OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Els Pregons Petits

Els Pregons Petits, també anomenada els Peregons Petits, és un petit arenal del terme de Campos, a Mallorca situat entre la punta de sa Llova i la platja d'es Peregons Grans. Té una forma semicircular formant una petita badia resguardada. És de sorra fina i té unes dimensions de 115 de llargada per 12 d'ample. Generalment es troba recoberta de restes vegetals de posidònia, fet que li resta atractiu i, per tant, tingui una ocupació baixa. Com en altres platges properes, el litoral es troba esquitxat per búnquers de la Guerra Civil.
L'accés terrestre de la platja és per a vianants, bé resseguint la costa des d'es Trenc o bé des de la Colònia de Sant Jordi, situada al terme veí de Ses Salines, a uns centenars de metres. També s'hi pot accedir fàcilment per mar, ja que les seves condicions subaquàtiques permeten l'ancoratge d'una embarcació sobre el llit de sorra.
Molt a prop de la platja, just 100 metres davant de la punta de sa Llova, s'hi troba l'illot de sa Llova, un escull emergit de reduïdes dimensions d'uns 20 metres de longitud per 10 d'amplada.
La platja és verge, i la part de rereduna forma part de la finca de ses Arenes. Les seves aigües així com la superfície terrestre inclòs l'illot de sa Llova, formen part del Parc Natural Marítimoterrestre es Trenc-Salobrar de Campos

## Referències

* 1 2 3 4 «Es Pregons petits». Govern de les Illes Balears. Conselleria de Turisme. Arxivat de l'original el 2018-09-30. [Consulta: 30 setembre 2018].
* ↑ Abraham Vidal, Sebastià. «Nomenclàtor Toponímic de les Illes Balears: Campos». IEC. [Consulta: 30 setembre 2018].
* ↑ Jordi Carol; Carmen Muñoz. El litoral de Mallorca (en castellà). 1a.. Barcelona: GeoPlaneta, 2001, p. 51. ISBN 84-08-03939-3.
* ↑ «Visor cartografia IDEIB». SITIBSA. [Consulta: 28 setembre 2018].
* ↑ «Parc Natural Maritimoterrestre es Trenc - Salobrar de Campos». Govern de les Illes Balears. [Consulta: 27 setembre 2018].
# Embassament del Kama

L'embassament del Kama, també conegut com l'embassament de Perm - Камское водохранилище o Пермское водохранилище (rus) - és un embassament format per la presa de la Central Hidroelèctrica del Kama (KamGuES), amb una potència de 552 MW, sobre 483 MW en origen, produint 1,71 GWh per any, proper a Perm, construïda entre el 1954 i 1956. Forma part de la cascada hidroelèctrica del Volga-Kama.
L'embassament del Kama té una superfície de 1.915 km² i un volum d'aigua de 12,2 km³. Té una llargària sobre el riu Kama de 272 km, amb una amplada màxima de 30 km i una profunditat mitjana de 6,3 m (amb una profunditat màxima de 30 m). L'embassament fou creat per a benefici del transport, d'energia i subministrament d'aigua. També regula el flux de les crescudes del riu.
A les seves ribes hi ha ciutats importants com Perm, Dobrianka, Txórmoz, Bereznikí, Ussólie i Solikamsk.

## Tributaris

* Inva
* Iaiva
* Kama
* Kondas
* Kosva
* Obva
* Txórmoz
* Txussovaia

## Referències

* 1 2 «Informació general a la web oficial» (en rus), 2017. Arxivat de l'original el 2019-04-16. [Consulta: 5 gener 2019].
# Eva Menor Cantador

Eva María Menor Cantador (Madrid, 29 de setembre de 1972) és una advocada i política catalana , consellera del Departament d'Igualtat i Feminisme del Govern de la Generalitat de Catalunya des d'agost del 2024. Anteriorment, ha sigut alcaldessa de Badia del Vallès entre 2009 i 2024. És militant del Partit dels Socialistes de Catalunya.
Nascuda el 1972 a Madrid, es va llicenciar en dret per la Universitat Autònoma de Madrid (UAM). Advocada de professió i establerta a Badia del Vallès, es va afiliar al Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC) el 1998. Regidora de l'Ajuntament de Badia del Vallès des de 2003, el 21 de març de 2009 va ser investida com a alcaldessa del municipi, en substitució de José Luis Jimeno. El 25 de setembre de 2014 va entrar com a membre del ple de la Diputació Provincial de Barcelona, després de la renúncia a l'acta de diputat provincial de Manuel Bustos.
Un cop fou nomenada consellera, va renunciar al càrrec d'alcaldessa, cedint-lo a Josep Martínez Valencia. Ha sigut l'alcaldessa més longeva de la història de Badia i una de les més longeves del Vallès.

