OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ermita de la Puríssima (la Jana)

L'ermita de la Puríssima, de La Jana, també coneguda com a Capella de la Immaculada, és un edifici religiós catòlic, actualment sense culte, que es localitza en el mateix nucli poblacional de la comarca del Baix Maestrat. Està catalogada com Bé de rellevància local, amb la categoria de Monument d'interès local, i codi: 12.03.070-005; de manera genèrica i segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007).

## Història

Segons la tradició aquesta ermita, datada del segle xv, s'alça en el mateix solar on estava edificat l'antic castell de la vila, usant-se com a materials per a la seva construcció els que anteriorment van pertànyer a la fortalesa ja desapareguda. Al llarg del temps va sofrir reformes i intervencions destacant-se les realitzades al llarg del segle xviii i principis del xix, la qual cosa ha suposat que el seu aspecte s'allunyi considerablement de l'original. Va deixar d'utilitzar-se com a lloc de culte i ha tingut diversos i dispars usos, des d'Hospital de la Caritat a magatzem. Es va realitzar una restauració durant els anys 1980 i 1981.

## Descripció

Es tracta d'un edifici amb planta de saló de reduïdes dimensions i auster aspecte, tant interiorment com exteriorment parlant. Està adossada a habitatges particulars a banda i banda. La façana acaba en capcer que és utilitzat com a petita espadanya per a una única campana de característiques molt similars a la de l'ermita de Santa Ana. Per accedir a l'antic temple existeix una porta en forma d'arc de mig punt i sobre ella s'obre finestra rectangular enreixada que dona llum natural a l'interior. Respecte a l'interior, està coberta la seva nau única per volta de creueria, i presenta tres trams o crugies per arcs apuntats. Els arcs presenten nervis que descansen en mènsules de reduïdes dimensions, que al interseccionar donen lloc a claus. Presenta absis poligonal, amb coberta nervada estant unit a la resta de la nau per un arc de mig punt que descansa en sengles pilastres a banda i banda, amb arestes bisellades.

## Referències

* ↑ «Ficha BRL» (en castellà). [Consulta: 3 juny 2016].
* 1 2 Ermitas y Santuarios de la Comunidad Valenciana. «Ermita de la Purísima» (en castellà). Arxivat de l'original el 2016-08-13. [Consulta: 3 juny 2016].
* ↑ Campaners.com. «Ermita de la Inmaculada - LA JANA (EL BAIX MAESTRAT) (COMUNITAT VALENCIANA)» (en castellà). [Consulta: 3 juny 2016].
# Ermita de la Santa Creu (Menàrguens)

L'Ermita de la Santa Creu és una obra de Menàrguens (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de caràcter religiós, del segle XVII-XIX, realitzat en pedra i arrebossat.
Petita ermita de planta rectangular. Accés al sud per una senzilla porta d'arc de mig punt i damunt ella una petita finestra i a sobre una creu. Coberta a doble vessant i de teules.

## Història

Aquesta ermita es troba als afores del poble, a la carretera d'Albesa, i és de propietat particular. Cada dilluns de Pasqua es realitza u aplec a aquesta ermita, durant la resta de l'any es troba tancada.
Aquesta ermita es troba al mig d'unes propietats, i era de propietat particular fins que el propietari donà una part dels terreny i l'ermita al poble, per tant en aquest moment és de propietat municipal.

## Referències

* 1 2 3 4
# Ermita de la Verge del Roser (Sant Joan d'Alacant)

