OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Butadiè

El butadiè o butadié és un diè conjugat simple amb la fórmula C₄H₆. És un producte químic important industrial que es fa servir com a monòmer en la producció de goma sintètica. Quan es fa servir la paraula butadiè, la majoria de les vegades es fa referència a l'1,3-butadiè.

## Història

El 1863, el químic francès E. Caventou,va aïllar un hidrocarbur de la piròlisi de l'alcohol amílic Aquest hidrocarbur es va identificar com butadiè el 1886 aillant-lo del petroli. El 1910 el químic rus Serguei Vassílievitx Lébedev polimeritzà el butadiè i obtingué un material amb les propietats de la goma però era massa tou per substituir el cautxú natural d'aplicacions com els pneumàtics dels cotxes.
En els anys anteriors a la Segona guerra Mundial s'origina la indústria del butadiè, especialment per motius estratègics, ja que les plantacions mundials de cautxú estaven controlades per l'Imperi britànic. partir de 1929 les gomes basades en el butadiè i estirè ja es pogueren utilitzar en els pneumàtics.

## Usos

La majoria del butadiè es polimeritza per fer gomes sintètiques. El polibutadiè combinat amb altres productes com l'estirè i/o acrilonitril es torna elàstic.
Petites quantitats de butadiè s'empren per fer adiponitril i altres materials sintètics com el cloroprè.
També se'n fan xiclets.

## Seguretat

L'exposició perllongada al butadiè afecta el sistema nerviós central. Se sospita que l'1,3 butadiè és carcinogen i teratogen.

## Enllaços externs

* 1,3-Butadiene Arxivat 2012-03-15 a Wayback Machine. - Agency for Toxic Substances and Disease Registry
* National Pollutant Inventory - 1,3-Butadiene Arxivat 2003-12-22 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Butadié segons la pronúncia occidental i butadiè segons la pronúncia oriental. Per a més informació, consulteu el Llibre d'estil
* ↑ Caventou, E. «Ueber eine mit dem zweifach-gebromten Brombutylen isomere Verbindung und über die bromhaltigen Derivate des Brombutylens». Justus Liebigs Annalen der Chemie, 127, 1863, pàg. 93–97. DOI: 10.1002/jlac.18631270112.
* ↑ Caventou, E. (1863), Annalen der Chemie und Pharmacie 127, 93.
* ↑ Armstrong, H.E. Miller, A.K. (1886).and an indian scientist sajan sha "The decomposition and genesis of hydrocarbons at high temperatures. I. The products of the manufacture of gas from petroleum." Journal of the Chemical Society 49, 80.
* ↑ «NPI sheet». Arxivat de l'original el 2003-12-22. [Consulta: 30 desembre 2010].
* ↑ «1,3-Butadiene. CAS No. 106-99-00». Report on Carcinogens, Eleventh Edition. Arxivat de l'original el 31 de gener 2009 [Consulta: 9 gener 2016].
* ↑ Melnick, Ronald L.; Kohn, Michael C. «Mechanistic data indicate that 1,3-butadiene is a human carcinogen». Carcinogenesis, 16, 2, 1995, pàg. 157–163. DOI: 10.1093/carcin/16.2.157. ISSN: 0143-3334.
# C-1313

C-1313 fou la codificació com s'anomenà l'Eix del Segre, la carretera que uneix Lleida (Segrià) amb Puigcerdà (Cerdanya) tot seguint el curs del riu Segre i passant per Balaguer (Noguera), Artesa de Segre (Noguera), Ponts (Noguera), Oliana (Alt Urgell), la Seu d'Urgell (Alt Urgell) i Bellver de Cerdanya (Cerdanya), entre d'altres. Aquest recorregut històric tenia una longitud d'uns 180 km i tenia la consideració de carretera comarcal. L'Eix del Segre enllaça a l'Alta Cerdanya amb l'Eix de la Tet, que completa el trajecte fins a arribar a Perpinyà.
Amb la creació de l'eix Pirinenc el 1988, el tram entre l'enllaç amb l'antiga carretera C-146 (que es dirigia a Sort) i Puigcerdà es recodificà com a (N-260). Així doncs, la carretera C-1313 fou durant aproximadament una dècada la carretera entre Lleida i l'enllaç amb la N-260, prop d'Adrall (Alt Urgell). Tenia uns 125 km. Les carreteres N-260 i N-145 completaven la ruta fins a la Seu d'Urgell, Puigcerdà i Andorra.
Més tard, amb la recodificació de carreteres de 2001, el tram entre Lleida i Balaguer va ser integrat en l'eix C-13, de Balaguer a Artesa de Segre, en la C-26 i d'Artesa a Adrall, en l'eix C-14, de manera que actualment no queda cap tram amb la codificació C-1313.

