OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Horta de l'Espluga

L'Horta de l'Espluga és una obra de l'Espluga de Francolí (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Horta amb caseta de pis i planta a que aprofita el desnivell del terreny. Envoltada per una tanca que delimita un petit jardí, es troba envoltada d'un camp d'oliveres. Per la decoració del frontis i de les finestres amb rajoles disposades en forma de quadrades i romboïdals fa suposar que aquesta construcció pertany al darrere quart del segle xix.
# Edifici d'habitatges a la plaça Elisabet i rambla dels Montcada (Vic)

L'Edifici d'habitatges a la plaça Elisabet i rambla dels Montcada és una obra de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un immoble de planta baixa, dos pisos i golfes. La porta d'entrada és d'arc escarser. Als pisos hi ha balcons i finestres a les golfes. A un costat té un cos prismàtic que sobresurt. Aquest presenta una tribuna amb una terrassa al damunt. La coberta és de teula àrab i té un ràfec que sobresurt. La façana està acabada amb esgrafiats.
# Etanolamina

L'etanolamina, també dita 2-aminoetanol o monoetanolamina (sovint abreujada com ETA o MEA), és un compost orgànic que a la vegada és una amina primària i un alcohol primari (degut a un grup hidroxil). Com d'altres amines actua com una base feble. L'etanolamina és un líquid tòxic, inflamable, corrosiu, incolor i viscós amb una olor similar a la de l'amoníac.
L'etanolamina és el segon cap de grup més abundant per als fosfolípid que es troben en la membrana biològica i també es fa servir en molècules missatgeres.

## Producció

La monoetanolamina es produeix per la reacció de l'òxid d'etilè amb amoníac aquòs; la reacció també produeix dietanolamina i trietanolamina.

## Aplicacions

El MEA es fa servir en solucions aquoses per scrubbar certs gasos àcids. Es fa servir per produir detergents, emulsidors productes farmacèutics, inhibidors de la corrosió i intermediaris químics. Per exemple reaccionant amb amoníac dona l'agent quelant comú etilendiamina:

### Controlador del pH

L'etanolamina sovint s'usa per alcalinitzar l'aigua en centrals energètiques incloent les d'energia nuclear amb reactors d'aigua pressuritzada. Això es fa per evitar la corrosió dels metalls. L'ETA (o de vegades amines similars) se selecciona perquè no s'acumula en les generadors de vapor.

## Referències

* ↑ Calignano, A; La Rana, G; Piomelli, D «Antinociceptive activity of the endogenous fatty acid amide, palmitylethanolamide». European Journal of Pharmacology, 419, 2–3, 2001, pàg. 191–8. DOI: 10.1016/S0014-2999(01)00988-8. PMID: 11426841.
* 1 2 Klaus Weissermel, Hans-Jürgen Arpe, Charlet R. Lindley, Stephen Hawkins. «Chap. 7. Oxidation Products of Ethylene». A: Industrial Organic Chemistry. Wiley-VCH, 2003, p. 159–161. ISBN 3527305785.
* ↑ «Ethanolamine». Occupational Safety & Health Administration. Arxivat de l'original el 2013-05-03. [Consulta: 19 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Breu explicació tècnica
# Remando al viento

Remando al viento és una pel·lícula espanyola dels gèneres de drama i romàntic dirigida per Gonzalo Suárez el 1987. Va ser un dels primers papers protagonistes de Hugh Grant. Durant aquest rodatge va conèixer Elizabeth Hurley, amb la qual va mantenir una relació sentimental. Tracta sobre el mite de Frankenstein.

## Argument

Els seus protagonistes són Lord Byron, Mary Shelley i Percy Bysshe Shelley. Aquests tres personatges, juntament amb Polidori, decideixen escriure una història de terror. Com a resultat d'aquesta aposta, Mary Shelley va escriure Frankenstein. Es va basar en la seva pròpia vida i d'ella va treure al mític personatge. És el seu mateix reflex amb les seves mateixes inquietuds.

