffaut
* 1976. César al millor disseny de producció per Jean-Pierre Kohut-Svelko
# Oca de les neus

L'oca de les neus (Anser caerulescens) o (Chen caerulescens) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que cria a zones tundra del nord-est de Sibèria, Alaska i a través del nord del Canadà fins a Groenlàndia. Hiverna als Estats Units, a la llarga de la costa atlàntica, del Golf de Mèxic i dels estats del sud-oest, i també al nord de Mèxic.

## Referències

* ↑ «Oca de les neus». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Amphilius rheophilus

Amphilius rheophilus és una espècie de peix de la família dels amfílids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,2 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: rius Gàmbia, Senegal i Níger.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313. ISBN 0-86622-131-X.
* Daget, J. 1959. Description de trois poissons nouveaux de la Gambie: Barbus niokoloensis n. sp., Chrysichthys johnelsi n. sp. et Amphilius rheophilus n. sp. Bull. Inst. Fr. Afr. Noire (Ser. A) Sci. Nat. v. 21 (núm. 2): 689-694.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Skelton, P.H. i G.G. Teugels, 1986. Amphiliidae. p. 54-65. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Skelton, P.H., 1992. Amphiliidae. p. 450-467. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França. PDF (anglès)
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Alceu (fill de Perseu)

Segons la mitologia grega, Alceu va ser un rei de Tirint, fill de Perseu i d'Andròmeda.
Casat amb Astidamia, va ser el pare d'Amfitrió.

## Referències

* ↑ Pseudo-Apol·lodor. Biblioteca, II, 4,5
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 29. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 209. Barcelona, octubre del 1997. ISBN 84-297-4146-1, plana 13.
# No Man's Sky

No Man's Sky es un videojoc d'aventures, acció i supervivència que ha estat desenvolupat i publicat per l'estudi Hello Games per a les plataformes PlayStation 4, Xbox One i PC Windows. El videojoc va sortir al mercat mundialment el mes d'agost de l'any 2016. El sistema de joc de No Man's Sky està basat en quatre pilars; la supervivència, el combat, l'exploració i el comerç. Els jugadors son lliures d'interactuar amb un univers generat per procediments informàtics, que inclou més de 18 trilions de planetes, alguns d'ells amb la seva pròpia flora i fauna. No Man's Sky es un sandbox de mon obert, es jugable per un sol jugador en primera persona i no requereix connectar-se a Internet, tot i que té algunes funcions online, com ara compartir informació sobre els planetes, la flora, la fauna i els diversos minerals que es poden trobar a cada planeta, així com una base de dades interactiva on es poden guardar i consultar les dades del joc. L'univers virtual de No Man's Sky és generat per un algoritme matemàtic i per procediments informàtics, tanmateix cada planeta té les seves pròpies característiques, minerals i formes de vida. No cal connectar-se a cap servidor per jugar a No Man's Sky, jà que és perfectament possible jugar-hi offline sense estar connectat a la xarxa. En el joc hi ha altres naus i civilitzacions extraterrestres, amb les que el jugador pot interactuar. Cada planeta disposa del seu propi clima i ecosistema. El fundador de Hello Games, Sean Murray volia crear un videojoc de exploració i es va inspirar en les novel·les de ciència-ficció dels anys 70 i 80.
# Bryconamericus yokiae

Bryconamericus yokiae és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Salado (Veneçuela).

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., McAtee W. L. & i D. P. Ward 1907. On further collections of fishes from Paraguay. Ann. Carnegie Mus. v. 4 (núm. 2). 110-157.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Román-Valencia, C. 2003. Una nueva especie de Bryconamericus (Pisces: Ostariophysi: Characidae) para el nororiente de Venezuela. Memoria, Fund. La Salle Cien. Nat. Núm. 155 (for 2001): 21-30.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cathorops festae

Cathorops festae és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & C. H. Gilbert 1883. A review of the siluroid fishes found on the Pacific coast of tropical America, with descriptions of three new species. Bull. U. S. Fish Comm. v. 2 [1882]: 34-54.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Marceniuk, A.P. i C.J. Ferraris, Jr. 2003. Ariidae (Sea catfishes). p. 447-455. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the freshwater fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Marceniuk, A. P. i R. Betancur-R. 2008: Revision of the species of the genus Cathorops (Siluriformes: Ariidae) from Mesoamerica and the Central American Caribbean, with description of three new species. Neotropical Ichthyology v. 6 (núm. 1): 25-44.
# Oca emperadriu

* Chen canagica
L'oca emperadriu (Anser canagicus) o (Chen canagica) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que cria a estanys, llacs i altres zones humides de la tundra en Sibèria oriental, entre la Península de Txukotka i la zona d'Anadir, i en Alaska occidental, passant l'hivern en zones costaneres de les illes Aleutianes.

## Referències

* ↑ «Oca emperadriu». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)