## Enllaços externs

* Recodificació de la xarxa d'interès general de l'estat de 1988. Equivalències dels codis antics amb els nous Arxivat 2010-02-18 a Wayback Machine.
* Recodificació de la xarxa bàsica de carreteres de la Generalitat de Catalunya de 1999. Equivalències dels codis antics amb els nous Arxivat 2007-02-06 a Wayback Machine.
# Cal Sabater (Anglès)

Cal Sabater (també coneguda com l'Arcada de Can Verdaguer, per la casa veïna) és una casa al municipi d'Anglès inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es tracta d'una de les dues cases-pont del carrer d'Avall d'Anglès, que abans de la restauració estava en mal estat com ho evidenciaven les males herbes que penjaven dels marcs de les finestres del primer pis, de les cantonades i de la teulada, així com la pols i les teranyines de sota els arcs.
Casa de dues plantes i golfes entre mitgeres amb tres arcades i un primer pis superior sobre el carrer d'Avall. Està coberta a un sol vessant i el solar original és del costat esquerre del carrer. Respon a la tipologia de casa medieval del carrer més singular de la població. La planta baixa consta d'un seguit de tres arcades i dos trams, cobertes d'un embigat de fusta que fa de base al primer pis sobre el carrer. La porta d'accés, sota les arcades, té els muntants de pedra i una biga de fusta deteriorada com a llinda. A l'interior hi ha un pati i els accessos superiors de la casa. El primer pis, sobre el carrer, destaca per les seves finestres, una a cada costat del primer pis perpendicular sobre el carrer. Les finestres són geminades, amb els ampits i muntants de pedra, les impostes decorades i una columneta divisòria. La llinda, també doble, està formada per dos blocs amb un petit arc de mig punt. Del centre de l'ampit arrenca la base, el fust prim i el capitell de la columneta. Les finestres tenen una decoració reticular als vidres. El segon pis té dues obertures amb forma d'arc de rajol i una finestra rectangular amb muntants de pedra i rajol. Tant les arcades com les parts exteriors de la casa són de pedra vista, tot i que recentment se n'ha arrebossat la façana exterior.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Cal Sabater». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Can Marroig

Can Marroig és una finca de Formentera amb una extensió aproximada d'un milió i mig de metres quadrats. La seua història moderna va començar cap a la darreria del segle xix i s'encavallà amb el tombant de segle i al llarg de la primera meitat del segle xx. La finca va ser adquirida pel mallorquí Antoni Marroig Bonet i a banda de portar-hi a terme importantíssims sistemes de regadiu que feren de la finca una finca capdavantera pel que fa a tecnologia agrícola i recursos, també s'hi va crear als primers anys de la dècada de 1930 una granja i un agroturisme: l'hotel IFA. La família dels Marroig també es van fer amb una part important de les salines de Formentera i amb algunes terres a l'interior de l'illa. Bona part dels negocis de la família Marroig, en especial l'agroturisme, es van veure truncats per l'esclat de la guerra civil i van acabar abandonant l'illa i van vendre les seues propietats.
Després de passar per diverses mans, la hisenda finalment va ser adquirida amb fons de la Unió Europea en el marc del projecte Life per a la preservació del virot (Puffinus puffinus mauretanicus). Actualment forma part del Parc Natural de ses Salines d'Eivissa i Formentera.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Can Marroig
* ↑ Serra Colomar, Yern Ribes, Josep, Agustí. Editorial Mediterrània Pitiüsa. Can Marroig: mite i realitat, abril 2005.
# Tram principal criotècnic