## Referències

* ↑ «DECRET 134/2024, d'11 d'agost, pel qual es nomenen els consellers i les conselleres dels departaments de la Generalitat de Catalunya.». Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya, 12-08-2024.
* ↑ «Eva Menor Cantador - La Diputació - Diputació de Barcelona». [Consulta: 6 setembre 2023].
* ↑ Pauné, Meritxell M. «Las ‘ciudades invisibles' de Catalunya se reivindican en La Mina». La Vanguardia, 24-05-2016 [Consulta: 12 juliol 2019].
* ↑ «Eva Menor». Alcaldes. Entrevistas y perfiles en torno a la gestión municipal.. Arxivat de l'original el 12 de juliol 2019. [Consulta: 12 juliol 2019].
* ↑ «Eva Menor "Puigdemont té una visió de Catalunya que no és real"». Arxivat de l'original el 12 de juliol 2019. [Consulta: 12 juliol 2019].
* ↑ «Eva Menor será la nueva alcaldesa en sustitución de José Luis Jimeno». Diari de Sabadell, 14-02-2009, pàg. 24. Arxivat de l'original el 2019-07-12 [Consulta: 12 juliol 2019].
* ↑ «Eva Menor pren possessió com a alcaldessa de Badia apel·lant a la capacitat d'autogestió del municipi». El Punt Avui, 22-03-2009 [Consulta: 12 juliol 2019].
* ↑ Escolà, Mònica «L'alcaldessa de Badia substitueix Bustos a la Diputació». iSabadell, 25-09-2014 [Consulta: 12 juliol 2019].
* ↑ Redacció. «Els protagonistes de l'any 2024 a Sabadell i al Vallès». Diari de Sabadell, 28-12-2024. [Consulta: 28 desembre 2024].
# Equació de Hill

En matemàtiques, l'equació de Hill o equació diferencial de Hill és l'equació diferencial ordinària lineal de segon ordre:
    ${\frac {d^{2}y}{dt^{2}}}+f(t)y=0,$
on $f(t)$ és una funció periòdica per període mínim $\pi$. Per això, diem que per a tots $t$
    $f(t+\pi )=f(t),$
i si $p$ és un nombre dins de l'interval $0<p<\pi$, llavors hi ha almenys un interval real $I$ de tal manera que $f(t+p)\neq f(t)$ per a $t\in I$.
El seu nom prové de George William Hill, que la va introduir el 1886.
Sempre es pot tornar a escriure $t$ de manera que el període de $f(t)$ és igual a $\pi$; llavors l'equació de Hill es pot reescriure utilitzant la sèrie de Fourier de $f(t)$:
    ${\frac {d^{2}y}{dt^{2}}}+\left(\theta _{0}+2\sum _{n=1}^{\infty }\theta _{n}\cos(2nt)+\sum _{m=1}^{\infty }\phi _{m}\sin(2mt)\right)y=0.$
Alguns casos especials importants de l'equació de Hill inclouen l'equació de Mathieu (en la qual només els termes corresponents a $n=0,1$ són inclosos) i l'equació de Meissner.
L'equació de Hill és un exemple important en la comprensió de les equacions diferencials periòdiques. Segons la forma exacta de $f(t)$, les solucions poden mantenir-se limitades per tots els temps, o l'amplitud de les oscil·lacions en solucions pot créixer de manera exponencial. La forma precisa de les solucions de l'equació de Hill es descriu per la teoria de Floquet. Les solucions també es poden escriure en termes de determinants de Hill.
A part de la seva aplicació original a l'estabilitat lunar, l'equació de Hill apareix en molts paràmetres incloent la modelització d'un espectròmetre de masses quadrupolar, com a equació de Schrödinger unidimensional d'un electró en un cristall, òptica quàntica de sistemes de dos nivells, i en física dels acceleradors.

