OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Astronesthes indopacificus

Astronesthes indopacificus és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 21 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 100-3.178 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar de les Filipines.

## Referències

* ↑ Richardson J., 1845. Ichthyology.--Part 2. A: R. B. Hinds (ed.) The zoology of the voyage of H. M. S. Sulphur, under the command of Captain Sir Edward Belcher, R. N., C. B., F. R. G. S., etc., during the years 1836-1842, Núm. 9. Londres: Smith, Elder & Co. Ichthy. Voyage Sulphur 2 . 71-98. Pls. 45-54.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Astronesthes indopacificus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Nakabo, T., 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species. Tokai University Press, Japó, pp v-866.
* ↑ Ishikawa, S., K. Tsukamoto i M. Nishida, 2004. Genetic evidence for multiple geographic populations of the giant mottled eel Anguilla marmorata in the Pacific and Indian oceans. Ichthyol. Res. 51:343-353.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Gibbs, R. H., Jr. i J. F. McKinney, 1988: High-count species of the stomiid fish genus Astronesthes from the southern subtropical convergence region: two new species and redescription of Cryptostomias (= Astronesthes) psychrolutes. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 460: i-iii + 1-25.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (editors) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* Liao, Y.-C., L.-S. Chen i K.-T. Shao, 2006. Review of the Astronesthid fishes (Stomiiformes: Stomiidae: Astronesthinae) from Taiwan with a description of one new species. Zool. Stud. 45(4): 517-528.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Parin, N. V. i O. D. Borodulina, 2003: Phylogeny, systematics, and zoogeography of the mesopelagic genus Astronesthes (Astronesthidae, Stomiiformes). Voprosy Ikhtiologii v. 43 (núm. 5): 581-601. (En rus, traducció a l'anglès al Journal of Ichthyology v. 43 (núm. 8):557-576).
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Oldenhorn

L'Oldenhorn (alemany suís: Oldehore; francès: L'Oldenhorn o Becca d'Audon) és una muntanya de 3.123 m de la part occidental dels Alps Bernesos, Suïssa. La cima és el trifini entre els cantons de Vaud, Berna i Valais.
L'Oldenhorn és el segon cim més alt del massís del Diablerets i del cantó de Vaud. És orientat cap al Glacera de Tsanfleuron al sud i al Coll del Pillon al nord.
La cima pot ser fàcilment assolida per l'aresta est en menys de tres hores pujant amb el telefèric de Glacier 3000 des del Coll del Pillon i travessant la glacera de Tsanfleuron. La primera ascensió coneguda és del 20 de setembre de 1857 per Thomas Woodbine Hinchcliff, Eaglesfield Bradshaw Smith i dos guies locals.

## Referències

* ↑ England), Alpine Club (London. Peaks, Passes, and Glaciers: A Series of Excursions by Members of the Alpine Club (en anglès). Longman, Green, Longman, and Roberts, 1860.

## Enllaços externs

* Oldenhorn, summitpost.org
* Oldenhorn, sac-oldenhorn.ch (Oldenhorn Secció del Club Alpí suís SAC)
* Reusch - Oldenhorn Arxivat 2021-11-14 a Wayback Machine., glacier3000.ch (Pujada a la cima de lOldenhorn).
# Hospital Universitari Infanta Elionor

L'Hospital Universitari Infanta Elionor és un centre hospitalari amb un model de gestió mixta, amb col·laboració publicoprivada, localitzat al madrileny barri de Santa Eugenia, districte de Villa de Vallecas. Forma part de la xarxa d'hospitals del Servei Madrileny de Salut (SERMAS).
Està associat com un dels centres sanitaris adscrits per a les pràctiques clíniques d'alumnes de la Universitat Complutense de Madrid (UCM).
Va ser obert el 29 de febrer de 2008. Amb una superfície construïda de 85.000 metres quadrats, compta amb 264 llits d'hospitalització i 11 sales d'operacions. En 2017 l'Hospital Virgen de la Torre es va integrar jurídicament dins de l'organització de l'Infanta Elionor. El 2019, el fons d'inversió neerlandès DIF va adquirir el 100% de l'hospital.
El seu servei d'urgències va col·lapsar al març de 2020, durant la pandèmia de COVID-19, amb pacients jaient a terra dels passadissos.

