OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paleozoic

El Paleozoic és l'era geològica que començà fa 538,8 ± 0,2 milions d'anys i s'acabà fa 251,902 ± 0,024 milions d'anys. Es tracta de la primera època de l'eó Fanerozoic, que encara dura. El seu nom deriva de les paraules gregues antigues παλαιός (palaiós), que significa ‘antic’, i ζωή (zoé), que significa ‘vida’, i en el seu conjunt vol dir ‘vida antiga’.
La divisió del temps en diferents eres, la divisió més gran del temps geològic, ve ja de Giovanni Arduino, del segle xviii, tot i que el seu nom original per l'era ara coneguda com el Paleozoic era «Primitiu».
El Paleozoic inclou sis períodes geològics; del més antic al més recent --el Cambrià, l'Ordovicià, el Silurià, el Devonià, el Carbonífer i el Permià. S'estén des de fa uns 542 milions d'anys fins fa uns 251 milions d'anys. Segueix el Precambrià i precedeix el Mesozoic.
El Paleozoic va des del temps de la primera aparició en abundància de fòssils de closca dura fins al temps en què els continents començaven a ser dominats per rèptils grans i relativament sofisticats, així com per vegetals relativament moderns. El límit inferior se'n situava clàssicament en la primera aparició de criatures conegudes com a trilobits i arqueociats. El límit superior està situat en una extinció massiva 300 milions d'anys més tard, l'extinció permiana. La pràctica moderna situa el límit més antic en la primera aparició d'un fòssil característic anomenat Treptichnus pedum.
Geològicament, el Paleozoic comença poc després de la fragmentació del supercontinent de Rodínia i al final d'una època glacial global (vegeu Glaciació varangiana). Durant el Paleozoic primitiu, la massa terrestre de la Terra es va trencar en un gran nombre de continents relativament petits. Cap al final de l'era, els continents s'agruparen de nou en un supercontinent anomenat Pangea, que incloïa la major part de l'àrea terrestre de la Terra.
Al principi de l'era, la vida només consistia en bacteris, algues, esponges i una varietat de formes lleugerament enigmàtiques conegudes com a «organismes ediacarians». Un gran nombre d'estructures corpòries aparegueren quasi simultàniament al començament de l'era, un fenomen conegut com a «explosió cambriana». Hi ha algunes proves que organismes senzills ja podrien haver envaït la terra al començament del Paleozoic, però els vegetals i animals substancials no van arribar a la Terra fins al Silurià i no van començar a prosperar fins al Devonià. Tot i que es coneixen vertebrats primitius des de principis del Paleozoic, les formes animals dominants foren els invertebrats fins a mitjans del Paleozoic. Les poblacions de peixos van explotar durant el Devonià. Durant el Paleozoic tardà, grans boscos de vegetals primitius van prosperar en la Terra, formant les grans capes de carbó d'Europa i l'est de Nord-amèrica. Cap al final de l'era, els primers rèptils grans i sofisticats i les primeres coníferes ja havien evolucionat.
# Ammoglanis pulex

Ammoglanis pulex és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 1,5 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 30-31.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Costa W. J. E. M., 1994. A new genus and species of Sarcoglanidinae (Siluriformes: Trichomycteridae) from the Araguaia basin, central Brazil, with notes on subfamilial phylogeny. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 5 (núm. 3). 207-216.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ De Pinna, M. C. C. & K. O. Winemiller. 2000. A new species of Ammoglanis (Siluriformes: Trichomycteridae) from Venezuela. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 11 (núm. 3): 255-264.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ De Pínna, M.C.C. i W. Wosiacki, 2003. Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes). p. 270-290. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ De Pinna, M. C. C. & K. O. Winemiller. 2000.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# IJse