L'ermita de la Verge del Roser és un temple ubicat a la partida de Fabraquer del terme municipal de Sant Joan d'Alacant (l'Alacantí, País Valencià). Cal diferenciar-la d'un altre ermitori primitiu homònim que hi havia en aquest indret, destruït a la Guerra Civil espanyola i annexionada posteriorment a la coneguda com Finca Abril.
Aquesta ermita es troba al Camí de Marco, entre el barri de Fabraquer i la platja. Es va inaugurar el 10 d'agost de 1991, tot sent el temple més recent de Sant Joan d'Alacant. Es va dur a terme gràcies a una subscripció popular i al treball de construcció que al llarg de dos anys va realitzar el veïnat.
L'edifici és exempt, amb una nau oratòria i una sagristia adossada. Està feta de blocs de formigó, amb coberta a dues aigües de teula plana. Té una façana rectangular, amb dos xicotets campanars de planta quadrada a cada extrem, que estan units per una balustrada de pedra artificial. Compta amb una porta d'arc de mig punt amb brancals i arc adovellat, i a sobre, un teuladell de teula romana.
A l'interior, el presbiteri s'eleva sobre el sòl de la nau. Hi ha un retaule de lloses de ceràmica amb les imatges del Crist Crucificat, la Verge del Roser i el Sagrat Cor de Jesús.

## Referències

* ↑ Ermita de Nuestra Señora del Rosario (Fabraquer-Finca Abril)

## Enllaços externs

* Fitxa a la Generalitat valenciana
* Article sobre l'ermita Verge del Roser
* Ruta de les ermites de Sant Joan Arxivat 2015-05-27 a Wayback Machine.
# Ermita del Calvari (Montaverner)

L'ermita del Calvari o del Santíssim Crist de la Paciència és un petit temple situat en la partida del Tossal del Calvari, al municipi de Montaverner. És un Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.24.173-001.

## Història

El temple va substituir un anterior destruït. S'obri al públic els dijous de Quaresma.

## Descripció

Es troba en una zona d'esplai envoltada per un camp d'oliveres i parcialment tancada per una tàpia en la qual s'obri una porta amb un arc de mig punt.
El temple és de planta rectangular. Presenta a l'exterior els volats dels altars laterals coberts per teuladetes independents. En el costat esquerre té adossat l'habitatge de l'ermità, abandonat i també amb teulada independent de menor altura. La coberta principal del temple és de teules a dues aigües.
La façana acaba en un frontó triangular. Sobre aquest hi ha una espadanya de pedra amb la data de 1941, sense campana i amb un penell. La cornisa està adornada amb motius piramidals. La porta és de ferro i es troba en una portada amb arc de mig punt. Sobre la dovella hi ha un petit retaule de taulells que representa a Crist en braços de la seua mare. Més amunt hi ha una làpida amb la inscripció En memòria de don Joan Antonio Mompó Pla.Any 1941.
L'interior està cobert amb volta de canó, amb arcs torals que es recolzen en pilastres amb capitells d'ordre corinti. Hi ha altars laterals senzills amb imatgeria moderna. El presbiteri s'alça tres graderies. En el seu retaule es troba la talla del titular.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 5 6 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/vvbmtv.htm Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
* ↑ «Ruta de las ermitas de la Vall».
* ↑ Rodríguez, Víctor A. Lafuente Sánchez, Francisco Sangorrín Perdices y David Rodríguez. «Ermita del Calvario o del Santísimo Cristo de la Paciencia de Montaverner/Montaberner» (en espanyol europeu). [Consulta: 16 febrer 2024].
# Ermita del Calvari (l'Alcora)

L'Ermita del Calvari és un edifici religiós que es troba sobre el pujol de Sant Cristòfol de l'Alcora, l'Alcalatén (Castelló).
Està reconegut com a Bé de Rellevància Local segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007).

## Història

El calvari de l'Alcora té el seu origen abans de l'edificació de l'ermita. Aquesta es va construir a finals en 1698. L'ermita es va reformar en 1774, ampliant-se i tancant-se el recinte, i agregant-se les estacions dels Dolors. En 1811 va ser saquejat pels francesos i en 1936 va sofrir greus desperfectes, desapareixent les valuoses creus en ceràmica del Comte d'Aranda, excepte quatre, obres del pintor Ferrer d'una sola peça de notables dimensions. L'edifici va ser remodelat en 1975

