OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Obelisc (símbol)

L'obelisc o obelos és un signe de puntuació similar a una creu llatina (†). Es fa servir per indicar una nota a peu de pàgina quan ja s'ha usat l'asterisc i les notes no estan numerades. També es pot usar com a símbol convencional per indicar la mort d'un personatge, per exemple en un arbre genealògic.
El terme obelisc prové del grec ὀβελίσκος (obeliskos), que significa "obelus petit"; d'ὀβελός (obelos) que significa 'graella').
L'obelisc de dos braços (‡), que rep el nom de doble obelisc o diesi, s'utilitza per introduir una tercera nota de peu de pàgina quan ja s'han usat l'asterisc i l'obelisc. L'obelisc triple és una variant amb tres braços que utilitzen els medievalistes per indicar un altre nivell de notació.

## Referències

* ↑ Eric Partridge. You Have a Point There: A Guide to Punctuation and Its Allies. Routledge, 2004, p. 235. ISBN 978-0-203-37992-9.
* ↑ «obelus». Oxford Dictionaries Online, 01-04-2010. Arxivat de l'original el 2013-09-01. [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ Hoefler, Jonathan. «House of Flying Reference Marks, or Quillon & Choil». Hoefler & Frere-Jones, 04-06-2009. Arxivat de l'original el 5 febrer 2010.
* ↑ «Proposal to add Medievalist punctuation characters to the UCS», 25-01-2016. Arxivat de l'original el 15 desembre 2017.
# Torre Blanca (Sitges)

La Torre Blanca, també coneguda com a Casa Casimir Barnils, és un edifici situat al passeig Marítim de Sitges (Garraf), inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

Es tracta d'una de les primeres obres projectades per l'arquitecte Josep Maria Martino i Arroyo (1881-1957) per al conjunt de Terramar, un projecte de ciutat-jardí impulsat el 1919 pel financer Francesc Armengol i Duran. L'edifici era propietat de l'empresari publicitari Casimir Barnils i Moner.

## Descripció

És un edifici aïllat, format per soterrani, planta baixa i pis, amb un cos central més elevat, de dos pisos. La façana principal, de composició simètrica, presenta un sòcol de pedra i, a la planta baixa, un cos avançat amb tres obertures allindades de grans dimensions, una de les quals dona accés a l'habitatge a través d'un porxo amb cinc esglaons. A la part superior d'aquest pis hi ha un terrat amb balustrada. El primer pis presenta una obertura centrada d'arc carpanell i dues als costats, allindanades. El cos superior té una finestra triple allindanada.
La composició de la façana posterior és similar a la de la principal, llevat del cos d'accés, amb terrassa superior que només ocupa el cos central.

## Referències

* 1 2 3 4 «Torre Blanca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Casa Casimiro Barnils». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
* ↑ «POSEM-HI MÚSICA!! BALLEM UN VALS A LA CASA CASIMIRO BARNILS DE SITGES? 9ª PÍNDOLA-TERRAMAR». CRITICART. ÉS JUST I NECESSARI CONSERVAR EL NOSTRE PATRIMONI ARQUITECTÒNIC I CULTURAL (blog), 17-09-2019.

## Enllaços externs

* «Casa Casimiro Barnils (Torre Blanca)». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Objectivisme

