OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alliberadors Nacionals del Kurdistan

Alliberadors Nacionals del Kurdistan (Kurdistan Ulusal Kurtulusculari, KUK) foren un grup polític kurd de Turquia marxista-leninista fundat el 1978 a partir del Partit Democràtic del Kurdistan Turc, per establir un Kurdistan independent a l'est i sud-est de Turquia que s'uniria amb els territoris kurds de l'Iran, l'Iraq i Síria. Es va dividir en dues faccions: KUK-MK, liderada per Dasraf Bilek (secretari general); i KUK-SE liderada per Yalçin Büyük (secretari general).
El 1992 el KUK-SE (Kürdistan Ulusal Kurtuluşçuları-Sosyalist Eğilim) es va unir al Partit d'Avantguarda dels Treballadors del Kurdistan (Partîya Pêşeng a Karkerî Kurdistan/Kürdistan Öncü İşçi Partisi, PPKK) i amb l'Organització d'Alliberament del Kurdistan per formar el Partit Popular Unit del Kurdistan (YEKBÛN).
El 1994/1995 el KUK-MK, ara KUK-RNK, es va unir al Partit Revolucionari-Kawa, al Tekosina Sosyalist i al Yekbûn per formar la Plataforma d'Unitat Socialista del Kurdistan (PYSK).

## Referències

* ↑ Laizer, Sheri. Martyrs, Traitors and Patriots: Kurdistan After the Gulf War (en anglès). Zed Books, 1996, p. 98. ISBN 9781856493963.
* ↑ «PYSK ava bû» (en kurd). Armanc, ABRIL-MAIG 1996, pàg. 10 [Consulta: 21 agost 2022].

## Bibliografia

* Partits polítics de Turquia 2007 a: rds.homeoffice.gov.uk/rds/pdfs07/turkey-140307.doc document editable
* Evolució
# Aiguille de Rochefort

L'Aiguille de Rochefort o Agulla de Rochefort és una muntanya de 4.001 metres que es troba entre les regions de l'Alta Savoia a França i la Vall d'Aosta a Itàlia. És el punt més alt de l'aresta Rochefort al Dôme de Rochefort.

## Referències

* ↑ «Llista dels 4.000 UIAA» (pdf). UIAA.

## Enllaços externs

* «Camptocamp.org». [Consulta: 25 agost 2011].
* «Summitpost.com» (en anglès). [Consulta: 25 agost 2011].
Quatremils dels Alps :
Alps
Quatremils
categoria :
# Airbus CC-330 Husky

L'Airbus CC-330 Husky és una versió de l'Airbus A330 MRTT de la Reial Força Aèria Canadenca basada en l'avió de passatgers Airbus A330. Es preveu que se'n construeixin nou unitats per substituir els cinc avions Airbus CC-150 Polaris emprats per a transport estratègic i abastament en vol.
El juny del 2017, les Forces Armades del Canadà i el Govern del Canadà anunciaren la seva intenció d'adquirir un substitut per al CC-150 Polaris. El juliol del 2022, el govern federal feu públic un acord per a la compra de dos Airbus A330-200 de segona mà, que es convertirien a la configuració A330 MRTT, amb una compra posterior de quatre unitats més, per a un total de sis avions.
El juliol del 2023, la comanda fou ampliada a nou unitats: vuit MRTT i un avió per a transport VIP. Quatre seran avions nous comprats a Airbus i cinc avions de segona mà. Tindran dues bases, una a l'oest del Canadà i una a l'est del país. Es preveu que les dues primeres unitats, adquirides a Kuwait Airways, entrin en servei com a avions de transport estratègic a finals del 2023.
Els avions cisterna estaran equipats amb sistemes d'abastament tant de perxa i receptacle com de sonda i cistella a fi de poder abastar qualsevol avió de l'OTAN o altres aliats, cosa que també millorarà el suport al NORAD.