L'IJse és un riu de Bèlgica que neix al nucli Groenendaal, al bell mig del Zoniënwoud, bosc tri-regional (Flandes, Brussel·les i Valònia), i que desemboca al Dijle al Dode Beemde (prat mort) a Neerijse. Des del segle xviii el curs del riu va ser canviat sovint, principalment per a augmentar el desnivell i poder activar molins d'aigua, les parts més baixes, pantanoses, van ser transformades en vivers. Les múltiples transformacions fetes per l'home, tal com les rectificacions, van reduir considerablement la capacitat d'emmagatzemar aigües altes així com la biodiversitat del riu. Es projecta de renaturalitzar, quan més possible, el curs del riu, fora de les zones urbanitzades i crear passos de peixos on no és possible tornar al curs natural.
És un dels nombroses rius dels quals el nom prové d'un nom comú (frisó o germànic) 'i' o 'is' que significa i que ès etimològicament aparentat amb la paraula ‘aigua’ (altres exemples són: l'Isar, l'Eijserbeek, l'Aa, Ise, l'IJ, l'IJzer, Isebek, Eisenbek…). Les principals localitats regades pel riu són Groenendaal, Sint-Genesius-Rode, Hoeilaart, Overijse, Huldenberg, Loonbeek i Neerijse.

## Afluents principals

* Nellebeek
* Langegracht
* Beek
* Wijndaalbeek
* L'IJse entre Overijse i Huldenberg
* Aiguabarreig de l'IJse al Dijle a la Dode Bemde a Neerijse
* Panorama de l'IJse a Huldenberg

## Referències

* ↑ «Earthtools.org». Arxivat de l'original el 2012-04-01. [Consulta: 23 octubre 2014].
* ↑ Provincie Vlaams-Brabant. Deelbekkenbeheerplan deelbekken Laan/IJse (Pla de conca dels Laan i IJse) ( PDF) (en neerlandès), 2007, p. 4. Arxivat 2014-10-24 a Wayback Machine.
* ↑ Welkenhuysen, Karen. De IJse: naar een ecologisch herstel van waterloop en vallei (L'IJse: cap a una restauració del curs d'aigua i de la vall) (.pdf) (en neerlandès). Brussel·les: Aminal, 2003, p. 12. Arxivat 2014-04-23 a Wayback Machine.
* ↑ Per a la pronuncia del diftong 'IJ' vegeu IJ (lletra).
# Bagra ibèrica

La bagra ibèrica (Squalius pyrenaicus ) és una espècie de peix de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes. Es coneix amb el nom de cacho en castellà. Va ser descrit com Leuciscus pyrenaicus per Albert Günther el 1868. És una espècie endèmica dels països catalans.

## Morfologia i hàbitat

Aquesta espècie és molt semblant a la bagra però més petita, arribant només a uns 15 centímetres i un pes de 50 g i a més, té el cap gros i la boca terminal, i el gran desenvolupament dels ossos suborbitaris permet diferenciar-la clarament de la bagra comuna (Leuciscus cephalus). Té una vida relativament breua: set anys per a les femelles i cinc per als mascles. Es reprodueix a parir de tres anys, entre maig i juny.
Aquest peix està amenaçat per la pèrdua i deteriorament del seu hàbitat. Com a peix potamòdrom, pateix dels multiples obstacles atropògens com ara pantans i rescloses que l'impedeix a migrar cap al lloc per fresar. També ha estat molt afectat per la introducció de la gambúsia, un petit peix invasor no endèmic molt competitiu, que s'ha estès a les zones on viu la bagra ibèrica.
La bagra ibèrica habita als cursos d'aigua nets de les conques del Tajo, Guadiana, Guadalquivir, Segura, i Xúquer. També es pot trobar a aiguamolls i estanys com a la comarca de la Safor.

## Referències

* ↑ «Bagra ibèrica». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Vocabulari forestal. Castelló de la Plana: Editorial de la Universitat Politècnica de València: Àrea de Promoció i Normalització Lingüística, 2010 (Vocabularis Universitaris). ISBN 978-84-8363-609-1.
* ↑ Eschmeyer, William; van der Laan, Richard; Fricke, Ron. «Squalius pyrenaicus» (en anglès). Eschmeyer's Catalog of Fishes. California Academy of Sciences, 07-12-2020.
* ↑ Comellas, Jordi «El riu és vida: quin és l'estat dels nostres peixos» (pdf). Presència, any XLII, núm. 1848, 27-07-2007, pàg. 5.
* 1 2 3 «ictiologia». Història Natural dels Països Catalans p. 25. Fundació Enciclopèdia. [Consulta: 24 març 2021].
* ↑ «Peixos de riu, estany i aiguamoll». Coneix el riu. Museu del Ter i Centre d'Estudis dels Rius Mediterranis - UVic - UCC. [Consulta: 24 març 2021].
* ↑ Rico-Guzmán, Encarnación; Terrones, Beatriz; Llorca Redón, Àngela; Bonet Jornet, Andreu. Informe - Seguiment d'espècies al·lòctones invasores al Riu Polop i del Paratge Natural Municipal del Racó Sant Bonaventura - Els Canalons, Alcoi. Estació Científica Font Roja Natura. Universitat d'Alacant, juliol 2013, p. 27-28, 33.
* ↑ Torres, Armi G. «Squalius pyrenaicus (Günther, 1868)» (en anglès). Fishbase. [Consulta: 24 març 2021].
* ↑ «Fragment: Animals endèmics». L'Estraperlo, 7-2003.