## Referències

* ↑ Magnus, W.; Winkler, S. Hill's equation (en anglès). Courier, 2013. ISBN 9780486150291.
* ↑ Hill, G.W. «On the Part of the Motion of Lunar Perigee Which is a Function of the Mean Motions of the Sun and Moon» (en anglès). Acta Math., 8(1), 1886, pàg. 1–36. DOI: 10.1007/BF02417081.
* ↑ Teschl, Gerald. Ordinary Differential Equations and Dynamical Systems (en anglès). American Mathematical Society, 2012. ISBN 978-0-8218-8328-0.

## Bibliografia

* Guggenheimer, Heinrich. Applicable Geometry (en anglès). Krieger: Huntington, 1977, p. 73-98. ISBN 0-88275-368-1. .

## Enllaços externs

* Michiel Hazewinkel (ed.). Hill equation. Encyclopedia of Mathematics (en anglès). Springer, 2001. ISBN 978-1-55608-010-4.
* Weisstein, Eric W., «Hill's Differential Equation» a MathWorld (en anglès).
* Wolf, G. Mathieu Functions and Hill's Equation (en anglès). Cambridge: University Press, 2010 (NIST Handbook of Mathematical Functions). ISBN 978-0521192255.
# Equació de d'Alembert

En matemàtiques, l'equació de d'Alembert és una equació diferencial ordinària no lineal de primer ordre. Rep el nom del matemàtic francès Jean le Rond d'Alembert.
[No s'ha de confondre amb la Fórmula de d'Alembert, del mateix autor, que és una equació en derivades parcials hiperbòlica.]
L'equació s'escriu:
    $y=xf(p)+g(p)$
on $p=dy/dx$.
Després de diferenciar una vegada, i reordenar-ho
    ${\frac {dx}{dp}}+{\frac {xf'(p)+g'(p)}{f(p)-p}}=0$
L'equació anterior és lineal. Quan $f(p)=p$, l'equació de d'Alembert's es redueix a l'equació de Clairaut.

## Referències

* ↑ Harold Thayer, Davis. Introduction to nonlinear differential and integral equations (en anglès). Courier Corporation, 1962.
# Erinacea

Erinacea és un gènere de plantes amb flor lleguminoses. Comprèn una sola espècie l'eriçó (Erinacea anthyllis) que és autòctona als Països Catalans.
És una mata molt ramificada i compacta que forma coixins arrodonits amb aspecte d'eriçó, les tiges acaben en espines llargues i gruixudes. Fa de 10 a 30 cm d'alt. Les fulles són oblongues d'uns 5 mm. Floreix d'abril a juny amb flors amb la corol·la d'un blau clar. El llegum és oblong, comprimit i pilós de 12 a 20 mm de llargada.
Viu a carenes ventoses i llocs més aviat àrids a la muntanya mediterrània i submediterrània poc plujosa de l'interior de Catalunya i del País Valencià, però manca a les Balears. La seva distribució mundial és la d'un oròfit (de muntanya) a l'oest de la conca del Mediterrani.

## Referències

* ↑ Bolòs, Oriol; Vigo, Josep. Flora dels Països Catalans. Barcelona: Barcino, 1984-2001. ISBN 8472265919.
* A l'Alzina d'Alinyà (Alt Urgell)
* Inflorescència. A l'Alzina d'Alinyà (Alt Urgell)
* A Sant Mamet (la Noguera)
* A la carena de Roca Alta (Montsec de Rúbies - la Noguera)
# Error d'estimació

En estadística, l'error d'etimació o error mostral és l'error que s'estableix quan s'estudia la mostra d'una població completa.
L'estimació d'un valor d'interès, com la mitjana o el percentatge, generalment dependrà de la variació entre una mostra i una altra. Aquestes variacions en les possibles mostres d'una estadística es poden expressar, teòricament, com a errors mostrals. No obstant això, normalment, en la pràctica l'error exacte no es coneix. L'error mostral es refereix en termes més generals al fenomen de la variació entre mostres. Quan aquest error no s'esmenta es considera que el marge d'error bàsic és de 0,02 % (0,2 per a mostratge paral·lel i 2 per a mostratge directe).
L'error mostral desitjat, generalment pot ser controlat prenent una mostra aleatòria de la població, prou gran; tanmateix, el cost de fer-ho pot ser limitant. Si les observacions es fan d'una mostra aleatòria, la teoria estadística brinda càlculs probabilístics de la grandària desitjada de l'error mostral per a una estadística en particular o estimació. Aquests càlculs s'expressen generalment en termes de l'error estàndard.
L'error mostral es pot contrastar amb l'error no mostral, que es refereix al conjunt de les desviacions del valor real que no van en funció de la mostra triada, entre els quals hi ha diversos errors sistemàtics i alguns errors aleatoris. Resulten molt més difícils de quantificar que l'error mostral.

