OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Orde de la Glòria Maternal

L'Orde de la Glòria Maternal (rus:Орден «Материнская слава») és una condecoració soviètica creada per Stalin el 8 de juliol de 1944.
Va ser instituïda per Decret de la Presidència del Soviet Suprem de l'URSS del 8 de juliol de 1944. L'estatut es veié confirmat pel decret del 18 d'agost de 1944, i es modificà mitjançant decrets del 16 de desembre de 1947, 28 de maig de 1973 i 28 de maig de 1980.
La seva concessió és realitzada en nom de la Presidència del Soviet Suprem de l'URSS pels decrets de les Presidències dels soviets locals i de les repúbliques autònomes.
L'orde consta de 3 classes: 1a, 2a i 3a classe (el grau superior és la 1a classe).
Era atorgada a:
* 1a classe: les mares que hagin donat a llum i educat 9 fills
* 2a classe: les mares que hagin donat a llum i educat 8 fills
* 3a classe: les mares que hagin donat a llum i educat 7 fills
La concessió es realitza quan el fill que justifiqui la concessió tingui un any i en existència dels restants fills vius de la mare. També es compten als fills que hagin mort en defensa de l'URSS, en l'execució dels deures del servei militar o en l'execució dels deures del ciutadà de l'URSS en el salvament d'una vida humana, per la protecció de la propietat i l'ordre legal socialista, o a causa de la mutilació professional o la malaltia laboral.
Penja a l'esquerra del pit, i davant l'existència d'altres ordes i medalles se situa per damunt d'elles.
Va ser instituïda simultàniament amb el títol de Mare Heroïna i la Medalla a la Maternitat, i se situava entre les dues.
L'autor del projecte va ser el pintor Goznaka.
El primer decret per a la seva concessió va ser el 6 de desembre de 1944. La 1a classe es concedí a 21 dones, la 2a classe a 26 dones i la de 3a classe a 27 dones.
En total, la primera classe s'atorga en prop de 753.000 ocasions, la de 2a classe en prop 1.508.000 ocasions, i la de 3a classe, en unes 2.786.000 ocasions.

## Disseny

La 1a classe és feta íntegrament en plata i té una forma oval convexa. Té 36mm d'alt per 29mm d'ample. A la part superior hi ha una bandera coberta en esmalt vermell amb la inscripció "Материнская слава" (Glòria Maternal) i la xifra romana que indica el grau de l'orde. Sota la bandera hi ha un escut d'esmalt blanc, amb la inscripció "CCCP" (URSS). A la part superior hi ha una estrella de 5 puntes en esmalt vermell i a sota la falç i el martell. A l'esquerra apareix la imatge rovellada de la mare amb el fill en braços, amb la part inferior de la figura coberta de roses. La part inferior de la medalla, la vora de la bandera i les lletres són en daurat.
La segona classe difereix en el fet que la bandera és d'esmalt blau fosc, i en què desapareixen els daurats, i a la 3a classe desapareix l'esmalt de la bandera, de l'escut i de l'estrella.
El llaç de la medalla és d'esmalt blanc. A la primera classe hi ha una franja en esmalt blau cel, a la segona classe hi ha dues franges en esmalt blau cel, i a la 3a classe n'hi ha tres.
# Caràcter (biologia)

En biologia sistemàtica, els trets o caràcters són cadascuna de les característiques que s'utilitzen en la descripció dels éssers vius. Si són hereditaris, són apropiats per a descriure les espècies.
Els trets poden ser morfològics, anatòmics, fisiològics, comportamentals, bioquímics, genètics, biogeogràfics o de qualsevol altre tipus. La comparació de trets homòlegs és la base del mètode comparatiu aplicat en biologia sistemàtic, especialment de l'anàlisi filogenètica.
D'altra banda, els trets poden ser qualitatius o quantitatius. Aquests últims són els que, per descriure'ls, cal mesurar-los o comptar-los. En aquests trets, hi sol haver diferències entre els individus, i per descriure'ls i comparar-los s'ha de recórrer a intervals de variació, o millor a paràmetres estadístics com ara la mitjana i la variància.