## Referències

* ↑ «Canada takes delivery of first CC-330 Husky aircraft» (en anglès). Skies Magazine, 6 setembre 2023. [Consulta: 8 desembre 2023].
* ↑ Canadian Press. «Ottawa buying nine Airbus planes to replace Polaris fleet, including PM's plane» (en anglès). CTV News, 25 juliol 2023. Arxivat de l'original el 25 juliol 2023. [Consulta: 25 juliol 2023].
* ↑ «Canada moves forward with the acquisition of aircraft for the Royal Canadian Air Force» (en anglès). National Defence, 13 juliol 2022. [Consulta: 14 juliol 2022].
* ↑ Passifiume, B. «New aircraft expected to fix Canada's transport plane woes» (en anglès). National Post, 3 octubre 2023. [Consulta: 8 desembre 2023].
* 1 2 «The Strategic Tanker Transport Capability Project and NORAD Modernization» (en anglès). National Defence, 25 juliol 2023. [Consulta: 25 juliol 2023].
* ↑ Niles, Russ. «Canada Buys Nine A330 Tanker/Cargo Planes» (en anglès). AVweb, 26 juliol 2023. Arxivat de l'original el 27 juliol 2023. [Consulta: 27 juliol 2023].
# Airbus THOR

L'Airbus THOR (Test of Hi-tech Objectives in Reality, 'Prova d'Objectius d'Alta Tecnologia en la Realitat') és un vehicle aeri no tripulat (UAV) desenvolupat per Airbus i fabricat parcialment per impressió en 3D. Es tracta possiblement de la segona aeronau impresa en 3D a emprendre el vol, després del Sulsa (2011). Fou presentat a la Fira Aeronàutica de Berlín. Excepte les parts elèctriques dels motors, aquest model semblant a un dron es compon íntegrament de parts impreses en 3D amb poliamida. Encara es troba en fase beta, però el Thor i altres aeronaus similars tenen com a objectiu fer que volar sigui més barat i segur.
El Thor emprengué el seu primer vol el novembre del 2015 prop d'Hamburg, on passà per la majoria de proves.

## Especificacions

* Tripulants: 0
* Llargada: 4 m
* Pes en buit: 21 kg
* Motors: 2 hèlixs

## Referències

* ↑ Marks, Paul. 3D printing: The world's first printed plane (en anglès), 27 juliol 2011.
* ↑ «Airbus Introduces 3D-Printed Unmanned Airplane» (en anglès). Arxivat de l'original el 17 de setembre 2016. [Consulta: 10 juny 2016].
* ↑ Julien, Marie. Airbus presents 3D-printed mini aircraft (en anglès), 5 juny 2016.
# Eremomela galta-rogenca

L'eremomela galta-rogenca (Eremomela usticollis) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Cisticolidae pròpia d'Àfrica austral.

## Distribució i hàbitat

Es troba al sud d'Àfrica, distribuït per Angola, Botswana, Malawi, Moçambic, Namíbia, el nord de Sud-àfrica, Suazilandia, Zàmbia i Zimbàbue.
L'hàbitat natural són els boscos secs tropicals i subtropicals, les sabanes i les zones de matoll sec.

## Subespècies

Es reconeixen dues subespècies:
* E. u. rensi (Benson, CW 1943) - sud Zàmbia a sud de Malawi i Moçambic (al nord del riu Save).
* E. u. usticollis (Sundevall, CJ 1850) - sud d'Angola fins a Namíbia, Zimbabwe, Moçambic i Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Eremomela galta-rogenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 4/02/2023(català)
* ↑ Clements, J. F.; Schulenberg, T. S.; Iliff, B.L. Sullivan i C. L. Wood, M. J. «The Clements checklist of birds of the world: Version 6.6» (XLS) (en anglès). Cornell University, 04-12-2011. Arxivat de l'original el 2011-12-04. [Consulta: 4 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Eremomela usticollis a The Atlas of Southern African Birds.(PDF)
# Eivissencs

Els eivissencs són un grup humà que viu predominantment a l'illa d'Eivissa. Comparteixen llengua i cultura amb els menorquins, mallorquins, catalans, valencians i altres pobles catalanòfons. Representen l'1% de la població total dels Països Catalans i un 11,42% de la de les Illes Balears.