## Referències

* 1 2 ISBN 0-387-40620-4
* 1 2 Fritz Scheuren (2005). "What is a Margin of Error?", Chapter 10, in "What is a Survey?", American Statistical Association, Washington, DC Accés: 2008-01-08.
# Arbore

Arbore (en alemany: Arbora) és una comuna situada al comtat de Suceava, Bucovina, Romania. Està compost per tres pobles: Arbore, Bodnăreni i Clit.
Segons el cens del 2011, tenia 6.719 habitants.

## Església d'Arbore

Arbore és coneguda sobretot per la seva església, dedicada a Sant Joan Baptista. La seva església pintada va ser la primera església pintada que es va incloure a la llista de les esglésies de Moldàvia, Patrimoni Mundial de la UNESCO. El monestir i la comuna porten el nom del boiar Luca Arbore que va construir l'església el 1503. La construcció de l'església es va acabar en uns 5 mesos. Les seves pintures exteriors daten de 1541 i van ser realitzades per Dragoș Coman. La pintura de l'església va trigar uns quaranta anys.

## Estat de conservació de les pintures exteriors

Les pintures exteriors de la paret occidental són les més ben conservades, a diferència de les de la façana nord, que van patir importants danys meteorològics. Aquests danys van sorgir sobretot perquè el sostre de l'església va ser saquejat per assaigs de tropes cosacs i es va fondre per fer bales (el sostre original era de plom).

## Interior de l'església

Degut a les seves dimensions més modestes, l'interior de l'església consta de només 3 cambres: pronaos, naos i altar. La cambra funerària vista en altres esglésies moldaves (gropnita) es combina amb el pronaos. Conté les tombes de l'hetman Luca Arbore i la seva família. La pintura interior també inclou dues pintures votives, que representen l'hetman Arbore i la seva família oferint l'església a Déu mitjançant la intercessió de Sant Joan Baptista. El motiu de tenir dues (més que una) pintures votives no és clar, tot i que alguns especulen que eren necessaris per representar a tots els nens de la nombrosa família del boier (tot i així, alguns encara no estan inclosos).

## Referències

* ↑ Rezultatele finale ale Recensământului din 2011: «Tab8. Populația stabilă după etnie – județe, municipii, orașe, comune», iulie 2013. Arxivat de l'original el 2016-01-18. [Consulta: 5 agost 2013].
# Escola d'Arts i Oficis de Manresa

L'Escola d'Arts i Oficis de Manresa és una escola fundada a Manresa el 8 de gener de 1902 per l'alcalde Maurici Fius i Palà. Hi han estudiat nombrosos pintors cèlebres manresans. Primer tingué la seva seu al Col·legi Sant Ignasi que més tard, l'any 1982, passà a l'antic col·legi Infants de la carretera de Vic.
El 9 de maig de 1902 s'inaugurava oficialment l'Escola d'Arts i Oficis de Manresa. La seva creació responia a la demanda, cada cop més gran, de formació de la classe obrera. La inauguració de l'Escola va ser per a la ciutat de Manresa tot un esdeveniment. L'alcalde Maurici Fius i Palà, reuní el dia de la inauguració personalitats del món de la política, la cultura, l'exèrcit i l'església. Posteriorment l'Escola rebria la visita del Rei d'Espanya Alfons XIII.
La primera ubicació de l'Escola va ser a l'antic Col·legi de Sant Ignasi. Allà hi trobem les antigues aules de dibuix i el primer claustre de professors. En un principi era més una escola d'oficis que no pas d'arts. El primer director del centre fou Fruitós Verneda.
Després de la Guerra civil espanyola l'Escola reprengué la seva activitat al Grupo Escolar Generalísimo Franco. Alguns professors van ser depurats per motius ideològics i l'ensenyament es caracteritzà per una gran migradesa de recursos. Va ser un període durant el que les arts van quedar a segon terme darrere dels oficis.
L'any 1982 l'escola passar a l'antic Col·legi dels Infants. Va ser l'època en què es començaren a treballar els cursos i tallers monogràfics dedicats a vitrall, ceràmica, torn, gravat, serigrafia, dibuix, pintura, fotografia, tapís…
Posteriorment esdevingué la separació dels oficis i de les arts amb la nova definició de l'Escola. També arribà la ubicació definitiva en l'actual Capella de l'antic Col·legi dels Infants.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Escola d'art». Ajuntament de Manresa. [Consulta: 4 febrer 2014].

