OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Entreferro

L'entreferro és la regió situada en l'aire entre els dos pols magnètics d'un imant o d'un electroimant. Alguns exemples d'entreferro són la zona d'aire entre el rotor i l'estator d'un motor elèctric o l'entreferro de les bobines de xoc (vulgarment conegudes com a "xocs"). En alguns dispositius elèctrics, com ara els transformadors, l'objectiu és mantenir l'espai d'aire tan petit com sigui possible per a obtenir així una eficiència més gran.

## Característiques

L'entreferro introdueix en el cercle magnètic de l'imant una reluctancia magnètica (terme encunyat per Oliver Heaviside, però publicat per James P. Joule el 1840 com a resistència elèctrica magnètica), és a dir, una resistència al pas d'un flux magnètic quan és influenciat per un camp magnètic.
En el cas d'un electroimant de potència per poder obtenir en el seu entreferro un camp magnètic intens és necessari un corrent d'excitació molt fort. Per exemple, en el cas de l'electroimant de Bellevue (1928), es va requerir un corrent de 400 A per tal d'obtenir un camp que val 5 T en un entreferro d'una vintena de centímetres cúbics.
L'estructura de camp en un entreferro depèn de la forma de les superfícies polars enfrontades (vegeu imatge). El camp és pràcticament uniforme si aquestes superfícies són planes, paral·leles i estan properes una de l'altra. Algunes experiències, com la de Stern i Gerlach, exigeixen camps magnètics no uniformes (és a dir, inhomogenis). En aquest experiment dut a terme el 1922, àtoms de plata es van fer passar a través d'un camp magnètic homogeni. En el seu estat fonamental, els àtoms de plata tenen un moment magnètic orbital zero. Per obtenir aquests camps cal donar a les peces polars una forma adequada

## Referències

* ↑ Diccionario Akal de física. Tres Cantos (Madrid): Akal, 2004, p. 290. ISBN 9788446012559.
* ↑ The scientific papers of James Prescott Joule (Vol II). Londres: Taylor and Francis, 1884, p. 95.
* ↑ Magnetism and magnetic materials. Cambridge: Cambridge University Press, 2011, p. 341. ISBN 9780511845000.
* ↑ «Expérience de Stern et Gerlach». Physique et simulations numériques. ressources.univ-lemans. [Consulta: 17 maig 2018].
* ↑ «Theory of the Stern-Gerlach Effect». Nature, 137, 3477, 6-1936, pàg. 1029–1029. DOI: 10.1038/1371029a0.

## Bibliografia

* Gregor D. Häberle, Heinz O. Häberle: . 2. Auflage. Verlag – Europa – Lehrmittel, Haan-Gruiten 1990, ISBN 3-8085-5002-3.
* Karl-Heinz Dietsche, Thomas Jäger: . 25. Auflage. Friedr. Vieweg & Sohn Verlag, Wiesbaden 2003, ISBN 3-528-23876-3.
* Winfrid Hauke, Rolf Thaele, Günter Reck: . 12. Auflage. Energie-Verlag GmbH, Heidelberg 1998, ISBN 3-87200-700-9.

## Enllaços externs

* Britannica.com_magnetic-circuit
# Eurodisco

L'eurodisco és un gènere dance que va evolucionar des de la música disco dels anys 70 i va ser l'antecedent de l'eurodance, l'europop i altres similars. El nom està influït pel Festival de la Cançó d'Eurovisió, que marcava la moda de cançons ballables, lleugeres, les quals incorporaven massivament el sintetitzador als teclats i les guitarres pròpies del pop i del rock. Aquestes peces de tornada coneguda i estructura melòdica es van fer populars a les discoteques, creant la fusió del nom eurodisco.
Alguns grups i cantants que van conrear aquest gènere són Bananarama, Erasure, Gazebo, Wham! i determinades cançons d'ABBA. El gènere va tenir força èxit a Itàlia, on més endavant sorgiria l'italodisco, una variant local amb lletres més romàntiques.
# Europa Lander

