OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Halotolerància

L'Halotolerància és l'adaptació per osmoregulació dels organismes vius a condicions d'alta salinitat. Les espècies halotolerants tendeixen a viure en zones com els llacs hipersalins, dunes costaneres, deserts salins, aiguamolls, mars de sal interiors i fonts. Els halòfils són un grup de bacteris que viuen en ambients molt salins i fins i tot en alguns casos requereixen la salinitat per a sobreviure. Els halòfits són plantes superiors tolerants a la sal.

## Aplicacions

Els camps científics rellevants en l'estudi de l'halotolerància inclouen la bioquímica, biologia molecular, biologia cel·lular, fisiologia, ecologia i la genètica.

## Funcions cel·lular

La tolerància a les condicions salines es pot obtenir a través de diferents vies. Els alts nivells de sal que entren en la planta poden provocar desequilibris iònics que causen complicacions en la respiració i la fotosíntesi, reduint la taxa de creixement i dany i mort en els casos greus. Per a ser tolerant a les codicions salines el seu protoplast ha de tenir mètodes per equilibrar els efectes tòxics i osmòtics de les altes concentracions de sal.

## Halotolerància bacteriana

El grau d'halotolerància varia molt entre les diferents espècies de bacteris. Un gran nombre de cianobacteris són halotolerants; per exemple els cianobacteris del gran llac hipersalí de Botswana anomenat Makgadikgadi Pans.

## Vegeu també

* Halòfit

## Referències

* Dieter Häussinger and Helmut Sies (2007) Osmosensing and Osmosignaling, Academic Press, 579 pages ISBN 0-12-373921-7
* C. Michael Hogan (2008) Makgadikgadi, The Megalithic Portal, ed. A. Burnham
* Walter Larcher (2001) Physiological Plant Ecology ISBN 3-540-43516-6

### Notes

* ↑ Walter Larcher, 2001
* ↑ Dieter Häussinger and Helmut Sies, 2007
* ↑ C. Michael Hogan, 2008
# Hanawaltita

L'hanawaltita és un mineral de la classe dels halurs. Un sinònim del seu nom és el codi IMA1994-036.

## Característiques

L'hanawaltita és un halur de fórmula química Hg₆$^{1+}$Hg$^{2+}$O₃Cl₂. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hanawaltita pertany a «03.DD: Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Hg» juntament amb els següents minerals: eglestonita, kadyrelita, poiarkovita, vasilyevita, terlinguaïta, pinchita, gianel·laïta, mosesita, kleinita, tedhadleyita, terlinguacreekita, kelyanita, aurivilliusita i comancheïta.

## Formació i jaciments

S'ha descrit només a la seva localitat tipus en una superfície de fractura en una roca silícica-carbonatada bretxificada composta principalment de magnesita fèrrica i quars.

## Referències

* ↑ «Hanawaltite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Hanazono

L'emperador Hanazono (花园 天皇, Hanazono-Tennō, 14 d'agost del 1297 - 2 de desembre del 1348) va ser el 95è emperador del Japó, segons l'ordre tradicional de successió. Va regnar entre el 1308 i el 1318. Abans de ser ascendit al Tron de Crisantem, el seu nom personal (imina) era Príncep Imperial Tomihito (富仁 亲王, Tomihito-shinnō).

## Biografia

El Príncep Imperial Tomihito va assumir el tron imperial als deu anys, amb el nom d'emperador Hanazono, després de la sobtada mort del seu cosí tercer, l'emperador Go-Nijō, de la branca Daikakuji-tō a 1308.
El pare i el germà de l'emperador Hanazono, l'emperador Fushimi i l'emperador Go-Fushimi fungieren com emperadors enclaustrats durant el seu regnat.
En aquest període, es realitzen negocacions entre el shogunat Kamakura i les dues branques imperials, s'estableix l'acord Bunpō, on les dues branques s'alternarien el poder cada deu anys. Això no obstant, l'acord va ser trencat pel successor de l'emperador Hanazono, l'emperador Go-Daigo.
El 1318 abdica als vint anys, a favor del seu cosí tercer, l'emperador Go-Daigo de la branca Daikakuji-tō i germà de l'emperador Go-Nijō. Després de la seva abdicació, educa al seu nebot, el futur Pretendent del Nord, emperador Kogon.
El 1335 es converteix en un monjo budista zen.
Mor en 1348, a l'edat de 51 anys.
L'Emperador Hanazono desenvolupà el tanka, i va ser membre important de l'Escola Kyōgoku. Va escriure un diari anomenat Hanazono-in-Minki o Cròniques Imperials del Temple del Flor de Jardí (花园 院 宸 记).

