OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antiga Casa d'Enric Ramon

L'Antiga Casa d'Enric Ramon és un edifici civil d'habitatges amb planta rectangular del municipi d'Amposta. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Consta de dues plantes i coberta plana amb un pis aixecat a l'interior del terrat. La façana principal ha estat molt reformada, sobretot la de la planta baixa; mentre que als pisos superiors, que encara que compten amb els seus elements originals, han sofert un repintat, sembla que d'acord amb les tonalitats cromàtiques originals. El material bàsic emprat per dur a terme aquesta construcció ha estat el maó. Pel darrere, aquesta casa dona al canal de la dreta de l'Ebre.
La planta baixa s'organitzava asimètricament amb una porta a la dreta i una finestra a l'esquerra; al primer pis es veu un balcó central que té una porta amb arc de mig punt emmarcat per dalt amb una motllura amb clau central i flanquejat als extrems per dues pilastres amb capitells de volutes (quasi jòniques); el segon pis presenta també una distribució simètrica amb tres finestres centrals, amb arcs de mig punt, emmarcades per lleugers registres d'esgrafiats, i al damunt, una senzilla barana d'obra.

## Història

Construïda gràcies a la iniciativa del Sr. Enric Ramon Requena amb la intenció de donar-li a sa filla, fou habitada per la família Ramon fins a la guerra civil, quan s'hi va instal·lar una oficina de telègraf, després la guerra retornà a la família Ramon. Entre els anys 1940-1942 es transforma l'entrada de l'edifici que comptava amb un artístic reixat ja desaparegut. Es vengué a un particular que hi realitzà obres per tal de transformar la planta baixa en local comercial, fet que li ha fet perdre la seva fesomia original.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Casa d'Enric Ramon». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# Antiga Casa de Correus

L'Antiga Casa de Correus és un edifici antic situat en el municipi de Silla. És Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.16.230-003.

## Referències

* ↑ «Patrimoni Històric». [Consulta: 8 març 2023].
* ↑ «Dirección General de Patrimonio Cultural». eduwp.edu.gva.es. [Consulta: 6 gener 2017].
# Antiga Estació del Tren Petit a Palamós

L'Antiga Estació del Tren Petit a Palamós és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular totalment simètric, d'una planta. Té una porta pel costat de la carretera a Palamós coronada amb el nom de la casa "CAN RIBAS". La resta d'obertures son d'obra vista, com les cantoneres. Les obertures són d'arc rebaixat amb façanes remolinades. Té una sanefa de ceràmica de colors ben bé a sota de la coberta.

## Referències

* ↑ «Antiga Estació del Tren Petit a Palamós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Antiga Masoveria de la Vila

L'Antiga Masoveria de la Vila és una casa de Viladrau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular (14x8) cobert a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana situada a migdia, parcialment al sector E a la casa dels amos i al pendent del terreny. Consta de planta i dos pisos. La façana principal presenta un portal rectangular amb llinda de fusta i emmarcament de gres vermell, i una finestra a la planta; dues finestres al primer pis i una altra al segon, totes elles amb llinda de fusta i emmarcament de totxo. La façana E té el sector S adossat a la casa pairal i al sector N, parcialment adossat al pendent del terreny, s'hi té accés per un portal de ferro forjat que dona entrada a un passatge que separa el mur de contenció de l'era de la dita façana, en la que podem observar una finestra al primer pis i un petit portal al segon, del qual probablement en sortia una palanca d'accés a l'era. La façana N presenta únicament una finestra amb llinda de fusta al primer pis. La façana O presenta a la planta un gran portal central i una finestreta; quatre finestres al primer pis, i un porxo central d'un sol badiu, i dues finestretes laterals al segon pis. A l'angle S-O observem una pilastra decorativa.

## Història

Edifici del segle XVIII- XIX relacionat amb l'antic mas La Vila que probablement formava part dels 82 masos que existien en el municipi pels volts de 1340, segons consta en els documents de l'època. El trobem registrat en els fogatges de la "Parròquia i terme de Viladrau fogajat a 6 de octubre 1553 per Joan Masmiguell balle com apar en cartes 230", juntament amb altres 32 que continuaven habitats després del període de pestes, on consta un tal "Carles Vila". Els actuals propietaris no mantenen la cognominació d'origen, que perdurà fins a finals del segle passat.

