OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Àtila ullblanc

L'àtila ullblanc (Attila bolivianus) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de ribera i pantans de l’est dels Andes a l'extrem sud-est de Colòmbia, est del Perú, nord i est de Bolívia i Amazònia i sud-oest del Brasil.

## Referències

* ↑ «Àtila ullblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Åskagenita-(Nd)

L'åskagenita-(Nd) és un mineral de la classe dels silicats que pertany i dona nom al grup de l'åskagenita. Va ser anomenada així l'any 2010 per Nikita V. Chukanov, Jörg Göttlicher, Steffen Möckel, Zdnek Sofer, Konstantin V. Van i Dmetry I. Belakovskiy per la localitat d'Åskagen, a Suècia, on va ser descoberta.

## Característiques

L'åskagenita-(Nd) és un sorosilicat que conté manganès, alumini, ferro i neodimi, de fórmula química {Mn$^{2+}$Nd}{Al₂Fe$^{3+}$}(Si₂O₇)(SiO₄)O₂. Forma part del grup de l'åskagenita, i és l'anàleg Nd$^-$Fe$^{3+}$ de la uedaïta-(Ce). La seva duresa a l'escala de Mohs és 6, i té una fractura concoidal.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'åskagenita-(Nd) pertany a «09.BG: Sorosilicats amb grups barrejats de SiO₄ i Si₂O₇; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: al·lanita-(Ce), al·lanita-(La), al·lanita-(Y), clinozoisita, dissakisita-(Ce), dol·laseïta-(Ce), epidota, epidota-(Pb), khristovita-(Ce), mukhinita, piemontita, piemontita-(Sr), manganiandrosita-(La), tawmawita, manganipiemontita-(Sr), ferrial·lanita-(Ce), clinozoisita-(Sr), manganiandrosita-(Ce), dissakisita-(La), vanadoandrosita-(Ce), uedaïta-(Ce), epidota-(Sr), al·lanita-(Nd), ferrial·lanita-(La), zoisita, macfal·lita, sursassita, julgoldita-(Fe2+), okhotskita, pumpel·lyïta-(Fe2+), pumpel·lyïta-(Fe3+), pumpel·lyïta-(Mg), pumpel·lyïta-(Mn2+), shuiskita, julgoldita-(Fe3+), pumpel·lyïta-(Al), poppiïta, julgoldita-(Mg), ganomalita, rustumita, vesuvianita, wiluïta, manganovesuvianita, fluorvesuvianita, vyuntspakhkita-(Y), del·laïta, gatelita-(Ce) i västmanlandita-(Ce).

## Formació i jaciments

S'ha trobat åskagenita-(Nd) únicament a les pegmatites de granit de la pedrera Åskagen, al districte de Persberg, a Filipstad (Värmland, Suècia). Se n'ha trobat associada a altres minerals com torita, quars, feldespats, gadolinita-(Y), brookita, bastnäsita, al·lòfana i al·lanita-(Nd).

## Grup de l'åskagenita

El grup de l'åskagenita és un grup que pertany al supergrup de l'epidota, juntament amb el grup de l'al·lanita, el grup de la clinozoisita i el grup de la dol·laseïta. Aquest grup està integrat únicament per l'åskagenita-(Nd).

## Referències

* ↑ «Åskagenite-(Nd)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 setembre 2015].
* ↑ «Åskagenite-(Nd)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 28 d’octubre 2015. [Consulta: 20 setembre 2015].
* 1 2 «Åskagenite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges (anglès)
# Ætt

L'ætt del nòrdic antic ætt - era un clan familiar escandinau basat en descendents en comú o en l'acceptació formal dins el grup en un þing. En absència de força polítiques, el clan era la principal força de seguretat en la societat nòrdica, ja que els homes eren obligats per honor a venjar l'un a l'altre. Els clans nòrdics no estaven lligats a un cert territori de la mateixa manera que els clans escocesos, on el cap posseïa el territori. La terra dels clans escandinaus era posseïda pels individus que tenien veïns propers d'altres clans. El nom del clan era derivat el del seu avantpassat, sovint seguit dels sufixos -ung o -ing.
A mesura que s'establia un govern central a Escandinàvia, l'ætt va perdre la seva rellevància per als plebeus. Per a la reialesa i els nobles, però, va quedar en ús com nom per a línies i dinasties.
Exemples de clans:
* Waegmunding, a Beowulf.
* Ylfing o Wulfing a Beowulf i sagues nòrdiques.
* Yngling (Casa de Munsö)
* Skjöldung
* Völsung
* Folkung
* Dagling
* Giskeätten