## Referències

* ↑ Titsingh, Isaac. (1834). Annales des emepeurs du japon, pp. 278-281; Varley, H. Paul. (1980). Jinnō Shōtōki. pp. 239-241.
* ↑ Titsingh, p. 278; Varley, p. 240.

## Bibliografia

* Titsingh, Isaac, ed. (1834). [Siyun-sai Rin-siyo/Hayashi Gahō, 1652], Nipon o daï itsi ran; ou, Annales des empereurs du Japon, tr. par M. Isaac Titsingh avec l'aide de plusieurs interprètes attachés au comptoir hollandais de Nangasaki; ouvrage re., complété et cor. sur l'original japonais-chinois, accompagné de notes et précédé d'un Aperçu d'histoire mythologique du Japon, par M. J. Klaproth . París: Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland.— Dos copias de este libro están disponibles en línea: (1) en la librería de la Universidad de Michigan, digitalizado el 30 de enero de 2007; y (2) en la librería de la Universidad de Stanford, digitalizado el 23 de junio de 2006. Texto original en francés.
* Varley, H. Paul, ed. (1980). [ Kitabatake Chikafusa, 1359], Jinnō Shōtōki ("A Chronicle of Gods and Sovereigns: Jinnō Shōtōki of Kitabatake Chikafusa" translated by H. Paul Varley) . Nova York: Columbia University Press. ISBN 0-231-04940-4

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó
# Haplogrup J del cromosoma Y humà

L'haplogrup J del cromosoma Y humà (abans conegut com a HG9 o Eu9/Eu10) és un haplogrup format a partir de l'haplotip M304 (o 12f2.1) del cromosoma Y humà.
L'haplogrup J es creu que va originar-se fa entre 10.000 i 15,000 anys cap a la regió del Pròxim Orient. És descendent de l'haplogrup F.
L'Haplottip d'Aaró entre dintre de l'haplogrup J.

## Subdivisions

Se subdivideix en dos haplogrups, el J2, definit pel marcador M172, i el J1, definit pel marcador M267. També hi ha alguns haplotips J que no pertanyen a l'haplogrup J1 o J2, de manera que es diu que són un paragrup J*(xJ1,J2). Això vol dir que l'haplogrup J* inclou tots els J excepte J1 i J2.

## Referències

* yJdb: the Y-haplogroup J database Arxivat 2006-02-15 a Wayback Machine. haplotips de l'haplogrup J. (anglès)

## Enllaços externs

* Dispersió de l'haplotip J Arxivat 2006-11-16 a Wayback Machine., del National Geographic
Haplogrups del cromosoma Y humà :
| | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic |
| | A | A | A | A | BT | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | B | B | B | CT | CT | CT | CT | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | DE | DE | C | F | F | F | F | F | | | | | | | | | |
| | | | | | D | E | | | G | H | IJ | IJ | K | K | K | K | | | | | |
| | | | | | | | | | | | I | J | | LT | MS | MS | NO | NO | P | P | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | N | O | | Q | R |
# Haplogrup O3 del cromosoma Y humà

L'haplogrup O3 del cromosoma Y humà (M122) és un haplogrup format a partir de l'haplotip del cromosoma Y humà.
És descendent de l'haplogrup O. Es creu que va aparèixer a la Xina fa aproximadament 10.000 anys. S'especula que la seva dispersió podria estat associada amb el sobtat bum agrícola associat al cultiu d'arròs.
Aquest clade sembla estar primàriament associat amb la població xinesa, però també forma un component significant de la diversitat del cromosoma Y de la majoria de poblacions modernes de l'est d'Àsia, potser reflectint les influències prehistòriques o històriques que va exercir la Xina sobre diverses nacions veïnes. L'haplogrup O3 es troba pel 50% en totes les poblacions moderenes de xinesos assolint al 80% en certs subgrups regionals de l'ètnia Han, un 40% dels moderns sudsiberians del nord-est d'Àsia (p. ex. manxús, coreans), i un 20% de la població japonesa moderna. L'haplogrup O3 també es troba amb alta freqüència i valors de diversitat entre els homes del sud-est asiàtic i la distribució d'alguns subclades d'endinsa fins a l'Àsia central i Oceania encara que amb baixes freqüències.

