OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Om comú

L'Ulmus minor, anomenat popularment om, aumiser, um, olm o orm, és un arbre caducifoli autòcton dels Països Catalans d'uns 10-30 metres d'alçada.

## Descripció

Té una capçada densa, feta d'unes branques llargues i molt verticals però amb els branquillons disposats horitzontalment.
Les fulles de l'om són aspres, normalment no sobrepassen els 10 centímetres de llargada, tenen una forma oval acabada en punta, són dentades i un poc asimètriques (respecte al nervi principal de la fulla). La flor és petita, poc vistent i de color vermellós i verd. Floreix a l'hivern de febrer a abril. El fruit és una sàmara que madura a l'abril quan encara les fulles no han brotat, és sec i alat i d'uns 1 o 2 centímetres.

## Ecologia

És una espècie amb requeriments de llum força alts (pionera). La disseminació de la seva llavor pel vent està d'acord amb aquest caràcter pioner. Vol terrenys profunds i fèrtils, amb cert requeriment d'humitat. La naturalesa química del sòl és indiferent. Viu en altituds fins a 1.500 m, i resisteix bé el fred.
Els oms estan força afectats per la malaltia de la grafiosi. No obstant en algunes regions del nostre país, com a certs indrets de la Garrotxa, hi ha una afectació baixa

## Localització

És originari de l'Europa del sud, però també habita l'Àsia Menor i a la Gran Bretanya. En el clima mediterrani l'om creix a la muntanya mitjana també creix a la terra baixa però sempre vora els rius formant boscos de ribera. L'om forma omedes on generalment és acompanyat pel freixe, l'àlber, el salze i altres arbres característics de les comunitats de ribera.
Als Països Catalans hi ha omedes al País Valencià, a Catalunya i a la Franja. A les Illes Balears només se'l troba de manera natural a la localitat mallorquina de Puigpunyent.

## Subespècies i varietats de l'Ulmus minor

* Ulmus minor angustifolia
* Ulmus minor minor
* Ulmus minor sarniensis
* Ulmus minor var. plotii

## Utilització

La fusta d'om te valor, i s'utilitza en fusteria i ebenisteria. És dura i té tenacitat, amb densitat 0.60-0.85, elàstica, difícil de partir, i fàcil de treballar, fina, amb poca albeca groguenca i duramen rogenc, amb anells anuals ben marcats.

## Imatges

* Om comú, a la tardor, reflectit en una bassa a Castelltallat
* Om atacat per la grafiosi
* Peus joves d'om a Pràdena de la Sierra (Segòvia)
* Fullatge de l'Ulmus minor
* Om amb unes gal·les de l'espècie Eriphyes ulmicola
* Llavors

## Referències

* ↑ «FloraCatalana.net». Arxivat de l'original el 2018-03-02. [Consulta: 16 març 2018].
* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbres dels Països Catalans. 3a edició. Barcelona: Pòrtic Natura, 1994, p. 106-107. ISBN 84-7306-390-2.
* ↑ Ruiz de la Torre, Juan. Arboles y arbustos de la España Peninsular. Escuela Técnica Superior de Ingenieros de Montes, 1979, p. 273.

## Bibliografia

* Fonoll, Celdoni. Arbres dels nostres paisatges Valls: Cossetània edicions, 2007. ISBN 978-84-9791-309-6
* Pasqual, Ramon. Arbres i arbustos del bosc mediterrani Barcelona: editorial Pòrtic, 2002. ISBN 84-7306-799-1
* Pascual, Ramon Guia dels arbres dels Països Catalans Barcelona: editorial Pòrtic, 1985. ISBN 84-7306-542-5
# Ombra d'ulls

L'ombra d'ulls és un maquillatge que s'usa per a donar color a les parpelles inferior i sobretot superior. En cosmètica se sol anomenar parpella mòbil a la parpella superior i parpella fixa a la zona entre aquesta i la cella, on també es pot aplicar l'ombra d'ulls. Les ombres d'ulls solen ser pólvores, però també poden estar presentades en forma de crema, de barra, o de líquid. El maquillatge dels ulls es pot complementar amb l'ús d'un llapis d'ulls i de rímel. Es tracta d'un cosmètic que ja era utilitzat fa més de deu mil anys a l'antic Egipte, que usaven grecs i romans i que fins i tot és esmentat a l'Antic Testament.