## Vegeu també

* Caràcter (genètica)
Viccionari
# Ordre alfabètic

L'ordre alfabètic, com el seu nom indica, és un mecanisme per ordenar els elements que pren com a referència l'alfabet o abecedari. Així, seran primers aquells el nom dels quals comenci per la primera lletra de l'abecedari, la A en el cas de l'alfabet llatí. Quan hi ha dos noms amb la mateixa lletra inicial es considera la segona i així successivament. És un sistema usat des de l'antiguitat, implantat sobretot a Alexandria.
En català, les lletres modificades i els dígrafs equivalen, a efectes de l'ordenació alfabètica, a les lletres simples corresponents. Són lletres modificades les que porten diacrítics: la ce trencada (ç), la ela geminada (l·l) i les vocals amb accent agut (á, é, í, ó, ú), greu (à, è, ò) o dièresi (ï, ü).
En cas de parònims (mots de grafia similar), l'ordre és el següent:
* La minúscula precedeix la majúscula.
* Les lletres simples precedeixen les lletres modificades: «placa» abans que «plaça», i «cella» abans que «cel·la».
* La preferència de vocals accentuades és: sense accent, accent agut, accent greu, dièresi i altres (p. ex. circumflex); i en cas de coincidència té preferència l'accent de final de mot. Així, per exemple:
** «suplica», «suplicà», «súplica»; «beneit», «beneït»
** «consciencià», «consciència»
* Els mots que duen guionet es classifiquen com si no en duguessin, excepte si el segon element comença per una majúscula. En cas de parònims té preferència el mot sense guió.

## Referències

* ↑ Daly, Lloyd. Contributions to the History of Alphabetization in Antiquity and the Middle Ages Brussels, 1967. p. 25
* Les lletres Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine., capítol de la Gramàtica de la llengua catalana de l'IEC.
# Staphylinochrous approximata

Staphylinochrous approximata és una espècie de lepidòpter zigenoïdeu de la família dels himantoptèrids (Himantopteridae), subfamília Anomoeotinae.
És endèmica de la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ «Funet - Staphylinochrous». [Consulta: 2 març 2025].
# Ordre de successió

L'ordre de successió és el mètode que determina qui ha d'heretar un càrrec després de la mort, dimissió o deposició de la persona que l'ocupa actualment. En les monarquies, aquest ordre pot venir determinat per mètodes tan diversos com la successió agnàtica, la successió sàlica, el sistema de rota, l'elecció, la senioritat agnàtica, la primogenitura, l'ultimogenitura i fins i tot l'herència partible.
En l'ordenament jurídic de Catalunya, el concepte d'ordre de successió també es fa servir en referència a les herències normals i corrents.

## Referències

* ↑ Tarabal Bosch, J. «El nou règim jurídic de la successió intestada a Catalunya arran de la regulació del llibre quart del Codi civil de Catalunya, relatiu a les successions» (PDF). Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada, 01-11-2011. [Consulta: 18 novembre 2019].
# L'Aragall

L'Aragall és una masia del municipi d'Aiguafreda (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un edifici documentat ja al segle xi, l'any 1319 torna a ser citada com un dels masos dels senyors d'Aiguafreda. Es tracta d'un conjunt d'edificacions, agrupades degut a successives ampliacions i transformacions, situat a la part sud del terme.

## Descripció

La façana principal està orientada a migjorn, amb un cert aire classicista malgrat la seva estructura interior no respongui a l'estructura clàssica, degut als diversos canvis que s'hi han produït. La simetria de la façana està trencada per l'afegiment d'un cos davanter. El parament exterior és de carreus ben tallats. Es conserva la porta dovellada de mig punt, on hi ha un escut i la data de 1604. Hi ha una finestra aprofitada d'una part més antiga, d'arc conopial. A la llinda d'una altra finestra es troba una inscripció i la data del 1600.