## Runes

També es deia ætt als subgrups de runes consecutives en què s'agrupaven aquestes lletres dins de l'alfabet rúnic. En l'alfabet futhark antic que tenia 24 runes existien tres ætts, de 8 runes cadascun. Al futhark recent que tenia 16 runes també hi havia tres ætts, amb 6 runes el primer i 5 cada un dels dos següents. Quant al futhorc en la seva versió de 29 runes hi havia quatre ætts, de vuit runes els tres primers i quatre el darrer, cinc en una època posterior.
Els ætts s'anomenaven per la runa que encapçalava el grup. El futhark antic estava compost pels ætts de fehu, haglaz i tiwaz. Al futhark recent encara que els grups eren més petits estaven encapçalats per les mateixes lletres que llavors es nomenaven fé, hagall i tyr. Els ætts també es van nomenar amb els noms dels déus Freyr, Odin i Týr, respectivament. A més d'aquests tres del futhark antic el futhorc tenia un quart, el ætt d'ác.

## Referències

* ↑ Edred Thorsson (1987). Runelore: a handbook of esoteric runology. Ed. Weiser. Pp 88,89 ISBN 0877286671
# Ana de Armas

Ana Celia de Armas Caso, coneguda com a Ana de Armas (L'Havana, 30 d'abril de 1988) és una actriu de nacionalitat cubana i espanyola que a data de 2019 fa tres anys que viu a Los Angeles. És coneguda pel seu paper en la serie El internado, on ella és la Carolina Leal Solís.

## Biografia

Amb 13 anys entrà a l'escola nacional de teatre de Cuba. El seu primer èxit cinematogràfic vingué amb Una rosa de Francia, que protagonitzà amb Álex González, amb només 16 anys. Més tard actuà en altres pel·lícules com Madrigal i la telenovel·la El Edén perdido.
Va continuar la seva carrera a Madrid, on va triomfar amb la sèrie El Internado, en la qual treballa interpretant a Carolina Leal, treballant amb Yon González, Martiño Rivas o Elena Furiase; la sèrie, que va durar set temporades, li va donar molta fama i li obrí les portes del món del cinema. També debutà al cinema actuant a la pel·lícula Canciones de amor en Lolita's Club amb l'actor Eduardo Noriega.
L'últim treball cinematogràfic d'Ana de Armas ha estat Mentiras y gordas una pel·lícula que va ser la més vista el 2010. Des de 2014 ha participat també a pel·lícules estatunidenques com Toc-toc, Daughter of God, amb Keanu Reeves, o Hands of Stone, amb Robert de Niro.

## Filmografia
### Televisió

* El edén perdido (2007)
* El internado (Antena 3), actuant com Carolina Leal. (2007-2010)
* Hispania, la leyenda (Antena 3), actuant com Nerea. (2010-2011)

### Cinema

* Una rosa de Francia (2005)
* Madrigal (2006)
* Canciones de amor en Lolita's Club (2007)
* Mentiras y gordas. (2009)
* Gru, el meu dolent preferit. (2010) Doblatge del personatge Margo en la versió en castellà de la pel·lícula.
* El Callejón (2011)
* Hands of Stone (2013)
* La hija de Dios (2016)
* Joc d'armes (2016)
* Blade Runner 2049 (2017)
* Yesterday (2019)
* Knives Out (2019)
* Wasp Network (2019)
* No Time to Die (2020)
* Blonde (2022)

### Videoclips

* Mundo fragil de Sidecars

## Referències

* ↑ «Ana de Armas, la española a la que todo Hollywood ama» (en castellà). diari ABC, 16-12-2019. [Consulta: 6 gener 2020].
* ↑ «La inexplicable calvicie de Ana de Armas que sorprende a sus seguidores» (en castellà). El Mundo, 22-07-2019. [Consulta: 15 gener 2020]. «La que fuera protagonista de la serie española El Internado lleva ya más de tres años afincada en Los Ángeles [...]»
* ↑ https://www.imdb.com/title/tt1024810/characters/nm1869101
* ↑ Morate, Maite «Ana de Armas, la actriz que da la espalda a Hollywood y a Ben Affleck». El País, 23-01-2021.
* 1 2 3 «Ana de Armas» (en castellà). Lecturas. [Consulta: 24 gener 2021].