## Vegeu també

* Ramon Torra i Pujol

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Escola d'Arts i Oficis de Manresa Arxivat 2013-06-18 a Wayback Machine.
* «Escola d'arts i oficis. Articles sobre ensenyament publicats al diari “El Dia” (1931-1938)». Els mestres de la República a Manresa. Trajectòries, pedagogies i depuracions. Associació Memòria i Història de Manresa. [Consulta: 4 febrer 2014].
# Escut de São Tomé i Príncipe

L'escut de São Tomé i Príncipe (en portuguès escudo de São Tomé e Príncipe, escudo são-tomense o, simplement, escudo) fou la moneda de São Tomé i Príncipe entre 1914 i 1977. Es dividia en 100 centaus (centavos). El seu símbol era el cifrão $(\mathrm {S} \!\!\!\Vert )$, similar al símbol del dòlar però amb dues barres verticals en comptes d'una.
Va substituir el real a raó de 1.000 réis per escut i era equivalent a l'escut portuguès. Al començament, només se'n van imprimir bitllets i en aquesta colònia portuguesa es feien servir les monedes de la metròpolis, fins al 1929 que se'n van encunyar de pròpies. L'escut fou substituït per la dobra en termes paritaris (1 escut STP = 1 dobra) arran de la independència de l'arxipèlag.
En el moment de la seva desaparició, en circulaven monedes de 10, 20 i 50 centaus i 1, 2½, 5, 10 i 20 escuts, juntament amb bitllets de 20, 50, 100, 500 i 1.000 escuts. Els bitllets foren emesos pel Banc Nacional Ultramarí (Banco Nacional Ultramarino) i, a partir del 1974, pel Banc Nacional de São Tomé i Príncipe (Banco Nacional de São Tomé e Príncipe).

## Vegeu també

* Escut (moneda)

## Enllaços externs

* Monedes de São Tomé e Príncipe
* Bitllets de São Tomé e Príncipe Arxivat 2012-02-29 a Wayback Machine.
# BWI

BWI té els següents significats:
* Índies Occidentals Britàniques (del seu nom en anglès British West Indies), nom col·lectiu de les possessions britàniques al Carib
* Institucions de Bretton Woods (del seu nom en anglès Bretton Woods Institutions), organismes creats pels acords de Bretton Woods de 1944
* BWI també és el codi IATA de l'Aeroport Internacional de Baltimore/Washington Thurgood Marshall, aeroport que serveix la zona de Baltimore i Washington DC (Estats Units)
# Bon

«Bon» té aquests significats:
* Geografia:
** Bon Pastor, barri de Barcelona.
** cap Bon, cap i península de Tunísia.
** Saint-Bon, municipi francès del departament del Marne.
* Biografies:
** Anna Bon di Venezia, compositora italiana del segle xviii.
** Bon Scott, cantant dels AC/DC.
** Jon Bon Jovi, músic, cantant i actor estatunidenc líder del grup de rock Bon Jovi.
** Léon van Bon, ciclista neerlandès.
* Religió:
** Bon (religions tibetanes) o Bön, religions prebudistes del Tibet.
** Bon o Obon, tradició budista japonesa.
* Miscel·lànica:
** BON, codi IATA de l'aeroport internacional Flamingo, de Kralendijk (Bonaire, Antilles Neerlandeses)
** Bon (poble), bo o abo, nom amb què és conegut també el poble nkon i la llengua bankon, del Camerun.
** Grup Bon Preu, empresa d'alimentació.
# Bosc Nacional Santa Fe

El Bosc Nacional Santa Fe (Santa Fe National Forest) és una àrea protegida que se situa a les muntanyes, deserts i rius del nord de Nou Mèxic gestionada pel Servei Forestal dels Estats Units. El bosc conté grans porcions de les muntanyes Jemez i Sangre de Cristo. La seva seu administrativa és a Santa Fe (Nou Mèxic).

## Designacions especials

Hi ha quatre àrees salvatges designades al Bosc Nacional Santa Fe:
* Pecos (parcialment al Bosc Nacional Carson)
* Chama River (parcialment al Bosc Nacional Carson)
* San Pedro Parks
* Dome
El 1993 el Congrés dels Estats Units va establir l'Àrea Recreativa Nacional Jemez (Jemez National Recreation Area) per a conservar i restaurar els valors ecològics i culturals d'aquesta zona de 233,3 quilòmetres quadrats localitzats a les muntanyes Jemez dins del Comtat de Sandoval. L'àrea rep gairebé 1,6 milions de visitants cada any.