## Referències

* ↑ (Ezequiel 23:40)
# Omertà

L'omertà, o llei del silenci, forma part del codi d'honor de la màfia siciliana. Aquest terme es refereix a la prohibició d'informar sobre els delictes considerats assumptes que incumbeixen a les persones implicades. Malgrat el seu origen sicilià actualment és un concepte estès a totes les organitzacions criminals itàliques i aquelles nord-americanes d'origen italià.
Aquesta pràctica és molt difosa en casos de delictes greus o en els casos de màfia on un testimoni o una de les persones incriminades prefereixen romandre en silenci per por de represàlies o per protegir a altres culpables. Dins els codis de conducta de la màfia, trencar el jurament d'omertà és punible amb l'execució.
El terme omertà és d'origen incert. Es troben traces del seu ús al segle xix. Algunes teories sobre el seu origen, la relacionen amb la paraula llatina humilitas (humilitat), que serà després adoptada als dialectes de la Itàlia meridional i modificada en umirtà. De la forma dialectal es pot llavors arribar a la forma actual.
Als Estats Units, Joe Valachi va ser la primera persona a trair l'omertà quan el 1963 va parlar públicament de l'existència de la màfia, quan testificava al Congrés dels Estats Units.

## En la cultura popular

* El cantautor valencià Pau Alabajos té una cançó de títol homònim.
* El grup de rap valencià Zoo té una cançó de títol homònim dins d'EP 2K18.
* Rosalía també utilitza aquest terme en una de les seues cançons.

## Referències

* ↑ Rallo, John A. The Sicilian Triangle (en anglès). Xlibris Corporation, 2003, p. 55. ISBN 1465326669.
# Omloop Het Nieuwsblad 2013

L'Omloop Het Nieuwsblad 2013 va ser la 68a edició de l'Omloop Het Nieuwsblad. Es disputà el 23 de febrer de 2013 sobre un recorregut de 198,9 km amb sortida i arribada a Gant. La cursa formava part de l'UCI Europa Tour amb una categoria 1.HC.
El vencedor fou l'italià Luca Paolini (Team Katusha), que s'imposà a l'esprint al seu company d'escapada, el belga Stijn Vandenbergh (Omega Pharma-Quick Step).

## Equips

L'organització convidà a prendre part en la cursa a tretze equips World Tour i dotze equips continentals professionals:
* equips World Tour: AG2R La Mondiale, Argos-Shimano, Blanco Team, BMC Racing Team, FDJ, Garmin-Sharp, Team Katusha, Lampre-Merida, Lotto-Belisol, Omega Pharma-Quick Step, Orica-GreenEDGE, Team Sky, Vacansoleil-DCM
* equips continentals professionals: Accent Jobs-Wanty, Bretagne-Séché Environnement, Champion System, Cofidis, Crelan-Euphony, Team Europcar, IAM Cycling, MTN Qhubeka, NetApp-Endura, Sojasun, Topsport Vlaanderen-Baloise, Vini Fantini-Selle Italia,

## Classificació final

| | Cilista | Equip | Temps |
| 1 | Luca Paolini (ITA) | Team Katusha | 4h 52' 15" |
| 2 | Stijn Vandenbergh (BEL) | Omega Pharma-Quick Step | m. t. |
| 3 | Sven Vandousselaere (BEL) | Topsport Vlaanderen-Baloise | + 1' 13" |
| 4 | Geraint Thomas (GBR) | Team Sky | + 1' 13" |
| 5 | Greg Van Avermaet (BEL) | BMC Racing Team | + 1' 13" |
| 6 | Marco Bandiera (ITA) | IAM Cycling | + 1' 13" |
| 7 | Sylvain Chavanel (FRA) | Omega Pharma-Quick Step | + 1' 13" |
| 8 | Jurgen Roelandts (BEL) | Lotto-Belisol | + 1' 13" |
| 9 | Maarten Wynants (BEL) | Blanco Team | + 1' 13" |
| 10 | Egoitz García (ESP) | Cofidis | + 1' 13" |