## Enllaços externs

* Entrevista d'Ana de Armas per a FHM - 20minutos
* Ana Celia de Armas FanClub: La Rosa de Cuba Arxivat 2009-02-10 a Wayback Machine.
# Èider d'ulleres

L'èider d'ulleres (Somateria fischeri) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita llacs i estanys de la tundra de la costa àrtica del nord de Sibèria oriental i a través de la Península de Txukotka fins al nord d'Alaska.
# Èntasi

L'èntasi és la convexitat lleugera del primer terç del fust d'una columna d'estil dòric que dissimula l'efecte visual de concavitat que produiria el fust si fos recte. La seva finalitat és aconseguir una millor sensació estètica i visual, ja que confereix més harmonia al fust i fa l'efecte de major esveltesa a les columnes.
El fust de les columnes gregues no es dissenyava amb secció constant, aquesta augmentava des del capitell a l'èntasi, tornant a disminuir fins a la base. Per tant, la columna és més ampla en una zona situada a la meitat inferior. L'èntasi delimita dues parts en el fust, una inferior que es denomina imoscap, i la superior anomenada summoscap.
La recerca de la bellesa ideal en el món grec, els havia portat a l'intent de corregir efectes òptics que es produïen en contemplar els temples a la vostra proximitat, o des de la llunyania (per exemple des del mar), ja que per a l'observador, com menor és la distància, percep les columnes i les línies verticals desvirtuades, ja que no es veuen ni rectes ni paral·leles. L'èntasi «corregeix» favorablement aquesta sensació.

## Referències

* ↑ Salvà i Lara, Jaume. Diccionari d'història de l'art : arquitectura, escultura i pintura (en llengua catalana). Palma: Llibres Pedrafort, Abril de 2018, p. 196. ISBN 9781520281971.
* ↑ «imoscap». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 20 setembre 2022].
* ↑ «summoscap». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 20 setembre 2022].
* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.199. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].
# Època dels quarks

En cosmologia física, l'època dels quarks fou el període de l'evolució del jove univers en què les forces fonamentals de la gravetat, l'electromagnetisme, la força forta i la força feble havien assumit la seva forma actual, però la temperatura de l'univers encara era massa elevada perquè els quarks s'unissin per formar hadrons. L'època dels quarks comença aproximadament 10$^{-12}$ segons després del big-bang, quan s'acabà l'anterior època electrofeble quan la força electrofeble es dividí en la força feble i l'electromagnetisme. A l'època dels quarks, l'univers estava ple d'un dens i calent plasma de quarks i gluons que contenia quarks, leptons i les seves respectives antipartícules. Les col·lisions entre partícules eren massa energètiques perquè els quarks es combinessin en mesons o barions. L'època dels quarks s'acabà quan l'univers tenia l'edat de 10$^{-6}$ segons, quan l'energia mitjana de les interaccions entre partícules caigué per sota de l'energia d'enllaç dels hadrons. El període posterior, quan els quarks quedaren confinats dins d'hadrons, és conegut com l'època hadrònica.