El tram principal criotècnic (EPC, del francès étage principal cryotechnique) era una de les dues parts que formaven el fuselatge principal del coet Ariane 5, juntament amb el tram de propergols emmagatzemables (étage à propergols stockables). Tenia un diàmetre de 5,4 metres, feia 30,5 metres d'alçada i era impulsat per un únic motor Vulcain, que només proporcionava un 10% de l'empenyiment a l'enlairament (aproximadament 880 kN). Tanmateix, l'empenyiment del motor anava augmentant i a la segona fase del vol, després de la separació dels trams d'acceleració de pólvora, assolia 1,3 MN, amb un impuls específic de 430 segons.
Com en el transbordador espacial, el motor de coet criogènic s'encenia abans que els coets acceleradors sòlids. Aquests últims no s'encenien fins que s'havia estabilitzat l'empenyiment del motor Vulcain, i una vegada s'havien encès ja no era possible avortar el llançament. El motor criogènic consumeix 133 tones de LOX i 26 de LH2 en una mica menys de deu minuts.

## Referències

* 1 2 3 «Ariane 5 cryogenic main stage (EPC)» (en anglès). Agència Espacial Europea. [Consulta: 1 març 2025].
* ↑ Pouliquen, M. «VULCAIN cryogenic engine - Components test results» (en anglès). Aerospace Research Central, 17 agost 2012. DOI: 10.2514/6.1986-1442. [Consulta: 1 març 2025].
# Institut Abat Oliba

L'Institut Abat Oliba és un centre educatiu de Ripoll. L'edifici és una obra protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Edifici

L'institut de Batxillerat Abat Oliba de Ripoll és projectat per Martorell Boigas i Mackay a l'any 1969.
L'edifici organitzat sobre un element central, sala comú al voltant de la qual funcionen les diverses activitats de l'escola construïda a diferent nivell, uneix les dues primeres plantes i incorpora les galeries de circulació a les diverses aules.
Aquest projecte és la primera mostra al Ripollès de l'acceptació després de la postguerra de la idea d'escola no solament com un local més o menys apte per impartir lliçons, sinó com a instrument de convivència, d'educació social i de responsabilització.

## Referències

* 1 2 3
# Institut Arqueològic Alemany d'Atenes

L'Institut Arqueològic Alemany d'Atenes o en alemany: Deutsches Archäologisches Institut (DAI),Abteilung Athen (en grec: Γερμανικό Αρχαιολογικό Ινστιτούτο Αθηνών) és uns dels disset instituts d'arqueologia estrangers establerts a Atenes (Grècia). És una de les nombroses seus de l'Institut Arqueològic Alemany repartides pel món.

## Informació general

Va ser fundat el 1874 com el segon institut d'aquestes característiques d'Atenes, després de l'Escola Francesa d'Atenes. Té un programa de recerca i una biblioteca d'arqueologia amb 75.000 volums i un extens arxiu fotogràfic.

## Treball de camp arqueològic

Ha participat a multitud d'excavacions: Lèucada i Ítaca (Illes Jòniques), Orcomen i Tebes (Beòcia), Acarnes i Eleusis (Àtica) i Amicles (Lacònia). Les activitats actuals inclouen excavacions a Kalapodi (Beòcia), Tirint (Argòlida), el Ceràmic (Atenes), l'antiga Olímpia (Peloponès) i l'Herèon de Samos.