## Referències

* 1 2 «Antiga Masoveria de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Antiga Rectoria de Corts

L'Antiga Rectoria de Corts és una obra de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta quadrangular amb parets portants de pedra morterada. Presenta una porta d'accés dovellada. Coberta a dues vessants de teula àrab. Són de destacar les obertures de la planta baixa, amb una porta dovellada i dues finestres amb interessants reixes de forja. Algunes de les obertures de la planta superior són modernes, igual que moltes de les de la façana de ponent. A la façana de migdia hi ha dues pedres en mènsula presumiblement restes d'un antic matacà. Hi ha un finestral amb carreus i llinda d'una peça emmotllurada. En una sala lateral de la planta baixa hi ha dos pilars de secció quadrada amb els angles escairats, fets amb argamassa i dues cares amb aplacat de pedra de Banyoles.

## Història

Fins fa pocs anys havia estat la Rectoria de Corts. Inicialment l'espai que ocupa aquest edifici corresponia a dues cases independents.

## Referències

* 1 2 «Antiga Rectoria de Corts». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Antiga Sala Odeon

L'Antiga Sala Odeon és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta semi quadrada, amb doble espai ampli i estructura de suport de pilars de fosa, que havia estat destinat a sala de ball. S'accedeix a l'interior per un extrem des de les escales de la pujada de Sant Martí. L'interior presenta dos nivells, que eren destinats a llotges, que conserven encara les baranes de ferro fos i una gran cel-ras decorat amb pintures al fresc. El conjunt es troba deteriorat.

## Història

Abans de la construcció del Teatre Municipal de Girona la ciutat contemplava els espectacles teatrals a l'antic teatre de Pallol, que a mitjan segle xix fou tancat definitivament pel seu mal estat físic. Al no existir altre local similar l'activitat teatral es traslladà, a partir de 1857 a la Sala Odeón, on el seu propietari Joan Artau i Barrera havia obert un escenari per combinar la pràctica del ball amb l'acció teatral, no sense que el bisbe Florenci es queixés pel desenvolupament d'aquelles activitats a tocar del Seminari. Per altra part Artau comprà a baix preu el material del Pallol, explotà l'Odeón durant res anys, va revendre després part de l'utillatge al nou teatre Municipal i es quedà els anys a venir a l'escenari d'aquell nou coliseu com encarregat d'attrezzo i guarda-roba.
Joan Artau i Barrera mor a Barcelona el 8 de març de 1881 deixant una única filla Concepció Artau i Barrera casada amb Tomàs Carreras i Roca impressor pares dels germans Tomàs Carreras i Artau i Joaquim Carreras i Artau.

## Referències

* 1 2 «Antiga Sala Odeon». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
Història del Teatre Odéon Revista de Girona 320/2020
# Antiga Torre del Rellotge de Beget

L'Antiga Torre del Rellotge de Beget és una obra de Camprodon (Ripollès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antiga torre del rellotge situada al carrer de França. És de planta quadrada, bastida amb carreus poc escairats en els cantoners i pedra grollera la resta. Està coronada per una bonica estructura de ferro que sosté la campana i un penell. S'hi accedeix pel costat nord, gràcies a una escala de pedra sostinguda per una àmplia arcada de mig punt. Aquesta dona accés a un pati i des d'aquí s'accedeix a la torre.
Recentment ha entrat en desús, al adquirir un rellotge electrònic que s'ha col·locat a la torre del campanar de l'església romànica de Sant Cristòfor.

## Referències

* 1 2 «Antiga Torre del Rellotge de Beget». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Antiga caserna de la Guàrdia Civil (Menàrguens)

L'Antiga caserna de la Guàrdia Civil és una obra de Menàrguens (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa destinada en un principi a caserna, construïda a principis de segle xx. Edifici de dos pisos i dues portes d'accés realitzat amb pedra, totxo, fusta i ferro.
Es troba col·locada al mig d'uns terrenys de la seva propietat.

## Història

Fou construïda pel cos de la guàrdia Civil. La seva instal·lació és contemporània a la de la sucrera, quan la fàbrica tancà, la caserna també. Actualment està tancada i les terres del costat han estat comprades per un veí.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Antiga caserna de la Guàrdia Civil». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Antiga caserna de la Guàrdia Civil de Roda de Ter

L'antiga caserna de la Guàrdia Civil és un edifici de Roda de Ter (Osona) protegit com a bé cultural d'interès local. Des de 2013 és la seu del Museu Arqueològic de l'Esquerda.