## Repartiment

| Actor | Paper |
| Hugh Grant | Lord Byron |
| Lizzy McInnerny | Mary Shelley |
| Valentine Pelka | Percy Bysshe Shelley |
| Elizabeth Hurley | Claire Clairmont |
| José Luis Gómez | John Polidori |
| Virginia Mataix | Elisa |
| Ronan Vibert | Fletcher |

## Palmarès cinematogràfic

III Premis Goya
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor pel·lícula | Millor pel·lícula | Candidata |
| Millor director | Gonzalo Suárez | Guanyador |
| Millor actor de repartiment | José Luis Gómez | Candidat |
| Millor guió original | Gonzalo Suárez | Candidat |
| Millor música original | Alejandro Massó | Candidat |
| Millor fotografia | Carlos Suárez | Guanyador |
| Millor muntatge | José Salcedo | Candidat |
| Millor direcció artística | Wolfgang Burmann | Guanyador |
| Millor direcció de producció | José G. Jacoste | Guanyador |
| Millor vestuari | Yvonne Blake | Guanyadora |
| Millor maquillatge i perruqueria | Romana González Josefa Morales | Guanyadores |
| Millor so | Daniel Goldstein Ricardo Steinberg | Candidats |
| Millors efectes especials | Reyes Abades | Candidat |
* Premis Sant Jordi: Millor pel·lícula espanyola.

## Referències

* ↑ Gonzalo Suárez aborda en 'Remando al viento' el mito de Frankenstein, El País, 6 d'octubre de 1987
* ↑ Remando al viento a fotogramas.es
* ↑ Cherta i Garrido, 2007, p. 8.

## Bibliografia

* Cherta, Rafael. Guía para ver y analizar Remando al viento. Nau Libres / Ediciones Octaedro, 2007, p. 8. ISBN 978-84-7642-733-0 [Consulta: 23 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Sitio oficial Arxivat 2013-10-19 a Wayback Machine..
* Col·loqui sobre la pel·lícula en el programa de La 2 (TVE) ¡Qué grande es el cine!, dirigit per José Luis Garci.
** 1; 2; 3; 4.
# Esquirol de Collie

L'esquirol de Collie (Sciurus colliaei) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic de la costa del centre-oest de Mèxic, on viu a altituds que van entre 0 i 2.190 msnm. Es tracta d'un animal frugívor i herbívor que s'alimenta de figues i de les núcules de la palmera de Xile. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals o subtropicals. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que està afectada per la caça i la desforestació.
Aquest tàxon fou anomenat en honor del metge i naturalista britànic Alexander Collie.

## Referències

* ↑ De Grammont, P. C.; Cuarón, A.; Vázquez, E. Sciurus colliaei. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 9 octubre 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 82. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Aeroport Internacional de Charlotte-Douglas

L'Aeroport Internacional de Charlotte-Douglas (anglès: Charlotte Douglas International Airport) (codi IATA: CLT, codi OACI: KCLT, FAA LID: CLT) és un aeroport internacional estatunidenc de la població de Charlotte, a Carolina del Nord.
És un dels 15 aeroports en termes de trànsit de passatgers, i un dels 5 primers en termes d'operacions d'aeronaus. De fet, es troba entre els aeroports més transitats del món per moviment d'aeronaus. L'Aeroport de Charlotte Douglas és un centre de connexions d'American Airlines i també dona servei a les Forces Aèries de la Guàrdia Nacional de Carolina del Nord.
Es va crear l'any 1935 com a Aeroport Municipal de Charlotte (Charlotte Municipal Airport). El 1954 es va crear la terminal de passatgers i va canviar de nom a Aeroport Municipal Douglas (Douglas Municipal Airport) en honor a Ben Elbert Douglas, alcalde de Charlotte als inicis de l'aeroport. El 1982 va tornar a canviar de nom a l'actual: Charlotte Douglas International Airport.