## Descripció

L'ermita és un edifici de grans proporcions. Està edificada sobre una plataforma abalconada sobre el recinte del Calvari i la població de L'Alcora. En el seu exterior presenta un creuer de braços curts. El cos de l'absis és arrodonit mentre que la sagristia que es troba després d'ell és quadrangular. Presenta una cúpula de teules vidriades sobre tambor octogonal amb finestres, coronant l'edifici. La prática totalitat de la façana està ocupada per un mural ceràmic de la Crucifixió, de 74 metres quadrats, obra de José Cotanda Aguillela, afegit en 1974. La cornisa és de línia feta fallida, amb adorns de pinacles en les cantonades i espadanya barroca amb campana sobre el capcer.
La decoració de l'interior és d'estil rococó, amb rocalles del segle xviii, i llenços de José i Vicente Cotanda. La cúpula i les petxines estan decorades amb pintures de la Passió. En la remodelació de 1975 es va afegir una girola després del cambril. La imatge de Crist és una talla del XVII atribuïda a l'escola sevillana de Juan Martínez Montañés. Presideix l'altar major un retaule amb columnes i profusió de marbres i daurats.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ermitas de l'Alcora | Grandes ermitorios». Arxivat de l'original el 2018-04-28. [Consulta: 28 agost 2018].
* ↑ «Secció 2a. Béns de rellevància local - Generalitat Valenciana». [Consulta: 28 agost 2018].
* ↑ «Ermita del Calvario - Ayuntamiento de l'Alcora». Ayuntamiento de l'Alcora. Arxivat de l'original el 2018-08-29 [Consulta: 28 agost 2018]. Arxivat 2018-08-29 a Wayback Machine.
# Ermita del Crist de la Clemència (Suera)

L'Ermita del Crist de la Clemència, també coneguda com a Ermita del Calvari a Suera, a la comarca de la Plana Baixa, és un lloc de culte catòlic catalogat com Bé de Rellevància Local segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat Valenciana, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), amb codi 12.06.108-003.

## Descripció històric-artística

No es disposa de documentació que permeti datar la construcció d'aquesta ermita situada al final del terreny que abasta el Calvari (situat en la part alta de la localitat), localitzat en el lateral dret del terreny.
Malgrat la falta de documentació, els especialistes consideren probable que l'edifici es construís durant el segle xviii, ja que apareix com a edifici en ús en una documentació de 1861, en la qual es parla de la seva reconstrucció.
És un edifici de dimensions mitjanes en el qual destaca la cúpula que es recolza sobre tambor octogonal, i es remata amb teula. A més presenta torre campanar, de pràcticament la mateixa altura de l'ermita, que se situa als peus d'ella i que disposa d'una entrada independent de la resta del recinte sagrat. La torre es remata amb una petita cúpula de forma piramidal però línies corbes, rematada per teules vidriades.
Externament ja no destaca gens més, ja que la seva façana (que es remata en cornisa recta, que al centre presenta un arc apuntat) està llisa i és blanca, encara que es decora l'entrada el contorn de la façana i punt de la porta d'accés (rectangular i amb planxes, s'emmarca en dovelles irregulars), com del òcul ovalat que s'obre sobre ella, amb una franja color ocre, que també decora part de la rematada de la cúpula, i del campanar.
En la façana principal, al costat esquerre de la porta d'accés es troba l'última estació del Viacrucis, adherida a la paret.

## Festes

L'ermita del Crist de la Clemència celebra les seves festes durant el quart diumenge d'octubre. El dilluns d'aquesta setmana es trasllada la imatge del Crist a l'Església parroquial, romanent allí durant totes les festes, acabant aquestes amb la processó que retorna la imatge a l'ermita.