## Descripció

L'antiga caserna de la Guàrdia Civil, a uns 200 m del jaciment arqueològic de l'Esquerda, és un edifici construït entorn de l'any 1910, al final de l'avinguda Pere Baurier. És una construcció de pedra, amb planta en forma d'U i amb un pati interior. Consta de planta baixa i un pis. Són característiques, les dues petites torres a banda i banda de la façana del primer pis, acabades amb merlets.

## Història

La caserna fou finançada per la família Baurier que va demanar permís d'obres a l'Ajuntament de Roda l'any 1910. Aquest edifici està íntimament vinculat amb el procés d'industrialització de Roda i cal situar-lo en el marc dels conflictes laborals que es van produir a les fàbriques de la riba del Ter al pas del segle xix al segle xx. Amb el desplegament dels Mossos d'Esquadra, l'any 1997 la Guàrdia Civil va deixar l'edifici. Fins aquell moment la caserna contenia les dependències de treball i un total de vuit habitatges, que es van mantenir pràcticament intactes des de l'època de la construcció. L'edifici va romandre buid durant molts anys. El 2010 la batllia va començar les obres de rehabilitació com a museu.

## Referències

* ↑ Vilarrodà, Jordi «El Museu de l’Esquerda culmina un any intens per a l’arqueologia». El 9 nou, 27-12-2019 [Consulta: 13 febrer 2025].
* 1 2 «Antiga caserna de la Guàrdia Civil de Roda de Ter». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
* ↑ Riera, Marc «El Ministerio de Fomento desencalla la construcció del Museu de l'Esquerda». Nació Digital - Osona, 29-04-2010.
# Antiga rectoria (Palau de Noguera)

L'Antiga rectoria és una obra de Palau de Noguera, al municipi de Tremp (Pallars Jussà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'Antiga Rectoria està situada en el carrer Major, al centre del nucli de Palau de Noguera. Es tracta d'un habitatge unifamiliar, originàriament construït entre mitgeres, de planta baixa i dos pisos.
La fesomia originària ha estat greument alterada, arrebossant tota la façana. S'han conservant només alguns elements patrimonials com la portalada adovellada, amb escut sobre la dovella clau, seguint l'estil dels grans casals rurals construïts o reformats en plena època renaixentista, o les balconeres de fusta.

## Història

Fou la rectoria de la vila.

## Referències

* 1 2 3 «Antiga rectoria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# Antiindustrialisme

L'antiindustrialisme és un corrent de pensament crític amb la indústria i la producció industrial i amb les conseqüències socials, econòmiques i mediambientals que aquestes comporten. Els antiindustrialistes argumenten que la indústria massiva i la producció en sèrie han tingut efectes negatius sobre la societat, l'economia i el medi ambient, com ara la desaparició del treball artesanal i la uniformització de la cultura, la degradació ambiental i la pèrdua de la biodiversitat, així com la concentració de la producció en poques empreses multinacionals.
L'antiindustrialisme té arrels històriques en el romanticisme del segle XVIII i XIX, que va veure la indústria com una amenaça per a la natura i la cultura tradicional. A partir del segle XX, l'antiindustrialisme es va convertir en una corrent més ampla que es va desenvolupar en diferents moviments socials i polítics, com ara el moviment obrer, el moviment ambientalista i el moviment contracultural.
En l'actualitat, l'antiindustrialisme continua sent una corrent important dins del pensament crític amb la indústria i la producció en sèrie, i es manifesta en diferents formes, com ara el moviment slow, que promou una vida més senzilla i sostenible, o el moviment dels degrowth, que defensa la reducció del consum i la producció per tal de preservar els recursos del planeta i garantir la justícia social. L'antiindustrialisme també està relacionat amb altres corrents de pensament, com ara el localisme i el comerç just, que busquen promoure l'economia local i els productes sostenibles.

## Referències

* ↑ Kaczynski, Theodore. Industrial Society and Its Future (en anglès), 1995. traduït al català com La societat industrial i el seu futur (2008)
* ↑ «LE SECRET C’EST DE TOUT DIRE» (en francès). [Consulta: 4 gener 2022].