## Referències

* ↑ «2013 » 68th Omloop Het Nieuwsblad Elite (1.HC)». [Consulta: 28 febrer 2016].
* ↑ Brecht Decaluwé. «Paolini wins Omloop Het Nieuwsblad». CyclingNews.com, 23-02-2013.
* ↑ Kyle Moore. «Paolini wins one-on-one sprint with Vandenbergh in Omloop Het Nieuwsblad». Velonation.com, 23-02-2013.
# Omloop Het Volk 1949

L'Omloop Het Volk 1949 va ser la cinquena edició de l'Omloop Het Volk. La cursa es va disputar el 13 de març de 1949 amb inici i final a Gant. El vencedor fou André Declerck.

## Classificació general

| Posició | Ciclista | Temps |
| 1 | André Declerck (BEL) | 7h 11' 00" |
| 2 | Frans Leenen (BEL) | + 0" |
| 3 | Maurice Mollin (BEL) | + 0" |
| 4 | Maurice Blomme (BEL) | + 10" |
| 5 | Lode Anthonis (BEL) | + 40" |
| 6 | Ernest Sterckx (BEL) | + 2' 02" |
| 7 | Valère Ollivier (BEL) | + 2' 02" |
| 8 | Désiré Keteleer (BEL) | + 2' 02" |
| 9 | Emmanuel Thoma (BEL) | + 2' 10" |
| 10 | Lionel Van Brabant (BEL) | + 2' 10" |

## Referències

* ↑ «Omloop Het Nieuwsblad (HC)». BikeRaceInfo. [Consulta: 12 febrer 2018].
* ↑ «1949 Omloop Het Volk (HC)». BikeRaceInfo. [Consulta: 12 febrer 2018].
* 1 2 «5ème Het Volk 1949». Memoire du cyclisme. Arxivat de l'original el 8 de desembre 2004. [Consulta: 8 març 2018].
* ↑ «1949 Omloop Het Nieuwsblad». First Cycling. [Consulta: 12 febrer 2018].
# Omloop Het Volk 1954

L'Omloop Het Volk 1954 va ser la desena edició de l'Omloop Het Volk. La cursa es va disputar el 14 de març de 1954, amb inici i final a Gant. El vencedor fou Karel De Baere.

## Classificació general

| Posició | Ciclista | Temps |
| 1 | Karel De Baere (BEL) | 6h 17' 00" |
| 2 | Roger De Corte (BEL) | + 0" |
| 3 | Jan De Valck (BEL) | + 0" |
| 4 | René Mertens (BEL) | + 0" |
| 5 | Ernest Sterckx (BEL) | + 0" |
| 6 | Joseph Van Stayen (BEL) | + 0" |
| 7 | Lode Anthonis (BEL) | + 0" |
| 8 | Gilbert Desmet (BEL) | + 0" |
| 9 | André Vlayen (BEL) | + 0" |
| 10 | Basiel Wambeke (BEL) | + 0" |

## Referències

* ↑ «Omloop Het Nieuwsblad (HC)». BikeRaceInfo. [Consulta: 12 febrer 2018].
* ↑ «1954 Omloop Het Volk (HC)». BikeRaceInfo. [Consulta: 13 febrer 2018].
* 1 2 «10ème Het Volk 1954». Memoire du cyclisme. Arxivat de l'original el 8 de desembre 2004. [Consulta: 8 març 2018].
* ↑ «1954 Omloop Het Nieuwsblad». First Cycling. [Consulta: 13 febrer 2018].
# Llorenç Perelló Rosselló

