OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Expedició 61

L'Expedició 61 fou la 61a expedició a l'Estació Espacial Internacional, va començar el 3 d'octubre de 2019 amb el desacoblament de la nau Soiuz MS-12. L'Expedició fou comandada per l'astronauta de l'ESA Luca Parmitano, qui va esdevenir el tercer astronauta europeu i el primer italià en comandar l'EEI. Parmitano, juntament amb els companys de la Soiuz MS-13 Aleksandr Skvortsov i Andrew Morgan i amb Christina Koch de la Soiuz MS-12, van ser transferits de l'Expedició 60. Posteriorment es van afegir Oleg Skripochka i Jessica Meir, llançats el 25 de setembre de 2019 a bord Soiuz MS-15.

## Tripulació

| Posició | Membre de tripulació |
| Comandant | Luca Parmitano, ESA Segon vol espacial |
| Enginyer de vol 1 | Aleksandr Skvortsov, RSA Tercer vol espacial |
| Enginyer de vol 2 | Andrew Morgan, NASA Primer vol espacial |
| Enginyer de vol 3 | Christina Koch, NASA Primer vol espacial |
| Enginyer de vol 4 | Oleg Skrípotxka, RSA Tercer vol espacial |
| Enginyer de vol 5 | Jessica Meir, NASA Primer vol espacial |

## EVA's

La tripulació de l'Expedició 61 va realitzar nou EVA's, el major nombre en la història de l'EEI.
Quatre EVA's van servir per reparar l'Alfa Espectròmetre Magnètic. Les reparacions van ser dirigides per l'astronauta de l'ESA Luca Parmitano i l'astronauta de la NASA Andrew Morgan. Tots dos van ser assistits pels astronautes de NASA Christina Koch i Jessica Meir operant el Canadarm2, el braç robòtic de l'Estació.
Diversos EVA's van servir per la reparació i millora de les bateries de l'EEI. El 18 d'octubre de 2019 Christina Koch i Jessica Meir van realitzar la primera EVA íntegrament femenina de l'historia.

## Referències

* ↑ «Multinational Trio Undocks from Station, Heads Home to Earth». , 03-10-2019. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-01-14. [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ «Luca Parmitano goes Beyond». European Space Agency, 27-09-2018.
* ↑ «NASA Announces First Flight, Record-Setting Mission». NASA, 16-04-2019.
* 1 2 «Astronauts Wrap Up Spacewalk Repair Job on Cosmic Ray Detector – Space Station» (en anglès americà). blogs.nasa.gov. [Consulta: 26 gener 2020].
* ↑ «Luca to lead most challenging spacewalks since Hubble repairs» (en anglès). www.esa.int. [Consulta: 26 gener 2020].
* ↑ Crowcroft, Orlando. «NASA astronauts complete space-walk to fix cosmic ray detector» (en anglès). euronews, 25-01-2020. [Consulta: 26 gener 2020].
* ↑ de Jorge, Judith «El primer paseo espacial de dos mujeres de la Historia» (en castellà). ABC, 21-10-2019.

## Enllaços externs

* Pàgina de la NASA sobre les Expedicions a l'Estació Espacial
# Illia Ponomarenko