## Referències

* ↑ «50.2 Million Passengers in 2019 a New Record», 03-03-2020.
* ↑ «ACI Statistics April 2017». Airport Council International, 19-04-2017. Arxivat de l'original el 26 abril 2017.
* ↑ «Charlotte Air National Guard Base».
* ↑ «Charlotte Douglas International Airport Fast Facts». City of Charlotte. Arxivat de l'original el 5 de gener 2022.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (anglès)
* Historial d'accidents de l'Aeroport Internacional de Charlotte-Douglas a Aviation Safety Network (anglès)
* Informació de l'aeroport del World Aero Data
# Aeroport Internacional de Damasc

L'Aeroport Internacional de Damasc (àrab: مطار دمشق الدولي, Maṭār Dimaxq ad-Duwalī) (IATA: DAM, ICAO: OSDI) és l'aeroport internacional de Damasc, la capital de Síria. Inaugurat a mitjans de la dècada del 1970, és l'aeroport amb més trànsit del país. L'any 2010 es calculà que 5,5 milions de passatgers utilitzaren l'aeroport, un augment de més del 50% des del 2004.

## Història

Des de l'esclat de la Guerra Civil siriana, l'aeroport i la carretera que hi dirigeix han estat tancats intermitentment i la majoria de les línies aèries internacionals hi han deixat de volar. Diverses línies aèries com Emirates i EgyptAir, anteriorment amb servei regular a Damasc, ha cancel·lat els seus vols a aquest aeroport. El maig de 2012, British Airways també va deixar de volar a Damasc, mentre que Royal Jordanian Airlines va parar el juliol de 2012. Als mesos de novembre i desembre de 2012 es constataren forts combats al voltant de l'aeroport, evocant a la seva clausura durant dos dies.

## Facilitats

L'aeroport disposa de dos establiments lliures d'impostos. La sala de sortides també inclou una cafeteria pròpia, diverses botigues de souvenirs, tres restaurants i un saló per a viatgers de primera classe i de classe empresarial.
La part del sud de l'aeroport disposa de refugis reforçats per a avions i peces de recanvi d'artilleria.

## Accidents i incidents

* El 24 d'abril de 1954, el SNCASE SE.161 Languedoc SU-AHZ de Misr Air fou cancel·lat quan el tren d'aterratge d'estribord es col·lapsà a l'aterratge.
* El 10 de novembre de 1970, un Douglas DC-3 de Saudia, en un vol des de l'Aeroport Civil d'Amman, Jordània a l'Aeroport Internacional Rei Khalid d'Al-Riyad, Aràbia Saudita, fou segrestat i desviat a aquest aeroport.
* El 20 d'agost de 1975, el vol ČSA 540 s'estavellà mentre s'aproximava a l'aeroport. Dels 128 passatgers i tripulació a bord, només hi hagué dos supervivents.

## Referències

* ↑ «"The Report: Syria 2010"» (en anglès). Arxivat de l'original el 29 agost 2009. [Consulta: 12 desembre 2018].
* ↑ McLeod, High. «Damascus under siege» (en anglès). Salon.com, 11-12-2012. [Consulta: 12 desembre 2018].
* ↑ Dyer, J.E. «Strike at Damascus Airport: Israel Shows How it’s Done» (en anglès). JewishPress.com, 30-04-2017. [Consulta: 12 desembre 2018].
* ↑ «SU-AHZ Accident description». Aviation Safety Network. [Consulta: 28 febrer 2014].
* ↑ «Hijacking description». Aviation Safety Network. [Consulta: 20 octubre 2010].

