OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Adaptació d'impedàncies

En electrònica, l'adaptació d'impedàncies és la tècnica de fer coincidir els valors de les impedàncies del generador i de la càrrega per tal d'aconseguir transferir la màxima potència.

## Descripció

S'obté quan la impedància Z$_S$ del generador i la impedància Z$_L$ de la càrrega són l'una el complex conjugat de l'altra, és a dir, quan Z$_L$ = Z* $_S$.
La màxima transferència de potència és un factor que representa una clara frontera entre l'electrònica i l'electrotècnia: en aquesta última disciplina, de fet, no interessa tant la màxima transferència de potència sinó el màxim rendiment, una mesura que els circuits adaptats és pràcticament igual al 50%.
El corrent que passa pel circuit és, per la llei d'Ohm:
    $I={\frac {V_{S}}{Z_{S}+Z_{L}}}$
La tensió útil al terminal del generador sota la càrrega val, per la llei d'Ohm relativa a la porció del circuit $V=Z_{L}I$ i, doncs:
    $V={\frac {V_{S}Z_{L}}{Z_{S}+Z_{L}}}$
La potència proveïda pel generador és $P=VI$ que, per la fórmula anterior, esdevé:
    $P={\frac {V_{S}^{2}Z_{L}}{(Z_{S}+Z_{L})^{2}}}$
En aquesta última és mostra el valor màxim com $Z_{L}=Z_{S}$.
Si $I$ és un corrent altern, la potència màxima es dona només en condicions de ressonància en el circuit, o a una freqüència precisa del corrent.

### Telecomunicacions

El concepte és present també en les telecomunicacions en què el desadaptament entre les línies de transmissió o guia d'ones i la càrrega final produeixen una ona reflexa vers el transmissor que pot causar dany al circuit electrònic a més de disminuir la potència del senyal transmès i conseqüentment afectar en la sensibilitat de potència del senyal en el receptor.

## Referències

* ↑ Giuseppe Giuliano e Dino Pellizzaro.
* ↑ Alfredo Ferraro.
# Estadi Aldo Cantoni

L'Estadi Aldo Cantoni, és un pavelló poliesportiu ubicat a la ciutat de San Juan, a l'Argentina. Conegut com "El Coloso", té una capacitat per 8.000 espectadors. Va ser inaugurat l'1 de juliol de 1967, si bé la darrera reforma data de l'any 2016. Deu el seu nom al polític i governador de la província de San Juan entre 1926 i 1928 Aldo Cantoni.
En aquest pavelló juguen els seus partits com a locals els dos equips de voleibol de la ciutat de San Juan. Altrament, és considerat un dels pavellons més emblemàtics del hoquei sobre patins, albergant en diferents ocasions el Campionat del Món d'hoquei sobre patins els anys 1970, 1978, 1989, 2001, 2011 i 2022. També ha albergat la Copa Davis de tennis l'any 2018, així com competicions de primer nivell d'handbol, basquetbol o boxa, entre d'altres disciplines.

## Referències

* ↑ «El Aldo Cantoni y su cambio más extremo: recorrido exclusivo» (en castellà). [Consulta: 12 novembre 2022].
* ↑ «ACLAV - Asociación de Clubes Liga Argentina de Voleibol». [Consulta: 12 novembre 2022].
* ↑ «Se confirmó San Juan como sede de la Copa Davis - TyC Sports». [Consulta: 12 novembre 2022].
* ↑ Deportes, Prensa Secretaría de. «El Estadio Aldo Cantoni cumple 55 años» (en espanyol europeu). [Consulta: 12 novembre 2022].
# Esporte Clube Flamengo

L'Esporte Clube Flamengo és un club de futbol brasiler de la ciutat de Teresina a l'estat de Piauí.

## Història

L'Esporte Clube Flamengo va ser fundat el 8 de desembre de 1937. El club ha guanyat 17 campionats estatals fins a l'any 2014, fet que el converteix en el segon club amb més triomfs de l'estat.

## Palmarès

* Campionat piauiense:
** 1939, 1942, 1944, 1945, 1946, 1964, 1965, 1970, 1971, 1976, 1979, 1984, 1986, 1987, 1988, 2003, 2009

## Estadi

El Flamengo disputa els seus partits com a local a l'Estadi Governador Alberto Tavares Silva, anomenat Albertão. Té una capacitat per a 60.000 espectadors i fou inaugurat el 26 d'agost de 1973.

## Rival

Els partits entre Flamengo i River reben el nom de Rivengo, fusió dels noms Ríver i Flamengo.