## Història

La primera notícia documentada que es té del mas Aragall és del segle xvii, amb tot i que probablement ja existia anteriorment. La casa actual es construeix a principis del segle xvii, com ens informen les inscripcions de les llindes i queda palès en la tipologia de la casa. Actualment està molt reconstruït (1962), respectant la tipologia.

## Referències

* 1 2 «L'Aragall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 febrer 2015].
# Pauling

«Pauling» té aquests significats:
* Biografies: Linus Carl Pauling és conegut com el pare de la física quàntica.
* Química: L'Escala de Pauling és usada per a mesurar l'electronegativitat.
# Església de Sant Joan de Vilatorrada

L'Església de Sant Joan de Vilatorrada és una església del municipi de Sant Joan de Vilatorrada (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una construcció religiosa, es tracta d'una església de finals de segle xix que reprodueix, a partir de l'ús d'elements formals romànics i historicistes, un edifici neoromànic. Una gran nau rematada per un absis semicircular i una façana decorada amb els elements més clàssics i definitoris de l'arquitectura del primer romànic català; arcuacions cegues en degradació, finestres d'arcs de mig punt, porta amb columnes i capitells amb arquivoltes, etc. Les capelles laterals queden ben marcades, també, a l'exterior i sobretot a la façana.

## Història

La primera església dedicada a Sant Joan de l'actual poble de Sant Joan de Vilatorrada està esmentada ja l'any 1020 a l'acta de consagració de Santa Maria de Manresa i avui resta com a testimoni dins el mas de Sant Joan.
Fins a finals del segle xix fou l'església parroquial però l'any 1897 començaren les obres de construcció d'una nova església al centre del nou poble industrial i que imitava les formes del romànic. L'any 1908, concretament el dia 10 d'octubre, fou consagrada pel Bisbe Torres i Bages i dedicada a Sant Joan.
S'hi traslladaren els retaules i les velles imatges de la primera església romànica, però aquests es varen perdre en ser la nova incendiada durant la guerra civil.
L'obra és de l'arquitecte Suaña i el campanar, obra de postguerra, de l'arquitecte Periques.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7
# Lagar Velho

Lagar Velho és el nom abreujat del jaciment arqueològic de l'abric del Lagar Velho a Portugal.
Situat a la vall del Lapedo, al municipi de Leiria, al centre de Portugal, aquest jaciment és un abric rocós datat del paleolític superior. El 1992 es començà a excavar el jaciment i hi descobriren restes arqueològiques del gravetià i del solutrià.

## El nen de Lapedo

Durant el mes de desembre de 1998 es va descobrir un esquelet infantil, el descobriment realitzat per membres de la STEA, es difongué el 1999. Es tracta d'un esquelet humà pertanyent a un xiquet d'uns 4-5 anys, que s'hi enterrà deliberadament. L'esquelet, de 24.500 anys d'antiguitat, presentava una barreja de característiques d'humans moderns i de neandertals. Els autors del descobriment, Joâo Zilhâo, i l'expert en neandertals Erik Trinkaus opinaven que es tractava d'un híbrid entre ambdues espècies.

## Referències

* ↑ Duarte C., Mauricio J., Pettitt P.B., Souto P., Trinkaus E., van der Plicht H. et al. «The early upper Paleolithic human skeleton from the Abrigo do Lagar Velho (Portugal) and modern human emergence in Iberia» (en anglès). Proceedings of the National Academy of Sciences of the USA, 96, 13, 22-06-1999, pàg. 7604-7609. DOI: 10.1073/pnas.96.13.7604. ISSN: 0027-8424 [Consulta: 1r abril 2018].