## Bibliografia

* Miguel Amorós, Salida de emergencia, Pepitas de calabaza, 2012
* Anders, Günther; Monter Pérez, Josep (trad.). La Obsolescencia del hombre (en castellà, traduït de l'anglès). València: Pre-Textos, 2011. ISBN 978-84-92913-86-2.
* José Ardillo, Las ilusiones renovables, 2007.
* Angels Bosch, M. J. Pous i Pages. Antiindustrialisme i valors gentry (Tesi). Barcelona: Universitat de Barcelona, 1997.
* Jacques Ellul, La edad de la técnica, 2003.
* Lewis Mumford, El mito de la máquina.
* René Riesel i Jaime Semprún, Catastrofismo, administración del desastre y sumisión sostenible, 2011
# Antimuó

L'antimuó és una partícula de càrrega +1, i massa de 0,1056 GeV/c².
Forma part de la segona família de partícules elementals conegudes com a fermions. És un leptó, com el positró, però d'una generació i massa 200 vegades superior. El seu signe és µ$^+$ i és l'antipartícula del muó amb el qual s'aniquila en forma de radiació gamma.
La desintegració típica d'un antimuó és:
    $\mu ^{+}\to e^{+}+\nu _{e}+{\bar {\nu }}_{\mu }$.
O sigui, en tres leptons: un positró, un neutrí electrònic i un antineutrí muònic.

## Referències

* ↑ K. Nakamura et al. (Particle Data Group), J. Phys. G 37, 075021 (2010), URL: http://pdg.lbl.gov
# Antologia Històrica de la Música Catalana

L'Antologia Històrica de la Música Catalana és una col·lecció discogràfica de la música catalana. El projecte va començar sota la presidència de Pau Casals el 1966 amb l'objectiu de realitzar una mena d'enciclopèdia sonora del patrimoni musical dels Països Catalans. Oriol Martorell i Codina en va ser el director, i l'antiga discogràfica Edigsa es va carregar de la producció. Amb una vintena de títols, era una àmplia mostra de la música catalana, des de l'edat mitjana fins al segle xx. El 1975 l'edició es va interrompre per raons econòmiques i l'obra queda inacabada. La difusió va ser represa per Produccions Discogràfiques Independent (PDI). El 2006 la discogràfica Picap va adquirir el fons d'Edigsa i PDI i començar una operació de salvament i rescat. Operació complexa i costosa, car sis màsters havien desaparegut. El 2008, va llançar la reedició en format CD i una difusió pels reproductors multimèdia en línia. Conté la millor música de l'època medieval, del renaixement, clàssica i contemporània dels Països Catalans.

## Referències

* ↑ «Antologia Històrica de la Música Catalana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Sardà, Zeneida. «Oriol Martorell. Reivindicació del silenci». A: Perfils. Barcelona: L'Abadia de Montserrat, 1999, p. 18-19. ISBN 9788484150787.
* ↑ «Antologia Històrica de la Música Catalana». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Martorell, Núria «L'antologia de la música catalana, en CD i internet». El Periódico, 02-11-2008.
* ↑ «Llançament de l'Antologia Històrica de la Música Catalana». Discogràfica Picap, s.d. Arxivat de l'original el 2019-02-14. [Consulta: 13 febrer 2019].
* ↑ Doval, Joan Carles «Antologia Històrica de la Música Catalana». VilaWeb, 07-10-2008.

## Enllaços externs

* Llista de les obres editades: «Antologia Històrica de la Música Catalana». Picap. Arxivat de l'original el 2019-02-14. [Consulta: 13 febrer 2019].
* «Antologia històrica de la música catalana. Joan Carles Doval, Salvador Pueyo, Josep Maria Massip» (àudio). Vistes al mar. Catalunya Ràdio, 17-04-2009.
# Antwerp Port Epic

L'Antwerp Port Epic és una competició ciclista d'un sol dia que es disputa al voltant d'Anvers (Bèlgica). Creada el 2018, forma part de l'UCI Europa Tour amb una categoria 1.1.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2018 | Guillaume Van Keirsbulck | Aksel Nõmmela | Taco van der Hoorn |
| 2019 | Aimé De Gendt | Tim Merlier | Timothy Dupont |
| 2020 | Gianni Vermeersch | Stan Dewulf | Baptiste Planckaert |
| 2021 | Mathieu van der Poel | Taco van der Hoorn | Tim Merlier |
| 2022 | Florian Vermeersch | Gianni Vermeersch | Thibau Nys |
| 2023 | Dries De Bondt | Timo Kielich | Quinten Hermans |
| 2024 | Alexander Kristoff | Émilien Jeannière | Oded Kogut |

## Referències

* ↑ «Antwerp Port Epic (Bel) - Cat.1.1». [Consulta: 27 juny 2022].

## Enllaços externs

* Web oficial (neerlandès),(anglès)
* Antwerp Port Epic a ProCyclingStats
# Anufo

L'anufo, també coneguda per chakosi, és una llengua kwa parlada a Ghana, a Benín i a Togo. També rep el nom de chokosi, kyokosi, tchokossi i tiokossi.

