OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Edifici al passeig Ferran i baixada Trinitat (Lleida)

L'Edifici al passeig Ferran i baixada Trinitat és una obra eclèctica de Lleida protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici d'habitatges en cantonera, de planta baixa i quatre pisos. Façana plana amb ritme de balconades decreixents, tancades pel ràfec de l'edifici que segueix l'alçada i alineació de la Rambla. Murs de càrrega amb coberta plana i a dues aigües, obra de totxo arrebossada amb balconades de forja.
# 329 aC

El 329 aC va ser un any del calendari romà prejulià. A la República i a l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del consolat de Privernat i Decià (o també any 425 ab urbe condita o de la Fundació de Roma). La denominació «329 aC» per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va ser el mètode prevalent a Europa per a anomenar els anys.

## Esdeveniments
### Alexandre el Gran a Àsia

* Fundació d'Alexandria del Caucas. Alexandre el Gran funda una ciutat a les muntanyes del Paropamisos (Hindu Kush) al país dels paropamísades. Pobla la ciutat amb 7000 macedonis, 3000 mercenaris i milers d'indígenes, segons Quint Curci Ruf, o uns 7000 indígenes i 3000 acompanyants no militars de l'exèrcit i diversos mercenaris grecs, segons Diodor de Sicília.
* Caranos, general macedoni, és un dels caps de l'exèrcit enviat contra el rebel Espitàmenes a la Sogdiana, juntament amb Andròmac i Menedem, els tres sota l'autoritat del lici Farnuc. Els macedonis assetgen Maracanda i derroten els sogdians en una batalla a la vora del riu Politimet. Els grecs van tenir el suport d'un cos de cavalleria escita.
* Erigi, militar macedoni, juntament amb Cràter i Hefestió i amb el suport de l'herald Aristandre de Telmessos, va intentar dissuadir a Alexandre de creuar el Iaxartes i lluitar contra els escites.
* Alexandre avança fins al riu Oxus i funda la ciutat d'Alexandria d'Oxiana.

### Antiga Roma

* Luci Emili Mamercí Privernat i Gai Plauci Decià són elegits cònsols romans.
* Hi ha una gran alarma social a Roma davant els rumors que els gals avancen cap a la ciutat. El cònsol Decià ataca Privernum, que oposa una forta resistència, mentre Mamercí recluta un gran exèrcit per fer front als gals, però es demostra que els rumors no tenen fonament i llavors Mamercí va a l'ajuda del seu col·lega a Privernum. La ciutat és conquerida i els dos cònsols obtenen els honors del triomf. Aquesta conquesta es devia considerar molt important, perquè Luci Emili Mamercí va obtenir el renom de Privernat.
* Després de la conquesta de Privernum, els romans instauren una colònia a Terracina.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Quint Curci Ruf. Història d'Alexandre el Gran, VII, 3, 23
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XVIII, 83, 2
* ↑ Flavi Arrià. Anàbasi d'Alexandre el Gran, IV, 3-5
* ↑ Quint Curci Ruf. Història d'Alexandre el Gran, VII, 6
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XVII, 57
* ↑ Flavi Arrià. Anàbasi d'Alexandre el Gran, IV, 8-9
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VIII, 20
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IX, 21
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VIII, 21
# Edifici al raval d'en Coma, 8 (Guissona)

L'Edifici al raval d'en Coma, 8 és una obra de Guissona (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de pedra de tres plantes i golfes. La planta baixa amb tres obertures de proporcions rectangulars donen accés als diferents locals comercials i a l'habitatge superior. A la primera planta, tres portes balconeres fins al sostre amb seus respectius balcons de forja, estan coronades per una motllura i pintures de motius geomètrics. La segona planta repeteix l'esquema de la primera. Les golfes tenen tres petites obertures circulars disposades damunt les obertures interiors. Diferents línies d'impostes separen les diverses plantes. Sòcol de pedra i una petita cornisa que corona l'edifici.
# Escola de la Presentació de la Mare de Déu de Vilassar de Mar