L'objectivisme és el sistema filosòfic desenvolupat per la filòsofa russoestadounidenca Ayn Rand (Alisa Zinovievna Rosenbaum, Sant Petersburg, 1905—Nova York, 1982). Presenta posicions pròpies en metafísica, epistemologia, ètica, política i estètica.
Breument, l'objectivisme sosté que existeix una realitat independent de la ment humana, que els individus tenen contacte amb aquesta realitat per mitjà de la percepció dels sentits i adquireixen coneixement processant les dades perceptives, utilitzant la raó (o la «identificació no contradictòria»). El propòsit moral de la vida és la cerca de la pròpia felicitat o «interès propi racional», i que l'únic sistema social d'acord amb aquesta moralitat és el del capitalisme pur (anomenat també capitalisme laissez-faire).
Rand presenta la seva filosofia «per viure a la Terra», arrelada a la realitat i orientada a la recerca del coneixement del món natural, refusant la religió, i aconseguint interaccions harmonioses entre els éssers humans i mútuament profitoses. Tot i ser relativament conegut, l'objectivisme és una influència filosòfica important del pensament modern, i a la vegada controvertit.
Rand, considerada mentor ideològica dels economistes més liberals, defensava que l'egoisme era el "bé" i l'altruisme "el mal", que les persones pobres en el sistema capitalista eren "paràsits", i qualificava de superiors o "superhomes" els més rics, ja que sostenia la teoria que tots s'havien enfrontat lliurement als mateixos reptes, perills i circumstàncies. Considerava per tant que havia de beneficiar els més "valuosos". S'oposava a tota mena de programes socials i a la mateixa existència de l'"interès públic". El seu pensament s'ha popularitzat entre la dreta nord-americana.
Per als crítics amb l'objectivisme, aquesta filosofia "No té cap altre propòsit pràctic que promoure els interessos econòmics de les persones riques que el financen, l'única funció del seu pensament és justificar la riquesa, excusar la pobresa i normalitzar el tipus de guerra hobbesiana de tots contra tots que Rand considerava la societat ideal".

## Referències

* ↑ Weiss, Gary. Ayn Rand Nation: The Hidden Struggle for America’s Soul (en anglès). 2012. St. Martin's Press,, 28 de febr. 2012..
# Oboè d'amor

L'oboè d'amor és un instrument de vent de fusta de llengüeta doble de la família de l'oboè. Està afinat en la, és a dir, una tercera menor més avall que l'oboè. D'un to més tranquil i fosc, la seva forma és semblant al corn anglès, encara que amb unes dimensions menors.
L'oboè d'amor va ser inventat al segle xviii i perfeccionat més tard per François Loreé. La designació «d'amore» en italià va ser utilitzada en el barroc per a definir instruments de so agradable. Va ser utilitzat per primera vegada el 1717 per Christoph Graupner. Johann Sebastian Bach utilitzava sovint l'oboè d'amor en les seves cantates. També han escrit per a aquest instrument els compositors Georg Philipp Telemann i Georg Friedrich Händel. Més recentment, l'oboè d'amor ha sigut utilitzat per Maurice Ravel en el Boléro i Richard Strauss li ha reservat un paper important en la Simfonia domèstica.

## Obres destacades per a oboè d'amor
### Solista

* Johann Sebastian Bach
** Concert en la major per a oboè d'amor, corda i baix continu (BWV 1055)
* Antonio Lotti
** Concert en la major per a oboè d'amor, corda i baix continu
* Georg Philipp Telemann
** Concert en mi menor per a oboè d'amor, corda i baix continu
** Concert en sol major per a oboè d'amor, corda i baix continu
** Concert en la major per a oboè d'amor, corda i baix continu

### Música de cambra

* Johann Gottlieb Graun
** Trisonata en la major per a oboè d'amor, Violí i baix continu

### Orquestra

* Maurice Ravel: Boléro
* Richard Strauss: Simfonia Domestica

## Referències

* 1 2 «Oboè d'amor». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Snodgrass Gifford, Virginia. Music for oboe, oboe d'amore, and English horn. A bibliography of materials at the Library of Congress (en anglès). Westport, Connecticut: Greenwood Press, 1983 (The Music Reference Collection No. 1). ISBN 0-313-23762-X.

## Enllaços externs

* Web del constructor «F. Lorée».
* «Oboè d'amor». Barcelona: Museu de la Música. [Consulta: 8 març 2017].
# Alosa de Gray

L'alosa de Gray (Ammomanopsis grayi) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae) i única espècie del gènere Ammomanopsis, Bianchi, 1905. Habita zones desèrtiques de l'Àfrica Meridional, a sud-oest d'Angola i oest de Namíbia.

## Taxonomia

Inclosa al gènere Ammomanes, ha estat recentment traslladada al seu propi gènere.