Illia Ponomarenko (en ucraïnès: Ілля Пономаренко; Volnovakha, 25 de febrer de 1992) és un periodista ucraïnès, reporter de guerra i analista de defensa que escriu a The Kyiv Independent. El gener de 2023, donat el seu paper destacat a l'hora d'informar del conflicte, va ser descrit per Der Spiegel com "probablement l'ucraïnès més conegut després del president Volodymyr Zelenskyy".
Poc després de la invasió russa d'Ucraïna, Ponomarenko va veure com els seus seguidors de Twitter augmentaven a més d'un milió, ja que molts van buscar informació sobre el terreny en els primers dies de la invasió; Der Spiegel va escriure que "per a la gent de tot el món, es va convertir en el cronista més important de la guerra durant aquest període". Des d'aleshores, ha estat citat regularment en mitjans internacionals, a més d'escriure articles d'opinió traduïts, com ara per al noruec Aftenposten.
Ponomarenko va créixer a Volnovakha i va estudiar a la Universitat Estatal de Mariupol. Ha afirmat que estava estudiant relacions internacionals a Mariupol quan la ciutat va ser ocupada el 2014 per les forces recolzades per Rússia. Llavors va començar a informar dels enfrontaments per a BBC Radio en aquest període. Anteriorment, va escriure per a Kyiv Post, però després del reformat brusc i el tancament temporal de Kyiv Post el novembre de 2021, Ponomarenko va estar entre l'equip de periodistes que va fundar The Kyiv Independent.

## Referències

* 1 2 3 Schröder, Thore «Wielding the Pen: Fighting on the Twitter Front in Ukraine» (en anglès). Der Spiegel, 05-09-2022. ISSN: 2195-1349.
* ↑ «Arbeidet mitt er blitt min egen personlige tragedie» (en noruec bokmål), 09-06-2022. [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ Kauppinen, Ina. «Kuuluisa ukrainalaistoimittaja ylisti yhtäkkiä Suomea Twitterissä – kertoo nyt, miksi» (en finès), 09-06-2022. [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ «Illia Ponomarenko: Ukraine’s most-followed war journalist is a "dude" from Donbas» (en anglès americà). Bulletin of the Atomic Scientists, 28-04-2022. [Consulta: 1r març 2025].
# LZ 129 Hindenburg

L'LZ 129 Hindenburg és el dirigible o zepelí més conegut de la companyia Zeppelin anomenat així pel president o canceller alemany Paul von Hindenburg. Va cremar-se en un accident el 6 de maig de 1937 quan arribava a Nova Jersey després d'haver creuat tot l'Atlàntic. L'LZ 129 Hindenburg i el seu model germà LZ 130 Graf Zeppelin II foren els dos grans dirigibles construïts, i les aeronaus més grans mai construïdes.

## Algunes característiques

El dirigible prenia un nou disseny, completament fet de duralumini: 245 m de llarg, 43,7 m de diàmetre, 16 bosses (14 d'hidrogen i 2 Ballonets d'aire) amb una capacitat de 200.000 m³ de gas, amb una empenta útil de 112,1 tones (1.099 MN), gràcies a quatre motors dièsel Daimler-Benz de 1.200 CV (890 kW). Amb una velocitat màxima aproximada de 135 km/h.

## Vegeu també

* Llista de les aeronaus més grans
* Led Zeppelin

## Enllaços externs

* Vídeo del viatge del Hindenburg, incloent-hi l'accident.
* Vídeo de l'accident amb la narració d'Herbert Morrison. (anglès)
* Investigació de l'FBI sobre el desastre. (anglès)
* Pàgina de l'empresa Zeppelin, encara en actiu Arxivat 2006-05-10 a Wayback Machine.. (anglès)
# (36) Atalanta

(36) Atalanta és l'asteroide núm. 36 de la sèrie. Fou descobert per en Hermann Mayer Salomon Goldschmidt el 5 d'octubre del 1855 des de París. Rep el nom de l'heroïna Atalanta de la mitologia grega.

## Enllaços externs

* JPL Small-Body Database Browser

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 16. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ «Asteroid Lightcurve Paramaters». Planetary Science Institute. Arxivat de l'original el 2006-06-14. [Consulta: 3 novembre 2008].
# Sílvia Felipo Suñé

Sílvia Felipo Suñé (nascuda el 4 de febrer de 1967) és una corredora de mig fons andorrana. Va competir en els 1500 metres als Jocs Olímpics d'estiu de 2000 i posteriorment va tornar a participar als Jocs Olímpics d'estiu de 2004, representant a Andorra.
Va ser campiona nacional cinc vegades. Va participar en els Jocs Olímpics dues vegades i no va guanyar cap medalla. Felipo és el rècord nacional en els 1000 m, 1500 m, milla, 3000 m coberta, 5000 m, 10.000 m i mitja marató.
Als Jocs Olímpics de Sydney del 2000, va ser eliminada a la primera ronda amb un temps de 4.45.32. També es va classificar per als 1500 m olímpics del 2004: en un temps de 4.44.40, no va avançar de nou més enllà de les sèries.