## Directors

* Otto Lüders 1872–1874
* Ulrich Köhler 1875–1886
* Eugen Petersen 1886-1887
* Wilhelm Dörpfeld 1887–1912
* Georg Karo 1912–1919 and 1930–1936
* Ernst Buschor 1921–1929
* Walter Wrede 1937–1944
* Emil Kunze 1951–1966
* Ulf Jantzen 1967–1974
* Helmut Kyrieleis 1975–1988
* Klaus Fittschen 1989–2001
* Wolf-Dietrich Niemeier 2001–2013
* Katja Sporn 2013–

## Bibliografia

* E. Korka et al. (eds.): Foreign Archaeological Schools in Greece, 160 Years, Athens, Hellenic Ministry of Culture, pp. 74-85.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2007-08-28 a Wayback Machine.
# Praça Diogo de Vasconcelos

La plaça Diogo Vasconcelos, conegut popularment com a Plaça Savassi, és un carrer de la ciutat de Belo Horizonte. Situat a la confluència de les avingudes Cristòfor Colom i Getúlio Vargas, hi ha flux també carrers Pernambuco i Antonio de Albuquerque.
El seu nom fa honor al polític i historiador Diogo de Vasconcelos, qui es va destacar com un dels pioners en la defensa de la històrica i artística, la mineria i el patrimoni nacional, i és considerat el primer historiador de l'art al Brasil.

## Vegeu també

* Belo Horizonte
* Praça Raul Soares
* Savassi

## Notes i referències

* ↑ «Ah cidade». Arxivat de l'original el 2014-02-26. [Consulta: 20 febrer 2014].
* ↑ Verba para revitalização da Savassi cai de R$ 14 mi para R$ 10,4 mi, Estado de Minas
* ↑ Revitalização da Savassi comença na segunda-feira
* ↑ Nova Praça da Savassi é inaugurada em Belo Horizonte, acessado em 12 de maio de 2012

## Enllaços externs

* Reformas na Praça da Savassi devem ser concluídas em 12 meses, Estado de Minas
* Verba para revitalização da Savassi cai de R$ 14 mi para R$ 10,4 mi, Estado de Minas
# Praça Sete de Setembro

La Praça Sete de Setembro (Plaça Set de Setembre), comunament anomenat Praça Sete, és la plaça més concorreguda de la ciutat de Belo Horizonte, la zona zero de la seva hipercentro. Està situat en la intersecció de dos importants avingudes, el Afonso Pena i Amazones, i està travessat per carrers Carijós i Rio de Janeiro. En termes de trànsit de vehicles competeix en importància amb la plaça Raul Soares i Plaça de la Llibertat, a la pràctica, les tres ciutats més importants. El flux de persones que passen per la Plaça Set és, però, considerablement més gran.
Presumeix d'un obelisc al centre donat per la gent de la veïna capella Nova Betim, en l'actualitat la ciutat de Betim, els habitants de la capital de l'estat, amb motiu de la commemoració del centenari de la Independència del Brasil, el 7 de setembre de 1822. El " Lollipop ", com se'l coneix, és de granit i format per una agulla de 7m recolzat sobre un pedestal quadrat adornat per un pal en cadascun dels seus vèrtexs. Va ser dissenyat per l'arquitecte Antoni Rego i construït per l'enginyer Antonio Gonçalves Gravesend.

## Vegeu també

* Belo Horizonte

## Referències

* ↑ «Ah cidade». Arxivat de l'original el 2014-02-26. [Consulta: 24 febrer 2014].
* ↑ Verba para revitalização da Savassi cai de R$ 14 mi para R$ 10,4 mi, Estado de Minas
# Institut Cavanilles de Biodiversitat i Biologia Evolutiva

L'institut Cavanilles de Biodiversitat i Biologia evolutiva (ICBiBE) es dedica a l'estudi de la biodiversitat i la biologia evolutiva amb un enfocament integrador i pluridisciplinari. Rep aquest nom en honor d'Antoni Josep Cavanilles i Palop (1745-1804), com a mostra de la recuperació la identitat d'un dels personatges més significats de la història de la ciència valenciana.
L'institut va ser fundat l'any 1998 per la Universitat de València. L'any 2011 compatava amb uns 50 investigadors de plantilla, tots ells professors de les facultats de Biologia i de Farmàcia, juntament amb un nombre semblant d'estudiants de doctorat i postdoctorals.
Té dues seus: una al campus universitari a Paterna i l'altra al Jardí Botànic, ambdues seus pertanyen a la Universitat de València.
l'institut aborda la biodiversitat des de múltiples facetes, estudiant des de la morfologia fins al comportament, des de la variació genètica molecular fins a la quantitativa, i integrant experts en àrees complementàries com la biologia molecular, genètica, biologia de poblacions, paleontologia, taxonomia, ecologia, neurobiologia o etologia.