L'Europa Lander és una proposta de missió espacial contenint un orbitador/mòdul de descens de l'Agència Espacial Federal Russa dissenyada per estudiar el sistema de satèl·lits de Júpiter, i explorar Europa.
L'Europa Lander serà llançat en el 2020 amb una arribada planejada pel 2024. La sonda formarà part de l'Europa Jupiter System Mission que s'està preparant per estudiar el sistema de satèl·lits jovians, i el planeta Júpiter. S'espera que l'orbitador realitzi 13 sobrevols de Ganimedes, i 4 sobrevols de Cal·listo. L'orbitador transportarà fins a 50 kg d'instruments científics, i el mòdul de descens en podrà portar fins a 70 kg. La missió serà llançada des d'un coet Proton M. La missió utilitzaria parts que foren dissenyades per la missió Fobos-Grunt. El mòdul de descens està programat que investigi l'oceà sota la capa de gel d'Europa. També s'espera que investigi la capa de gel d'Europa, i l'atmosfera. Està dissenyat per ajudar a confirmar els resultats anteriors de la Pioneer, Voyager, Galileo, i les observacions de telescopis terrestres. No obstant, es preveu que l'orbitador realitzi diversos sobrevols d'altres satèl·lits jovians abans de col·locar-se en una inserció permanent al voltant d'Europa.

## Referències

* ↑ «Russian Europa Lander Concept». Future Planetary Exploration (blog)', 05-04-2009.
* ↑ K.P. Hand. «Report on the Europa Lander Workshop», February 9-13th, 2009.
* ↑ International Workshop “Europa lander: science goals and experiments” (9-13 February 2009) [home page]
* ↑ International Workshop “Europa lander: science goals and experiments” Arxivat 2021-07-19 a Wayback Machine. (9-13 February 2009) [announcement]
* ↑ L. Zelenyi, et al.. Europa Lander: Mission Concept and Science Goals. 4. European Planetary Science Congress, 2009. EPSC2009-615-1.

## Vegeu també

* Agència Espacial Federal Russa
* Europa Jupiter System Mission
* Júpiter
* Europa
* Ganimedes
* Cal·listo
# Evolució vírica

L'evolució vírica és un subcamp de la biologia evolutiva i la virologia que s'ocupa específicament de l'evolució dels virus. Els virus tenen temps de generació curts i molts —en particular els virus d'ARN— tenen taxes de mutació relativament altes (de l'ordre d'una mutació puntual o més per genoma per ronda de replicació). Aquesta elevada taxa de mutació, quan es combina amb la selecció natural, permet als virus adaptar-se ràpidament als canvis de l'entorn del seu hoste. A més, la majoria dels virus proporcionen molts descendents, de manera que qualsevol gen mutat es pot transmetre ràpidament a molts descendents. Tot i que la possibilitat de mutacions i evolució pot variar en funció del tipus de virus (ADN de doble cadena, ARN de doble cadena, ADN de cadena única, etc.), els virus en general tenen altes possibilitats de mutacions.
L'evolució vírica és un aspecte important de l'epidemiologia de malalties víriques com la grip (virus de la grip), la sida (VIH) i l'hepatitis (per exemple, el VHC). La rapidesa de la mutació vírica també causa problemes en el desenvolupament de vacunes i antivírics amb èxit, ja que sovint apareixen mutacions resistents en poques setmanes o mesos després de l'inici d'un tractament. Un dels principals models teòrics aplicats a l'evolució vírica és el model de quasiespècie, que defineix una quasiespècie vírica com un grup de soques víriques estretament relacionades que competeixen dins d'un entorn.

## Referències

* ↑ Mahy & Van Regenmortel 2009, p. 24
* ↑ Villarreal, L.P.. Viruses and the Evolution of Life. ASM Press, 2005. ISBN 978-1555813093.
# Evònim del Japó

L'evònim del Japó (Euonymus japonicus) és una espècie de planta amb flor, originària del Japó, Corea i la Xina, de la família de les Celastràcies.
Es tracta d'un arbust de fulla persistent o un petit arbre que pot arribar a fer de 2 a 8 m d'alt. Les fulles són de disposició oposada i ovals, fan de 3 a 7 cm de llarg i estan finament serrades. Les flors són poc vistoses de color blanc verdós. A la tardor presenta fruits de color taronja. És una planta ornamental molt popular tant dels llocs on és originari com a Amèrica del Nord; nombrosos cultivars s'han seleccionat, sovint amb fulles grogues o variegades.
# Excedent