## Referències

* ↑ «Centros Sanitarios Adscritos para las Prácticas Clínicas». Universitat Complutense de Madrid. Arxivat de l'original el 2020-03-24. [Consulta: 24 març 2020].
* 1 2 «El Infanta Leonor y el Virgen de la Torre se integran jurídicamente a partir de 2017». La Vanguardia, 01-01-2017.
* ↑ «La Unidad de Investigación del Hospital Infanta Leonor implanta el software Fund@net». El Economista, 16-05-2011.
* ↑ «Un fondo de inversión holandés compra el 100% del Hospital Infanta Leonor». Redacción Médica, 07-02-2019.
* ↑ «Las Urgencias del Infanta Leonor de Madrid, colapsadas y con enfermos en el suelo». El Periódico, 23-03-2020.
# Antoine Bournonville

Antoine Bournonville (Lió (França), 19 de maig de 1760 – Fredensborg (Dinamarca), 11 de gener de 1843) fou un ballarí, coreògraf i professor de ballet franc-danès.
Fill d'artistes, molt jove es traslladà a Viena, on estudià amb Noverre, sent després intèrpret dels seus ballets a Viena, París i Londres. A parís actuà al costat de famosos ballarins i amb coreògrafs com Vestris el jove i Gardel.
Després gaudí de la protecció del rei Gustau III a Estocolm, on muntà el seu primer ballet.
Era el pare del també ballarí i coreògraf August Bournonville (1805-1879).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 9, pàg. 179. (ISBN 84-239-4509-X)
# Campionat d'Espanya de tot terreny 1976

La temporada de 1976 del Campionat d'Espanya d'enduro fou la 12a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola. El calendari oficial constava de 5 proves puntuables. Quatre de les proves programades es disputaren als Països Catalans: Dos Dies del Segre (Montgai), Dos Dies de Reus, Dos Dies de Prats de Lluçanès i Dos Dies de Ripoll.

## Classificació final
### Superior a 75cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Narcís Casas | Bultaco | 59 (86) |
| 2 | Josep Maria Pibernat | Bultaco | 40 (46) |
| 3 | Ton Marsinyach | OSSA | 36 |
| 4 | Joan Bellsolà | Montesa | 36 |
| 5 | Josep Maria Casanovas | Montesa | 34 (39) |
| 6 | Toni Soler | Bultaco | 32 (37) |
| 7 | Guillermo Moreno de Carlos | Bultaco? | 23 |
| 8 | Augusto Moreno de Carlos | Bultaco? | 6 |
| 9 | Ernest Abad | Bultaco? | 4 |
| 10 | Josep Maria Sucarrats | Montesa | 4 |

### Classificació per marques

| Posició | Marca | Punts |
| 1 | Bultaco | 59 (86) |
| 2 | Montesa | 42 (64) |
| 3 | OSSA | 31 |

## Categories inferiors
### 75cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Bartomeu Quesada | Montesa | ? |
| 2 | Ramon Burés | Montesa | ? |
| 3 | ? | ? | ? |

## Referències

* ↑ Alguersuari, Jaume (Director) «Solo Moto Stars. 37 - Ramon Burés» (en castellà). SOLO MOTO. Garbo Editorial, S.A. [Barcelona], núm. 64, 19-11-1976, p. 2.

### Bibliografia

* Alguersuari, Jaume (Director) «Todo Terreno - Campeonato de España» (en castellà). Solo Moto. Garbo Editorial, S.A. [Barcelona], núm. 70, 31-12-1976, p. 17.
* Herreros, Francisco; Aznar, José Luis. «Todo Terreno/Enduro». A: Historia del motociclismo en España (en castellà). Barcelona: RACC, 1998, p. 269-270. ISBN 84-920886-5-6.