Llorenç Perelló Rosselló (4 de gener de 1993) és un polític mallorquí que, des del 2019, és batle de l'Ajuntament d'Alaró. És graduat en Llengua i Literatura Catalanes i en Dret per la Universitat de les Illes Balears. A més, és màster en Gestió Cultural per la Universitat de Girona. El maig de 2019 i de 2023 va ser el candidat del Partit Popular de les Illes Balears a la batlia de l'Ajuntament d'Alaró, obtenint en els dos casos una àmplia majoria absoluta.
L'experiència política de Perelló a l'Ajuntament d'Alaró prové de l'any 2011, quan formà part de l'equip de govern, gestionant les àrees de Cultura, Joventut i Fires de l'Ajuntament d'Alaró i, del 2015-2019, va exercir de portaveu de l'oposició. En el moment de la presa de possessió, el 2019, va ser el batle més jove de les Illes Balears. Actualment, segueix sent dels batle més joves de les Illes Balears.
Amb l’arribada de Marga Prohens a la presidència del PP de Balears, Perelló fou nomenat com a president del comitè de batles del Partit a nivell regional i forma part del Comitè de Direcció del PP balear. L’agost de 2023 fou nomenat Director de l'Institut d'Estudis Balearics dins el Govern autonòmic de Margalida Prohens.

## Referències

* ↑ «El PP de Llorenç Perelló arrasa en Alaró», 27-05-2019. [Consulta: 1r febrer 2020].
* ↑ «Llorenç Perelló, con 18 años, es el regidor más joven de Mallorca», 13-06-2011. [Consulta: 1r febrer 2020].
* ↑ «Llorenç Perelló, al frente de política lingüística en el IEB» (en castellà), 11-07-2023. [Consulta: 26 juliol 2023].
* ↑ «Llorenç Perelló se convierte en el alcalde más joven de Baleares», 16-07-2020. [Consulta: 1r febrer 2020].
# Remenat d'ous

El remenat d'ous, remenat d'ou, els ous remenats o ous menats i ous desmatxats és un plat simple preparat amb ous batuts, amb altres ingredients afegits o no, mentre es cuinen dins d'una paella engreixada amb oli, greix o mantega. Es remena els ous mentre es couen, perquè es mesclin bé amb la tomata o altres ingredients.

## Preparació

Normalment el remenat d'ous es prepara amb ous de pollastre, però hi ha llocs al món on es prepara amb ous d'altres ocells o de tortuga.
Amb la paella calenta es van remenant els ous amb una cullera de fusta fins que el rovell i la clara formin un tot homogeni a mesura que es van coagulant.
Es poden menjar sols o amb formatge ratllat, sal i pebre negre, essent un àpat molt comú a l'hora d'esmorzar en molts països europeus, junt amb les torrades i una tassa de cafè
Per fer un plat més sòlid hom pot afegir ingredients com all, trossets de pernil, cansalada o embotit, espàrrecs tendres, ceba, tomàquet, espinacs o altres fulles comestibles; i també una combinació d'aquests ingredients.
El remenat d'ou i anguiles és una de les especialitats de la gastronomia de la Ribera. A Benidorm és popular l'ou i tomaca, un remenat d'ous amb tomata fregida.

## Vegeu també

* Truita d'ous
* Gastronomia de la Ribera

## Bibliografia

* Escoffier, Georges Auguste. Escoffier: The Complete Guide to the Art of Modern Cookery. Translated by H. L. Cracknell and R.J. Kaufmann. New York: John Wiley and Sons, 2002
* FoodMayhem.com. Chef Jody Williams Shows Me How to Steam Scramble Eggs. New York: FoodMayhem.com, 2009.
* McGee, Harold. On Food and Cooking: The Science and Lore of the Kitchen. New York: Scribner, 2004.
* Robuchon, Joël, Members of the Gastronomic Committee. Larousse Gastronomique. New York: Clarkson Potter/Publishers, 2001.

## Enllaços externs

* Scrambled Eggs Arxivat 2010-04-12 a Wayback Machine. The biggest scrambled eggs recipe database on planet Earth.
# Font de les Galeries

La font de les Galeries és una font que es troba a 210 metres sobre el nivell del mar, al nord oest del municipi de Ròtova, al marge esquerra del Barranc d’Atanasi o de les Galeries.
Antigament la funció d’aquesta font era abastir d’aigua a la séquia de la Galeria per a permetre el reg de terrenys agrícoles. Actualment la font abasteix de part d'aigua el poble d'Alfauir. La font es una galeria excavada a la roca calcària de la muntanya a costa de materials com les dolomites. Es troba tapada per una porta metàl·lica. La conducció antiga estava construïda amb canaleta de teules, actualment és de canonades.
La font de les Galeries forma part de l'itinerari de la ruta PR-CV 100 que es desenvolupa dins del terme de Ròtova, travessant diferents paratges naturals i monuments, serres, rius, etc, tots ells de gran interès paisatgístic i cultural aixina com la font dels Llibrells.
La Conselleria de Cultura i Esports de la Generalitat Valenciana el va declarar Be immoble d'Etnologia l'1 de gener de 2004.