## Referències

* 1 2 3 «Esporte Clube Flamengo» (en portuguès). Arquivo de Clubes. Arxivat de l'original el de gener 2, 2013. [Consulta: 23 febrer 2009].
* ↑ «Clubes do Piauí» (en portuguès). Futebol na Rede. Arxivat de l'original el d’abril 29, 2009. [Consulta: 23 febrer 2009].
* ↑ «Piauí State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ «Albertão» (en portuguès). Templos do Futebol. [Consulta: 23 febrer 2009].
* ↑ «Flamengo x River» (en portuguès). Clássicos do Futebol Brasileiro. [Consulta: 23 febrer 2009].
# Alternança

L'alternança es dona quan, en la successió de versos s'alterna en les rimes pel que fa al seu accent; si un acaba en paraula aguda -vers masculí-, el següent ho fa en paraula plana o esdrúixola -vers femení-. Dins la poesia catalana antiga predominen els versos sense alternar i acabats en paraula aguda. També podem trobar alternança de rima en les estrofes; si una acaba en vers femení, la següent comença en vers masculí. Un exemple de composició poètica emprant aquest tipus d'estructura el tenim en el següent fragment:
Cantant, cantant, nasqué la infàmia,  i descantant la redempció:  el Comte Arnau tenia l'ànima  a la mercè d'una cançó.  Lo que la mort tanca i captiva,  sols per la vida és deslliurat:  basta una noia amb la veu viva  per redimir la humanitat.
 Joan Maragall
# Escut d'Isil

L'escut d'Isil era l'escut d'armes del municipi extingit d'Isil, a la comarca del Pallars Sobirà.
Perdé vigència el 1970, quan foren ser agrupats els antics termes d'Isil, Son, Sorpe i València d'Àneu en el municipi de nova creació d'Alt Àneu.
El 15 de juliol del 1992, després de 20 anys sense escut normalitzat segons la normativa vigent, el nou municipi adoptà l'Escut d'Alt Àneu.

## Descripció heràldica

Escut d'or, quatre pals vermells; en cap, el nom de la localitat GIL (grafiat amb la forma amb què es denominava antigament el poble i municipi).

## Referències

* ↑ Bassa 1968.

## Bibliografia

* Bassa i Armengol, Manuel. Els escuts heràldics dels pobles de Catalunya. Barcelona: Editorial Millà, 1968.
# Estadi GEBA

L'Estadi GEBA és un estadi esportiu del barri de Palermo de la ciutat de Buenos Aires, Argentina.
És propietat del club Club Gimnasia y Esgrima. Està situat a la seu Jorge Newbery, una de les tres instal·lacions del club. Té una capacitat per a 12.000 espectadors.
Va ser seu del Campionat Sud-americà de futbol de 1916. Durant els anys 1910 fou la seu de la selecció argentina. A partir de 1916 es començà a utilitzar pel rugbi.

## Galeria

* Estadi el dia de la seva inauguració, 1902
* Graderia, 1909
* Graderia principal, 1910
* Dararer partit de l'Alumni, 1911
* Argentina v. Swindon Town, 1912
* Equip del GEBA el 1912
* Incendi el juliol de 1916
* Pista d'atletisme, c. 1920
* Graderia, c. 1935
* Equip de rugbi de l'Argentina davant el British Lions, 1936

## Referències

* ↑ «Estadio GEBA at VuenosAirez.com». Arxivat de l'original el 2014-10-27. [Consulta: 13 maig 2018].
* ↑ «Estadio GEBA at Time for Fun website». Arxivat de l'original el 2015-08-22. [Consulta: 13 maig 2018].
* ↑ World Soccer Yearbook, 2002-3: The Complete Guide to the Game by David Goldblatt (2002), published by Dk Pub – ISBN 0-7894-8943-0
* ↑ Campionat Sud-americà de futbol 1916 a RSSSF
# Estadi Ministro Brin y Senguel

L'Estadi Ministro Brin y Senguel va ser un camp de futbol de la ciutat de Buenos Aires, Argentina. El seu nom indica on estava ubicat, als carrers Ministro Brin cantonada Senguel, actualment av. Perez Galdós del barri de la Boca.
Va ser inaugurat el 25 de maig de 1916. Fou la seu del Club Atlético Boca Juniors fins al 1924. Tenia una capacitat per a 25.000 espectadors.
Va ser seu del Campionat Sud-americà de futbol de 1925.