## Enllaços externs

* Dispersió de l'haplotip O Arxivat 2006-03-20 a Wayback Machine., del National Geographic
Haplogrups del cromosoma Y humà :
| | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic |
| | A | A | A | A | BT | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | B | B | B | CT | CT | CT | CT | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | DE | DE | C | F | F | F | F | F | | | | | | | | | |
| | | | | | D | E | | | G | H | IJ | IJ | K | K | K | K | | | | | |
| | | | | | | | | | | | I | J | | LT | MS | MS | NO | NO | P | P | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | N | O | | Q | R |
# Haplogrup O del cromosoma Y humà

L'haplogrup O del cromosoma Y humà és un haplogrup format a partir de l'haplotip M175 del cromosoma Y humà.
Aquest haplogrup apareix en un 80-90% entre tots els mascles humans de l'est i sud-est d'Àsia, i és exclusiu d'aquesta regió: la mutació M175 és innexistent al nord i oest d'Àsia i és absolutament absent a Europa i l'Àfrica, tot i que certes clades de l'haplogrup O assoleixen freqüències significatives al sud 'Àsia i entre parlants de llengües turques de l'Àsia central.
L'haplogrup O és un haplogrup descendent de l'haplogrup K, i es creu que va aparèixer a Sibèria fa aproximadament 35.000 anys. L'haplogrup O comparteix un node en l'arbre filogenètic dels humans amb l'Haplogrup N, que és comú al llarg del nord d'Euràsia.
Entre les subbranques de l'haplogrup O hi ha l'haplogrup O2.
ISOGG 2017 (ver.12.244).

## Enllaços externs

* Dispersió de l'haplotip O Arxivat 2006-11-16 a Wayback Machine., del National Geographic

## Referències

* ↑ «Y-DNA Haplogroup D-M174 and its Subclades - 2017».
Haplogrups del cromosoma Y humà :
| | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic |
| | A | A | A | A | BT | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | B | B | B | CT | CT | CT | CT | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | DE | DE | C | F | F | F | F | F | | | | | | | | | |
| | | | | | D | E | | | G | H | IJ | IJ | K | K | K | K | | | | | |
| | | | | | | | | | | | I | J | | LT | MS | MS | NO | NO | P | P | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | N | O | | Q | R |
# Haplogrup P del cromosoma Y humà

L'haplogrup P del cromosoma Y humà és un haplogrup format a partir de l'haplotip M45 del cromosoma Y humà.
Aquest haplogrup conté la línia patrilineal dels avantpassats de la majoria d'europeus i la pràctica totalitat de tots els pobles indígenes d'Amèrica.
L'haplogrup P és una branca de l'haplogrup K. Es creu que va arribar el nord de l'Hindu Kush, Sibèria, el Kazakhstan, o l'Uzbekistan, fa aproximadament entre 35.000 i 40.000 anys.
Els haplogrups descendents del P inclouen el Q (M242) i el R (M173).

## Enllaços externs

* Dispersió de l'haplotip P Arxivat 2006-03-20 a Wayback Machine., del National Geographic
Haplogrups del cromosoma Y humà :
| | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic |
| | A | A | A | A | BT | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | B | B | B | CT | CT | CT | CT | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | DE | DE | C | F | F | F | F | F | | | | | | | | | |
| | | | | | D | E | | | G | H | IJ | IJ | K | K | K | K | | | | | |
| | | | | | | | | | | | I | J | | LT | MS | MS | NO | NO | P | P | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | N | O | | Q | R |
# Antipositivisme

L'antipositivisme és una teoria que busca distingir la metodologia de les ciències socials de la de les ciències experimentals i que considera erroni aplicar el mètode científic i l'empirisme com a únics apropaments a una qüestió. Els seus defensors rebutgen el positivisme excessiu per ser massa simplificador i no adient per a un camp on l'acció humana té un paper cabdal, amb la seva dosi d'atzar i on el context determina les dades. Per tant, no es poden predir conductes individuals o socials amb la mateixa exactitud que fenòmens naturals, el que cal fer és intentar entendre-les en el seu marc.