## Organització i recerca

Els grups d'investigació estan organitzats en les seccions següents: Genètica evolutiva, Limnologia, Entomologia, Ecologia evolutiva, Biologia de la conservació, Zoologia marina, Paleontologia, Ecologia de vertebrats, Bacteriologia, Etologia, Diversitat Vegetal i Ecofisiologia, Cnidaris, Neurobiologia comparada
Ha desenvolupat projectes relacionats amb l'estudi de poblacions animals i vegetals, bioindicació de les condicions ecològiques i qualitat ambiental de plantes i microinvertebrats, biotecnologia microbiana i epidemiologia molecular de virus i bacteris.

## Referències

* ↑ Moya, Andrés. «Gestionant la biodiversitat» p. 7. Mètode, 01-07-1999. [Consulta: 28 novembre 2021].
* ↑ «Manuel Serra, nou director de l’Institut Cavanilles» p. 2. Universitat de València, 15-05-2013. [Consulta: 28 novembre 2021].
* ↑ «Un ecosistema per a la innovació» p. 8. Universitat de València. Parc Científic. [Consulta: 28 novembre 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Avinguda Paulista

L'Avinguda Paulista (en portuguès Avenida Paulista) és una de les principals avingudes de la ciutat de São Paulo (Brasil). Inaugurada el 8 de desembre de 1891, des dels anys 60 és el centre financer de la ciutat, alhora que la via urbana més cara de Llatinoamèrica. El seu nom és el topònim empreat per als habitants de la ciutat.
Entre els seus atractius compta el Museu d'Art de São Paulo (MASP) i nombrosos gratacels, mentre que el seu aspecte, ple d'antenes de comunicació, ve determinat per la seva localització en un dels punts més alts de la metròpoli. Atravessa els districtes de Paraíso, Bela Vista, Jardim Paulista, Cerqueira Cesar i Jardim America, fins a arribar a Higienopolis.

## Enllaços externs

* Història de la Avinguda Paulista Arxivat 2009-08-19 a Wayback Machine. (portuguès)
# Institut Cubà de Ràdio i Televisió

L'Institut Cubà de Ràdio i Televisió o ICRT és un organisme que pertany a l'Estat cubà i de caràcter públic, que s'encarrega del control de les emissores de ràdio i televisió. Va ser fundat el 1962.
# Open Source Initiative

L'Open Source Initiative (OSI, en català Iniciativa pel Codi Obert) és una organització sense ànim de lucre dedicada a promocionar el programari de codi obert. Va ser fundada el febrer del 1998 per Bruce Perens i Eric S. Raymond. Raymond fou president des de la seva fundació fins al febrer del 2005; Russ Nelson el substituí durant un mes, però després d'alguna polèmica, va dimitir i Michael Tiemann esdevingué president interí. El maig de 015 Allison Randal fou elegit com a president

## Antecedents

El 1997 Eric S. Raymond va presentar la seva revolucionària obra sobre l'enginyeria de programari, La catedral i el basar, la qual pretenia mostrar els avantatges del procediment utilitzat en la creació del nucli de Linux.
A començaments del 1998, Netscape Communications Corporation, en cooperació amb Eric Raymond, va publicar el codi font del navegador Netscape Communicator com programari lliure, per la pèrdua de guanys i la dura competència amb l'Internet Explorer de Microsoft.
Un grup de gent interessada en el programari lliure i GNU/Linux van decidir introduir un nou terme comercial per al programari lliure, per tal de fer-lo més atractiu per als negocis i amb menor càrrega ideològica en competència amb el programari privatiu. El terme triat fou codi obert (Open Source en anglès) i va portar al cisma amb en Richard Stallman i la Free Software Foundation.