## Història

El chakosi s'originà en una àrea a la Costa d'Ivori anomenada Anou o Ano, per això la llengua i els membres d'aquest poble s'anomenen a si mateixos anufo, “gent d'Anu”. És a partir del segle xviii quan, gràcies a unes migracions, el chakosi arriba i comença a establir-se a Ghana, per després avançar fins a Benín i Togo.

## Característiques
### Sistema fonològic

* Vocals: El chakosi té set vocals /i, e, ɛ, a, ɔ, o, u/. A part de les vocals orals, també té cinc fonemes vocàlics nasalitzats, que són /, ~ɛ, ã, ~ɔ, ~u/.

### Gramàtica

* Substantius: Normalment tenen un prefix vocàlic o consonàntic nasal, que s'articula en el mateix lloc que la consonant següent. El chakosi ha perdut els prefixes nominals e, ɛ, ɔ, o i l'única vocal que s'utilitza com a prefix nominal és la a. La creació del plural es fa mitjançant la utilització del sufix –m, que sembla una forma reduïda del sufix -mɔ del nzema, l'ahanta i l'anyi. Generalment, els substantius concorden en nombre amb els adjectius i els verbs.
* Verbs: El temps i l'aspecte s'indiquen majoritàriament amb prefixes. Hi ha un sufix verbal que s'utilitza amb el passat simple afirmatiu i amb el pretèrit perfecte negatiu, i per indicar el plural del subjecte o del complement directe, es duplica el verb.

### Alfabet

Utilitzen l'alfabet llatí des de l'any 1993.

## Nombre de parlants al món

Territoris on no té estatus oficial: es calcula que el 2003 unes 66,000 persones parlaven chakosi a Ghana; unes 13,800 el parlaven a Benín, i unes 57,800 a Togo. El total de població que parlava chakosi és d'unes 137,600 persones.

## Situació sociolingüística

A Ghana el nivell d'alfabetització del chakosi com a primera llengua no arriba a l'1%, i com a segona llengua es troba per sota del 5%. Tot i així, disposen de diccionari i gramàtica i és utilitzada a programes de ràdio. A Benín el nivell d'alfabetització del chakosi com a primera llengua es troba entre l'1 i el 5%. A Togo el nivell d'alfabetització del chakosi com a primera llengua es troba entre l'1 i el 5%, i és utilitzada com a segona llengua pels ngangam.

## Referències

* ↑ «Ethnologue:Anufo». Ethnologue: Languages of the World.
* 1 2 3 Kropp-Dabuku, M. E.. Languages of Ghana. Routledge, 1988. ISBN 13: 9780710302106.

## Enllaços externs

* Anufo al multitree
# Any europeu

L'any europeu és una iniciativa del Parlament Europeu per centrar els seus esforços al voltant d'una campanya concreta, al mode dels dies internacionals de l'ONU però amb un esforç sostingut durant tot un any. La llista dels anys europeus és la següent:
* 1983: de les PIME i l'artesania
* 1984: dels ciutadans europeus
* 1985: de la música
* 1986: de la seguretat viària
* 1987: del medi ambient
* 1988: del cinema i la televisió
* 1989: de la informació sobre el càncer
* 1990: del turisme
* 1992: de la seguretat, la higiene i la salut laboral
* 1993: de la gent gran
* 1994: de l'alimentació
* 1995: dels joves i la conducció
* 1996: de l'educació permanent
* 1997: contra el racisme
* 1998: de la democràcia local i regional
* 1999: contra la violència masclista
* 2001: de les llengües
* 2003: de les persones amb discapacitats
* 2004 de l'educació a través de l'esport
* 2005: d'educació per a la ciutadania
* 2006: de la mobilitat dels treballadors
* 2007: de la igualtat d'oportunitats
* 2008: del diàleg intercultural
* 2009: de la creativitat i la innovació
* 2010: contra la pobresa i l'exclusió social
* 2011: del voluntariat
* 2012: de l'envelliment actiu
* 2013-14: dels ciutadans
* 2015: del desenvolupament
* 2018: del Patrimoni Cultural

## Vegeu també

* Dies Internacionals

## Referències

* ↑ Parlament Europeu
* ↑ «European Year of Creativity and Innovation 2009». Arxivat de l'original el 2009-03-13. [Consulta: 6 gener 2009].
* ↑ «Any Europeu de Patrimoni Cultural». Arxivat de l'original el 2019-05-26. [Consulta: 20 agost 2019].