## Referències

* ↑ «Alosa de Gray». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28/02/2021 (català)
* ↑ E de Juana, F Suárez et PG Ryan. 2004. Family Alaudidae (larks). Pp. 496–601. Handbook of the Birds of the World, Volum 9. Cotingas to Pipits and Wagtails. J del Hoyo, A Elliott et D Christie (Eds). Lynx Edicions, Barcelona.
# Eclipsi solar del 4 de gener de 2011

L'eclipsi solar del 4 gener de 2011 va ser quan es va produir un eclipsi solar parcial que va ser vist a Europa, Àfrica i l'Àsia occidental.

## Visibilitat

Va ser visible des de tot Europa, des de l'Àfrica del Nord i des de gran part de l'Àsia Occidental.
La lluna va passar davant del Sol sense cobrir-ho completament.

## Galeria d'imatges

* Sana'a, Iemen.
* Viena, Àustria.
* Katowice, Polònia.

## Referències

* ↑ «Eclipse solar del 4 de enero de 2011». NASA.

## Enllaços externs

* Visualització animada mundial de l'Eclipsi solar del 4 de gener de 2011
* Eclipsi solar del 4 de gener de 2011 a la NASA
* Animació de l'Eclipsi solar del 4 de gener de 2011 Arxivat 2010-03-27 a Wayback Machine.
* Eclipse de sol Arxivat 2013-09-28 a Wayback Machine., contador de tiempo para el próximo eclipse, imágenes y vídeos(castellà)
# Ermita de la Verge de Loreto de Les Useres

L'ermita del Loreto de les Useres, és un lloc de culte catòlic que està situada dins del nucli poblacional de les Useres i presenta una catalogació genèrica com a Bé Immoble de Rellevància Local, amb codi: 12.04.122-004, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, de 11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007)

## Descripció històrica-artística

Es tracta d'una petita capella situada a la plaça de Loreto, dins el nucli poblacional de les Useres. L'ermita es troba adossada pel costat esquerre a habitatges, mentre que està exempta pel dret.
L'ermita està datada del segle xvii, però d'aquest edifici no queda res i va ser substituït per l'actual que es va construir posteriorment.
La façana principal, de forma rectangular, presenta una àmplia porta en arc de mig punt, a la part alta de la cornisa té una espadanya construïda amb maons per a una sola campana, rematada amb creu de forja i ornaments de pinyes en ambdós extrems.
Per la seva banda, a l'interior presenta sòl de terratzo amb sòcol pintat a les parets. En l'altar es pot veure la imatge de la Mare de Déu de Loreto .

## Referències

* ↑ «Secció 2a. Béns de rellevància local - Generalitat Valenciana». [Consulta: 6 setembre 2018].
* 1 2 3 4 «Ermitas de Les Useres | Ermitas de Castellón». [Consulta: 6 setembre 2018].
* ↑ «Ermitas en Les Useras/ Useres, Castellón» (en castellà). [Consulta: 6 setembre 2018].
# The Professor and the Madman

The Professor and the Madman és una pel·lícula biogràfica de l'any 2019, dirigida per Farhad Safinia (sota el pseudònim PB Shemran), a partir d'un guió de Safinia, i Todd Komarnicki, basat en el llibre The Surgeon of Crowthorne de Simon Winchester. És protagonitzada per Mel Gibson, Sean Penn, Natalie Dormer, Eddie Marsan, Jennifer Ehle, Jeremy Irvine, David O'Hara, Ioan Gruffudd, Stephen Dillane, Laurence Fox i Steve Coogan.
El paper del protagonista James Murray, interpretat per Mel Gibson, és un filòleg escocès que va confeccionar l'Oxford English Dictionary al segle xix, i que va comptar amb la decisiva i inesperada col·laboració de qui esdevindria el seu amic i col·lega, W. C. Minor, un cirurgià que va aportar a l'obra més 10.000 entrades durant el seu internament al Broadmoor Criminal Lunatic Asylum, un hospital psiquiàtric de Crowthorne, després d'haver estat declarat no culpable d'assassinat per mor de la seva follia. En un moment del film, Murray es vanagloria de dominar diferents llengües, entre elles el català.