## Enllaços externs

* Historial d'accidents de l'Aeroport Internacional de Damasc a Aviation Safety Network (anglès)
* Informació de l'Aeroport Internacional de Damasc a Great Circle Mapper.
* NOAA/NWS - Clima actual a OSDI (anglès)
* Informació de l'aeroport del World Aero Data
# Aeroport Internacional de Donetsk

L'Aeroport Internacional de Sergey Prokofiev de Donetsk (en ucraïnès: Міжнародний аеропорт «Донецьк» імені Сергія Прокоф'єва) (codi IATA: DOK, codi OACI: UKCC) és un aeroport internacional situat a Donetsk, ciutat de l'est d'Ucraïna. Va ser construït durant els anys 1940-50 i reconstruït en 1973. L'aeroport es troba vuit quilòmetres al nord del centre de la ciutat, a prop de l'estació d'autobusos Putylivskyi.

## Batalla de 2014

El 26 de maig de 2014, grups pro-russos van assaltar i van prendre el control de l'aeroport poc després que Petrò Poroixenko guanyés les eleccions presidencials ucraïneses de 2014. Posteriorment les tropes ucraïneses van llançar atacs aeris per recuperar el control de l'aeroport. 2 civils i 38 combatents van morir (incloent persones que han acudit a retirar cossos), i l'exèrcit ucraïnès va recuperar el control del lloc. El servei en l'aeroport no s'ha reprès des de la batalla. Entre el 31 d'agost i el 3 de setembre es van reprendre els combats, els pro-russos obtenien la matinada d'aquest dia el control total d'aeroport, però l'exèrcit ucraïnès va llançar una ofensiva novament. El 15 de gener de 2015 banderes pro-russes van onejar en la terminal d'aeroport, els pro-russos van afirmar que controlen el 95% de l'aeroport i que solament queden petits grups de soldats de l'exèrcit ucraïnès.

## Aerolínies i destinacions

* Austrian Airlines (Suspès) (Viena)
* LOT (Varsòvia) (Suspès)
* Lufthansa (Suspesos)
** Lufthansa Regional operat per Lufthansa CityLine (Múnic) (Suspès)
* TbilAviaMsheni (Suspesos) (Tbilissi)
* Turkish Airlines (Suspès) (Istanbul-Atatürk)
* UTair (Suspès) (Moscou-Vnukovo)

## Accidents i incidents

* Vol 8971 de South Airlines

## Referències

* ↑ «Guía de Donetsk». UEFA.com. Arxivat de l'original el 2012-06-15. [Consulta: 28 setembre 2012].
* ↑ Ukraine crisis: Battle to control Donetsk airport
* ↑ «Dozens dead as Ukraine claims control of Donetsk airport». Channel News Asia [Consulta: 27 maig 2014]. Arxivat 2014-05-29 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-05-29. [Consulta: 18 febrer 2016].
* ↑ «Dozens killed in fighting over Donetsk airport». Big News Network [Consulta: 27 maig 2014].
* ↑ Civiles muertos en los alrededores del aeropuerto de Donetsk.
* 1 2 3 4 5 6 7 (en inglés)Notice for passengers
* 1 2 3 4 (en rus) Horario del aeropuerto de Donetsk
* ↑ «Destinos de Lufthansa CityLine». Arxivat de l'original el 2008-07-24. [Consulta: 18 febrer 2016].
# Aeroport Internacional de Galeão

L'Aeroport Internacional Antônio Carlos Jobim de Rio de Janeiro (IATA: GIG, OACI: SBGL), més conegut com a Aeroport Internacional de Galeão, és el principal aeroport internacional de la ciutat de Rio de Janeiro. Els noms es deuen al barri on se situa, Galeão, i al músic brasiler Antonio Carlos Jobim (va afegir-se al nom oficial l'any 1999). Està localitzat a l'Illa del Governador, a la zona nord de la ciutat de Rio de Janeiro, aproximadament a 20 km del centre de la ciutat, i s'accedeix per l'Autopista President João Goulart i després per l'avinguda Vinte de Janeiro.