## Bibliografia

* Elvira, Benigno «Conservation status of endemic freshwater fish in Spain» (en anglès). Biological Conservation, 72, 2, 1995, pàg. 129–136. DOI: 10.1016/0006-3207(94)00076-3.
# Terra del Rei Cristià X

La Terra del Rei Cristià X (en danès Kong Christian X Land) és una zona del nord-est de Groenlàndia.

## Història

Aquesta zona va rebre el nom del rei Cristià X de Dinamarca i Islàndia (1870-1947), que va pujar al tron el 1912, durant l'expedició danesa a Groenlàndia oriental de 1931 a 1934. En nom va ser utilitzat per primera vegada en un mapa de l'Institut Geodèsic Danès de 1932. Per aquell temps la zona estava ocupada per Noruega amb el nom de Terra d'Eric el Roig, però Dinamarca dugué l'assumpte al Tribunal Internacional de Justícia, que resolgué que l'ocupació era il·legal. Noruega ho acceptà i se'n retirà el 5 d'abril de 1933.
Myggbukta va ser una ràdio i estació meteorològica noruega que va operar a la costa de manera intermitent durant el segle xx.

## Geografia

La Terra del Rei Cristià X s'estén per sobre del cercle polar àrtic entre l'estret de Scoresby a 70°N i el fiord de Bessel a 76°N. Limita amb la Terra del Rei Cristià IX al sud, la terra del Rei Frederic VIII al nord i la capa de gel de Groenlàndia a l'oest. Tot el seu territori està inclòs al Parc Nacional del Nord-est de Groenlàndia.
La zona està deshabitada, excepte l'estació de Daneborg, l'estació Zackenberg i la base militar de Mestersvig.

## Referències

* ↑ «Kong Christian X Land». Mapcarta. [Consulta: 21 abril 2016].
* 1 2 «Catalogue of place names in northern East Greenland». Geological Survey of Denmark. Arxivat de l'original el 13 May 2020. [Consulta: 21 abril 2016].
* ↑ «Legal Status of Eastern Greenland» (en anglès). PCIJ Series A/B No. 53 (1933). Arxivat de l'original el 2011-05-11. [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ Spencer Apollonio, Lands That Hold One Spellbound: A Story of East Greenland, 2008 p. 187
* ↑ Greenland Map
* ↑ Zackenberg Research Station
* ↑ Danish Geodata Agency. Greenland Pilot Sailing Directions for East Greenland (en anglès), 2015. ISBN 978-87-92107-61-9. .
# Estació de Bilbao Intermodal

L'estació de Bilbao Intermodal, anteriorment coneguda com a Termibus, és la principal terminal d'autobusos de la vila de Bilbao, on s'ofereix la totalitat de les línies interurbanes de llarg recorregut que operen a la ciutat, a més de certes línies del servei públic provincial Bizkaibus.
Les obres de construcció de la nova estació de Bilbao Intermodal van concloure a l'octubre de 2019 i compta amb quatre plantes sota rasant, 30 dàrsenes i més de 500 places d'aparcament. L'estació és de titularitat municipal i va ser construïda per l'empresa adjudicatària Amenabar a canvi d'"una parcel·la en espècie i l'explotació de la pròpia estació i el seu aparcament durant els propers quaranta anys".
La seva data de reinauguració va ser el 27 de novembre, i va entrar en servei dos dies després.