## Èxits

* El terme codi obert, des del 1998, ha aconseguit gran difusió a la premsa; però sovint no s'ha entès correctament.
* Moltes empreses iniciatives s'han interessat i adoptat sistemes operatius de codi obert.
* L'Open Source Initiative va poder publicar uns documents interns de Microsoft, els documents de Halloween, que mostraven que Microsoft era un rival de GNU/Linux i se suggerien diferents mètodes per a eliminar l'amenaça del programari de codi obert.

## Referències

* ↑ Phipps, Simon. «Outgoing President tweet». [Consulta: 13 maig 2015].
* ↑ History of the OSI
* ↑ «A Look Back at 10 Years of OSI». Arxivat de l'original el 2018-04-29. [Consulta: 22 abril 2017].
* ↑ «RE: [osi-discuss] A question for themembershipaboutlicenserecommendation». Arxivat de l'original el 2016-03-11. [Consulta: 22 abril 2017].
* ↑ Tiemann, Michael. «History of the OSI». Open Source Initiative, 19-09-2006. [Consulta: 25 abril 2009].
* ↑ Stallman, Richard. «Why 'Open Source' Misses the Point of Free Software». Free Software Foundation, 21-04-2009. [Consulta: 25 abril 2009].

## Vegeu també

* Free Software Foundation
* Drets digitals
* Programari lliure

## Enllaços externs

* Open Source Initiative - Lloc web oficial
* Llista de llicències OSI aprovades
# SoftICE

SoftICE és un depurador a mode kernel propietari i de pagament per Microsoft Windows. Està dissenyat per a executar sota Windows, de tal manera que el Sistema Operatiu desconegui la seva presència. A diferència d'un depurador d'aplicacions, SoftICE és capaç de suspendre totes les operacions a Windows quan es desitgi, la qual cosa és útil per a depurar drivers, ja que és important conèixer com s'accedeix al maquinari així com les funcions del sistema operatiu.
Microsoft ofereix dues depuradores en mode kernel, WinDbg i KD, sense cap cost. No obstant això, les capacitats totals de WinDbg i KD només estan disponibles quan es fan servir dos ordinadors entrellaçades. SoftICE és una eina excepcionalment útil per al desenvolupament de drivers i és compatible amb les últimes versions del sistema operatiu de Microsoft.
Existeixen versions anteriors disponibles per a MS-DOS i sistemes operatius disponibles. SoftICE va ser originalment produït per una companyia de nom NuMega, i va ser posteriorment adquirida per Compuware.
SoftICE és també popular com a eina de crackeig de programari.

## Història

El SoftICE original per DOS va ser escrit en 1987 pels fundadors de NuMega Frank Grossman i Jim Moskun. El programa, escrit en un 80.386 a llenguatge d'assemblador, jugava el paper d'un sistema operatiu i executar programari en manera virtual 8.086. Es va vendre per $ 386.
Les noves versions de SoftICE van cavar profund en Microsoft Windows. Així com versions velles de SoftICE són rarament compatibles amb noves versions de Windows. Compuware va decidir oferir SoftICE com una subscripció per així poder mantenir actualitzat amb les últimes versions de Microsoft Windows.
Solia venir inclòs en el programari de NuMega DriverStudio però va ser eliminat l'abril de 2006.

## Terminació

El 3 d'abril de 2006 el producte DriverStudio va ser eliminat per "una varietat de detalls tècnics i de negoci així com a condicions generals de mercat". El suport i manteniment va ser ofert fins al 31 de març de 2007.

### Alternatives propietàries

El depurador Syser pretén ser un reemplaçament complet de SoftICE. S'executa en les versions 32-bit de Windows Vista/XP/2003/2000, i suporta SMP, HyperThreading i CPU multinucli.
Un altre depurador molt usat actualment és OllyDbg. Funciona a nivell d'assemblador de 32 bits i és especialment útil quan no es disposa del codi font.

### Alternatives lliures

L' Rasta Ring 0 Debugger (RR0D) és un depurador en mode kernel semblant a SoftICE, està disponible a la web. Proporciona depuració de baix nivell per Microsoft Windows, Linux, OpenBSD i FreeBSD. En el moment en què s'escriu aquest document una versió de Mac OS X es troba en progrés.