## Referències

* ↑ Macionis, John J.; Gerber, Linda M. Sociology (7th Canadian ed.). Toronto: Pearson Canada. p. 32. ISBN 978-0-13-700161-3
# Estació de Castellgalí

L'estació de Castellgalí va ser una estació operada per Rodalies Renfe que donà servei al poble de Castellgalí entre 1965 i mitjans dels anys 90 del segle xx, quan es va abandonar. Es troba a pocs metres del riu Cardener.

## Història

L'any 1859, quan es va inaugurar la línia Manresa-Terrassa, Castellgalí encara no comptava amb cap parada en el seu recorregut malgrat que la línia de tren travessava el terme del poble, incloent-hi el pont de dosrius que travessa el Llobregat. No va ser fins al 16 de juliol de 1965 que es va obrir el baixador de Castellgalí. Aquesta estació formava part de les línies R4 i R12 i es trobava entre l'estació de Sant Vicenç de Castellet i la ja també desapareguda estació dels Comtals.
A principis dels 90 es renovà l'estació però poc després s'abandonà a causa de la llunyania amb el nucli del poble, la falta d'ús, la dificultat per accedir-hi (no disposava d'accessos aptes per a automòbils) i la poca quantitat d'habitants a Castellgalí.
Actualment l'estació, que ja porta sense ús més de 27 anys, presenta clars signes d'abandonament.
L'any 2019 en les seves immediacions s'hi va produir un accident ferroviari a causa del xoc entre dos trens que provocà 1 mort i 105 ferits.

## Edificis

En el moment de la seva clausura l'estació comptava amb un edifici per a viatgers amb guixeta, un edifici auxiliar amb lavabos i amb una marquesina vermella a l'altra banda de la via. Actualment encara hi són visibles tots els elements però es troben notablement malmesos.

## Referències

* 1 2 3 Edutrens. «Divulgando Historias del Patrimonio Ferroviario: Patrimonio abandonado. La estación de Castellgalí», 02-01-2018. [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ Suades Marigot, Jordi. Castellgalí, més de mil anys d'història. Castellgalí: Ajuntament de Castellgalí, Farell Editors, maig 2018, p. 154. ISBN 9788417116026.
* ↑ Castanyer, Publicat per Jordi Bonvehí i. «L'antiga estació dels Comtals». [Consulta: 6 octubre 2022].
* 1 2 AGENCY, MOTTO DIGITAL. «Estació de Castellgalí». [Consulta: 6 octubre 2022].
* 1 2 «Castellgalí». [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ «Les estacions ‘fantasma’ de la xarxa ferroviària de Catalunya», 13-02-2021. [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ «Un mort i nombrosos ferits pel xoc entre dos trens entre Manresa i Sant Vicenç de Castellet». [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ Catalunya, M'agrada. «Dos trens de Rodalies Renfe que circulaven per la mateixa via a Manresa a punt de xocar.», 16-08-2022. [Consulta: 6 octubre 2022].
# Si tu beus, condueixo jo

Si tu beus, condueixo jo (rus: Трезвый водитель; transcrit com a Trezvi vodítel) és una pel·lícula de comèdia russa del 2019 dirigida per Rèvaz Guiguinèixvili. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula es va estrenar el 21 de març de 2019.

## Referències

* ↑ Какие фильмы вошли в программу 3-го фестиваля нового кино «Горький fest»?
* ↑ Опубликован список фильмов, которые покажут на кинофестивале «Горький fest»
* ↑ Резо Гигинеишвили публично признался Надежде Оболенцевой в любви
* ↑ «Si tu beus, condueixo jo». Goita què fan, ara!. [Consulta: 25 febrer 2025].
# Any de plor

L'any de plor era el terme jurídic derivat del dret català, pel qual durant el primer any de viduïtat el consort no mort, té el dret a ésser alimentat a càrrec del patrimoni de la persona traspassada, en consonància amb la seva posició i amb la quantia del patrimoni.