## Referències

* Allday, Jonathan. Quarks, Leptons and the Big Bang. 2a edició, 2002. ISBN 978-0750308069.
* Physics 175: Stars and Galazies - The Big Bang, Matter and Energy; Ithaca College (Nova York)

## Vegeu també

* Matèria QCD
# École des hautes études en sciences sociales

L'École des hautes études en sciences sociales (EHESS) és una grande école de París centrada en la recerca acadèmica en l'àmbit de les ciències socials. És considerada com una de les institucions d'ensenyament superior més prestigioses de França. L'escola atorga títols de màster i doctorat conjuntament amb l'École Normale Supérieure, l'École polytechnique i l'École pratique des hautes études.
Va néixer com un departament de l'École pratique des hautes études el 1868 amb el propòsit de formar investigadors. L'EHESS es va convertir en una institució independent el 1975. Avui la seva recerca cobreix les ciències socials, les humanitats i les matemàtiques aplicades.
L'EHESS és un centre universitari petit amb criteris d'accés molt estrictes que admet estudiants mitjançant un rigorós procés de selecció basat en els projectes de recerca dels sol·licitants. Posteriorment, els estudiants tenen llibertat per triar el seu propi pla d'estudis entre els camps de recerca de l'escola.
La major part del professorat de l'EHESS pertany a altres institucions, principalment al Centre Nacional de Recerca Científica i a la Universitat Paris Sciences et Lettres. Destaca pel seu treball relacionat, entre d'altres, amb el sociòleg Pierre Bourdieu, el filòsof Jacques Derrida, l'antropòleg Claude Lévi-Strauss i l'economista Thomas Piketty.

## Referències

* ↑ «Comprendre les sociétés humaines».
* ↑ «The Ecole des hautes études en sciences sociales | Columbia | HILI».
* ↑ Sociales, Ecole des Hautes Etudes en Sciences. «Partenaires». EHESS, 07-12-2015.
* ↑ Sociales, Ecole des Hautes Etudes en Sciences. «History» (en anglès). EHESS, 02-03-2016. [Consulta: 3 maig 2022].
* ↑ Sociales, Ecole des Hautes Etudes en Sciences. «Thomas Piketty» (en francès). EHESS, 21-02-2017. [Consulta: 3 maig 2022].
# Épagneul picard

L'épagneul picard és una raça de gos.

## Història i origen de la raça

L'epagneul picard és molt antic i conegut des de fa temps en el seu lloc d'origen, la vall de Somme, Picardia. El primer exemplar d'aquesta raça es va presentar en una exposició canina el 1904. Va ser utilitzat en els seus ancestres com caçador.

## Descripció

Fort, l'épagneul picard té un crani rodó i ample, un stop oblic, la testa llarga i ampla amb una trufa rodona i marró. Els ulls són foscos i ben oberts. Les orelles són baixes i ondades. De coll musculat i fort. El pit és ample i profund, amb un flanc ben elevat. La cua és sedosa.
Color: Ruano amb plaques marró.
Pelatge: Pèl gruixut, ondat i fi en el cap.
alçada: De 56 a 61 cm
Pes: Al voltant de 20 kg

## Cures

No requereix cap mena de cura especialment, ni en la seva educació ni en el seu manteniment.

## Temperament

Afectuós i alegre, és un excel·lent caçador i al mateix temps un bon animal de companyia. Li agraden els nens i està dotat d'una gran paciència. És mans i molt social.

## Entrenament

Aprèn amb facilitat, sobretot tasques de caça.

## Utilitat

És un bon caçador, dotat de bon olfacte, eficaç en tots els terrenys, però sobretot en pantans. Posseeix gran instint per a la caça i és el caçador ideal per a la becada i l'ànec. És un apreciat animal de companyia.

## Enllaços externs

* Llistat de races de gossos i descripció a la web d'Affinity Arxivat 2011-07-07 a Wayback Machine.
# Estació de Castellar del Vallès

Mapa sinòptic de la Línia Barcelona-Vallès de FGC :
L'Estació de Castellar del Vallès és un projecte d'estació de la línia Barcelona-Vallès de FGC, com a ampliació de la línia S2 fins a Castellar del Vallès.
L'estació quedaria situada a la plaça de la Fàbrica Nova, a uns 500 metres del nucli antic del municipi, en el cas que es projectés. Tot i que en 2010 es van aprovar els estudis informatiu i d'impacte ambiental i es va obrir el període d'informació pública, el projecte ha quedat aturat per les dificultats econòmiques.
Línia Barcelona-Vallès de FGC :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Barcelona - Pl. Catalunya | Pla de la Bruguera | | terminal | terminal |

## Referències

* 1 2 «El dia que es va anunciar que els FGC arribarien a Castellar». Nació Digital, 13-08-2017. [Consulta: 11 gener 2021].
* ↑ «Els FGC ja roden a Sabadell Parc del Nord». NacióSabadell, 14-06-2017. [Consulta: 21 juliol 2018].
* ↑ «FERROCARRIL DE RODALIES. METRO DEL VALLÈS». Societat Catalana d’Ordenació del Territori, 31-12-2010. Arxivat de l'original el 12 de gener 2021. [Consulta: 11 gener 2021].