## Demografia

113.908 d'eivissencs viuen a l'illa, tot i que només 50.251 en són nascuts a les Illes Balears: 37.200 són de la resta de l'Estat; 10.482 són europeus; i 15.975 provenen d'altres països (dades del 2006). 6.967 són d'origen americà, 3.055 d'Africa, i 3.066 d'Alemanya. Del total, 42.884 viuen a la capital, Eivissa; 27.152 a Santa Eulària des Riu.

## Cultura
### Religió

La religió més majoritària és la cristiana catòlica.

### Llengua

La llengua històrica i pròpia dels eivissencs és el català, en la seua forma dialectal balear popularment conegut com el salat.

### Gastronomia

La cuina eivissenca és marcada per la seua naturalesa marítima, amb una varietat enorme de plats de marisc o peix molt fresc, pescat el mateix dia. Açò es complementa amb les carns i hortalisses típiques de la dieta mediterrània. S'hi fa formatge, brossat i embotits, dels quals destaca la sobrassada i el ventre farcit. Algun dels dolços més populars és, per exemple, el flaó. D'entre les begudes locals destauen els vins de la terra i la ratafia d'herbes. La gastronomia eivissenca pertany a la cuina de les Illes Balears, tot i que la condició d'insularitat dona una personalitat pròpia i diferenciada a cada illa, que per la seva banda pertany a la dels Països Catalans.

## Referències

* 1 2 3 4 «IBESTAT|Inicio». Les Illes Balears en Xifres - IBAE 2007
# Efecte Curie

L'efecte Curie, en referència a Marie Curie, en el marc del feminisme, és el fet d'aclaparar les dones pel pes d'una genialitat extraordinària en els noms donats com a exemples a seguir. Així, resulta que, en lloc de motivar i constituir models per a dones actuals, són considerades casos excepcionals impossibles d'imitar i que porten l'efecte contrari.
Aquest efecte fou definit per primera vegada per la historiadora de la ciència Margaret W. Rossiter durant la dècada dels vuitanta del s. XX. Més endavant, també n'ha parlat Julie des Jardins, escrivint un llibre que porta per nom aquesta tendència: The Madame Curie Complex: The Hidden History of Women in Science, publicat el 2010.
Si les dones rarament apareixen en la ciència, la tecnologia i la resta de facetes de la humanitat és en part pels biaixos dels historiadors que subjectivament, en un entorn androcentrista i de dominació masculina, han anat menyspreant i ocultant informació. Un paradigma n'és l'ocultament sistemàtic de les dones promogut per la legislació de patents, en el cas de les tecnòlogues, perquè les dones no tenien dret a la propietat. Per a evitar l'efecte Curie, una proposta és no limitar-se a col·leccionar noms de dones històriques sinó també les circumstàncies familiars, socials i econòmiques que van fer possible que aquestes dones "normals" destaquessin en un àmbit hostil.

## Referències

* 1 2 Marta González García, Eulalia Pérez Sedeño, Ciencia, Tecnología y Género, Organización de los Estados Iberoamericanos (OEI) para la Educación, la Ciencia y la Cultura, número 2, gener-abril de 2002 (castellà)
* ↑ Commissariat, Tushna. «Curing the Curie complex» (en anglès). Physics World, 01-08-2015. Arxivat de l'original el 2020-01-27. [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ Des Jardins, Julie. The Madame Curie Complex: The Hidden History of Women in Science (en anglès). Nova York: The Feminist Press at CUNY, 2010. ISBN 978-1-55861-613-4.

## Vegeu també

* Efecte Matilda
* Principi de la barrufeta
* Síndrome de l'impostor
* Sostre de vidre
* Terra enganxós
* Test de Finkbeiner
# Efecte Pauli

L'Efecte Pauli és una expressió irònica a l'aparentment misteriosa fallada d'equipament tècnic en presència de determinada gent, especialment físics teòrics. El nom prové del físic teòric austríac Wolfgang Pauli.
No s'ha de confondre l'Efecte Pauli amb el Principi d'exclusió de Pauli, que és un fenomen físic real.