## Referències

* ↑ «L'aventura lingüística de Mel Gibson i Sean Penn i altres estrenes online de la setmana». Ara, 21-05-2020. [Consulta: 23 maig 2020].
# Habitatge a la plaça de la Generalitat, 2 (Sant Pere de Torelló)

L'Habitatge a la plaça de la Generalitat, 2 és una obra de Sant Pere de Torelló (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici cantoner, de planta baixa i dos pisos. Aquesta casa reformada prové de la transformació de sagrers en habitatges i tallers per a oficis artesanals de l'època feudal. Correspon a un creixement de la ciutat del tipus "agrupat" que conforma espais públics molt irregulars i carrers estrets, perfectament adaptats a la topografia.
# Ecologia vegetal

L'ecologia vegetal és una subdisciplina de l'ecologia que estudia la distribució i abundància de les plantes que interaccionen entre les membres de les espècies de plantes i les seves interaccions amb el medi ambient. L'ecologia vegetal té les seves arrels tant en la geografia vegetal com en els estudis de les interaccions entre les plantes individuals i el seu medi ambient.
En sentit ampli, l'enfocament de l'ecologia vegetal abraça l'ecofisiologia vegetal, l'ecologia de les poblacions, l'ecologia de les comunitats, l'ecologia dels ecosistemes, l'ecologia del paisatge i l'ecologia global. A escala més reduïda hi ha diferències entre les ecologies vegetals i animals però a escala més àmplia es tendeix a integrar les dues subdisciplines.
# Economia de Djibouti

L'economia de Djibouti està basada principalment en serveis relacionats amb la localització estratègica del país i la seva condició de zona de lliure comerç en el nord-est africà. Dos terços dels seus habitants habiten la ciutat capital, amb el terç restant compost principalment per pastors nòmades. La reduïda precipitació limita la producció de productes agrícoles, per la qual cosa la majoria dels aliments han de ser importats. Hi ha molt pocs recursos naturals, i una absència gairebé total de la indústria. Djibouti és per tant, altament depenent en ajuda internacional per sostenir la seva balança de pagaments i finançar projectes de desenvolupament.
Djibouti és seu de la major base militar francesa fos de França (unes 4000 persones). L'ajuda econòmica anual que rep de França representa un 40% del pressupost nacional. Djibouti és considerada una Zona de Lliure Comerç en el Nord-est d'Àfrica i un important centre regional de subministrament de petroli. El sector logístic és un dels més importants de l'economia.
Djibouti proveeix serveis com port per a trànsit regional i centre internacional de transbord i recàrrega de combustibles. La inestabilitat regional provocada pels conflictes entre Etiòpia i Eritrea ha alterat, no obstant això, els canals de comerç normals.
El consum per habitant es va contreure un 35% entre els anys 1999 i 2006 a causa de la recessió, la guerra civil, i l'alt creixement demogràfic (augmentat per l'arribada d'un gran nombre d'immigrants i refugiats). El país no va ser afectat per la crisi econòmica recent, però la seva gran dependència de la importació d'aliments i Dièsel per a generació d'electricitat tornen el país vulnerable a xocs de preus internacionals. El creixement del deute extern a llarg termini augmenta el retard de Djibouti en l'àmbit econòmic, i complica el compliment de les estipulacions imposades pels països que li brinden ajuda externa.

## Referències

* ↑ CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2020-05-04. [Consulta: 17 octubre 2015].
# Economia de mercat

L'economia de mercat és un sistema econòmic que centra l'organització i assignació de la producció i el consum de béns i serveis en la llei d'oferta i demanda. L'economia de mercat acostuma a estar lligada al capitalisme i a un tipus d'estat que intervé en política econòmica d'una manera limitada o, en casos d'intervenció massiva, amb la finalitat de salvaguardar l'estabilitat del sistema i corregir l'anomenada competència imperfecta. S'oposa doncs a les economies planificades i a les antigues economies d'excedents o familiars.
Segons economistes com Adam Smith, l'economia de mercat, regida per les lleis de l'oferta i demanda, la competència i la maximització del benefici, (benefici únicament monetari, perquè mai parlem d'un benefici social per exemple, igual que amb el cost de producció, també únicament monetari, perquè no es consideren costos destruir una part del planeta, saltar-se lleis, pagar menys del que es mereixen als treballadors...) està "naturalment" present en el comportament humà i dirigeix, si es deixa lliure de restriccions, les iniciatives econòmiques. En contra d'aquesta teoria, diverses crítiques han estat arrasades pels que no suporten ni els arguments ni els pressupostos ideològics.
Entre aquests crítics es troba l'antropòleg i economista Karl Polanyi. Polanyi va veure en les economies de mercat en una realitat fa poc temps, característica de la societat capitalista industrial del segle xix i xx, sinó per les pràctiques d'empreses estrangeres i les relacions econòmiques abans.
Aquesta va ser una resposta força empenta social i es van organitzar d'acord amb dos principis fonamentals: la de la reciprocitat, que proporciona el comerç recíproc de béns considerats com equivalents a un valor simbòlic i social, i el de la redistribució, el que equilibra la distribució de béns imposada per les normes venen a passar pel govern.