## Referències

* ↑ «La nueva estación de autobuses intermodal de Bilbao entrará en servicio el viernes 29 de noviembre». , 19-11-2019 [Consulta: 19 novembre 2019].
* ↑ «La nueva estación de autobuses de Bilbo entrará en funcionamimento el viernes 29 de noviembre». , 19-11-2019 [Consulta: 19 novembre 2019].
* ↑ de las Heras, Gonzalo «Conoce planta a planta la nueva Termibus de Bilbao». , 21-11-2019 [Consulta: 21 novembre 2019].
* ↑ Bernal, Oskar M. «Primeras imágenes del interior de la nueva Bilbao Intermodal». , 27-11-2019 [Consulta: 27 novembre 2019]. Arxivat 2019-11-28 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-11-28. [Consulta: 20 desembre 2019].
* ↑ Molano, Eva «Así es el nuevo 'aeropuerto' de Bilbao». , 27-11-2019 [Consulta: 27 novembre 2019].
# Ed Gein (pel·lícula)

Ed Gein (títol original: In the Light of the Moon) és una film americà dirigida per Chuck Parello, estrenada el 2000. Ha estat doblada al català. El rodatge s'ha desenvolupat a Los Angeles. La història de l'assassí en sèrie Ed Gein ha inspirat molts films com Three on a Meathook, (1972), Deranged o The Texas Chain Saw Massacre (1974). La casa dels Anderson on Ed Gein és capturat al final del film és la mateixa que la de la família Jarvis a Divendres 13: Capítol final (1984). Apassionat pels assassins en sèrie, el director Chuck Parello ha contat la història de Henry Lee Lucas a Henry, retrat d'un serial killer 2 (1998) i la de Kenneth Bianchi a The Hillside Strangler (2004).

## Argument

1957. A la tranquil·la I petita ciutat de Plainfield, Ed Gein porta una vida ordinària a la granja familiar. Però la granja està aïllada, els pares d'Ed han mort i les collites s'han podrit des de fa molt de temps. I els seus fantasmes el visiten.

## Repartiment

* Steve Railsback: Ed Gein
* Carrie Snodgress: Augusta W. Gein
* Carol Mansell: Collette Marshall
* Sally Champlin: Mary Hogan
* Steve Blackwood: Brian
* Nancy Linehan Charles: Eleanor
* Bill Cross: George Gein
* Travis McKenna: Ronnie
* Jan Hoag: Irene Hill
* Brian Evers: Henry Gein
* Pat Skipper: el xèrif Jim Stillwell
* Nicholas Stojanovich: Dale
* Dylan Kasch: Melvin
* Tish Hicks: Leigh Cross

## Premis i nominacions

* Premi a la millor pel·lícula i del millor actor per a Steve Railsback, en el Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya l'any 2000.
* Premi del millor actor per a Steve Railsback i la millor actriu per a Sally Champlin, en el Fantafestival l'any 2001.
* Nominació al premi a la millor pel·lícula, en el festival Fantasporto l'any 2001.

## Referències

* ↑ «Ed Gein». esadir.cat.
* ↑ «Ed Gein (2000)». [Consulta: 13 abril 2018].
* ↑ «Ed Gein, le boucher». [Consulta: 13 abril 2018].
# Tennes (Sidó)

Tennes (Τέννης) fou rei de Sidó.
En la revolta de Fenícia contra Artaxerxes III de Pèrsia, va entregar la ciutat als perses però tot i així fou executat per orde del rei persa el 351 aC. Els sidonians no va acceptar l'entrega de la ciutat i li van posar foc i la van cremar i part dels ciutadans van morir a les flames abans de rendir-se.
# Bülent Eken

Bülent Eken (26 d'octubre de 1923 - 25 de juliol de 2016) fou un futbolista turc de la dècada de 1940.
Fou 13 cops internacional amb la selecció turca. Participà en els Jocs Olímpics de 1948 i al Mundial de 1954.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Galatasaray SK, Salernitana i Palermo.
Posteriorment fou entrenador, dirigint la selecció turca el 1962.