## Enllaços externs

* Campeonatos de España de Enduro RFME
# Olekminskita

L'olekminskita és un mineral de la classe dels carbonats. Forma sèrie amb l'aralsonita

## Característiques

L'olekminskita és un carbonat de fórmula química Sr(Sr,Ca,Ba)(CO₃)₂. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.

## Formació i jaciments

L'olekminskita s'ha descrit en vetes de baritocalcita i quars en bretxes intrusives en massissos alcalins.

## Referències

* ↑ «Olekminskite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Oli d’argània

L'oli d'argània és un oli produït amb els pinyols de l'arbre argània, endèmic del Marroc, que és molt resistent a la secada. Aquesta és una espècie en perill i està protegida per la UNESCO. Aquest arbre creix silvestre en sòls semiàrids.

## Oli

Els amazics recollien les llavors d'argània de dins dels excrements de les cabres, que se'n menjaven els fruits. Actualment ja no es cull així, sinó directament dels arbres. L'oli s'obté per premsat (el rendiment d'oli és del 43% dels pinyols) i també amb solvents en cas d'ús industrial.

## Propietats i usos

| Àcid gras | Percentatge |
| Palmític | 12,0% |
| Esteàric | 6,0% |
| Oleic | 42,8% |
| Linoleic | 36,8% |
| α-Linolènic | <0,5% |
És ric en tocoferol (vitamina E).
Es fa servir en el pa, cuscús, amanides, etc. Hi ha cooperatives només de dones amazigues que en produeixen. És molt útil per a la nutrició de la pell per les seves propietats hidratants, regenerants i anti-edat. És de color mel. Ric en omega 6, omega 9 i en vitamina E.

## Referències

* ↑ «Biosphere Reserve Information». UNESCO. [Consulta: 11 octubre 2007].
* ↑ «Morocco: Argan trees». Arxivat de l'original el 2009-04-10. [Consulta: 21 gener 2011].
* ↑ «Argan oil». DietOBio. [Consulta: 9 octubre 2006].
* ↑ admin. «6 روش آسان تشخیص روغن آرگان اصل از تقلبی + عکس» (en persa), 21-09-2019. [Consulta: 9 novembre 2021].
* Rachida Nouaim: L'arganier au Maroc: entre mythes et réalités. Une civilisation née d'un arbre, une espèce fruitière-forestière à usages multiples. Paris, L'Harmattan (2005) ISBN 2-7475-8453-4
# Antoinette Sterling

Antoinette Sterling Mackinlay (Sterlingville estat de Nova York, 23 de gener de 1850 - Hampstead, Londres, 9 de gener de 1904) fou una contralt estatunidenca.
Tingué tres grans mestres Mathilde Marchesi, a Colònia; Pauline Viardot, a Baden-Baden, i Manuel Patricio Rodríguez Sitches, a Londres. Adquirí merescuda fama com a cantant de concert, actuant en les principals capitals d'Europa i Amèrica.
La seva veu era de contralt, bellíssima de timbre, i la seva dicció extraordinàriament neta i expressiva, en l'opinió dels seus biògrafs.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. 9, pàg. 1481 (ISBN 84-239-4579-0)
# Astronesthes richardsoni

Astronesthes richardsoni és una espècie de peix marí de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Morfologia

Els adults poden assolir 15,9 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja peixos i crustacis.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 275-1.000 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic oriental (des de Mauritània fins a Angola i Namíbia), l'oceà Atlàntic occidental (el Golf de Mèxic i les Bahames), el sud-oest de l'Atlàntic (25° 27′ S, 35° 56′ W) i d'altres zones atlàntiques (20°N-10°S).