## Referències

* ↑ Mochón Morcillo, Francisco. Principios de economía (en castellà). Madrid: McGraw-Hill, 1995, p. 11. ISBN 84-481-0319-X.
# Economia dels recursos

L'economia dels recursos inclou l'estudi de l'economia ambiental, la producció agrícola i el mercat, la bioeconomia, el desenvolupament econòmic de les comunitats, la utilització dels recursos, i les polítiques ambientals d'un govern.
# Economia empresarial

L'economia empresarial, en comptabilitat, des de la formació de les anomenades partides dobles la configuració de l'anomenada activa (l'activitat) i passiva (recursos involucrats) de qualsevol activitat o operació, o que implica l'assoliment dels objectius, seria llavors, la causa que els seus registres comptables o que l'objectiu del que s'anomena empresa i la seva economia tinguen beneficis o assoliment d'objectius.

## Enllaços externs

* National Association for Business Economics (NABE, Estats Units) Arxivat 2012-05-04 a Wayback Machine.
* Associació Canadenca per l'Economia Empresarials (CABE) (anglès)
# Obra Sindical del Hogar

L'Obra Sindical del Hogar y de Arquitectura fou un organisme espanyol creat el desembre de 1939, en els primers temps del franquisme amb l'objectiu de promoure i administrar la construcció d'habitatges a bon preu. Va estar adscrit a la Delegación Nacional de Sindicatos (sindicat únic vertical creat per la Falange); inicialment depenia del Ministeri de Governació i, a partir de 1957, del Ministeri d'Habitatge.
Durant els seus primers quinze anys gairebé no va promoure cap construcció, però l'any 1954 es va endegar el primer Pla Nacional de l'Habitatge i fou l'organisme promotor de diversos polígons d'habitatges protegits. A Catalunya destaquen els de Trinitat i Verdum (Barcelona, 1954), Onésimo Redondo (actualment La Florida, l'Hospitalet, 1954), Sant Roc (Badalona, 1956), La Pau (Barcelona, 1963), Sant Cosme (El Prat, 1964), Pomar (Badalona, 1967), 5 Rosas (Sant Boi, 1967), Badia (1971), Gornal (l'Hospitalet, 1972), etc.

## Referències

* ↑ «Obra Sindical del Hogar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ ALQUÉZAR PENÓN, Javier «“Ni un hogar sin lumbre". Política social de la vivienda en el franquismo. La Obra Sindical de la Vivienda en Andorra y Ariño.». Estudios, 2016, pàg. 91-98. Arxivat de l'original el 2018-02-05 [Consulta: 4 febrer 2018].
* ↑ «Los polígonos de la OSH». Cuadernos de Arquitectura y Urbanismo, 1974.

## Enllaços externs

* Vivienda social y Falange: ideario y construcción en la década de los 40 (castellà)
# Alosa de Jerdon

L'alosa de Jerdon (Mirafra affinis) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae)

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb pastures del sud de l'Índia i Sri Lanka.