## Referències

* ↑ Tortosa, Paco. Ròtova. Itineraris pel Patrimoni cultural, ambiental i paisatgístic. Ròtova: Ajuntament de Ròtova, Febrer 2007, p. 103. ISBN 978-84-606-4151-3.
* ↑ «Aigua Potable i clavegueram Alfauir (València)». [Consulta: 8 agost 2023].
* ↑ «Patrimoni ambiental Ròtova». Ajuntament de Ròtova. [Consulta: 8 agost 2023].
* ↑ «Font de les Galeries». Ajuntament de Ròtova. [Consulta: 8 agost 2023].
* ↑ «Etnologia - Patrimonio Cultural - Generalitat Valenciana». [Consulta: 28 maig 2024].

## Bibliografia

* Sastre Roger, Joaquím; Morera Ferrando, Vicent. Les Fonts de la Safor. De les nimfes d’aigua a la sobreexplotació dels aqüífers. Gandia: Alfons el Vell, 2004. ISBN 978-84-869-2776-9.
* Soler Molina, Abel; Jordà Pla, Rafael. Ròtova geografia, història i patrimoni. Ròtova: Ajuntament de Ròtova, 2007. ISBN 978-84-606-4150-6.
* Tortosa, Paco. Ròtova. Itineraris pel patrimoni cultural, ambiental i paisatgístic. Ròtova: Ajuntament de Ròtova, 2007. ISBN 84-921645-7-3.
# Estats medievals d'Anatòlia

Anatòlia és una gran península a Àsia Occidental i forma un dels dos passos entre Àsia i Europa. Durant la història, han estat diversos els estats que hi han estat fundats, com a independents i vassalls. Aquesta n'és una llista (inclou principats) dels que hi va haver a Anatòlia durant l'edat mitjana.
| Nom de l'estat | Duració del govern | Notes |
| Akhis | 1290-1362 | Fraternitat religiosa |
| Aq Qoyunlu | 1378-1508 | |
| Regne d'Armènia Menor | 1198-1375 | Sorgit de l'Imperi Romà d'Orient |
| Ortúkides | 1102-1233 | |
| Beylik de Sinope | 1247-1335 | Conquerit per Beylik de Candar-oğlu el 1335 |
| Alaiye | 1293-1471 | Vassall de Karaman |
| Regne d'Armènia Menor | 1300-1425 | |
| Beylik de Candar-oğlu (més tard: Isfendiyar-oğlu) | 1292-1461 | |
| Çaka Bey | 1081-1098 | |
| Çoban-oğlu | 1211-1309 | |
| Beylik de Çubukoğulları | 1085-1112 | Vassall de l'Imperi Seljúcida |
| Beylik de Dilmaç | 1085-1410 | |
| Dhu l-Kadr | 1348-1515 | |
| Eretnaoğulları | 1335-1390 | Il-kanat |
| Beylik d'Erzincan | 1378-1410 | Sorgit dels Eretnaoğulları |
| Àixraf Oghullari | 1285-1326 | |
| Beylik de Germiyan-oğlu | 1300-1429 | |
| Beylik de Hamit-oğlu | 1300-1391 | |
| İnaloğulları | 1095-1183 | Principalment vassall dels seus veïns |
| Burhan al-Din | 1381-1398 | Continuació d'Eretnids |
| Beylik de Karaman-oğlu | 1277-1487 | |
| Beylik de Karesi-oğlu | 1296-1357 | |
| Beylik de Ladik | 1262-1391 | |
| Beylik de Menteşe-oğlu | 1261-1424 | |
| Pervanèides | 1277-1322 | |
| Ramazanoğulları | 1252-1517 | Principalment vassall dels mamelucs |
| Sahipataoğulları | 1275-1341 | |
| Beylik de Saruhan-oğlu | 1300-1410 | |
| Xah-i Arman | 1100-1207 | |
| Beylik de Tanrıbermiş | 1074-1098 | |
| Tekeoğulları | 1321-1423 | Sorgit dels hamídides |
| Beilicats de Canik | 1307-1460 | De fet 6 beilicats |
| Imperi Romà d'Orient | 0395-1453 | Durant 1204-1261 Imperi de Nicea |
| Comtat d'Edessa | 1098-1149 | Estat Croat |
| Danixmendita | 1071-1178 | |
| Emirat d'Armènia | 0654-0884 | Vassall del Califat Abbàssida |
| Imperi de Nicea | 1204-1261 | Imperi Romà d'Orient després de la pèrdua de capital |
| Imperi de Trebisonda | 1204-1261 | Sorgit de l'Imperi Romà d'Orient |
| Qara Qoyunlu | 1375-1468 | |
| Imperi Llatí | 1204-1261 | Estat Croat |
| Mengücekoğulları | 1072-1277 | |
| Imperi Otomà | 1299-1922 | Anomenat Beilicats d'Anatòlia en els primers anys |
| Principat d'Antioquia | 1098-1268 | Estat Croat |
| Saltúquida | 1072-1202 | |
| Soldanat de Rum | 1077-1307 | Sorgit de l'Imperi Seljúcida |