L'Escola de la Presentació de la Mare de Déu és una escola concertada de Vilassar de Mar (Maresme), que va ser fundada al 21 de febrer de 1881. L'escola ofereix educació per a alumnes des de tres fins a 12 anys de Primària. L'escola, popularment coneguda com «l'escola de les Monges» està situada al centre del poble.
A l'inici dels anys 1880 el rector Josep Giriberts va consultar amb el bisbe José María de Urquinaona, qui va consentir a la fundació d'un nou col·legi dirigit per les religioses franciscanes missioneres. La inauguració fou al 21 de febrer de 1881 i provisionalment les classes eren a la rectoria. El dia 20 de desembre de 1889 es col·locà la primera pedra del nou edifici i es va acabar al dia 28 de novembre de 1904.
L'escola era dedicada a l'ensenyament femení fins al 1987. A l'inici s'hi donaven les assignatures següents: catecisme, història sagrada, lectura, escriptura, gramàtica, aritmètica, geometria, geografia i història d'espanya, història natural, francès, dibuix, urbanitat, higiene i economiadomèstica, solfeig, piano i labors d'agulla, de punt, tall i confecció, planxa, etc.
Les aules estan repartides entre l'edifici històric, construït al segle xix i un de nova planta, construït cap als anys 1980.

## Referències

* ↑ «La Presentació de la Mare de Déu (Escola privada concertada)». vilassardemar.cat. Ajuntament de Vilassar de Mar. Arxivat de l'original el 13 de juny 2011. [Consulta: 19 març 2011].
* 1 2 3 4 «Una mica d'història sobre la nostra escola». xtec.es. [Consulta: 19 març 2011].
* ↑ «Escola "La Presentació de la Mare De Déu" :: Vilassar De Mar». poblesdecatalunya.cat. [Consulta: 19 març 2011].
* ↑ «Escola la Presentació de la Mare de Déu (Vilassar de Mar - Maresme)». Pobles de Catalunya. Centre d'Estudis i Divulgació del Patrimoni, s.d. [Consulta: 19 març 2011].
# Aeroport de l'illa de Bazaruto

L'aeroport de l'illa de Bazaruto (codi IATA: BZB, codi OACI: -) és un aeroport que serveix l'illa de Bazaruto, a l'arxipèlag de Bazaruto i al Parc Nacional de Bazaruto a Moçambic.

## Referències

* 1 2 Informació de l'Aeroport de l'illa de Bazaruto a Great Circle Mapper.
* ↑ Google Maps

## Vegeu també

* Llista d'aeroports de Moçambic

## Enllaços externs

* Historial d'accidents de l'Aeroport de l'illa de Bazaruto a Aviation Safety Network (anglès)
* Aeroportos de Moçambique
# Epidendrosaure

L'epidendrosaure (Epidendrosaurus) és un gènere de dinosaure maniraptor. L'epidendrosaure va ser el primer dinosaure no avià trobat que presentava clares adaptacions a la vida arbòria o semiarbòria. Kevin Padian i Alan Feduccia han tractat aquest gènere com a sinònim de Scansoriopteryx, el primer tractant erròniament Scansoriopteryx com a sinònim més modern.

## Referències

* ↑ Padian, Kevin. (2001) "Basal Avialae" in "The Dinosauria" in "The Dinosauria: Second Edition" University of California Press. 2004.
* ↑ Feduccia, Alan, Lingham-Soliar, Theagarten, Hinchliffe, J. Richard. "Do feathered dinosaurs exist? Testing the hypothesis on neontological and paleontological evidence" "Journal of Morphology" 266:125-166
# Epigènesi

L'epigènesi en la biologia és el procés de desenvolupament d'un individu, a través del qual la seva estructura es diferencia i fa més complexa. El cas més paradigmàtic és el del creixement en el qual un zigot es desenvolupa una complexa estructura cel·lular i orgànica. Per extensió, en teoria de sistemes s'inclouen els mecanismes que permeten a un determinat individu modificar certs aspectes de la seva estructura interna o externa com a resultat de la interacció amb el seu entorn immediat.
L'epigènesi representa per tant el procés de "sintonització" final mitjançant el qual cada individu s'adapta de forma eficient al seu entorn a partir de les capacitats contingudes en el seu codi genètic. Els exemples més evidents de sistemes amb capacitat d'aprenentatge els constitueixen el sistema nerviós central o el sistema immunitari. En el cas del sistema nerviós central aquesta capacitat d'aprenentatge és de vital importància, ja que el nombre estimat de connexions sinàptiques en un cervell humà supera amb escreix el nombre de nucleòtids que conté el genoma humà.