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya

## Enllaços externs

* Google maps amb les estaciones del perllongament
# Escut de Peramola

L'escut oficial de Peramola té el següent blasonament:
Escut caironat: de gules, una mola d'argent. Per timbre una corona de baró.
Va ser aprovat el 6 d'agost de 1985. El castell local va ser el centre d'una baronia, originàriament pertanyent als Peramola. L'escut de la vila ha adoptat les armes parlants dels barons: una mola, o roda de molí.

## Vegeu també

* Escuts heràldics de l'Alt Urgell

## Referències

* ↑ «DECRET 229/1985, de 6 d'agost, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Peramola per adoptar el seu escut heràldic municipal.» (pdf). DOGC num 583, 06-08-1985. [Consulta: 26 juny 2010].
# Esquirol volador de Sipora

L'esquirol volador de Sipora (Hylopetes sipora) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic de l'illa de Sipura, a l'arxipèlag de Mentawai (Indonèsia). El seu hàbitat natural són els boscos primaris de plana. El seu entorn pateix desforestació a causa de la tala d'arbres i la transformació del terreny per a usos agrícoles.

## Referències

* ↑ Ruedas, L.; Duckworth, J. W.; Lee, B.; Tizard, R. J. Hylopetes sipora. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 13 setembre 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Oficina de Protecció Financera del Consumidor

L'Oficina de Protecció Financera del Consumidor (en anglès Consumer Financial Protection Bureau (CFPB)) és una agència del govern dels Estats Units responsable de la protecció del consumidor en el sector financer. La seva jurisdicció inclou els bancs, les cooperatives de crèdit, firmes de valors, prestadors payday, operacions d'hipoteques, serveis d'execució d'hipoteca, col·lectors de deute i altres companyies financeres que operen als Estats Units.
La creació del CFPB va ser autoritzada per la Llei de Reforma de Wall Street i Protecció del Consumidor Dodd-Frank, que va ser aprovada com a resposta legislativa a la crisi financera de 2007-2008 i la subseqüent Gran Recessió. L'estatus del CFPB com a agència independent va ser qüestionada als jutjats però va ser mantingut pel tribunal d'apel·lacions del circuit del districte de Colúmbia dels Estats Units.
El 16 de juny de 2018 el president Donald Trump va elegir Kathleen Kraninger, funcionària del pressupost de la Casa Blanca, com a candidata a directora del CFPB.

## Llista de directors

Estatus
| Número | Nom | Estat de residència | Inici | Final | Dies totals | Adjunt | Presidents |
| – | Elizabeth Warren | Massachusetts | 17 de setembre de 2010 | 1r d'agost de 2011 | 318 | Cap | Barack Obama |
| – | Raj Date | Washington DC | 1r d'agost de 2011 | 4 de gener de 2012 | 156 | Cap | Barack Obama |
| 1 | Richard Cordray | Ohio | 4 de gener de 2012 | 24 de novembre de 2017 | 1843 | Steve Antonakes | Barack Obama |
| 1 | Richard Cordray | Ohio | 4 de gener de 2012 | 24 de novembre de 2017 | 1843 | Meredith Fuchs | Barack Obama |
| 1 | Richard Cordray | Ohio | 4 de gener de 2012 | 24 de novembre de 2017 | 1843 | David Silberman | Barack Obama |
| 1 | Richard Cordray | Ohio | 4 de gener de 2012 | 24 de novembre de 2017 | 308 (2151 en total) | David Silberman | Donald Trump |
| – | Mick Mulvaney | Carolina del Sud | 25 de novembre de 2017 | 10 de desembre de 2018 | 380 | Leandra English | Donald Trump |
| – | Mick Mulvaney | Carolina del Sud | 25 de novembre de 2017 | 10 de desembre de 2018 | 380 | Brian Johnson | Donald Trump |
| 2 | Kathy Kraninger | Ohio | 11 de desembre de 2018 | Titular | 2273 | Brian Johnson | Donald Trump |