L'excedent és la part de la producció que sobra o és restant. En les civilitzacions primitives, aquesta part de la producció es va començar a utilitzar per canviar per altres béns que no tenien. Això va ser resultat de l'especialització dels clans, ja que només disposaven dels productes que ells mateixos produïen, és a dir, necessitaven altres productes i utilitzaven el seu excedent per aconseguir a través del troc. Quan, més tard els clans es van fer sedentaris i produïen tot el que els era necessari per viure, es va dir que eren autosuficient, no necessitaven res més del que ells produïen per sobreviure.
L'intercanvi, que es portava a terme amb l'excedent és la primera manifestació natural del comerç, que es representa així: Mercaderia - Mercaderia.
Actualment, els petits-mitjans productors són autosuficients, és a dir, venen una part de la seva producció, i l'altra la guarden per a consum propi, o viceversa, consumeixen ells mateixos una banda, i la que els sobra la venen. Molts petits agricultors pobres han de vendre el seu excedent a un preu injust a grans multinacionals, i aquest preu no és proporcional al treball que ells han realitzat.

## Excedent del consumidor

És la diferència entre la quantitat màxima que un consumidor pot pagar per una quantitat determinada d'un bé i el que finalment paga per aquesta quantitat.

## Excedent del productor

És l'ingrés total que es paga als productors per un bé, menys el cost variable total que els representa produir aquest bé. Aquesta àrea representada en el gràfic és el preu de mercat menys el cost marginal de cada unitat produïda.
# Exeter Chiefs

L'Exeter Rugby o Exeter Chiefs és un club anglès de rugbi a 15. Es va fundar el 1871 i participa a l'Aviva Premiership de la temporada 2010-2011. És també un dels clubs més antics del país. Va guanyar el campionat anglès a la temporada 2016-2017.
# Exoma

L'exoma és la part del genoma formada pels exons, és a dir, les parts codificants dels gens, que formaran part, si s'escau, de l'ARN missatger madur i, en ser este traduït per la maquinària cel·lular, donaran com a resultat les proteïnes. És la part funcional més important del genoma i la que contribueix en major mesura al fenotip final d'un organisme. Aproximadament, correspon solament a l'1,5% del genoma.

## Referències

* ↑ Ng PC, Levy S, Huang J, Stockwell TB, Walenz BP, et al. 2008 "Genetic Variation in an Individual Human Exome." PLoS Genetics 4(8): e1000160. doi:10.1371/journal.pgen.1000160

## Vegeu també

* Transcriptoma
# Exoplanetologia

L'exoplanetologia o ciència exoplanetaria és una ciència integrada relacionada amb l'estudi d'exoplanetes (planetes extrasolars). Empra un enfocament interdisciplinari que inclou astrobiologia, astrofísica, astronomia, la ciència planetària (Planetologia), geoquímica, Astroquímica i astrogeologia. L'exoplanetologia s'ocupa de l'estudi dels planetes extrasolars en termes de la seva física, la biologia teòrica i la geoquímica. El descobriment d'exoplanetes en trànsit davant de la seva estrella mare ha donat lloc al naixement d'aquest nou camp emergent en la ciència. Fins al desembre de 2013 s'han utilitzat una varietat de tècniques per descobrir 1047 planetes fora del sistema solar. En ser un nou camp, l'exoplanetologia se centra actualment en la detecció d'exoplanetes a través de les tècniques de "recerca de planetes" (Vegeu Mètodes de detecció d'exoplanetes). No obstant això, com que es descobreixen més i més planetes, el camp de l'exoplanetologia segueix creixent a un estudi més profund dels mons extrasolars, i abordarà en última instància, la possibilitat de vida en planetes més enllà del sistema solar.