## Referències

* ↑ Enders, Armelle. A História do Rio de Janeiro (en portuguès). 2nd. Rio de Janeiro: Gryphus, 2008, p. 54. ISBN 978-85-60610-09-9.
* ↑ Doria, Pedro. 1565: Enquanto o Brasil nascia: A aventura de portugueses, franceses, índios e negros na fundação do país (en portuguès). 1st. Rio de Janeiro: Nova Fronteira, 2012, p. 240–241. ISBN 978-85-2093114-1.
* ↑ «Lei n˚9.778, de 5 de janeiro de 1999» (en portuguès). Presidência da República, 05-01-1999. [Consulta: 5 novembre 2023].
# Agnès de Merània

Agnès de Merània (v 1172 - 1201), reina consort de França (1196-1200).

## Orígens familiars

Filla del duc Bertold IV de Merània i la seva esposa Agnès de Rochlitz. Fou germana del també duc Otó I de Merània i la seva germana Gertrud de Merània es casà amb Andreu II d'Hongria.

## Núpcies i descendents

Es casà el 7 de maig de 1196 amb el rei Felip II de França, el qual havia repudiat la seva segona dona Ingeborg de Dinamarca l'any 1193. Del matrimoni en nasqueren dos fills:
* la princesa Maria de França (1198-1224), casada el 1213 amb Enric I de Brabant
* el príncep Felip de França (1200-1234), comte de Mortain i Aumale

## El problema matrimonial

El 1193 Felip II August s'havia casat, en segons núpcies, amb la princesa Ingeborg de Dinamarca. La mateixa nit de noces patí una aversió total vers a la seva nova esposa per la qual cosa la repudià. Felip II intentà, infructuosament, aconseguí l'anul·lació del seu matrimoni adduint la no consumació d'aquest, però el Papa Innocenci III no l'acceptà.
El 1196 veient que la seva successió perillava, ja que només tenia un únic fill del seu primer matrimoni, va contraure novament matrimoni. Immediatament Innocenci III dictà un interdicte contra França el 1199 i declarà invàlid aquest casament. Reclamà a Felip II que repudiés aquesta nova esposa i tornés amb la seva esposa legal. Davant l'interdicte i amenaçat d'excomunió Felip II repudià Agnès el 1200 i permeté la tornada d'Ingeborg a la cort francesa.
Agnès de Merània es retirà al castell de Poissy on morí de pena el juliol de 1201, sent enterrada a l'església de Sant Correntí prop de Nantes.

## Referències

* ↑ Powell, 2004, p. 66.
* ↑ Peters, 1971, p. 52.
* ↑ Bradbury, 1997, p. 183.
* 1 2 3 McDougall, 2017, p. 223.
* ↑ Jean Nicolas Jager, Histoire de l'Église catholique en France…, 1864, p. 392.

## Bibliografia

* Bradbury, Jim. Routledge. Philip Augustus: King of France 1180–1223, 1997. ISBN 978-0-582-06059-3.
* Hallam, Elizabeth. Longman. Capetian France, 987-1328, 1980.
* McAuliffe, Mary. Rowman & Littlefield Publishers, Inc.. Clash of Crowns: William the Conqueror, Richard Lionheart, and Eleanor of Aquitaine, 2012.
* McDougall, Sara. Oxford University Press. Royal Bastards: The Birth of Illegitimacy, 800-1230, 2017.
* University of Pennsylvania Press. Christian Society and the Crusades, 1198-1229, 1971.
* The Catholic University of America Press. The Deeds of Pope Innocent III, 2004.
# Aeroport Internacional de Rivera

L'Aeroport Internacional de Rivera (IATA: RVY, OACI: SURV) també conegut com a Internacional Cerro Chapeu, és un aeroport que es troba proper a la ciutat de Rivera, al nord-est de l'Uruguai, sobre la frontera amb Santana do Livramento, Brasil. Té una pista d'aterratge pavimentada amb abalisat nit de 1830x45 metres. Capçaleres: 05 (054º) elevació: 659' / 23 (234º) elevació: 712'.