## Vegeu també

* Beilicats d'Anatòlia
Beilicats d'Anatòlia :
# Esquei d'en Pujol

L'Esquei d'en Pujol és una muntanya de 400 metres que es troba al municipi de La Cellera de Ter, a la comarca de la Selva.
# Escola bíblica i arqueològica francesa de Jerusalem

L'Escola bíblica i arqueològica francesa de Jerusalem, EBAF (École biblique et archéologique française de Jérusalem), és una institució francesa d'ensenyament superior i de recerca, fundada i dirigida des de l'Orde de Predicadors, especialitzada en exegesi i arqueologia bíblica.

## Història

L'escola fou fundada el 1890 amb el nom d'École pratique d'études bibliques pel sacerdot dominic Marie-Joseph Lagrange. El 1920 prengué el seu nom actual a conseqüència del reconeixement rebut per l'Académie des inscriptions et belles-lettres française.
En efecte, des de la seva fundació, l'escola ha conduït recerques dels seus dos fronts complementàries a les recerques arqueològiques a Israel i a territoris adjacents i de l'exegesi dels texts bíblics. L'escola es distingeix també en el camp de l'epigrafia, de la lingüística semítica, de l'assiriologia, de l'egiptologia, de la història antiga, geografia i etnografia.
Entre els seus membres més il·lustres, a més del pare Lagrange, hi ha Marie-Émile Boismard, Raymond-Jacques Tournay, Roland de Vaux i Pierre Benoît.
L'escola és habilitada a l'atorgament del Doctorat Canònic en Sagrada Escriptura i publica el periòdic Revue Biblique més enllà dels treballs dels especialistes, però també obres dirigides a un públic més ampli, com la traducció francesa de la Bíblia, l'anomenada Bible de Jérusalem, que reuneix la qualitat literària amb el rigor crític.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de l'Escola bíblica i arqueològica francesa de Jerusalem i del convent i basílica de Sant Esteve Protomàrtir de Jerusalem, seu de la institució.
# Joab

«Joab» té aquests significats:
* Joab, fill de Seruià, la germana del rei David, vegeu llista de personatges bíblics#Joab
* Joab (Israel), consell regional d'Israel
# Tuliper de Virgínia

El Tuliper de Virgínia (Liriodendron tulipifera) és un arbre de la família de les magnoliàcies originari de l'est de l'Amèrica del Nord. El seu nom prové del gènere Tulipa, de la flor tulipa, i del sufix llatí -fer, que produeix o porta; és a dir, que produeix tulipes, per l'aspecte de les seves flors.