## Referències

* ↑ «Silvia Felipo». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. [Consulta: 4 novembre 2017].
# Alfred Shemington Geden

Alfred Shemington Geden (Didsbury, (Londres), 1857) - 1936 (?), fou un teòleg anglès.
Va fer els estudis a la Universitat d'Oxford, es graduà com a ministre metodista i va ser director del Royapettah College de Madras de 1886 a 1889.
Va publicar:
* Studies in the Religion of the East, publicat per Charles H Kelly (1 gener 1913);
* Comparative Religion. Editorial: Book on Demand; Elibron Classics edición (1 gener 1898)
* Outlines of Introduction to the Hebrew Bible. Editorial: HardPress Publishing (28 gener 2013)
A més va col·laborar, en la Enciclopèdia de James Hasting i en altres revistes i publicacions.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 25, pàg. 1144. (ISBN 84-239-4525-1)
# Augusto de Oliveira Machado

Augusto de Oliveira Machado (Lisboa, 27 de desembre de 1845 - 26 de març de 1924) fou un compositor portuguès.
Fou deixeble de Montero d'Almeida, el qual li ensenyà harmonia i contrapunt, i més tard passà a perfeccionar-se al Conservatori de París. Les seves primeres produccions foren dues romances que s'executaren en el Teatro Nacional de São Carlos. Posteriorment fou nomenat professor del conservatori de Lisboa. Entre les seves composicions hi figuren:
Les operetes:
* Sol de Navarra (1870);
* A cruz de oiro (1873);
* O degelo (1875);
* Os fructo de oiro (1876);
* A guitarra (1878);
* A María da Fonte (1879);
* Camöes e os Lusiadas (1880) oda simfònica;
* Laureana, òpera estrenada el 1883 a Marsella,
I en el Teatre São Carlos de Lisboa li foren estrenades les titulades:
* Os dorias (1887);
* Maria Wetter (1898).
Entre les seves altres composicions teatrals s'ha de mencionar les operetes:

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 31, pàg. 1257 (ISBN 84-239-4531-6)
# La Gran Depressió a Amèrica Llatina

La Gran Depressió que va seguir el crac del 29 als Estats Units va tenir un impacte profund, durador i significant als països de l'Amèrica Llatina. El vincle entre els Estats Units i aquests estats abans que aquest succés d'abast mundial tingués lloc als anys 30 era sòlid, amb inversions nord-americanes a Amèrica Llatina i exportacions llatinoamericanes als Estats Units, la qual cosa va provocar un gran impacte financer, econòmic i social en tot el continent. Xile, Perú i Bolívia van ser, segons la lliga de Nacions, els estats als quals la Gran Depressió va afectar de manera més severa. El sorgiment de moviments nacionalistes i feixistes a l'Amèrica Llatina està fortament vinculat a aquest fet, especialment al Brasil, amb el dictador Getúlio Vargas, gran partidari i imitador del moviment feixista italià de Mussolini.

## Vegeu també

* Gran Depressió.
* Amèrica Llatina.

## Referències

* Modern Latin America, Fifth Edition, T. E. Skidmore and P. H. Smith.