## Referències

* ↑ Eaglesham, Jean «Warning Shot On Financial Protection» (en anglès). Wall Street Journal, 09-02-2011. ISSN: 0099-9660.
* ↑ O'donnell, Katy; White, Ben. «Trump's little-known pick to lead consumer bureau sets up fight with Congress» (en anglès). Politico, 16-06-2018. [Consulta: 14 agost 2019].
* ↑ Thrush, Glenn «White House Confirms That Mulvaney Deputy Is Pick to Lead Consumer Bureau» (en anglès). The New York Times, 16-06-2018. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Wattles, Jackie. «Richard Cordray resigns as head of Consumer Financial Protection Bureau» (en anglès). CNN Money, 24-11-2017.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
* Oficina de Protecció Financera del Consumidor al Registre Federal
# Oficina de les Nacions Unides pel Suport a la Consolidació de la Pau a Guinea Bissau

L'Oficina de les Nacions Unides pel Suport a la Consolidació de la Pau a Guinea Bissau (UNOGBIS) va ser establerta pel Consell de Seguretat de les Nacions Unides en la seva Resolució 1233 a l'abril de 1999 per facilitar les eleccions generals i l'aplicació de l'Acord d'Abuja.
A això va seguir a un acord d'alto el foc signat a Praia el 26 d'agost de 1998 reafirmat l'1 de novembre (conegut com l'Acord d'Abuja) amb la promesa d'eleccions amb un protocol addicional per a l'organització d'un govern d'unitat nacional signat el 15 de desembre i reforçat per resolució 1216 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides. L'acord va ser supervisat per ECOMOG i la Comunitat Econòmica dels Estats d'Àfrica Occidental (CEDEAO).
El mandat de la UNOGBIS es va ampliar després de les eleccions de 1999 en el període postelectoral. Hi ha hagut nombrosos informes presentats i les reunions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides en els últims anys.
El mandat de la UNOGBIS va ser ampliada i revisada el 2004.
S'hi van plantejar preocupacions relacionades amb el tràfic de drogues des d'Amèrica Llatina així com l'estabilitat financera.
Va ser substituïda pel Oficina Integrada de les Nacions Unides per la Consolidació de la Pau a Guinea Bissau (UNIOGBIS) el 2009.

## Referències

* ↑ United Nations Security Council Resolution 1233 S-RES-1233(1999) page 2 in 1999 (retrieved 2008-07-01)
* ↑ United Nations Security Council Document 825 S-1998-825 on 1 setembre 1998 (retrieved 2008-07-01)
* ↑ United Nations Security Council Document 1028 S-1998-1028 on 3 novembre 1998 (retrieved 2008-07-01)
* ↑ United Nations Security Council Document 1178 S-1998-1178 on 16 desembre 1998 (retrieved 2008-07-01)
* ↑ United Nations Security Council Resolution 1216 S-RES-1216(1998) page 1 on 21 desembre 1998 (retrieved 2008-07-01)
* ↑ United Nations Security Council Verbotim Report meeting 4121 page 2, Kiernan Prendergast United Nations on 29 març 2000 (retrieved 2008-07-01)
* ↑ United Nations Security Council Resolution 1580 S-RES-1580(2004) on 22 desembre 2004 (retrieved 2008-07-01)
* ↑ United Nations Security Council Document 576 Report of the Secretary-General on developments in Guinea-Bissau and on the activities of the United Nations Peacebuilding Support Office in that country on 28 setembre 2007
* ↑ United Nations Security Council Verbotim Report meeting 5925 page 2, Mr. Omoregie United Nations on 25 juny 2008 (retrieved 2008-07-01)

## Enllaços externs

* Web d'UNOGBIS Arxivat 2010-11-23 a Wayback Machine.