## Referències

* ↑ «Dirección General de Patrimonio Cultural». [Consulta: 21 setembre 2017].
* 1 2 3 4 5 6 «Ermitas de Suera | Ermitas de Castellón». Arxivat de l'original el 2016-04-28. [Consulta: 21 setembre 2017].
* 1 2 3 Raga, Salvador. «Gojos de Valencia (Gogistes Valencians): GOZOS AL SANTÍSIMO CRISTO DE LA CLEMENCIA, venerado en su ermita de Sueras.», 30-09-2012. [Consulta: 21 setembre 2017].
* ↑ «You are being redirected...». Arxivat de l'original el 2017-09-21. [Consulta: 21 setembre 2017].
# Ermita del Crist del Calvari (Eslida)

L'Ermita del Crist del Calvari a Eslida, comarca de la Plana Baixa, és una ermita del segle xviii, localitzada en la coneguda com Partida Calvari, al municipi d'Eslida, al final d'un típic i zigzaguejant viacrucis. Està catalogada com Bé Immoble de Rellevància Local amb codi: 12.06.057-003, segons consta a la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana.

## Descripció històric artística

Segons els autors, es van finalitzar les obres de la seva construcció el 24 de febrer de 1704. El temple està blanquejat, i presenta caràcters barrocs, així com un porxo (o atri o potic) cobert amb teulada independent de la resta del temple, sustentat en tres arcs de mig punt i que està elevat; requereix una escalinata per a accedir-hi. L'edifici es remata amb una espadanya, per a una sola campana, sobre el ràfec de la façana.
L'ermita es va construir adossada a un aljub que és completament visible des de l'exterior, i en l'interior es pot contemplar un retaule de fàbrica de ceràmica dedicat a la Verge de la Cova Santa.
Presenta planta de creu llatina sense la part que constituiria el peu, fent el paper d'aquest l'atri o pòrtic exterior. Es tracta d'una ermita construïda en estil barroc, en la seva variant típica de la zona valenciana. A la cruïlla de la nau central i el creuer s'eleva la cúpula en forma d'el·lipse cega sobre el creuer amb uns quatre metres de diàmetre, recolzada en un tambor sobre petxines, que és on es localitza tota la decoració. La cúpula presenta externament teula moruna i està decorada amb una creu de forja. La nau per la seva banda presenta volta de canó.
A la capçalera de la planta es localitza el presbiteri amb la imatge del Crist del Calvari, que dona nom a l'ermita. El retaule que l'emmarca és de recent construcció.
Les festes en aquesta ermita tenen lloc l'última setmana del mes d'agost.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?IdInmueble=5810
* 1 2 3 4 5 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/cpbesl.htm Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* 1 2 3 http://www.eslida.es/es/content/ermita-del-calvario Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Ermita del Crist del Calvari (l'Alcúdia de Crespins)

L'Ermita del Crist del Calvari és un temple situat al carrer de l'Ermita, en el municipi de L'Alcúdia de Crespins. És un Bé de Rellevància Local amb identificador número 46.23.020-001.

## Història

En 1774 va ser construït un temple dedicat al titular, el Santíssim Crist del Munt Calvari, a instàncies de Cristóbal Crespí de Valldaura, comte d'Orgaz. Durant la Guerra de la Independència va ser utilitzat com a caserna per les tropes franceses i va ser espoliat, per la qual cosa va haver de reconstruir-se. Així l'ermita data d'inicis del segle XIX. Va ser ampliada en 1967 i posteriorment ha estat objecte d'altres intervencions que han contribuït al bon estat de conservació del conjunt d'ermita i calvari.

## Descripció

L'ermita es troba sobre una petita elevació que domina el poble i s'arriba a ella pel Viacrucis. Els casalicios d'aquest són de maó cara vista i compten amb una coberta piramidal de teules blaves i blanques.
El temple ocupa una petita placeta amb graderies. És d'estil dòric, amb planta de creu llatina.
La porta està amb llindar és de fusta amb finestrons. Sobre ella hi ha un retaule ceràmic modern de forma ogival. A banda i banda hi ha fanals de ferro i, sobre l'obertura, una finestra enreixada. El frontó triangular està rematat per una espadanya quadrada amb campana. El conjunt està rematat per una escultura de Jesucrist.
L'interior està cobert amb volta de mig canó de dos trams amb llunetes. Té creuer amb cúpula cega sobre petxines, nervis i floró central. L'altar, modern, està exempt. El retaule d'escaiola alberga en una fornícula del titular, en fusta policromada, i és còpia d'una altra imatge del segle xvii que va ser portada de Sardenya pel comte d'Orgaz. Sota el Crist hi ha una imatge de la Verge Dolorosa.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 5 6 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/vcoadc.htm Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
# Ermita del Crucifix