## Referències

* ↑ «Bülent Eken'i Kaybettik».
* ↑ «Bülent Eken Biography and Statistics». Sports Reference. Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 15 abril 2009].
* ↑ Bulent Eken Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Turkey National Team Coaches». RSSSF. [Consulta: 15 abril 2009].
# Amphilius brevis

Amphilius brevis és una espècie de peix de la família dels amfílids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,4 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* 1 2 BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boulenger, G. A. 1902. Contributions to the ichthyology of the Congo.--II. On a collection of fishes from the Lindi River. Proceedings of the Zoological Society of London. v. 1 (pt 2): 265-271, Pls. 28-30.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313. ISBN 0-86622-131-X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Skelton, P.H. i G.G. Teugels, 1986. Amphiliidae. p. 54-65. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Skelton, P.H., 1992. Amphiliidae. p. 450-467. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França. PDF (anglès)
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# IPA

«IPA» té aquests significats:
* L'Alfabet fonètic internacional per les seves sigles en anglès
* La varietat de cervesa India Pale Ale
* L'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya
* L'Institut de Professors Artigas (Instituto de Profesores Artigas en castellà) a l'Uruguai
* Independents per Algemesí, partit polític
# Bagrus degeni

Bagrus degeni és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 55 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Victòria.

## Referències

* ↑ Bosc L. A. G. 1816-1819. (Pisces accounts.) A Nouveau Dictionnaire d'Histoire Naturelle..., Nouv. Ed. Paris. Nouv. Dict. Hist. Nat. v. 1-36.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Boulenger, G.A. 1909. On a second collection of reptiles, batrachians, and fishes made by Dr. E. Bayon in Uganda. Ann. Mus. Civ. Stor. Nat. Giacomo Doria 4(44):302-307.

## Bibliografia

* Bailey, R. M. i D. J. Stewart 1983: Bagrus Bosc, 1816 (Pisces, Siluriformes): Proposal to place on the Official List. Z.N.(S.)2371. Bulletin of Zoological Nomenclature v. 40 (pt 3): 167-172.
* Boulenger, G. A. 1906. Descriptions of new fishes discovered by Mr. E. Degen in Lake Victoria. Annals and Magazine of Natural History (Series 7) v. 17 (núm. 101): 433-452.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K.C. 1966. Contributions to the study of the fishes of the family Bagridae. A systematic account of the African genera with a new classification of the family. Bull. I.F.A.N. (A) 28(3):1064-1139.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Estació de Camí dels Reis

L'estació del Camí dels Reis és una estació del metro de Palma. Fou posada en servei el 25 d'abril de 2007.
És una estació soterrada, situada a la Gran Via Asima, just al final, a tocar de la intersecció amb el camí dels Reis. Té andanes laterals, que s'interconnecten a través d'un pas inferior.
Línies que passen per aquesta estació :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Metro de Palma |||||
| Estació Intermodal - Plaça d'Espanya | Gran Via Asima | 1 | Son Sardina | Universitat |
# Thiomargarita namibiensis

Thiomargarita namibiensis ('perla sulfurosa de Namíbia') és un proteobacteri gram-negatiu trobat als sediments oceànics de la plataforma continental. Fins al 2022 fou el bacteri més gros conegut, amb una longitud de fins a 750 μm (0,75 mm), el que la fa visible a simple vista.
És un bacteri quimiolitòtrofc, i és capaç d'usar l'anió nitrat com a acceptor electrònic terminal en la cadena de transport electrònic. Ja que el bacteri és sèssil, i la concentració de nitrat varia considerablement amb el temps, és capaç d'emmagatzemar altes concentracions (fins a 10.000 vegades més) de nitrat en un immens vacúol, la qual és responsable del 98% de la seva grandària. Quan les concentracions de nitrat en el medi exterior són baixes, aquest bacteri usa el nitrat contingut en el seu vacúol per poder seguir respirant. Una investigació recent ha mostrat que el bacteri podria ser anaerobi facultatiu, més que anaerobi obligatòriament i, per tant, ser capaç de respirar oxigen si està disponible.
Una altra adaptació poc comuna és el seu patró de divisió reductiva. Sota condicions d'estrès, com la inanició, aquest bacteri és capaç de reproduir-se, però de manera que es parteixi la cèl·lula mantenint el volum total constant. Aquest patró de comportament podria ser degut a la seva gran grandària.
Aquesta espècie va ser descoberta per Heide H. Schulz et al. en 1999, a la costa de Namíbia. El 2005 es va descobrir una espècie molt propera al Golf de Mèxic, plantejant-se a si la possibilitat que T. namibiensis estigui molt més difosa del que es pensava anteriorment. El 2022 es descrigué T. magnifica, una espècie encara més grossa.

## Referències

* ↑ Duran, X. «Descobreixen un bacteri gairebé tan gros com una moneda d'un cèntim d'euro». 324, 26 juny 2022. [Consulta: 27 juny 2022].