## Història

Des del Segle XX, el treball d'investigació dels físics s'ha dividit entre teòrics i experimentadors (veure mètode científic). Només un grapat de físics, com Fermi, han tingut succés a ambdues àrees. Degut a la falta d'habilitat i experiència al treball experimental, alguns teòrics s'han guanyat la reputació d'espatllat equips experimentals.
Pauli era excepcional en aquest aspecte: es diu que era tan bon teòric, que la seva mera presència era suficient perquè els experiments es destruïssin. Per por l'Efecte Pauli, el físic experimental alemany-americà Otto Stern va prohibir l'entrada al seu laboratori a Pauli malgrat la seva amistat.
Una famosa anècdota va ocórrer al laboratori de física de la Universitat de Göttingen. Un car aparell de mesura, sense raó aparent, va deixar sobtadament de funcionar. Òbviament, el cap de la investigació va concloure que havien estat víctimes de l'Efecte Pauli; però com algú va replicar això no era possible, car Pauli era camí de Zúric. Quan li van explicar la història a Pauli, però, Pauli va confessar que de fet ell era en aquell moment a Göttingen, esperant a l'estació un canvi de tren.
L'Efecte Pauli, si fos cert, seria classificat com un fenomen "macro-psicocinètic". Wolfgang Pauli estava però, segons el seu biògraf Enz, convençut de què l'efecte era real - Markus Fierz, un col·lega proper, diu: "El mateix Pauli creia fermement en el seu efecte". Com que Pauli considerava la parapsicologia un tema seriós d'investigació, això encaixaria amb el seu pensament científic.
Al Febrer de 1950, trobant-se a la Universitat de Princeton, el ciclotró es va incendiar, i es va preguntar si aquest fet es devia a l'Efecte Pauli.
(anglès) L'Efecte Pauli a la inauguració de l'Institut C.G. Jung a Zuric, 1948 Arxivat 2007-07-03 a Wayback Machine., propicià que Pauli escrivís l'article "Rerefons a la Física", on prova de trobar relacions complementàries entre la física i la psicologia profunda.

## Publicacions Relacionades

* Enz, Charles, P. (2002): No Time to be Brief: A scientific biography of Wolfgang Pauli, Oxford Univ. Press. (anglès)

## Vegeu també

* Sincronicitat

## Referències

* ↑ Enz, p. 150
* ↑ "Wissenschaftlicher Briefwechsel", Springer, Berlin, Vol. 4/I, 1996, p. 37; carta a C.A. Meier, l'editor de "Atom and Archetype, The Pauli/Jung Letters", Springer, 2001
* ↑ veure "Atom and Archetype, The Pauli/Jung Letters", ed. C.A. Meier, Springer, 2001. pp. 179-196 (anglès)

## Enllaços externs

* Wolfgang Pauli i Parapsicologia Arxivat 2009-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Efecte Zeeman

L'efecte Zeeman consisteix en la separació en dues, tres o més línies espectrals d'una font lluminosa monocromàtica sotmesa a un camp magnètic intens. Aquest fenomen s'anomena així en honor del seu descobridor, el físic Pieter Zeeman, que el descobrí experimentalment el 1896. És equivalent a l'efecte Stark, però en aquest cas la separació de les línies espectrals en components és deguda a la presència d'un camp elèctric.
La distància espectral dels components és proporcional a la força del camp magnètic aplicat i al nombre de components espectrals generats. La polarització de cada component espectrals depèn de la seva orientació respecte a la línia de l'observador.
L'efecte Zeeman ocorre a causa del fet que cada electró que orbita al voltant d'un àtom genera un petit camp magnètic (moment magnètic associat). Quan un àtom se situa sota l'acció d'un camp magnètic fort, aquests electrons s'alineen en determinats angles discrets respecte al camp magnètic aplicat, en què cadascun correspon a certs nivells energètics marginals.