## Referències

* ↑ David Goldblatt; World Soccer Yearbook; 2002 ISBN 0-7894-8943-0
* 1 2 «"La Bombonera" on Planeta Boca Juniors». Arxivat de l'original el 2020-04-01. [Consulta: 14 maig 2018].
* ↑ Campionat Sud-americà de futbol 1925 a RSSSF
# Estadi Municipal d'Anduva

L'Estadi Municipal d'Anduva és un estadi de futbol de la ciutat de Miranda de Ebro, a la província de Burgos. És propietat de l'Ajuntament de la ciutat i és on hi disputa els seus partits com a local el Club Deportivo Mirandés. Té capacitat per a 7.200 espectadors.
Es va inaugurar oficialment el 22 de gener de 1950, tot i que el primer partit oficial es va disputar el 18 de setembre de 1949, coincidint amb l'inici del campionat de lliga. El partit inaugural, de Tercera Divisió, va enfrontar els locals amb el Club Deportivo Logroñés, que va guanyar per 0-1.

## Notes

* ↑ «Instalaciones del CD Mirandés». Arxivat de l'original el 2015-03-31. [Consulta: 25 abril 2015].

## Enllaços externs

* Informació sobre l'estadi a la web del CD Mirandés Arxivat 2015-03-31 a Wayback Machine. (castellà)
# Estadi Nacional

L'Estadi Nacional és un estadi situat a Andorra la Vella. S'utilitza per futbol i rugbi.
L'estadi es va construir a l'antic terreny del Camp d'Esports del M.I. Consell General. La construcció va començar el 2013 i es va acabar el 2014. Té una capacitat de 3.306 persones, i la gespa és artificial.
L'estadi és la seu dels equips nacionals de futbol i rugbi XV. El primer partit oficial fou una derrota per 1–2 contra Gal·les per al grup B de qualificació per l'Eurocopa 2016, que es va jugar el 9 de setembre de 2014, després de passar la inspecció de la UEFA la setmana anterior.
L'agost de 2015, el Govern nacional i el FC Andorra van acordar que el club jugaria a l'Estadi Nacional els dos primers mesos de la temporada 2015–16, fins que les obres del Camp de la Borda Mateu acabessin.

## Assistència a partits oficials

    A 11 de juny de 2019

### Partits de futbol

| Temporada | Total | Màxima | Mínima | Mitjana |
| Eurocopa 2016 | 11,778 | 3,150 | 1,054 | 2,354 |
| Classificació de la Copa del Món de futbol 2018 | 10,484 | 3,193 | 1,115 | 2,097 |
| Lliga de les Nacions 2018-19 | 100,007 | 1,311 | 1,021 | 1,189 |
| Classificació de l'Eurocopa 2020 | 6,414 | 3,187 | 1,373 | 2,138 |
Font:

### Partits de rugbi

| Temporada | Total | Màxima | Mínima | Mitjana |
| Copa Europea de les Nacions 2014–16 | 1,300 | 500 | 300 | 433 |
| Conferència Europea de Rugbi 2016–17 | 1,400 | 1,000 | 400 | 700 |
| Conferència Europea de Rugbi 2017–18 | 1,100 | 600 | 500 | 550 |
| Conferència Europea de Rugbi 2018–19 | 400 | 400 | 400 | 400 |

## Referències

* ↑ Butlletí Oficial del Principat d'Andorra
* ↑ «La gespa de l'Estadi Nacional supera el test independent per obtenir la validació de la FIFA». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 7 octubre 2017].
* ↑ Euro 2016: Wales qualifier in Andorra will not be moved
* ↑ «L'FC Andorra jugarà a l'Estadi Nacional els dos primers mesos» (en catalan). Bon Dia, 04-08-2015.
* ↑ «Acord entre el Govern i l'FC Andorra per jugar a l'Estadi Nacional». Andorra Difusió, 04-08-2015.
* ↑ Soccerway
* ↑ Worldfootball.net

## Enllaços externs

* Estadi Nacional at EU-Football.info
# Estadi Nueva Balastera

L'Estadi Municipal Nueva Balastera pertany a l'Ajuntament de Palència, i va ser inaugurat el 10 d'octubre de 2006 sent alcalde de la ciutat Heliodoro Gallego Cuesta.