## Història

En els seus inicis fou un privilegi que gaudien els ciutadans de Barcelona, fins que el rei Pere III l'estengué a tots els catalans per mitjà de la constitució de 1351. A partir del codi de família de l'any 1998 ha passat a anomenar-se any de viduïtat, equiparant-se al dret espanyol.

## Referències

* 1 2 «Any de plor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 10 octubre 2011].
* ↑ «El Usufructo en Cataluña» (en castellà). Notícias Jurídicas. Leggio, Contenidos y Aplicaciones Informáticas, S.L.. [Consulta: 7 octubre 2011].
* ↑ «Sentència de 26 de gener de 1995» (en castellà). Universitat de Girona, 26-01-1995. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 7 octubre 2011].
# Espai geogràfic

L'espai geogràfic és un concepte utilitzat per la ciència geogràfica per definir l'espai organitzat per la societat. Per a la seva explicació, interpretació i generalització cal una visió interdisciplinària. És l'espai en el qual es desenvolupen els grups humans en la seva interrelació amb el medi ambient, per tant és una construcció social, que s'estudia com a concepte geogràfic de paisatge en les seves diferents manifestacions. També s'empra el terme territori.
L'espai geogràfic té dues dimensions fonamentals, la locacional i l'ecològica. D'allà es defineixen dos grans sistemes que interaccionen entre si i que conformen l'espai geogràfic. Es tracta del sistema espacial d'una banda i del sistema ecològic-ambiental per l'altre.
Des d'un punt de vista històric, l'espai geogràfic és acumulatiu, en tant que posseeix les empremtes de les diferents societats que l'han organitzat en el procés històric. A moltes regions i en antigues ciutats se superposen els espais organitzats per les societats que es van succeir en els successius períodes històrics.
L'espai geogràfic requereix diferents escales per a la seva anàlisi, des del global, el sistema món, fins al local, l'espai de les identitats.
Tres visions de l'espai geogràfic són necessàries per interpretar-ho: la biòtica, l'abiòtica i l'antròpica.
La història ha produït les seves formes d'organització, és a dir la seva pròpia "lògica espacial", racional per a cada època.
Aquelles porcions de l'espai geogràfic que es troben sota un ordre administratiu porten el nom de territori, conformat per municipis, estats, províncies i nacions.
L'anàlisi de l'espai geogràfic pot desenvolupar-se des de diferents perspectives; des de la teoria de la localització; des de la temporal (geografia històrica); des de les tecnologies; des dels conjunts espacials; des de la configuració de les xarxes i els moviments, o a partir de la dualitat entre espais urbans i espais rurals.

## Corrents actuals

En l'actualitat, l'anàlisi de l'espai geogràfic presenta davant de la globalització de la societat una interessant dicotomia. D'una banda, l'espai mundial, caracteritzat per xarxes i fluixos globals (vegeu globalització), i, per un altre, l'espai dels llocs, espai de les regions, de les ciutats i de les identitats. Així, l'espai geogràfic s'observa entre el global i el local. L'espai ha de ser entès com una instància, un fet social, així com història i estructura; i, avui dia, com un espai total. En l'actualitat està prenent forma una nova organització de l'espai producte de la societat de la informació o del coneixement.
# Estació de Guillarei

Línia Trenhotel Galícia :
L'estació de Guillarei es troba a la parròquia de Guillarei, al municipi de Tui, província de Pontevedra, Galícia. Té serveis de mitjana i llarga distància operats per Renfe. També té funcions logísitiques.
Pertany a la línia que uneix Monforte de Lemos amb Redondela i és el punt de partida de la línia que uneix Guillarei amb Valença do Minho, a Portugal. Les dues línies són d'ample ibèric, en via única, la primera electrificada i la segona sense electrificar.