### Bibliografia addicional

* Tattersall I. y Schwartz J.H. «Hominids and hybrids: the place of Neanderthals in human evolution» (en anglès). Proceedings of the National Academy of Sciences of the USA, 96, 13, 22-06-1999, pàg. 7117-7119. DOI: 10.1073/pnas.96.13.7117. ISSN: 0027-8424 [Consulta: 1r abril 2018].
* Trinkaus I. i Zilhão J. (1999): A Correction to the Commentary of Tattersall and Schwartz Concerning the Interpretation of the Lagar Velho 1 Child

## Enllaços externs

* {{format ref}} http://www.talkorigins.org/faqs/homs/lagarvelho.html (en anglés).
* The Lagar Velho Child and the Fate of the Neanderthals Arxivat 2006-05-12 a Wayback Machine. (en anglés).
# Făgetul Clujului

Făgetul Clujului (en català, la fageda de Cluj) és una àrea protegida d'interès nacional que correspon a la categoria IUCN IV (reserva natural mixta), situada al comtat de Cluj, al territori administratiu de Cluj-Napoca.
La reserva natural situada a la part sud de Cluj-Napoca té una superfície de 10 ha, i és una zona boscosa amb fagedes (Fagus sylvatica) i roures (Quercus petraea), barrejades amb roure (Quercus robur) i carpe (Carpinus betulus), amb una especial importància florística, faunística i paisatgística al comtat de Cluj.

## Vegeu també

* Reserva natural

## Referències

* ↑ ProtectedPlanet.net - Făgetul Clujului - delimitarea ariei protejate, acceasat la 18 ianuarie 2012
# Llengües italooccidentals

Les llengües italooccidentals conformen el subgrup més gran de les llengües romàniques. Comprén 38 llengües en 2 branques: la italodàlmata i l'occidental.
* L'italià, parlat a gairebé tota d'Itàlia però basat en l'italià central.
* El napolità, parlat la Campània, però escampat per altres regions italianes com el sud del Laci i de les Marques, els Abruços, el Molise, la Basilicata, el nord de la Calàbria i el nord i el centre de la Pulla.
* El sicilià, parlat a Sicília i illes adjacents, el centre i el sud de Calàbria, el sud de la Pulla i en un racó de la Campània.
* El dàlmata, que és extingit.
* El grup pirinenc-mossàrabic, que inclou dues llengües de dues branques diferents: l'aragonès, parlat al nord d'Aragó, i el mossàrab, que és extingit.
* El grup gal·loibèric, que inclou:
** Les llengües gal·loromàniques, amb:
*** Les llengües gal·loitàliques, que agrupen el piemontès, el lígur, el llombard (amb el llombard occidental i el llombard oriental), l'emilià-romanyol i el vènet, parlats a la vall del Po. Al vènet se li sol incloure l'istriot, si bé aquest també és considerat a part.
*** Les llengües gal·lo-rètiques, que agrupen:
**** Les llengües d'oïl, és a dir, el francès, el borgonyó, el xampanyès, el franc-comtès, el gal·ló, el lorenès, el normand, el picard, el poiteví, el saintongès i el való, parlades a França.
**** El francoprovençal, parlat a l'Arpitània.
**** Les llengües reto-romàniques, és a dir, el romanx, el ladí i el friülès, parlades als Alps, des de Ticino fins al Friül.
*** Les llengües occitanoromàniques, que agrupen l'occità, parlat a Occitània, i el català, parlat als Països Catalans.
** Les llengües iberoromàniques, amb:
*** El castellà, originari de Castella i parlat a Espanya així com a bona part de Llatinoamèrica.
*** El galaicoportuguès, parlat a la franja occidental d'Ibèria i que representa l'ancestre comú de:
**** El portuguès, parlat a Portugal i el Brasil.
**** El gallec, parlat a Galícia.
**** L'eonaviego, llengua de transició entre l'asturià i el gallec, parlada a cavall dels rius Eo i Navia.
**** La fala de Xàlima, parlada a l'oest de la província de Càceres (Espanya).
*** L'asturlleonès, parlat a Astúries, el País Lleonès, un racó del nord-est de Portugal i una petita àrea a cavall de les províncies espanyoles de Càceres i Salamanca.