## Referències

* 1 2 3 Sa-a, Pascualita; Ortañez, Auda Kareen. «Astronesthes richardsoni (Poey, 1852) Richardson's snaggletooth» (en anglès). FishBase.
* ↑ Gibbs, R.H. i M.A. Barnett, 1990. Melanostomiidae. p. 308-337. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 1.
* 1 2 Coad, B.W. i J.D. Reist, 2004. Annotated list of the arctic marine fishes of Canada. Can. MS Rep. Fish Aquat. Sci. 2674:iv:+112 p.
* ↑ Bianchi, G., K.E. Carpenter, J.-P. Roux, F.J. Molloy, D. Boyer i H.J. Boyer, 1993. FAO species identification field guide for fishery purposes. The living marine resources of Namibia. FAO, Roma. 250 p.
* ↑ Sutton, T.T. i T.L. Hopkins, 1996. Trophic ecology of the stomiid (Pisces: Stomiidae) fish assemblage of the eastern Gulf of Mexico: strategies, selectivity and impact of a top mesopelagic predator group. Mar. Biol. 127:179-192.
* ↑ McEachran, J.D. I J.D. Fechhelm, 1998. Fishes of the Gulf of Mexico. Volum 1: Myxiniformes to Gasterosteiformes. University of Texas Press, Austin. 1112p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Gibbs, R. H., Jr. i J. F. McKinney, 1988: High-count species of the stomiid fish genus Astronesthes from the southern subtropical convergence region: two new species and redescription of Cryptostomias (= Astronesthes) psychrolutes. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 460: i-iii + 1-25.
* Parin, N. V. i O. D. Borodulina, 2003: Phylogeny, systematics, and zoogeography of the mesopelagic genus Astronesthes (Astronesthidae, Stomiiformes). Voprosy Ikhtiologii v. 43 (núm. 5): 581-601. (En rus, traducció a l'anglès al Journal of Ichthyology v. 43 (núm. 8):557-576).
* Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn. 329 p.
# Allodontichthys polylepis

Allodontichthys polylepis és una espècie de peix de la família dels goodèids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,5 cm de longitud total i les femelles 5.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical (21 °C-25 °C) i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Ameca (Jalisco, Mèxic).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Hubbs, C. L. & Turner, C. L., 1939. Studies of the fishes of the order Cyprinodontes. XVI. A revision of the Goodeidae. Misc. Publ. Mus. Zool. Univ. Mich. 1-80.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Rauchenberger, M., 1988. A new species of Allodontichthys (Cyprinodontiformes: Goodeidae), with comparative morphometrics for the genus. Copeia 1988 (núm. 2): 433-411.
* 1 2 3 4 «Allodontichthys polylepis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Wischnath, L., 1993. Atlas of livebearers of the world. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 336 p.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.
* ↑ Jelks, H.L., S.J. Walsh, N.M. Burkhead, S. Contreras-Balderas, E. Díaz-Pardo, D.A. Hendrickson, J. Lyons, N.E. Mandrak, F. McCormick, J.S. Nelson, S.P> Platania, B.A. Porter, C.B. Renaud, J.J. Schmitter-Soto, E.B. Taylor i M.L. Warren, Jr., 2008. Conservation status of imperiled North American freshwater and diadromous fishes. Fisheries 33(8): 372-407.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Channa nox

Channa nox és una espècie de peix de la família dels cànnids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

* El cos fa 19,8 cm de llargària màxima i presenta la superfície dorsal fosca i amb 8-11 taques o bandes negres irregulars. Peduncle caudal amb un ocel negre amb la vora blanca. Algunes escasses taques blanques al cos i a les aletes dorsal i caudal. D'1 a 2 escates petites o mitjanes a la superfície inferior de cada costat de la mandíbula inferior. 9-13 escates a les galtes i 55-63 a la línia lateral.
* Cap petit i arrodonit.
* 47-51 radis a l'aleta dorsal i 31-33 a l'anal.
* 53-55 vèrtebres.
* Absència d'aleta pelviana.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima subtropical, el qual viu a Àsia: la conca del riu Nanliujiang (Guangxi, la Xina).

## Observacions

És inofensiu per als humans i és present als mercats locals del districte administratiu d'Hepu (Guangxi), de Canton i de Hong Kong.