## Trens
### Mitjana Distància

| Línia | Trens | Origen/destinació | Destinació/origen |
| | Intercity | Vigo | Madrid-Chamartín |
| 6 | Regional Express | Vigo | Lleó |

### Llarga Distància

| Tren | Origen/destinació | Parades Intermèdies | Destinació/origen | Observacions |
| Alvia | Pontevedra | Vigo-Guixar · Redondela · Guillarei · Ourense-Empalme · A Gudiña · Puebla de Sanabria · Zamora · Medina del Campo · Segòvia-Guiomar · Madrid-Chamartín · Madrid-Atocha · Conca-Fernando Zóbel · Albacete · Villena AV | Alacant | 1 tren setmanal per sentit |
| Alvia | Pontevedra | Vigo-Guixar · Redondela · Guillarei · Ourense-Empalme · A Gudiña · Puebla de Sanabria · Zamora · Medina del Campo · Segòvia-Guiomar | Madrid-Chamartín | 1 tren diari per sentit |
| Intercity | Vigo-Guixar | Redondela · Guillarei · Ourense-Empalme · Monforte de Lemos · San Clodio-Quiroga · A Rúa-Petín · O Barco de Valdeorras · Ponferrada · Bembibre · Astorga · Lleó · Sahagún · Palència · Burgos-Rosa de Lima · Briviesca · Miranda de Ebro · Laudio | Bilbao-Abando | 1 tren diari per sentit |
| Trenhotel Galicia | Vigo-Guixar | Redondela · O Porriño · Guillarei · Ourense-Empalme · Monforte de Lemos · San Clodio-Quiroga · A Rúa-Petín · O Barco de Valdeorras · Ponferrada · Astorga · Lleó · Palència · Burgos-Rosa de Lima · Logronyo · Castejón de Ebro · Tudela de Navarra · Saragossa-Delicias · Lleida Pirineus · Camp de Tarragona | Barcelona-Sants | 1 tren diari per sentit |
| Trenhotel Rías Galegas | Pontevedra | Vigo-Guixar · Redondela · O Porriño · Guillarei · Ourense-Empalme · A Gudiña · Puebla de Sanabria · Zamora · Medina del Campo · Àvila | Madrid-Chamartín | 1 tren diari per sentit |

## Referències

* ↑ Guillarei Adif
* ↑ Red ferroviaria española Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Ministerio de Fomento

## Enllaços externs

* Estació de Guillarei a la web d'Adif
# Estació de Llemotges-Benedictins

L'Estació de Limoges-Bénédictins es troba a la ciutat de Llemotges al departament francès de l'Alta Viena.
# Estació de Llubí

L'estació de Llubí és una estació de tren de Serveis Ferroviaris de Mallorca.
Aquest baixador, malgrat tenir el nom de l'estació, es troba allunyada del nucli de Llubí, a causa de complicacions tècniques i econòmiques de la construcció original del ramal de la Pobla. Tanmateix hi ha una connexió per carretera.
Mapa Palma-sa Pobla :
Línies que passen per aquesta estació :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Serveis Ferroviaris de Mallorca |||||
| Estació Intermodal-Plaça d'Espanya | Enllaç | Palma-sa Pobla | Muro | sa Pobla |
# Estació de Nefiac

Línia de Perpinyà a Vilafranca de Conflent :
L'Estació de Nefiac (en francès i oficialment Gare de Néfiach) és una estació de ferrocarril de la línia Perpinyà - Vilafranca de Conflent, situada a la comuna del mateix nom, a la comarca del Rosselló, a la Catalunya Nord.
Està situada a prop del límit sud-est del poble de Nefiac, a migdia del poble, i a prop de la carretera D - 56 (Carretera de Corbera), des de la qual té accés.
Va ser inaugurada el 31 d'agost del 1930 per l'antiga Companyia de ferrocarril de Midi. És una línia d'una sola via. Aquesta estació és actualment en desús.

## Referències

* ↑ «L'Estació de Nefiac en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-08-14. [Consulta: 8 agost 2016].
* ↑ «L'Écho d'Oran : journal d'annonces légales, judiciaires, administratives et commerciales de la province d'Oran» (en francès), 01-09-1930. [Consulta: 8 març 2020].