## Facilitats

* Radiofarols RVA (305.00 MHz) i RV (260.00 MHz).
* Abalisat nit.
* Servei de ràdio (AFIS) 122.1 (de dilluns a divendres des de les 10:00 a les 22:00 UTC; dissabtes i diumenges pel matí)
* Ràdio TWR 122.10.

## Enllaços externs

* Aeroport Internacional de Rivera a Aviation Safety Network
# Aeroport Juancho E. Yrausquin

L'Aeroport Juancho E. Yrausquin és l'únic aeroport de l'illa de Saba als Països Baixos del Carib. La seva pista és àmpliament reconeguda com la pista comercial més curta del món, amb una longitud de 400 m.
És un aeroport perillós, perquè a un costat hi ha roques altes, i a l'altre, la pista s'acaba amb un alt penya-segat al mar i els pilots poden ser molestats per fortes ratxes de vent. La pista només fa 400 metres de llarg. L'aeroport està tancat oficialment, però es pot utilitzar amb un permís especial de les autoritats i només es pot visitar amb avions petits, com el Twin Otter. Winair opera diversos vols diaris a les illes veïnes. El vol a l'aeroport internacional Princess Juliana de Sint Maarten dura 12 minuts.

## Referències

* ↑ Chilton, Nicola. «What it's like to land on the world's shortest commercial runway» (en anglès), 08-07-2022. Arxivat de l'original el 2022-07-21. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ Dugdale, Magdalena. «World's shortest runways at commercial airports» (en anglès americà), 27-12-2018. Arxivat de l'original el 2022-09-07.
* ↑ Roth, Melanie A. Caribbean '95: The Complete Guide to Choosing and Enjoying the Perfect Island Vacation. Fodor's Travel Publications, 1994, p. 443. ISBN 978-0-679-02705-8.
* ↑ Tweddle, Andy. «Five of the smallest airports in the world». Business Traveller. Panacea Publishing, 20-01-2011. [Consulta: 22 gener 2012].
# Aeroport Regional d'Ada

L'Aeroport Regional d'Ada (IATA: ADT, ICAO: KADH, FAA LID: ADH) és un aeroport situat 3,2 quilòmetres (2 milles) al nord d'Ada, al Comtat de Pontotoc, Oklahoma, Estats Units. És propietat de la Ciutat d'Ada.

## Instal·lacions

L'aeroport ocupa una superfície total de 3.1 km² (770 acres) i té dues pistes d'asfalt: la 18/36 que fa 1.891 x 30 m (6.203 x 100 ft) i la 13/31 que fa 946 x 15 m (3.103 x 15 ft).
Entre el 12 de setembre de 2004 i el 12 de setembre de 2005 l'aeroport va registrar un total de 12.250 operacions, amb una mitjana de 33 al dia, distribuïdes de la següent manera: 98% aviació general i 2% militar. Un total de 48 aparells tenen en aquest aeroport la seva base.

## Referències

* 1 2 «FAA Airport Form 5010 for ADH» (en anglès). [Consulta: 18 setembre 2022].
# Aeroport d'Andulo

L'aeroport d'Andulo (codi IATA: ANL, codi OACI: --) és un aeroport que serveix Andulo, una ciutat de la província de Bié a Angola.

## Referències

* ↑ Informació de l'Aeroport d'Andulo a Great Circle Mapper.

## Enllaços externs

* Historial d'accidents de l'Aeroport d'Andulo a Aviation Safety Network (anglès)
* OpenStreetMap - Andulo
* OurAirports - Andulo
# Aeroport d'Esperadinha

L'Aeroport d'Esperadinha (codi IATA: BVR, codi OACI: GVBR) va ser un aeroport d'ús públic situat vora Esperadinha, a l'illa Brava, Cap Verd. Va obrir en 1992 i va operar fins al 2004, quan va ser tancat a causa dels forts vents perillosos i perssistents. El seu servei d'aeroport fou transferit a l'illa de Fogo a l'aeròdrom de São Filipe, i juntament amb Santo Antão és l'única illa sense aeroport propi.