## Vegeu també

* Exoplaneta
* Mètodes de detecció d'exoplanetes
* Llista de planetes extrasolars

## Referències

* ↑ Interactive Extra-solar Planets Catalog, The Extrasolar Planets Encyclopaedia. updated Sept 30, 2010. Accessed Oct 2, 2010.
# Habitatge al carrer de Prat de la Riba, 14 (Reus)

L'Habitatge al carrer de Prat de la Riba, 14, és un edifici del municipi de Reus (Baix Camp) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un edifici cantoner entre mitgeres, de planta rectangular, amb planta baixa i quatre pisos. Té l'accés pel carrer de Prat de la Riba. Les façanes són planes, i presenten en els tres últims pisos un balcó corregut que al final es transforma en tribuna circular sobre la cantonada del carrer. La planta baixa i el primer pis conserven el pla de la façana amb igual nombre d'obertures. La planta baixa presenta un acabat llis de pedra. La resta de l'edifici és arrebossat i pintat, amb franges horitzontals. Hi ha ampits als balcons i una tribuna plana amb el mateix acabat. Està rematat per un passamà metàl·lic i rodó. El remat de l'edifici es realitza amb una petita cornisa continua de maó. Les obertures són rectangulars amb obra de fusta i persianes enrotllables. La coberta és plana i acabada amb rajola. L'edifici segueix la tipologia unitària del carrer, de comerços i habitatges. La façana que dona al carrer de Santa Teresa, amb el que fa cantó, és molt més simple de construcció, amb finestres a la primera planta, que segueixen l'esquema de l'altra façana, i un balcó per pis, amb baranes molt poc decorades de ferro forjat.

## Referències

* ↑ «Habitatge del carrer Prat de la Riba, 14». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24-VII-2015].
# Heterodisomia

L'heterodisomia és la presència de dos cromosomes homòlegs heretats del mateix progenitor en comptes d'haver-se heretat cadascun d'un progenitor. Aquest fenomen es pot donar per diverses vies:
* Es pot produir per la pèrdua d'un cromosoma a un zigot trisòmic (rescat trisòmic)
* Es pot produir per la fertilització d'un gàmeta amb dues còpies d'un mateix cromosoma (complementació gamètica).
Aquest fenomen té dues implicacions. Hi ha molta més probabilitat que es transmetin dos al·lels mutats d'una malaltia i es desenvolupen malalties a causa de l'impromta genòmica.
La diferència entre heterodisomia i isodisomia rau en el fet que la heterodisomia són dos cromosomes homòlegs, l'isodisomia són dos cromosomes idèntics.
# Ajuntament de Benissanet

L'Ajuntament de Benissanet és la casa consistorial del municipi de Benissanet (Ribera d'Ebre), una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situat dins del nucli urbà de la població de Benissanet, a la banda de migdia del terme, formant cantonada entre els carrers del Bonaire i de la Verdura, al costat de l'Església de Sant Joan Baptista.

## Descripció

És un edifici cantoner de planta més o menys rectangular, amb la coberta de teula de quatre vessants i distribuït en planta baixa i dos pisos. La façana principal, orientada al carrer del Bonaire, presenta un porxo d'arcs de mig punt emblanquinats amb les impostes motllurades, que dona accés tant a l'interior de l'ajuntament com de la rectoria, ubicada a l'extrem de llevant de la construcció. Els portals són d'arc de mig punt emblanquinats també. La resta d'obertures de la planta baixa són rectangulars, les més destacables amb els ampits motllurats sostinguts amb petites mènsules. La finestra de la rectoria presenta una reixa de ferro treballada rematada amb una creu grega. Les obertures del primer pis són rectangulars amb els emmarcaments motllurats, i tenen sortida a balcons exempts amb les llosanes motllurades i baranes de ferro decorades. Tant el balcó central de l'ajuntament com el de la rectoria presenten una clau decorativa al bell mig de l'emmarcament de les obertures. Per acabar, les obertures dels pisos superiors es corresponen amb badius de mig punt, amb els ampits motllurats. Tota la construcció està rematada per una àmplia cornisa motllurada. La resta de façanes de la construcció són força més senzilles i pràcticament no presenten cap element decoratiu destacable.
La construcció presenta els paraments arrebossats i emblanquinats.

## Referències

* 1 2 3 «Ajuntament de Benissanet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 març 2016].