## Enllaços externs

* «The Economy of Latin America - Historical Roots». Arxivat de l'original el 2009-03-05. [Consulta: 28 maig 2007].
# Expedició al Lur-i Kučik (1386)

L'expedició al Lur-i Kučik o Petit Lur el 1386 va ser una campanya militar liderada per Tamerlà, que es va justificar amb motius religiosos. L'objectiu de la campanya era ocupar temporalment el territori i sotmetre'l al gran emir de Samarcanda.
Tamerlà, que es trobava a Samarcanda, va decidir anar a l'Azerbaidjan després que Toktamix hagués dut a terme una incursió allí l'any anterior (1385). Tamerlà va donar ordres als tovachis perquè preparessin l'exèrcit i va designar un govern de Transoxiana en la seva absència format per Sulayman Xah i l'amir Abas Bahadur, amb dos lloctinents. Un cop hagué creuat el riu Jihun (probablement al principi del 1386), Tamerlà es va dirigir cap a l'oest i va arribar a Firuzkuh, on el príncep Kayaf al-Din es va posar a les seves ordres. Allí, Tamerlà va tenir notícies de les activitats del Malik Izz al-Din de Luristan, que havia saquejat una caravana de pelegrins que anaven a la Meca. Tamerlà va escollir un cos seleccionat de tropes (2 de cada 12) i es va dirigir cap al Petit Lur. Va saquejar Burujird i la zona dels voltants, i després es va apoderar de la fortalesa de Khurramabad, que es considerava impregnable i on s'havien refugiat les tropes lurs. La fortalesa va ser arrasada i els presoners llençats des del cim de la muntanya. Tamerlà es va trobar amb la resta de l'exèrcit a la plana de Nihawand. Aquesta expedició va proporcionar un motiu religiós a les activitats conqueridores de Tamerlà.

## Referències

* ↑ Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”, II, 52
# (48) Doris

Doris és l'asteroide núm. 48 de la sèrie, descobert per en Hermann Mayer Salomon Goldschmidt (1802-66) a París el 19 de setembre del 1857. És anomenat així, Doris, una de les Oceànides de la mitologia grega.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 17. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Asteroid Data Sets
# Huedin

Huedin (en hongarès: Bánffyhunyad, pronunciat en hongarès: [ˈBaːnfihuɲɒd] (en alemany: Heynod; ídix: הוניוד or הוניאד) és una ciutat del comtat de Cluj, Transsilvània (Romania).
Huedin es troba a l'extrem nord de les muntanyes Apuseni. Està envoltat pels pobles de Nearșova, Domoșu, Horlacea, entre d'altres. La ciutat administra un poble, Bicălatu (Magyarbikal). Darrerament, Huedin ha començat a ser coneguda per les seves iniciatives d'ecoturisme.

## Població

El 2011 (dades censals) de la població de la ciutat hi havia 9.346 persones, de les quals el 59,32% eren romanesos, 28,88% hongaresos i 11,45% gitanos.

## Història

La ciutat de Huedin es va fundar a l'edat mitjana. Des del 1330 fins al 1848, els propietaris de la ciutat eren la família Bánffy (vegeu el nom hongarès de Bánffyhunyad). La ciutat formava part del Regne d'Hongria. El 1526, Huedin va passar a formar part del Principat de Transsilvània i, fins al 1867, del Gran Ducat de Transsilvània.
La ciutat té un fort patrimoni històric hongarès. El 26 de setembre de 1895, l'emperador Franz Joseph va visitar Bánffyhunyad després del final de les maniobres de l'exèrcit hongarès a Transsilvània i la gent de la ciutat va rebre una entusiasta benvinguda, que va construir un arc decorat amb flors i plantes de la regió per a l'ocasió.
El 1910, la població de la ciutat era de 5.194, dels quals el 90,5% parlava hongarès. En aquella època, el 57,5% eren calvinistes, el 20,7% jueus i el 10% catòlic. Del 1918 al 1940, la ciutat va formar part de Romania. Del 1940 al 1944, va tornar a formar part d'Hongria, a causa del Segon Arbitratge de Viena. La ciutat acull una església gòtica reformada del segle xiii.