## Referències

* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Scopoli J. A., 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Praga. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 1r desembre 2012].
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* 1 2 Zhang, C.-G., P. Musikasinthorn & K. Watanabe, 2002. Channa nox, a new channid fish lacking a pelvic fin from Guangxi, China. Ichth. Research, vol. 49 (núm. 2): 140-146.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* 1 2 Channa nox - Southeast Ecological Science Center - USGS (anglès)
* ↑ Courtenay, W. R., Jr. i J. D. Williams, 2004. Snakeheads (Pisces, Channidae) -- a biological synopsis and risk assessment. Circular, U. S. Department of the Interior, Geological Survey, núm. 1251: i-v + 1-143. «PDF».
* ↑ China Endemic Freshwater Fish Checklist (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
* 2004-6 Aquaticcommunity.com (anglès)
# Oleoducte Kirkuk-Ceyhan

L'oleoducte Kirkuk-Ceyhan (conegut també com a Oleoducte Turquia-Iraq) és un oleoducte de 970 km que comunica la ciutat de Kirkuk (Kurdistan) amb el port mediterrani de Ceyhan (Turquia) tot travessant el Kurdistan. És la línia d'exportació de petroli brut més gran de l'Iraq i del Kurdistan.

## Descripció tècnica

L'oleoducte consisteix en dues canonades de 1.170 mm i 1.020 mm de diàmetre i una capacitat dissenyada d'1,100 milers i 500 milers de barrils per dia (~5.5×10$^7$ i ~2.5×10$^7$ t/a) respectivament. La capacitat utilitzable actual de la línia és només de 300 milers barrils per dia (~1.5×10$^7$ t/a), amb reparacions significatives encara pendents.

## Incidents de sabotatge

La part iraquiana de la línia ha estat un objectiu principal de sabotatges des del 2003. El 26 d'octubre de 2009, una explosió a prop de Mosul aturava els subministraments de l'oleoducte. El 16 d'agost de 2013, una bomba afectava l'oleoducte en la zona d'al-Shura, 60 km al del sud de la ciutat de Mosul. El 3 de setembre de 2013, un atac de bomba a prop d'Ein al-Jahash va avariar l'oleoducte.

## Oleoducte del Kurdistan

El 2013, el Govern Regional del Kurdistan Iraquià va completar la línia que va dels jaciments Taq Taq i Tawke a través de Khurmala (sector nord-oest del jaciment més gran de Kirkuk) i Dahuk cap a Pesh Khabur a la frontera Iraq-Turquia, on connecta amb l'oleoducte Kirkuk-Ceyhan. Aquesta línia de 910 mm de diàmetre té capacitat de 150,000 barrils per dia (24,000 m³/d). El 23 de maig de 2014, el govern kurd iraquià anunciava que el primer petroli transportat a través de la nova línia havia estat carregada a un petrolier a Ceyhan.
L'Iraq està considerant construir un nou oleoducte Kirkuk–Ceyhan per evitar àrees sensibles al sabotatge i doblar la capacitat d'exportació.

## Referències

* ↑ «Gulf states mull over Hormuz bypass». Upstream Online. NHST Media Group, 11-05-2007 [Consulta: 8 març 2008].
* ↑ «Explosion at fuel pipeline west of Baghdad». USA Today, 22-06-2003 [Consulta: 8 març 2008].
* ↑ «Blast rocks Kirkuk export link». Upstream Online. NHST Media Group, 28-10-2009 [Consulta: 28 octubre 2009].
* ↑ «Iraq-Turkey oil pipeline bombed: officials». Reuters, 16-08-2013. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-09-29. [Consulta: 23 febrer 2016].
* ↑ «Bomb attack halts Kirkuk-Ceyhan pipeline crude flow». The Peninsula Qatar (newspaper). Dar Al-Sharq, 03-09-2013 [Consulta: 3 setembre 2013]. Arxivat 2013-09-03 at Archive.is
* ↑ «Operations in Kurdistan Region of Iraq». Genel Energy. Arxivat de l'original el 2014-06-12. [Consulta: 14 juny 2014].
* ↑ Kurdistan Regional Government (2014-05-23). "KRG statement on first oil sales through pipeline export". Nota de premsa. Consulta: 2014-06-14. Arxivat 2014-07-15 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-07-15. [Consulta: 23 febrer 2016].
* ↑ Coskun, Orhan «Iraq wants to raise Kirkuk-Ceyhan oil flow above 1 mln bpd-minister». Reuters, 09-04-2014 [Consulta: 16 juny 2014]. Arxivat 2014-09-10 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-09-10. [Consulta: 23 febrer 2016].