## Referències

* ↑ «Epigènesi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Epitrocleïtis

L'epitrocleïtis o colze de golfista és una inflamació de l'epitròclea (prominència òssia que està situada a l'extrem distal a la part interna de l'os de l'húmer) i de la beina tendinosa comuna dels músculs implicats en la flexió dels dits de la mà, la flexió i la pronació del canell (palmar major, palmar menor, flexor superficial dels dits i cubital anterior).
# Eptianura groga

L'eptianura groga (Epthianura crocea) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita vegetació baixa de ribera i pastures a la llarga de rius del nord i nord-est d'Austràlia, des del nord-oest d'Austràlia Occidental, a través del nord del Territori del Nord fins Queensland.

## Referències

* ↑ «Eptianura groga». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Epífora (retòrica)

L'epífora (del grec ἐπιστροφή, "retornar") és el recurs literari oposat a l'anàfora. Consisteix en la repetició de la mateixa paraula o grup de paraules al final de frases, oracions o versos successius. És un recurs molt empàtic a causa de l'accent que posa sobre la darrera paraula de la frase.
Un exemple en anglès és el següent:
| « | Hourly joys be still upon you! Juno sings her blessings on you. [...] Scarcity and want shall shun you, Ceres' blessing so is on you. | » |
| — Shakespeare, La Tempesta (4.1.108-109; 116-17) |||

## Referències

* ↑ «Epífora». [Consulta: 25 gener 2022].

## Enllaços externs

* A correlation of epistrophe and antistrophe (anglès)
# Epístola farcida de sant Esteve

L'Epístola farcida de sant Esteve o Plant de sant Esteve és un text en llengua vulgar del segle xii a França o XIII a Catalunya i Provença, del qual es conserven diverses versions. Es va difondre a les esglésies occitanes i es va cantar a Ais de Provença fins al segle xix.
Es coneixen dotze versions catalanes d'aquesta epístola, totes pertanyents a un tipus únic. En el cas de les franceses hi ha almenys sis grups. L'extensió de les versions catalanes va de Perpinyà a València. De Mallorca no se'n conserva cap però se sap que el 1511 es cantava a la Catedral de Mallorca. Es conserven les versions d'Olot, Girona, Rupià, Sant Llorenç d'Hortons, les terres nord-orientals del Principat, Perpinyà, Vic, una d'origen desconegut conservada a la Biblioteca de Catalunya i dues de València. La més recent és la impresa el 1511 a la seu d'Elna i la primera és la versió d'Àger de mitjan del selgle XII i també conservada a la Biblioteca de Catalunya. Les primeres versions són d'un català aprovençalat.
La versió conservada a la Catedral de València, anomenada Planchs de sant Esteve es refereix a fragments dels capítols 6 i 7 dels Fets dels apòstols amb el farcit en català. Són estrofes en forma de quartetes monorimes agudes de 8 síl·labes, o de 4 versos octosíl·labos, assonants i monorims. La melodia és el to propi de la lectura i el farcit amb la meolodia de l'himne Veni Creator Spiritus.
Les epístoles farcides són textos bíblics que abans del Concili Vaticà II es llegien a l'inici de la missa i que algun moment incorporen un farciment a mode de text per amplificar el contingut. En concret, el lector o subdiaca cantava la lectura bíblica en fragments i un altre lector anava omplint els espais amb paràfrasis del text problamat, en llatí o en la llengua vulgar. Va ser una pràctica recurrent, sobretot a França, del segle xi al XIV. Mostren un ús antic de la llengua vulgar en la litúrgia.
Al llibre Literatura catalana antiga de 1961, Joaquim Molas i Josep Romeu situen entre les primeres manifestacions literàries les Homilies d'Organyà, l'Epístola farcida de sant Esteve i el plany Augats senyors qui credets Déu lo paire.

## Referències

* 1 2 «Epístola farcida de sant Esteve». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Francesc Massip; Lenke Kovács Teatralitat medieval i la seva pervivència, La. Edicions Universitat Barcelona, 6 novembre 2017, p. 232–234. ISBN 978-84-9168-003-1.
* ↑ Andrés Ferrandis, Antoni: Epístola farcida de Sant Esteve, en el Fulletó de la Catedral de València sobre el Cant de la Sibil·la
* ↑ Cant de la Sibi·la, València «Epístola Sant Esteve». Seu Valentina [Canal divulgatiu], 2022.
* ↑ El País, Ediciones «Epístola farcida» (en castellà). El País [Madrid], 26-12-1999. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Colón Domènech, Germà. Els escriptors valencians del segle XV. Publicacions de la Universitat Jaume I, 10 maig 2013, p. 42–. ISBN 978-84-8021-933-4.
# Equació de Butler-Volmer

L'equació de Butler–Volmer és una de les fórmules fonamentals de la cinètica electroquímica. Descriu com el corrent elèctric a través d'un elèctrode depèn de la diferència de potencial entre l'elèctrode i el si de la solució per a una reacció redox senzilla i unimolecular, considerant que tant la reacció catòdica com l'anòdica tenen lloc en un mateix elèctrode. L'equació va ser formulada per John Alfred Valentine Butler i Max Volmer.