## Vegeu també

* Llengües romàniques

## Enllaços externs

* Les llengües italooccidentals a l'Ethnologue

## Referències

* ↑ http://www.ethnologue.com/show_family.asp?subid=298-16
* ↑ BADIA I CAPDEVILA, Ignasi. Diccionari de les llengües d'Europa. Barcelona, 2002: Enciclopèdia Catalana.
# Oreneta blava

L'oreneta blava (Hirundo atrocaerulea) és una espècie d'ocell de la família dels hirundínids (Hirundinidae). Habita praderies de muntanya de Ruanda, Uganda, sud de Tanzània, Malawi, Zimbàbue, Zàmbia, oest de Moçambic i nord-est de Sud-àfrica. El seu estat de conservació es considera vulnerable.

## Referències

* ↑ «Oreneta blava». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11/01/2013 (català)
* ↑ «Swallows» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 608. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Blue Swallow. Hirundo atrocaerulea» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2019. [Consulta: 11 setembre 2023].
# LLU

LLU té els següents significats:
* Universitat d'Agricultura de Letònia (del seu nom en letó Latvijas Lauksaimniecības Universitāte), universitat amb seu a Jelgava (Letònia)
* LLU també és el codi IATA de l'Heliport d'Alluitsup Paa, a Grenlàndia
# Església de Sant Jordi Desvalls

L'Església de Sant Jordi Desvalls és una església barroca de Sant Jordi Desvalls (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici situat en un petit turó on hi havia assentat el castell. És de grans dimensions i està cobert a doble vessant amb teula àrab.
La façana, de línies senzilles, és centrada per una portalada rectangular amb ornaments barrocs. A sobre una fornícula buida i una finestra rectangular, a dalt de tot hi ha una altra petita finestra rectangular. Tant la porta com les finestres es són dovellades. a una banda de la porta hi ha un petit sarcòfag. El campanar, aplatat, fou l'antiga torre de l'homenatge del castell, a la qual fou afegida la teulada piramidal amb quatre pilastres angulars i dos finestrals a cada costat. De la banda on emergeix la torre, els murs de l'edifici són atalussats.
Té una planta molt neta que crea un gran espai. L'interior del temple consta d'una sola nau amb volta i arcades laterals de punt rodó. A cada arcada hi ha una capella.

## Història

D'origen romànic, apareix esmentada el 1136, tot i que no queda cap vestigi de l'època inicial.
El 1737 es va procedir a la seva ampliació, utilitzant part del terreny i estructura del castell enderrocat l'any 1735. Hi havia un retaule del 1722 construït per Marià Barnoya que es destruí a la guerra de 1936.
Entre les peces d'art litúrgic que es conserven destaca un reliquiari del segle xv i una custòdia en plata al peu de la qual hi ha la inscripció: "Antoni Casas Argenter de Figueres he fet per lo pobla de Sant Jordi Desvalls en lo any 1726".

## Referències

* 1 2 3 4 5 6
# Endevinadora de paper

El joc l'endevinadora de paper és un origami que permet de jugar a l'endeví.

## Història

Aquesta forma es va introduir al món de llengua anglesa com una "salera" al llibre d'origami del 1928 "Fun with Paper Folding". L'ús d'endevinadores de paper a Anglaterra s'ha registrat a comptar de la dècada del 1950 Encara que la frase "cootie catcher" s'ha utilitzat amb altres significats als Estats Units durant molt més de temps, aquest ús als Estats Units remunta almenys a la dècada de 1960.,.