## Vegeu també

* Oleoducte Baku–Tbilisi–Ceyhan
# Hospital de Huoshenshan

L'Hospital de Huoshenshan (xinès simplificat: 火神山医院, pinyin: Huǒshénshān Yīyuàn, literalment Hospital de la muntanya del Déu del foc) és un hospital de campanya especialitzat en emergències que es construí en resposta al brot de coronavirus del 2019-2020. La construcció va començar el vespre del 23 de gener de 2020 i estava previst que comencés a operar el 3 de febrer. La instal·lació es troba a prop del llac Huoyin Hu (知音湖) al districte de Caidian, Wuhan, Hubei, Xina, al costat de Wuhan Worker Sanatorium (武汉职工疗养院), i està dissenyat per tractar les persones amb el nou coronavirus del 2019.
Està dissenyat amb el mateix model que l'hospital Xiaotangshan (小汤山医院), que es va construir als suburbis de Beijing en sis dies per a atendre als afectats per la pandèmia de SARS l'any 2003.
Un segon hospital de camp, el de Leishenshan, també es va començar a construir amb el mateix model. Un cop finalitzada la construcció, l'hospital estarà sota la plena gestió de l'Exèrcit d'Alliberament Popular.

## Etimologia

El nom "Huoshen" (火神) prové de Zhurong un personatge important de la mitologia xinesa i la religió popular xinesa que era conegut com els avantpassats del poble Chu, i l'emperador Yan, un llegendari antic governant xinès en la pre- temps dinàstics que eren coneguts com a avantpassats del poble xinès. El nom també està relacionat amb el concepte de Foc a la filosofia xinesa Wuxing. En la medicina tradicional xinesa, el pulmó pertany a l'element Metall, el metall (金) governa el pulmó (肺), i el Foc supera el metall, cosa que implica l'esperança que la malaltia pulmonar per al 2019-nCoV acabi sent eliminada.

## Vegeu també

* Hospital de camp

## Referències

* ↑ «Subdued New Year holiday as China battles virus». www.bbc.com, 24-01-2020.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«».
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«», 24-01-2020.
* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.«Xiaotangshan Hospital -- Noah's Ark», 17-09-2003. Arxivat de l'original el 2020-01-26.
* ↑ «Wuhan to follow Beijing's SARS treatment model in new coronavirus control», 24-01-2020.
* ↑ «The Chinese Government Makes Unprecedented Efforts to Fight Against the Novel Coronavirus». finance.yahoo.com, 27-01-2020.
* ↑ Changjiang Daily The Paper, 26-01-2020.
* ↑ (en xinès) The Paper, 27-01-2020 [Consulta: 28 gener 2020].
* ↑ (en xinès) 163.com, 26-01-2020 [Consulta: 28 gener 2020].
# Olimpija Liepāja

L'Olimpija Liepāja fou club de futbol letó de la ciutat de Liepāja.

## Història

El club va ser fundat el 1909 com un club ciclista. Destacà durant les dècades de 1920 i 1930 en la qual guanyà diversos cops el campionat letó. EL 1944 desaparegué.

## Palmarès

* Lliga letona de futbol:
** 1927, 1928, 1929,1933, 1936, 1938, 1939

## Referències

* ↑ History of football in Liepāja (in Latvian)
* ↑ «Latvia - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 12 juliol 2013].
# Anton Fuchs

Anton Fuchs (Múnic, 1849 – 1925) fou un baríton i director d'escena alemany. Assolí gran anomenada, encara més que com a cantant, com a director d'escena de l'Òpera de Múnic, i de les representacions wagnerianes de Bayreuth.

## Bibliografia

* Antonio Fuchs a Enciclopèdia Espasa Volum núm. 24, pàg. 1438 ISBN 84-239-4524-3