## Definició de l'equació

Tenint en compte que la densitat de corrent té una component anòdica i catòdica,
    $j=j_{\rm {a}}+j_{\rm {c}}$
l'equació de Butler–Volmer és:
    $j=j_{0}\cdot \left\{\exp \left[{\frac {\alpha _{\rm {a}}zF}{RT}}(E-E_{\rm {eq}})\right]-\exp \left[-{\frac {\alpha _{\rm {c}}zF}{RT}}(E-E_{\rm {eq}})\right]\right\}$
o en una forma més compacta:
    $j=j_{0}\cdot \left\{\exp \left[{\frac {\alpha _{a}zF\eta }{RT}}\right]-\exp \left[-{\frac {\alpha _{c}zF\eta }{RT}}\right]\right\}$
on:
* $j$: densitat de corrent de l'elèctrode, A/m²
* $j_{0}$: densitat de corrent de bescanvi, A/m²
* $E$: potencial d'elèctrode, V
* $E_{\rm {eq}}$: Potencial d'equilibri, V
* $T$: Temperatura absoluta, K
* $z$: Nombre d'electrons implicats en la reacció elèctròdica
* $F$: Constant de Faraday
* $R$: Constant de gas universal
* $\alpha _{\rm {c}}$: coeficient de transferència de càrrega catòdic, adimensional
* $\alpha _{\rm {a}}$: coeficient de transferència de càrrega anòdic, adimensional
* $\eta$: sobrepotencial ($\eta =E-E_{\rm {eq}}$).

## Referències

* ↑ Adler, S.B.. «Chapter 11: Sources of cell and electrode polarisation losses in SOFCs». A: Kendall. High-Temperature Solid Oxide Fuel Cells for the 21st Century. 2a edició. Academic Press, 2016. DOI 10.1016/C2011-0-09278-5. ISBN 9780124104532.
* ↑ Mayneord, W. V. Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, 25, 1979, pàg. 144–178. DOI: 10.1098/rsbm.1979.0004. PMID: 11615791.
# Edifici d'habitatges a Fontajau

L'Edifici d'habitatges a Fontajau és una obra de les darresres tendències de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici es troba al límit d'una trama residencial de cases disposades en filera. A l'altre costat es troba un espai destinat a un parc urbà per on transcorre la riera. La seva peculiar disposició és la raó per la qual el volum de l'edifici és bastant vertical i alhora la seva orientació queda clarament accentuada en el tractament de les façanes i la coberta. El protagonisme volumètric que té és bastant notable.
El conjunt està format per tres cases amb la mateixa morfologia i amb dos habitatges per planta. La sala d'estar, el menjador i la cuina se situen de façana a façana, mentre que els dormitoris ocupen l'altre crugia, disposats dos a cada façana. El fet que l'edifici sigui exempt permet una major regularitat i distribució dels espais. L'últim pis és un dúplex, i el tractament exterior l'apropa més a l'estètica de la coberta que no pas a la resta de la façana.
Les façanes laterals imiten les mitgeres fictícies, amb taulons de fusta lleugerament retractats en relació al límit de les façanes longitudinals. Aquesta solució accentua el perfil de l'edifici i talla la continuïtat edificatòria que s'havia previst en un moment inicial.

## Referències

* 1 2 3
# Escola del Danubi

L'Escola del Danubi fou la denominació aplicada a un grup de pintors de Baviera i Àustria que realitzaren les seues obres a la vall del Danubi al començament del segle xvi, els quals foren dels primers a treballar el paisatge pel seu propi valor.

## Característiques

Treballaren de manera totalment independent els uns dels altres i, per això, aquesta denominació (en alemany, Donauschule) és més una convenció que no pas la indicació de pertinença a un grup. A més, no totes les obres d'aquesta escola foren merament paisatges, ja que també pintaven retaules i escenes urbanes i religioses, encara que la majoria dels seus pintors hi incloïen escenes o fons paisatgístics.
Albrecht Altdorfer, Lucas Cranach el Vell (en la seua obra primerenca), Augustin Hirschvogel i Wolf Huber en són els artistes més importants.