L'Ermita del Crucifix és un jaciment arqueològic prehistòric situat cronològicament a l'Epipaleolític. Es tracta d'un centre de producció i explotació de sílex trobat per Salvador Vilaseca l'any 1970 al Vilosell, Les Garrigues.

## Situació geogràfica i geològica

El jaciment es troba al municipi del Vilosell, a la comarca de Les Garrigues. Concretament, a les coordenades UTM d'aquest son X: 328950.00, Y: 4581600.00 i es troba a una altitud de 700 m sobre el nivell del mar.
L'Ermita del Crucifix està formada per un terreny erm situat al peu d'una balma, a la vora del camí que discorre per la riba dreta del Barranc del Crucifix. La zona està envoltada d'una densa coberta vegetal formada per matolls i pins.

## Descobriment i historiografia del jaciment

El jaciment fou localitzat l'any 1970 pel historiador Salvador Vilaseca, el qual va dur a terme una prospecció superficial on va trobar diverses restes de sílex retocats, la qual cosa, va confirmar l'existència del jaciment localitzat pel historiador.

## Descripció

Es tracta d'un jaciment prehistòric datat de l'Epipaleolític, el qual està format per un centre o taller de producció de sílex. Actualment, l'estat de conservació del jaciment és dolent.

## Troballes

A la primera prospecció que va fer Salvador Vilaseca, es va recollir en superfície diverses ascles de sílex retocades, però no va ser possible localitzar cap mena de material arqueològic. Després, a la prospecció de l'agost de 2004, al peu del camí que voreja l'ermita, es van localitzar en superfície algunes ascles de sílex sense retocar i alguns nuclis. aquesta última prospecció va confirmar que el jaciment localitzat per Salvador Vilaseca realment existeix.
Actualment, les restes formen part de la Col·lecció S. Vilaseca, a Reus.

## Referències

* ↑ «eGestió Integral del Patrimoni Cultural Immoble».
# Ermita del Roser (Albaida)

L'ermita del Roser d'Aljorf és una ermita situada en al barri de Aljorf, en el municipi d'Albaida. És un Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.24.006-012.

## Història i descripció

El temple es trobava lleugerament separat del caseriu d'Aljorf. Es tractava d'un edifici totalment exempt. Era un petit temple d'origen molt antic, una de les anomenades esglésies de Reconquesta. Va ser reedificat totalment al segle xix.
L'ermita va ser enderrocada en 2002 i d'ella només van quedar part dels seus paraments exteriors. Era un edifici blanquejat, amb frontó rematat en espadanya amb campana i un retaule ceràmic amb la imatge de la Mare de Déu del Roser. Des de 2005 s'ha emprès la reconstrucció de l'edifici.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/vvbalb2.htm Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* 1 2 http://www.albaida.es/val/llocs.asp
# Ernz Negre

L'Ernz Negre (en luxemburguès: Schwaarz Iernz; en francès: Ernz noire; en alemany: Schwarze Ernz) és un riu de Luxemburg que neix al bosc de Grünewald i desemboca al Sauer, a Grundhof. Transcorre a través dels pobles de Junglinster i Mullerthal.

## Galeria

* L'Ernz Negre a Grundhof
* La confluència amb el Sauer

## Referències

* ↑ «La source de l'Ernz Noire». Arxivat de l'original el 2011-02-24. [Consulta: 2 juliol 2015].
# Erotomania

L'erotomania és una malaltia mental rara, en la qual una persona sosté la creença delirant que una altra persona, normalment d'un estatus social superior, està enamorada d'ella.
L'erotomania també s'anomena síndrome de Clerambault, pel psiquiatre francès Gaëtan Gatian de Clerambault (1872-1934), que va publicar un article sobre el tema, Les Psychoses Passionelles, el 1921.
El terme erotomania s'usa també, de vegades, en un sentit menys específicament clínic, significant una excessiva preocupació per l'amor o el sexe.