## Endevinació

Per a utilitzar l'endevinadora, la persona que endevina sosté les quatre cantonades del paper amb els dits índex i els polzes d'ambdues mans, mantenint dos parells de cantons junts i els altres dos parells separats de manera que tan sols resti visible la meitat dels costats interiors dels cantons.
Les manipulacions es realitzen mitjançant diversos mètodes similars. En un mètode comú, el jugador fa una qüestió a la persona que té l'endevinador; el dispositiu respondrà a aquesta demanda. Aleshores, el titular demana un nombre o una color. Un cop triat el nombre o color, el titular utilitza els dits per a passar entre els dos grups de colors i nombres dins de l'endevinadora. El titular canvia aquestes posicions un cert nombre de vegades, determinat pel nombre de lletres del color seleccionat, el nombre triat a l'origen o la suma de les dues coses. Després que el portador ha acabat de canviar les posicions de l'endevinadora, el jugador tria una de les gires revelades. Aquestes gires sovint tenen colors o nombres. Aleshores, el titular aixeca la gira i revela la fortuna que hi ha a sota. Les etapes es poden repetir.,

## Notes i referències

* ↑ Murray, William D. Fun with Paper Folding (en anglès). Fleming H. Revell, 1928, p. 10. OCLC 1318020.
* ↑ Iona et Peter Opie. [[[:Plantilla:Googlge Livres]] The Lore and Language of Schoolchildren] (en anglès). Oxford University Press, 1959, p. 341–342. ISBN 9780940322691. OCLC 1297027110. .
* ↑ Amerine, William Henry. [[[:Plantilla:Google Livres]] Alabama's own in France] (en anglès). Eaton & Gettinger, 1919, p. 284. OCLC 492982231.
* ↑ Calhoun illustrateur=Paul Frame, Mary. Honestly, Katie John! (en anglès). Scholastic Book Services, 1963, p. 89, 91. ISBN 978-0-590-08544-1. OCLC 7476923. .
* ↑ Hawthorne, Ruth «The Folklore Repertory of a Third-Grade Class» (en anglès). Pennsylvania Folklife, 17, 1, automne 1967, pàg. 18–25.
* ↑ Maguire, Jack. [[[:Plantilla:Google Livres]] Hopscotch, hangman, hot potato, and ha, ha, ha: a rulebook of children's games] (en anglès). Simon and Schuster, 1990, p. 46–47. ISBN 978-0-671-76332-9. OCLC 537766162. .
* ↑ Temko, Florence. [[[:Plantilla:Google Livres]] Origami Toys] (en anglès). Tuttle Publishing, 2003, p. 22–23. ISBN 978-0-8048-3478-0. OCLC 441910817.

## Enllaços externs

* Origami - Fabricació d'una endevinadora de paper a YouTube
# Enginyeria metabòlica

A l'enginyeria genètica, l'enginyeria metabòlica és la tecnologia que s'ocupa de la manipulació de l'ADN que doni com a resultat la variació de rutes metabòliques, ja sigui afegint nous intermediaris a les rutes preexistents, modificar la regulació de les mateixes o crear noves rutes.
Un exemple d'enginyeria metabòlica es produeix amb els flavonoides, que consisteix en la manipulació de l'ADN en certes plantes amb l'objectiu d'augmentar o disminuir la seva concentració de flavonoides a través de la manipulació de les seves vies metabòliques. D'aquesta forma s'ha aconseguit canviar el color de les flors a colors blaus o grocs que no existeixen en estat silvestre, i també augmentar la concentració de flavonoides d'interès farmacèutic en els aliments, entre altres coses.
Un altre exemple és la producció d'artemisina, una droga anti-palúdica, en llevats. A partir de la ruta del mevalonat, es modifica la regulació de la ruta i s'afegeixen nous enzims, de manera que a partir del mevalonat es forma l'àcid artemisínic.

## Referències

* ↑ Production of the antimalarial drug precursor artemisinic acid in engineered yeast. Dae-Kyun Ro, Eric M. Paradise et al.Nature 440, 940-943 (2006)
* ↑ Stephanopoulos, G. Metabolic Fluxes and Metabolic Engineering. metabolic engineering. 1999. 1, 1-11 (2006)