## Llegat

Dins de la història de l'art europeu, l'Escola del Danubi fou la pionera en tractar el paisatge com a tema autònom. Amb la seua èmfasi en la relació de l'ésser humà amb la natura i les seues imatges recurrents dels boscos danubians, els artistes d'aquesta escola van oferir un nou símbol d'identitat germànica a les futures generacions d'artistes.

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana (català)
* ↑ Encyclopædia Britannica (anglès)
* 1 2 3 Triadó, J-R.; Chilvers, Ian; Osborne, Harold; Farr, Dennis, 1996. Diccionari d'Art d'Oxford. Des del segle V aC fins a l'actualitat. Barcelona: Edicions 62. ISBN 8429742271. Pàgs. 211-212.
* ↑ Encyclopedia of Art History (anglès)
* ↑ Artsy (anglès)

## Bibliografia

* Stange, Alfred, 1971. Malerei der Donauschule. Múnic: Bruckmann.
* Stadlober, Margit, 2006. Der Wald in der Malerei und der Graphik des Donaustils. Viena: Böhlau.

## Enllaços externs

* Diccionari Històric de Baviera (alemany)
* Albrecht Altdorfer y la Escuela del Danubio (castellà)
* Diccionario Enciclopédico de Arte y Arquitectura Arxivat 2016-03-07 a Wayback Machine. (castellà)
# 47 aC

El 47 aC va ser un any del calendari romà pre-julià. A l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat de Calè i Vatini (o també any 707 ab urbe condita). La denominació 47 aC per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va esdevenir el mètode prevalent a Europa per a anomenar els anys.

## Esdeveniments
### Àsia

* Feng Yuan, es consolida emperador de la Xina durant la Dinastia Han.

### República Romana

* Quint Fufi Calè i Publi Vatini són cònsols.
* Juli Cèsar rep el títol d'imperator perpetu.
* Segona guerra civil romana:
** Febrer - el general romà Juli Cèsar i la seva aliada Cleòpatra VII d'Egipte derroten les forces rivals de la reina Arsinoe IV en la batalla del Nil.
** Maig - Cèsar derrota a Farnaces II, rei de Bòsfor en la batalla de Zela.
** La faraona Cleòpatra VII promou el ser germà menor Ptolemeu XIV d'Egipte a la co-governància.
** Octubre - El Cèsar sufoca un motí dels seus veterans a Roma.
** Un fill de Pompeu el Gran, Gneu Pompeu el Jove, després de la mort del seu pare, sommet les Balears sense lluita. Només Eivissa resisteix, però al final es conquistada.

## Naixements

* Properci, poeta llatí
* Ptolemeu XV Cesarió, rei d'Egipte
* Marc Antoni Antillus fill de Marc Antoni i Fúlvia.

## Necrològiques

* 13 de juny - El faraó Ptolemeu XIII Filopàtor (ofegat al riu Nil).
* Farnaces II del Regne del Pont.
# Aeroport de la Corunya

L'Aeroport de la Corunya (codi IATA: LCG, codi OACI: LECO), antigament conegut com a Aeroport d'Alvedro, és a 7 quilòmetres de la Corunya, al municipi de Culleredo, a prop de la localitat d'Alvedro.

## Història

Es va inaugurar el 25 de maig de 1963 i el seu primer vol va ser amb la línia d'Iberia entre Madrid i La Corunya, i viceversa. El 13 d'agost de 1973 hi va haver un accident a Montrove, al municipi d'Oleiros, en el qual van morir 85 persones, essent el pitjor accident aeri de la història de la comunitat. Aquest fet va reduir l'activitat de l'aeroport.
El 28 d'abril de 1990 l'aeroport es reinaugura i durant la dècada de 1990 va patint diverses modificacions com la remodelació de la terminal de passatgers, l'allargament de la pista o la construcció de fingers i comença a operar vols internacionals a Londres i Lisboa.
Actualment es troba en construcció el nou aparcament de l'aeroport i des de 2008 està operatiu el Sistema Instrumental d'Aterratge (ILS) de categoria II. També estan en projecte les ampliacions de la pista i de la plataforma d'estacionament d'aeronaus.