## Fills il·lustres

* Samu Balázs
* Dezideriu Horvath
* Atilla Kiss B.

## Accessibilitat

La ciutat és accessible amb trens CFR des de Cluj-Napoca i altres ciutats, com Oradea, Timișoara, Satu Mare, Brașov, Ploiești, Bucarest i Budapest. Huedin també es troba a la línia que connecta Budapest amb Oradea i Cluj-Napoca.

## Galeria d'imatges

* Vista des de Huedin
* Vista des de Huedin
* Església reformada de Huedin

## Referències

* ↑ Populaţia stabilă după etnie - județe, municipii, orașe, comune Arxivat 2016-01-18 a Wayback Machine., National Institute of Statistics; accessed July 15, 2015
* ↑ Hubmann, Franz, & Wheatcroft, Andrew (editor). The Habsburg Empire, 1840–1916. Londres: Routledge & Paul, 1972, p. 292–3. ISBN 0-7100-7230-9.
# Alfred Stern

Alfred Stern (Leipzig, 1882 - França durant la Primera Guerra Mundial) fou un compositor alemany.
Deixà escrites, entre altres obres interessants, diversos lieder, amb acompanyament d'orquestra de cambra, fundant a Múnic el 1909 la Societat Bach. La seva esposa Marta, nascuda el 1883, fou una distingida cantant de concert.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 56, pàg. 1116 (ISBN 84 239-4556-1)
# Aulixidens eugeniae

Aulixidens eugeniae és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,3 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco.

## Referències

* 1 2 Böhlke, J. E. 1952. Studies on fishes of the family Characidae. Núm. 1. A new genus of Cheirodontine characids from the Canal de Casiquiare and adjacent waters in Venezuela and northern Brazil. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 12) v. 5 (núm. 56): 775-777.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Taphorn, D., R. Royero, A. Machado-Allison i F. Mago Leccia 1997. Lista actualizada de los peces de agua dulce de Venezuela. p.55-100. A E. La Marca (ed.) Catálogo zoológico de Venezuela. vol. 1. Vertebrados actuales y fósiles de Venezuela. Museo de Ciencia y Tecnología de Mérida, Veneçuela.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Expedició sud-africana a l'Everest de 1996

L'expedició sud-africana a l'Everest de 1996 va ser una expedició molt publicitada de l'equip d'alpinisme sud-africà amb l'objectiu d'assolir el cim de l'Everest. L'expedició la va dirigir Ian Woodall, i tenia la intenció de ser una celebració de la Sud-àfrica post-apartheid. Woodall i Cathy O'Dowd van fer cim junts, i Bruce Herrod va arribar al cim després, però va morir durant el descens. Encara que l'expedició no es va veure atrapada pel desastre de l'Everest de 1996, aquest va tenir lloc mentre l'equip sud-africà era a la muntanya.
Inicialment l'expedició estava patrocinada pel diari Sunday Times, però després d'una baralla amb el diari, altres mitjans de comunicació van cobrir-ne l'expedició, incloent-hi l'emisora 702 Talk Radio. L'expedició va estar envoltada de controvèrsia degut a l'estil de lideratge de Woodall, i diversos membres de l'equip van abandonar l'expedició. També hi van haver acusacions que Deshun Deysel, una alpinista coloured amb poca experiència que va ser inclosa a l'expedició com a pràctica tokenista.