## Referències

* ↑ «Alosa de Jerdon». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Hipoestrogenisme

L'hipoestrogenisme, o deficiència d'estrògens, es refereix a un nivell d'estrògens inferior al normal. És un terme general utilitzat per descriure la deficiència d'estrògens en diverses condicions. La deficiència d'estrògens també s'associa amb un major risc de patir malalties cardiovasculars i s'ha relacionat amb malalties com les infeccions del tracte urinari i l'osteoporosi.
En les dones, els nivells baixos d'estrògens poden causar símptomes com ara fogots, alteracions del son, pèrdua de calç dels ossos i canvis en el sistema genitourinari. L'hipoestrogenisme es troba més freqüentment en dones que són postmenopàusiques, tenen insuficiència ovàrica primària o presenten amenorrea (absència de períodes menstruals). L'hipoestrogenisme inclou principalment efectes genitourinaris, inclòs l'aprimament de les capes de teixit vaginal i un augment del pH vaginal. Amb nivells normals d'estrògens, l'entorn de la vagina està més protegit contra la inflamació, les infeccions i les infeccions de transmissió sexual. L'hipoestrogenisme també pot ocórrer en homes, per exemple, a causa de l'hipogonadisme.
Hi ha tractaments hormonals i no hormonals per prevenir els efectes negatius dels baixos nivells d'estrògens i millorar la qualitat de vida.

## Referències

* ↑ «Postmenopausal status and early menopause as independent risk factors for cardiovascular disease: a meta-analysis». Menopause, vol. 13, 2, 2006, pàg. 265–79. DOI: 10.1097/01.gme.0000218683.97338.ea. PMID: 16645540.
* ↑ «Oestrogens for preventing recurrent urinary tract infection in postmenopausal women». Cochrane Database Syst Rev, 2, 4-2008, pàg. CD005131. DOI: 10.1002/14651858.CD005131.pub2. PMID: 18425910.
* ↑ «Progesterone for the prevention and treatment of osteoporosis in women». Climacteric, vol. 21, 4, 8-2018, pàg. 366–374. DOI: 10.1080/13697137.2018.1467400. PMID: 29962257.
* ↑ «Current treatment options for postmenopausal vaginal atrophy». International Journal of Women's Health, vol. 10, 2018, pàg. 387–395. DOI: 10.2147/IJWH.S158913. PMC: 6074805. PMID: 30104904.
# Obelisc de Pedret

L'Obelisc de Pedret és una escultura pública de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una piràmide de pedra amb la punta escantonada i amb una base cúbica amb motllures.

## Història

Al 1922, el barri restà malmès arran d'un aiguat del Ter. Aleshores s'edificà la barana de protecció, que s'ha tret fa poc degut a l'eixamplament del carrer, i per commemorar el fet s'aixecà l'obelisc. En principi estava situat al principi de la barana, però amb les obres se li ha habilitat una placeta.

## Referències

* 1 2
# Habitatge a la plaça de la Vila, 37 (Martorell)

L'Habitatge a la plaça de la Vila, 37 és una obra eclèctica de Martorell (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta baixa, tres pisos i coberta de teula àrab. Els buits de façana no presenten composició simètrica. L'obertura balconera del primer és allindanada, ornada per frontó doble i semi pilastres en els muntants. El segon pis és la part més representativa de l'edifici: tres finestres allindanades, geminades per columnes amb capitell ornat i vidres emplomats, cartel·les intercalades per aplacat ceràmic i ràfec. Fusteria de fusta i persianes de llibret.
# Habitatge a la rambla Doctor Pearson, 8 (Tremp)

L'Habitatge a la rambla Doctor Pearson, 8 és un edifici de Tremp (Pallars Jussà) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres situat al nucli urbà de Tremp, concretament a la Rambla del Doctor Pearson, via adjacent a l'antic nucli emmurallat.
L'edifici consta d'una construcció d'estil noucentista, bastida a principis del segle xx, amb quatre nivells d'alçat, planta baixa, dues plantes i terrat.
La façana destaca per una composició simètrica que ve marcada per les faixes verticals estriades a mode de pilastres i la distribució de les obertures amb elements classicistes. Els frontons triangulars són un element recurrent en la primera planta així com en el portal d'accés. Es repeteixen també altres elements classicistes com poden ser les mènsules o l'entaulament superior.
En aquesta mateixa línia cal mencionar les balconades de fàbrica del primer ras, la central amb balustrada i dues columnes d'ordre dòric.
Tota la façana culmina amb una barana balustrada, amb la part central tapiada i amb un frontó triangular.

## Referències

* 1 2 3 4 5