## Aerolínies i destinacions

* Air Nostrum: València
* Iberia LAE1Iberia: Madrid-Barajas
* Portugália: Lisboa
* Vueling: Amsterdam, Barcelona-el Prat i Londres-Heathrow.

## Tràfic

L'aeroport de la Corunya ha experimentat a les últimes dècades un increment notable del nombre de viatgers, passant de 367.586 el 1996 a 1.014.780 el 2006. També en nombre d'operacions i en el transport de mercaderies hi ha hagut un augment. El 2006 es van gestionar 17.406 operacions i es van moure 554 tones de càrrega.
El 2007 es va arribar a 1.266.804 passatgers, gràcies a la implantació de noves aerolínies com EasyJet i Clickair i a l'increment de freqüències i rutes que volen sobre Alvedro. Aquesta xifra del 2007 va ser la màxima que ha registrat l'aeroport. Els anys següents l'activitat comercial ha anat descendint progressivament.
Nombre de passatgers per any (AENA) :
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 |
| 589.000 | 654.064 | 532.236 | 549.850 | 586.218 | 852.043 | 1.014.500 | 1.266.804 | 1.174.970 | 1.068.823 | 1.101.208 | 1.012.800 |

## Galeria d'imatges

* Instal·lacions
* Mostrador de facturació

## Referències

* ↑ Estadístiques dels Aeroports de l'estat espanyol en el període 2008 PDF (castellà)

## Vegeu també

* Aeroport de Santiago-Rosalía de Castro
* Aeroport de Vigo

## Enllaços externs

* Informació de l'aeroport al web d'AENA Arxivat 2013-05-18 a Wayback Machine. (castellà)
# Aeroport de les Terres de l'Ebre

L'Aeroport de les Terres de l'Ebre és un aeroport la construcció del qual es preveia en el Pla d'aeroports, aeròdroms i heliports de Catalunya de 2007. La proposta era ubicar-lo entre Tortosa i Amposta per tal de connectar el nord i el sud de Catalunya amb vols xàrter i aerotaxi, a més de dotar la zona d'aeroport per poder donar suport als serveis públics sanitaris i de bombers. El pla territorial parcial de les Terres de l'Ebre anticipava situar-lo al terme de Roquetes.
A la finalització del pla, el 2015, l'aeroport no s'havia fet ni es preveia fer-lo, per la crisi econòmica i la manca d'interès dels inversors.

## Referències

* ↑ PLA D'AEROPORTS, AERÒDROMS I HELIPORTS DE CATALUNYA (2007) Arxivat 2018-12-17 a Wayback Machine. a Territori. Observatori de projectes i debats territorials de Catalunya
* ↑ «La Generalitat preveu la construcció d'onze nous aeroports i aeròdroms». Directe.cat, 21-01-2009 [Consulta: 16 desembre 2018].
* ↑ «L'Ajuntament de Roquetes demana que el Pla Territorial prevegi la creació d'un logis especialitzat al futur aeroport». Avui, 22-01-2009 [Consulta: 16 desembre 2018].
* ↑ «Pla territorial parcial de les Terres de l'Ebre».
* ↑ Aguilar, Anna. «Sense fer volar coloms - 08 juny 2015», 08-09-2021. [Consulta: 30 març 2024].
# Aeroport del Comtat de Rowan

L'Aeroport del Comtat de Rowan (codi IATA: SRW, codi OACI: KRUQ, FAA LID: RUQ) és un aeroport públic situat cinc quilòmetres al sud-oest del Central business district (CBD) de Salisbury, una ciutat del Comtat de Rowan, Carolina del Nord, Estats Units. Aquest aeroport d'aviació general cobreix 162 hectàrees i té una pista.
Encara que la majoria d'aeroports dels Estats Units utilitzen les mateixes tres lletres d'identificador d'ubicació pel FAA i per la IATA, l'aeroport del Comtat de Rowan té assignat l'identificador RUQ per la FAA i SRW per la IATA. L'identificador de l'ICAO és KRUQ.

## Referències

* ↑ FAA Airport Master Record for RUQ Arxivat 2014-03-23 a Wayback Machine. (Form 5010 PDF Arxivat 2014-03-23 a Wayback Machine.)
* 1 2 Great Circle Mapper: SRW/KRUQ - Salisbury, North Carolina (Rowan County Airport)
* ↑ AirNav: KRUQ - Rowan County Airport