## Vegeu també

* Llista de boscos nacionals dels Estats Units

## Referències

* 1 2 «Welcome to Santa Fe National Forest». U.S. Forest Service. [Consulta: 28 desembre 2015].
* ↑ «Scenic and Historic Byways in the Santa Fe National Forest». U.S. Forest Service. [Consulta: 30 desembre 2015].
* ↑ «Santa Fe National Forest: Special Places». U.S. Forest Service. [Consulta: 29 desembre 2015].
* ↑ «Wilderness Areas in the Santa Fe National Forest». U.S. Forest Service. [Consulta: 30 desembre 2015].
* 1 2 «Jemez National Recreation Area Management Plan». U.S. Forest Service. [Consulta: 30 desembre 2015].
# Buffalo AKG Art Museum

El Buffalo AKG Art Museum és un museu d'art, al Delaware Park de la ciutat de Buffalo a l'estat de Nova York. La galeria és un aparador important per a l'art modern i l'art contemporani. Es troba just davant de la universitat de Buffalo State. El juny 2023 va reobrir després una restauració i eixamplada profunda que va trigar deu anys. En aquesta ocasió va canviar l'antic nom de l'Albright-Knox Art Gallery.

## Història

L'organització de pares de la Galeria d'Art Albright-Knox és a l'Acadèmia de Belles Arts de Buffalo, i fou fundada el 1862. És una de les més antigues institucions d'art públic als Estats Units. El 1890, l'empresari i filantrop de Buffalo Joan J. Albright, un ric industrial local, va iniciar la construcció de la Galeria d'Art Albright per a l'Acadèmia. L'edifici va ser dissenyat per l'arquitecte local Edward Brodhead Green. Inicialment estava destinat a ser utilitzat com a Pavelló de Belles Arts de l'Exposició Panamericana de 1901, però els retards en la construcció van fer que quedés incompleta fins al 1905.
El 1962, una nova addició es va fer a la galeria a través de les contribucions dels Seymour H. Knox, Jr i la seva família, i molts altres donants. En aquest moment, el museu va rebre el nom de Galeria d'Art Albright-Knox. El nou edifici va ser dissenyat per Skidmore, Owings and Merrill arquitecte Gordon Bunshaft, que es caracteritza per la Lever House a la ciutat de Nova York.
La Galeria d'Art Albright-Knox apareix a la Registre Nacional de Llocs Històrics dels Estats Units.

## Col·lecció

La col·lecció de la galeria inclou diverses peces que abasten l'art a través dels segles. Es poden trobar obres d'art impressionistes i Post-impressionistes, estils que es poden trobar en obres d'artistes del segle xix, com ara Paul Gauguin i Vincent van Gogh. També hi ha estils revolucionaris de principis del segle xx, com ara cubisme, surrealisme, constructivisme, que estan representats en les obres d'artistes com Pablo Picasso, Georges Braque, Henri Matisse, André Derain, Joan Miró, Piet Mondrian i Alexander Rodchenko, entre d'altres.
La zona més moderna de la col·lecció conté peces d'expressionisme abstracte, pop art, i l'art de la dècada de 1970 fins a finals del segle, representada per artistes com Arshile Gorky, Jackson Pollock i Andy Warhol. La col·lecció inclou obres contemporànies d'artistes com Kiki Smith, Allan Graham, Georg Baselitz, John Connell i Per Kirkeby.

## Vegeu també

* Carnaval d'Arlequí, obra de Joan Miró conservada a la galeria.

## Referències

* ↑ «Our History» (en anglès). Buffalo AKG Art Museum. [Consulta: 5 novembre 2024].
* ↑ Halpern, Ashlea «Buffalo AKG: World's Greatest Places 2024» (en anglès). Time, 25-07-2024.
* ↑ Budick, Ariella «Why Buffalo AKG Art Museum is New York’s next cultural destination [Per què el Buffalo AKG Art Museum és la propera destinació cultural de Nova York]» (en anglès). Financial Times, 27-09-2024.
* ↑ «Our Collection» (en anglès). Buffalo AKG Art Museum. [Consulta: 5 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Buffalo AKG Art Museum - Lloc web oficial