## Enllaços externs

* «Ajuntament de Benissanet». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Ajuntament de Gandesa

L'Ajuntament de Gandesa és l'administració local del municipi de Gandesa (Terra Alta). L'edifici on està emplaçat forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Edifici

Edifici de planta rectangular i volumetria prismàtica rectangular, consistent en planta baixa amb porxo públic d'entrada i dues plantes destinades a dependències de l'Ajuntament. L'accés en planta queda remarcat per una antiga capella (Santa Anna) ressituada en aquesta façana. El pas i les motllures de l'arcada de mig punt que forma la capella s'han agafat com a model tipus per al porxo d'entrada a l'Ajuntament i per a la composició de la façana de la planta baixa. En aquest pany de façana principal, sota el porxo, hi ha algunes lloses esculpides de pedra d'èpoques pretèrites.
L'Ajuntament actual és tot d'obra vista, amb un cert caire classicista, reforçat a partir de l'ús de la capella de Santa Anna com a eix de simetria. Mostra unes façanes molt ordenades, cuidant extremadament aquesta simetria també en les altres façanes. Es remarca la verticalitat de l'edifici mitjançant l'ús de grans finestrals que van des de la planta primera a la segona, i amb el joc amb franges verticals d'obra vista que emmarquen els finestrals. El remat de la façana es produeix mitjançant una petita cornisa també d'obra vista.

## Història

El nou Ajuntament de Gandesa està situat al mateix lloc on hi havia l'antic Ajuntament. A l'antic Ajuntament hi havia adossada la Capella de Santa Anna, a la façana del carrer Carnisseries. Aquesta capella d'origen barroc ha estat conservada en la construcció del nou Ajuntament, situant-se en un lloc preferent, centrada a la façana principal de la Plaça de l'Ajuntament.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Ajuntament de Gandesa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 novembre 2015].
# Ajuntament de Tona

L'Ajuntament de Tona és una casa consistorial de Tona (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici d'un sol cos amb porta dovellada i dues finestres amb les llindes aprofitades d'estructures anteriors, a la planta baixa. Una balconada de cinc obertures al primer pis i balcons al segon. Ulls de bou al pis superior, sota teulada.
És fruit de la reconstrucció d'una casa de Tona dels segles XVII-XVIII que estava en molt mal estat.

## Història

Segons un privilegi de concessió fet el 24 d'agost de 1224 per Guillem II de Montcada, vescomte de Bearn i senyor del Castell de Tona, el senyor de Tona concedia la batllia de Tona a Arnau Font, del mas Font, i al seu fill Ramon. El privilegi es mantindria fins que no fos revocat pel senyor de Tona. D'aquesta manera els Font foren batlles de Tona durant algunes generacions. No se sap quan va morir Antoni Font, batlle de Tona el 1404, però sembla que no va tenir descendència. El 2 de maig de 1401, el rei Martí I concedeix el privilegi pel qual des d'aquell moment el batlle del terme del Castell havia de ser triennal i habitant del terme. La gent de Tona demanà que cada tres anys s'escollissin tres prohoms que han de viure al terme del castell i han de ser presentats al rei o al batlle general de Catalunya, que designarà entre ells qui serà el batlle, que haurà de tenir taula o oficina parada i també saig o agutzil per exercir la jurisdicció civil i criminal del terme. L'elecció del batlle es feia segons la insaculació, i a la plaça pública de Tona, i només si plovia es podia fer a la casa del Comú o Confraria, al carrer de Tona. Amb el Decret de Nova Planta (1707-1716) s'abolí aquest sistema. A partir d'aquest moment el govern estarà format per un alcalde, diferents regidors i un síndic, escollits entre les persones afectes al rei. L'elecció havia de ser pública, entre els que havien demostrat ser bons vassalls del rei. El nombre de regidors varia al llarg del segle xviii, però acostumava a ser de cinc, sis o set com a màxim.

## Referències

* 1 2 3 «Ajuntament de Tona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# Ajuntament de Vinebre

L'Ajuntament de Vinebre és una obra de les darreres tendències de Vinebre (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat a la plaça del Matadero, a la cantonada amb la travessa del Matadero.
Edifici cantoner de línies rectes i d'inspiració racionalista. Té la coberta plana i dos nivells d'alçat. A la planta baixa hi ha un espai obert a la cantonada sostingut per un pilar, en el qual hi ha les escales que permeten accedir a l'interior. Al primer pis, sobre d'aquest espai hi ha grans finestres quadriculades, una de les quals té sortida a un petit balcó. L'acabat exterior és arrebossat i pintat, amb un sòcol de pedra.