## Referències

* 1 2 «Ian Woodall and Cathy O’Dowd becomethe first official South African team to conquer the Mount Everest» (en anglès). South African History Online. [Consulta: 25 novembre 2023].
* 1 2 3 McNeil Jr., Donald G. «South Africans' Everest Climb Ends in Death and Mystery» (en anglès). The New York Times, 28-05-1996 [Consulta: 25 novembre 2023].
* ↑ Desai, Shail «Cathy O'Dowd, the first South African to summit Mt Everest, on her epic journey» (en anglès). Firstpost, 16-04-2017 [Consulta: 25 novembre 2023].
* ↑ Claire Keeton i Paul Ash «South Africans who made history on Everest». Sunday Times, 29-05-2016 [Consulta: 25 novembre 2023].
* ↑ Patel, Aaisha Dadi «Ain’t no mountain high enough» (en anglès). Mail & Guardian, 31-05-2019 [Consulta: 25 novembre 2023].
* ↑ «Deshun Deysel on why it pays to persevere». Destiny. Arxivat de l'original el 10 abril 2019. [Consulta: 25 novembre 2023].
# (48639) 1995 TL8

(48639) 1995 TL₈ és un objecte trans-Neptunià binari del disc dispers, de les regions més exteriors del Sistema Solar. Va ser descobert per Arianna Gleason el 1995 i fa aproximadament 176 quilòmetres de diàmetre. El 9 de novembre de 2002 se'n va descobrir una lluna de 80 quilòmetres de diàmetre, designada provisionalment S/2002 (48639) 1.

## Descobriment

El 1995 TL₈ va ser descobert el 15 d'octubre de 1995 per l'astrònoma nord-americana Arianna Gleason a l'Observatori Nacional Kitt Peak com a part del projecte Spacewatch de la Universitat d'Arizona.
Va ser el primer dels cossos classificats actualment com a objecte de disc dispers (SDO, sigles de l'anglès scattered-disc object) que es va trobar, precedint el descobriment de (15874) 1996 TL$_{66}$ en gairebé un any.

## Satèl·lit

Denise C. Stephens i Keith S. Noll van descobrir el 9 de novembre de 2002, a partir de les observacions fetes amb el Telescopi Espacial Hubble, que 1995 TL₈ tenia companyia. El descobriment es va anunciar el 5 d'octubre de 2005.
El satèl·lit S/2002 (48639) 1 és relativament gran, amb una massa probable d'aproximadament el 10% de la del cos primari. La seva òrbita no s'ha determinat, però es trobava a una separació de només 420 quilòmetres (260 milles) de la primària en el moment del descobriment, amb un possible període orbital d'aproximadament mig dia i un diàmetre estimat de 161 quilòmetres.

## Objecte separat

El 1995 TL₈ està classificat com a objecte separat pel Deep Ecliptic Survey, ja que la seva òrbita sembla estar més enllà de les interaccions gravitacionals importants amb el desplaçament actual de Neptú. Tanmateix, si Neptú hagués migrat cap a l'exterior, hauria passat en un període en què hauria tingut una excentricitat més elevada.
Les simulacions dutes a terme el 2007 demostren que 1995 TL₈ sembla tenir menys d'un 1% de possibilitat d'estar en una ressonància 3: 7 amb Neptú, però circula prop d'aquesta ressonància.

## Referències

* ↑ Afirmat a: JPL Small-Body Database.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 2 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=48639.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 26 febrer 2024].
* 1 2 «(48639) 1995 TL8» (en anglès). Johnston's Archive. [Consulta: 24 agost 2020].
* ↑ «48639 (1995 TL8)» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 24 agost 2020].
* ↑ «List of Known Trans-Neptunian Objects» (en anglès). Johnston's Archive. [Consulta: 24 agost 2020].
* ↑ «Orbit Fit and Astrometric record for 48639» (en anglès). SwRI (Space Science Department). [Consulta: 24 agost 2020].
* ↑ Emel'Yanenko i Kiseleva, 2008, p. 271–279.

## Bibliografia

* Emel'Yanenko, V. V.; Kiseleva, E. L. «Resonant motion of trans-Neptunian objects in high-eccentricity orbits» (en anglès). Astronomy Letters, vol. 34, núm. 4, 2008. Bibcode: 2008AstL...34..271E. DOI: 0.1134/S1063773708040075.

## Enllaços externs

* Òrbita de 48639 (1995 TL8). (anglès)