## Referències

* ↑ Airport record for Esperadinha Airport Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. at Landings.com. Retrieved 2013-08-25
* ↑ Localització de l'aeroport d'Esperadinha a google maps

## Enllaços externs

* Registre de l'aeroport d'Esperadinha Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. a Landings.com
# Aeroport d'Hamburg-Finkenwerder

L'Aeroport d'Hamburg-Finkenwerder' (IATA: XFW, ICAO: EDHI) és un aeroport privat situat a l'oest d'Hamburg (Alemanya que forma part de les instal·lacions d'Airbus Operations GmbH a Hamburg-Finkenwerder, a la riba de l'Elba. Té una sola pista, en la qual s'enlairen i aterren uns 10–15 vols al dia, que van des de vols de proves i entrega fins a transport de material i altres subministraments per a la fàbrica d'Airbus.

## Referències

* ↑ ReGe Hamburg Projekt-Realisierungsgesellschaft: Start- und Landebahn an Airbus übergeben Arxivat 16 January 2014$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. en alemany, 15 gener 2014.
# Aeroport d'Inhambane

L'aeroport d'Inhambane (codi IATA: INH, codi OACI: FQIN) és un aeroport que serveix Inhambane, a la província d'Inhambane a Moçambic. L'aeroport és operatiu de dilluns a divendres de 07:00 a 17:00 i dissabtes de 8:00 a 17:00, i obre per sol·licitud els diumenges. Duanes i Immigració poden organitzar amb antelació les arribades. Actualment només hi ha combustible disponible a petició si s'ha acordat amb antelació.

## Aerolínies i destinacions

| Aerolínies | Destinacions |
| Kaya Airlines | Maputo, Nampula |
| LAM Aerolínies Moçambiqueses | Johannesburg-OR Tambo, Maputo, Vilanculos |

## Referències

* 1 2 Informació de l'Aeroport d'Inhambane a Great Circle Mapper.

## Enllaços externs

* Historial d'accidents de l'Aeroport d'Inhambane a Aviation Safety Network (anglès)
# Aeroport de Beira

L'aeroport de Beira (codi IATA: BEW, codi OACI: FQBR) és un aeroport que serveix Beira, una ciutat de la província de Sofala a Moçambic. Disposa de tres pistes d'aterratge d'asfalt.

## Aerolínies i destinacions

| Aerolínies | Destinacions |
| Airlink | Johannesburg-OR Tambo |
| LAM Aerolínies de Moçambic | Chimoio, Harare, Johannesburg-OR Tambo, Maputo, Nampula, Pemba, Tete |
| Malawi Airlines | Blantyre, Lilongwe |
| Moçambique Expresso | Maputo |

## Referències

* 1 2 Informació de l'Aeroport de Beira a Great Circle Mapper.

## Enllaços externs

* Historial d'accidents de l'Aeroport de Beira a Aviation Safety Network (anglès)
# Aeroport de Bubaque

L'aeroport de Bubaque (codi IATA: BQE, codi OACI: GGBU) és un aeroport que serveix la vila i sector de Bubaque, a Guinea Bissau. És situat a uns 70 kilòmetres al sud de Bissau i no està pavimentat.

## Referències

* ↑ Google Maps

## Enllaços externs

* Informació de l'aeroport del World Aero Data
# Aeroport de Camembe

L'aeroport de Camembe (codi IATA: --, codi OACI: FNCB) és un aeroport que serveix Camembe, una vila de la província de Bengo a Angola.

## Enllaços externs

* OpenStreetMap - Camembe
* OurAirports - Camembe