## Dades bàsiques

* El seu principal impulsor i promotor va ser el malmès president Alberto de la Cort López, que va rescatar en 2001 la vella idea d'un nou estadi per a Palència i va animar a institucions públiques i privades perquè reprengueren el projecte. La seua absència el dia de la inauguració va ser molt recordada per tota l'afició. Alberto de la Cort López va morir després d'una llarga malaltia sense poder veure complit el seu somni d'un nou estadi per a Palència.
* Va ser construït per la unió de les empreses Formigons Sierra, Immobiliària Riu Vena i Promociones Pal amb un cost final de 18 milions d'euros.
* L'arquitecte va ser Patxi Mangado, el qual va procurar un estil nòrdic a l'estadi, a més de voler que l'emblema de l'estadi foren els seus focus d'il·luminació.
* L'estadi té capacitat per a 8.070 persones, totes elles assegudes, a diferència de l'antic estadi de La Balastera.
* El nom seleccionat va ser el de mantenir el de l'antic estadi amb la diferenciació d'anomenar-lo Nuevo Estadio (Nou Estadi en català).
* Altres noms que s'havien pensat per a l'estai van ser Regne de Castella, o el de l'atleta palentí Mariano Haro.

## Localització

L'estadi recupera una de les zones més degradades de la ciutat: la zona industrial. Amb la qual cosa se li atorga espai nou a la zona residencial i de serveis en detriment de l'antiga amb fins industrials. La construcció està situada molt prop del recinte ferial de Palència entre els polígons residencial i industrial.
Es troba envoltat per superfícies enjardinades i pel rierol de Villalobón.

## Prestigi

L'estadi ha guanyat un gran prestigi mundial. La primera aparició de l'estadi en l'estranger va anar en un reportatge que va realitzar Patxi Mangado per al New York Times, on va agradar als nord-americans. A continuació es va realitzar una exposició d'arquitectes espanyols a Nova York, on Patxi Mangado també ho va mostrar. En el mes de juny de 2007 va guanyar a Barcelona un premi per aquest estadi i és favorit per a guanyar el Premi Nacional d'Arquitectura.

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'arquitecte de l'estadi
* Lloc web oficial del C.F. Palència Arxivat 2010-01-05 a Wayback Machine.
# Estadi Via del Mare

Propietat de l'US Lecce, l'Estadi Via del Mare va ser inaugurat el 2 d'octubre de 1966, l'estadi té una capacitat de 31.533 espectadors i unes dimensions de 105x70. El primer partit que va albergar va ser contra el Tàrent i va finalitzar amb victòria per 1.

## Referències

* ↑ https://www.leccenews24.it/sport/calcio/coppa-italia-lecce-salernitana-agibilita-stadio-via-del-mare.htm

## Enllaços externs

* http://www.uslecce.it/
# Estadística bayesiana

L'estadística bayesiana és un subconjunt del camp de l'estadística en el qual l'evidència sobre l'estat real del món és expressada en termes de graus de creença o, més específicament, en probabilitats bayesianes. Aquesta interpretació és tan sols una de les possibles interpretacions de probabilitat; hi ha altres tècniques estadístiques que no es basen en els «graus de creença».

## Vegeu també

* Inferència bayesiana

## Enllaços externs

* Theo Kypraios. «A Gentle Tutorial in Bayesian Statistics». [Consulta: 3 novembre 2013].
* Theo Kypraios. «Introduction to Bayesian Statistics».
# Estadística descriptiva

L'estadística descriptiva fa referència a les característiques principals de la recollida de dades quantitativament. L'estadística descriptiva es diferencia de l'estadística inferencial o l'estadística inductiva en el fet que l'estadística descriptiva té la intenció de resumir un conjunt de dades, més que no pas fer servir les dades per aprendre sobre la població estadística que les dades han de representar. Això significa que l'estadística descriptiva, al contrari que l'estadística inferencial, no s'ha desenvolupat en la base de la teoria de la probabilitat.

## Ús en l'anàlisi estadística

L'estadística descriptiva proporciona resums simples sobre la mostra i les mesures. Junt amb les anàlisis de gràfics simples formen la base de l'anàlisi de les dades.
Les estadístiques descriptives resumeixen les dades. Per exemple, en el bàsquet el nombre de cistelles fetes per un jugador respecte al nombre d'intents és una estadística que resumeix el rendiment d'un jugador.

## Referències

* ↑ (1995) Introductory Statistics, 2nd Edition, Wiley. ISBN 0-471-31009-3
* ↑ Dodge, Y (2003) The Oxford Dictionary of Statistical Terms OUP. ISBN 0-19-850994-4
* ↑ Trochim, William M. K. «Descriptive Statistics» (en anglès). [Consulta: 11 febrer 2022].
* ↑ «descriptive statistics | Britannica» (en anglès). [Consulta: 8 febrer 2022].
* ↑ «Estadística descriptiva» (en castellà). [Consulta: 27 gener 2022].