## La síndrome

El nucli de la síndrome és que la persona afectada té la creença delirant que una altra persona, generalment d'un estatus social superior, està secretament enamorada d'ella. El qui la sofreix pot creure també que l'objecte del seu deliri comunica secretament el seu amor per mètodes subtils, com la posició del cos, la situació dels objectes de casa o altres actes aparentment innocus (o, si la persona és una figura pública, mitjançant pistes en els mitjans). L'objecte del deliri, normalment, té molt poc o gens de contacte amb la persona que delira, qui sovint creu que l'objecte va iniciar la relació fictícia. Els deliris erotomaníacs es troben típicament en el context de l'esquizofrènia.
Ocasionalment, l'objecte dels deliris pot no existir, tot i que més freqüentment, són personatges mediàtics com a cantants, actors i polítics.

## Vegeu també

* Deliri
* Paranoia
* Psicosi
* Esquizofrènia
* Hipersexualitat

## Referències

* ↑ «Erotomania». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Eruguera becfina

L'eruguera becfina (Edolisoma tenuirostre) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, sabanes i manglars de les terres baixes a Palau; Pohnpei i Yap, a les Illes Carolines. Sud-oest de Sulawesi, incloent les illes Banggai, Sula, Sangihe i Talaud. Les illes Tanahjampea, Kalaotoa, Tukangbesi, al Mar de Flores. Lomblen i Timor a les illes Petites de la Sonda; Morotai, Halmahera, Bacan, Obi, Bisa, Ambon, Seram i Seram Laut, Banda i Watubela, a les Moluques; illes Kai i Aru. Illes Raja Ampat, a Waigeo, Salawati, Kofiau, Misool. Nova Guinea, incloent les illes Biak i Numfor; arxipèlags de Lousiade i D'Entrecasteaux; Illes Salomó. Nord i est d'Austràlia.

## Taxonomia

No hi ha coincidència entre els diferents autors en l'assignació de subespècies, entre Edolisoma tenuirostre i Edolisoma remotum. Al mateix temps, alguns autors reconeixen espècies que el Congrés Ornitològic Internacional considera subespècies. Al temps el Handbook of the Birds of the World and BirdLife International Digital Checklist of the Birds of the World (Versió 5, 2020)inclou l'existència de les següents espècies (considerades subespècies per l'IOC):
* eruguera de Geelvink (Edolisoma meyerii), de l'illa de Biak, propera al nord-oest de Nova Guinea.
* eruguera de l'illa d'Obi (Edolisoma obiense), propia de les illes Banggai (properes a Sulawesi oriental) i d'Obi i Bisa (a les Moluques centrals).
* eruguera de Rossel (Edolisoma rostratum), propia de l'illa de Rossel, a l'arxipèlag Louisiade.
* eruguera becfina de les Moluques(Edolisoma grayi), de les Moluques septentrionals.
La resta de subespècies formarien una última espècie:
* eruguera becfina australiana(Edolisoma tenuirostre, sensu stricto), amb una ampla distribució.

## Referències

* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman et GM Kirwan. 2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volume 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge
* ↑ F Gill, D Donsker, et P Rasmussen (Eds). 2020. IOC World Bird List (v 11.1). Doi 10.14344/IOC.ML.11.1. http://www.worldbirdnames.org/
* ↑ eruguera de Geelvink «Eruguera becfina». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021(català)
* ↑ eruguera de l'illa d'Obi«Eruguera becfina». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021(català)
* ↑ eruguera de Rossel «Eruguera becfina». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021(català)
* ↑ eruguera becfina de les Moluques «Eruguera becfina». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021(català)
* ↑ eruguera becfina australiana «Eruguera becfina». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021(català)