## Descripció

Arbre caducifoli de gran port, de capçada cònica i compacta que pot assolir fins a 60 metres d'alçada a la seva zona d'origen. Es tracta d'una espècie de creixement ràpid que prefereix sòls àcids de textura franca, profunds, humits o frescos, i situacions assolellades.
L'escorça és d'un color gris fosc, llisa quan l'arbre és jove i profundament solcada quan madura.
Les fulles es desenvolupen d'una forma peculiar i tenen una forma característica. Són simples, alternes, lobulades, amb un parell de lòbuls laterals variables, amb un àpex curiosament retallat. Pecíol d'uns 5-10 cm de longitud, i làmina de la fulla d'uns 7-12 cm. L'anvers és de color verd brillant, i el revers és d'un verd més pàl·lid. A la tardor l'arbre es vesteix d'un color groc daurat espectacular, just abans de caure les fulles.
Les flors són solitàries, inodores, que apareixen poc després de les fulles i només als exemplars adults de més de 15 anys. Es tracta de flors molt semblants a les tulipes, d'uns 5 cm de longitud i de 5 a 7.5 cm de diàmetre. Són d'un color verd pàl·lid, fins i tot de color groc, i és difícil localitzar-les entre les fulles.

## Usos

A la zona d'origen la seva fusta és comercialitzada per la construcció. Es tracta d'una fusta de les anomenades toves (softwood en anglès), i és amplament utilitzada allà on necessiten una fusta barata. Als països catalans s'utilitza, bàsicament, amb fins ornamentals.

### Fibres de cel·lulosa

Les fibres de cel·lulosa d'aquest gènere d'arbres mesuren uns 20 nanòmetres de diàmetre, posant-les en una categoria entre les fibres més fines en fustes dures (uns 15 nanòmetres), i les fibres gruixudes en les fustes toves (uns 25 nanòmetres9. Aquesta estructura única contribueix a la gran capacitat d'aquests arbres per capturar i emmagatzemar carboni, fins a sis vegades més que altres espècies.

## Varietats

* Liriodendron tulipifera "Ardis"
* Liriodendron tulipifera "Arnold"
* Liriodendron tulipifera "Aureomarginatum"
* Liriodendron tulipifera "Fastigiatum"
* Liriodendron tulipifera "Florida Strain"
* Liriodendron tulipifera "Integrifolium"
* Liriodendron tulipifera "Little Volunteer"
* Liriodendron tulipifera "Mediopictum"
* Liriodendron tulipifera "Roothaan"

## Bibliografia

* F. Navés, J. Pujol, X. Argimon, L. Sampere El árbol en jardinería y paisajismo. Edicions OMEGA, Barcelona 1995.
* A. López, Mª Mar Trigo, X. Argimon, JM. Sánchez Flora Ornamental Española Tomo I. Coedició Junta de Andalucia, Consejería de Agricultura y Pesca, Mundi-Prensa i Asociación Española de Parques y Jardines Públicos, Sevilla 2000.

## Referències

* ↑ «Midwood – the new type of wood that can fight climate change» (en anglès). Geographical, 12-09-2024.
# Ugunskrusts

L'Ugunskrusts (creu de foc en letó) fou un partit polític nacionalista d'extrema dreta que va sorgir a Letònia i va existir del 1932 al 1933. Durant aquest període, el seu fundador, Gustavs Celmins, en fou el líder. Després que el moviment va ser prohibit, l'organització va canviar el seu nom a Perkonkrusts (creu de tro) i va prendre el relleu del 1932 al 1944, també dirigida per Gustav Celmins i després per Igors Siskins.

## Vegeu també

* Viktors Arājs
# Ulemosaure

L'ulemosaure (Ulemosaurus) és un gènere extint de teràpsids dinocèfals de la família dels ulemosàurids que visqueren durant el Permià, fa uns 250 milions d'anys, en allò que actualment és Rússia. Se n'han trobat restes fòssils al Baixkortostan, el Tatarstan i l'óblast d'Orenburg. Tenia els ossos del crani significativament engruixits, de fins a 10 cm de gruix en alguns punts.

## Referències

* 1 2 Entrada «Ulemosaurus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 27 desembre 2022].