## Enllaços externs

* Descriptive Statistics Lecture: University of Pittsburgh Supercourse
Viccionari
# Estany Clot

L'Estany Clot és un llac que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El llac, d'origen glacial, està situat a 2.280 metres d'altitud, a la Capçalera de Caldes. Situat al peu de les Agulles de Travessani i Pic de Travessani, que es localitzen al seu est, drena cap a l'Estany de Travessani.

## Rutes

L'estany és molt pròxim al Refugi Joan Ventosa i Calvell. Dos dels camins que surten del refugi passen pel costat:
* El que, coincidint amb l'etapa de la travessa Carros de Foc, vorejant per la riba oriental de l'Estany de Travessani i travessant el Coret de Oelhacrestada, porta al Refugi de la Restanca.
* Les diverses rutes que porten al Port de Caldes.

## Referències

* ↑ Altituds, mides i càlcul de superfícies basats en dades del mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Estany Cloto

L'Estany Cloto és un llac que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El nom prové del grec, «"kloptós", amagat, per la situació de l'estany».
El llac, d'origen glacial, està situat a 2.325 metres d'altitud, a la Capçalera de Caldes. Enclotat als peus de la Punta d'Harlé (O), el Pa de Sucre (NO) i el Tuc de Roques Negres (E). Drena al sud-est, al barranc que baixa cap a les Llastres de la Morta, al nord del Pletiu de Riumalo.

## Rutes

Hi ha diverses possibilitats. Les més habituals són:
* Per el desguas de l'Estany de Tumeneia de Dalt i vorejant pel sud el Tuc de Roques Negres.
** Ja sigui sortint des del Refugi Joan Ventosa i Calvell, via la riba meridional de l'Estany de Travessani i l'Estany de Tumeneia de Baix.
** O anant a trobar aquest camí des del Pletiu de Riumalo, pels barrancs de les Llastres i de l'Estany de Tumeneia de Dalt.
* Una altra via surt del Pletiu de Riumalo i puja directament pel barranc de l'Estany Cloto.

## Referències

* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 23 octubre 2009].
* ↑ Altituds, mides i càlcul de superfícies basats en dades del mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Estany Recatí

El Recatí és un antic estany, contigu a l'Albufera de València, amb la qual es comunicava a través de l'Alcatí, entre les goles del Perelló i del Perellonet. És a vora la costa, on es troba l'actual platja del Recatí, a l'extrem meridional del municipi de València. En la transformació que han patit les zones humides dels voltants de l'Albufera en els darrers segles, l'estany Redó ja va desaparèixer dels mapes del segle xviii, i l'estany de l'Alcatí (o el Catí) que tenia prop d'un centenar d'hectàrees i una eixida a la gola del Perellonet, que s'ha esvanit en ser transformat en arrossar. El Recatí sempre ha estat més problemàtic i mai ha estat ben definit; deuria quedar més a sud i al costat de la restinga.

## Referències

* ↑ «El Recatí». l'Enciclopèdia. Enciclopèdia Catalana, SAU. [Consulta: 1r agost 2010].
* ↑ Vicenç M. Rosselló i Verger. L'Albufera de València, Publicacions de l'Abadia de Montserrat.
# Estany Redó (Cabdella)

L'Estany Redó és un llac d'origen glacial a 2.411 m, a la capçalera de la vall Fosca, al Pallars Jussà, al nord-oest del poble de Cabdella, en el terme municipal de la Torre de Cabdella. La seva conca està formada pels contraforts nord-occidentals del Pic Salado. Pertany al grup de llacs d'origen glacial de la capçalera nord-oriental del riu de Riqüerna, a través del barranc de Francí, al voltant del Pic Salado. Rep les aigües directament de la muntanya, i les aboca a l'Estany de Travessan.

## Referències

* ↑ Altituds, mides i càlcul de superfícies basats en dades del mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Estany Roi de Dalt

L'Estany Roi de Dalt és un llac que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El llac, d'origen glacial, està situat a 2.388 metres d'altitud i ès el llac de més alçada del sector sud-occidental de la Vall de Llubriqueto. Drena per l'extrem meridional, cap a l'Estany Roi (SSE).
Calen destacar, al seu voltant: Pic de l'Estany Gémena (E), Cresta dels Gémena (NE), Pic del Cap d'Estany Roi (N), Pic de les Capceres d'Estany Roi (O) i Collada de Fenerui (SO).

## Rutes

Vorejant l'Estany Roi per ponent i agafant direcció nord.

## Referències

* ↑ Altituds, mides i càlcul de superfícies basats en dades del mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)