## Referències

* 1 2 «Ajuntament de Vinebre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# Ajuntament del Brull

L'Ajuntament del Brull és la casa consistorial del Brull (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de planta rectangular, amb planta baixa i un sol pis, amb coberta de teula a dues vessants. Té la façana principal encarada al sud. L'aspecte que ofereix avui és el resultat de successives ampliacions a partir d'un cos original, respectant sempre les línies de façana i l'alçada de la casa. A la part de llevant té una altra construcció adossada mentre que per les altres parts es poden veure les façanes. L'arrebossat de les façanes visibles tan sols permeten veure els marcs i llindes de les portes i finestres.

## Història

El cos principal a partir del qual es formaria tota la casa que avui es pot veure, data del segle xix, concretament del 1885. La seva situació prop de l'església i del camí propicià que en aquest indret es formés un petit nucli habitat.
Actualment (1989) l'edifici està en la fase final de les reformes per a condicionar-la per a les tasques pròpies de l'ajuntament. Aquestes reformen han comportat l'arrebossat de les façanes, la restauració de les teulades i la remodelació de l'estructura interior de la casa.

## Referències

* 1 2 3 «Ajuntament del Brull». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 setembre 2017].
# Akaname

L'akaname és un yōkai de la mitologia japonesa que surt il·lustrat per Toriyama Sekien en el seu primer llibre. El seu nom significa Succionador d'immundícia.
Se'l pot trobar en els banys, banyeres i fins i tot dins de lavabos o succionant amb la seva llengua qualsevol material de rebuig que es pugui trobar. Generalment es poden trobar en banys antics i descuidats. És un ser benèvol tot i la seva lletjor i el soroll pertorbador que produeix amb la seva llengua.

## Fonts

* Addis, Stephen, ed. Japanese Ghosts and Demons: Art of the Supernatural. George Braziller, 2001.
* Kiej'e, Nikolas. Japanese Grotesqueries. C. E. Tuttle Co., 1973.
* abbr. KYDD: Kaii-Yōkai Denshō Database. Online bibliographical database of supernatural folklore published by the International Research Center for Japanese Studies.
* Mizuki, Shigeru. Mizuki Shigeru No Nihon Yōkai Meguri. JTB, 2001.
* Mizuki, Shigeru. Aizōban Yōkai Gadan. Iwanami Shoten, 2002.
* Mizuki, Shigeru. Mujara 1: Kantō, Hokkaidō, Okinawa-hen. Soft Garage, 2003.
* Mizuki, Shigeru. Mujara 2: Chūbu-hen. Soft Garage, 2003.
* Mizuki, Shigeru. Mujara 3: Kinki-hen. Soft Garage, 2003.
* Mizuki, Shigeru. Mujara 4: Chūgoku, Shikoku-hen. Soft Garage, 2004.
* Mizuki, Shigeru. Mujara 5: Tōhoku, Kyūshū-hen. Soft Garage, 2004.
* Mizuki, Shigeru. Mujara 6: Sekai, Tokubetsu-hen. Soft Garage, 2004.
* Takehara, Shunsen. Tōsanjin Yawa - Ehon Hyaku Monogatari. Kadokawa Shoten, 2006. ISBN 4-04-383001-7.
* Toriyama, Sekien. Gazu Hyakki Yakō Zenga Shū. Kadokawa Shoten, 2005. ISBN 4-04-405101-1.
* Yanagita, Kunio. Yōkai Dangi. Kōdansha, 1977. ISBN 4-06-158135-X
# Akhtang

L'Akhtang (en rus: Ахтанг) és un volcà en escut coronat per un petit estratovolcà basàltic situat a la serralada Sredinni, a la península de Kamtxatka, Rússia, al sud-est del volcà Itxinski. El seu cim s'eleva fins als 1.956 msnm. No se li coneixen erupcions en temps històrics.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Akhtang» (en anglès). [Consulta: 23 novembre 2021].