## Descripció teòrica

El hamiltonià total d'un àtom en un camp magnètic és:
$H=H_{0}+H_{M}$
on $H_{0}$ és el hamiltonià de l'àtom sense perturbar, i $H_{M}$ és la pertorbació deguda al camp magnètic:
    $V_{M}=-{\vec {\mu }}\cdot {\vec {B}}$
on ${\vec {\mu }}$ és el moment magnètic de l'àtom. El moment magnètic inclou tant el dels electrons com el del nucli, però el del segon és molts ordres de magnitud inferior i pot ser negligit. Per tant,
    ${\vec {\mu }}=-\mu _{B}g{\vec {J}}$
en què $\mu _{B}$ és el magnetó de Bohr, ${\vec {J}}$ és el moment angular electrònic, i $g$ és el factor g. L'operador del moment magnètic d'un electró és una suma de les contribucions del nombre quàntic secundari ${\vec {l}}$ i l'espín ${\vec {s}}$, cadascú multiplicat per una ràtio giromagnètica apropiada:
    ${\vec {\mu }}=-\mu _{B}(g_{l}{\vec {l}}+g_{s}{\vec {s}})$,
en què $g_{l}=1$ o $g_{s}\approx 2.0023192$. En el cas del moment angular acoblat, podem sumar tots els electrons de l'àtom:
    $g{\vec {J}}=\left\langle \sum _{i}(g_{l}{\vec {l_{i}}}+g_{s}{\vec {s_{i}}})\right\rangle =\left\langle {\vec {L}}+g_{s}{\vec {S}}\right\rangle$
en què ${\vec {L}}$ i ${\vec {S}}$ són el moment orbital total i l'espín de l'àtom, i fent la mitjana sobre un estat amb un valor donat del total del moment angular.
Si el terme $V_{M}$ és petit (menor que l'estructura fina), pot ser tractat com una pertorbació; aquest és l'efecte Zeeman pròpiament dit. En l'efecte Paschen-Back, $V_{M}$depassa el moment angular acoblat de manera significativa (però és encara petit en comparació a $H_{0}$). En el cas dels camps magnètics ultraforts, la interacció del camp magnètic pot excedir $H_{0}$, en aquest cas, l'àtom ja no podrà existir en el sentit normal, i caldrà parlar de nivells de Landau. A més d'aquests casos límit, hi ha d'altres intermedis que són més complexos.
# Efecte bouba/kiki

L'efecte bouba/kiki va ser descobert pel psicòleg Wolfgang F. Köhler el 1929. Als seus experiments duts a terme a l'illa de Tenerife, on el castellà és la llengua primària, Köhler hi mostrà formes semblants a les de la imatge de la dreta en una sèrie de subjectes, i va trobar una forta preferència a associar la forma punxeguda amb el nom «takete» i l'arrodonida amb el nom de «baluba» («maluma» en la versió de 1947). El 2001, Vilayanur S. Ramachandran i Edward Hubbard van repetir l'experiment fent servir les paraules «kiki» i «bouba» i van preguntar a una gran quantitat de subjectes «Quina d'aquestes formes és bouba i quina és kiki?». En aquests experiments fets tant amb parlants d'anglès com de tàmil, del 95% al 98% van escollir la forma arrodonida com a bouba i la punxeguda com a kiki, suggerint que el cervell humà d'alguna manera extrau propietats abstractes de les formes i sons. Un treball recent de Daphne Maurer et al. ha mostrat que àdhuc nens de 2 anys i mig (massa petits per llegir) mostren aquest efecte.
Ramachandran i Hubbard suggereixen que l'efecte kiki/bouba té implicacions per a l'evolució del llenguatge, perquè suggereix que el nomenament dels objectes no és completament arbitrari. Potser es diu «bouba» a la forma arrodonida perquè la boca fa un moviment més arrodonit per produir-ne el so, mentre que li cal un moviment més tens i angular per produir el so de «kiki». A més a més, els sons de la ka són més durs i forts que els de la be. La presència d'aquests mapes sinestèsics suggereix que aquest efecte pot ser la base neurològica per al simbolisme fonètic, en què els sons són mapejats a objectes i esdeveniments d'una manera no arbitrària.
Individus amb autisme no mostren una preferència tan forta. On les persones en la mitjana acorden amb el resultat típic en el 90% de les vegades, els individus amb autisme només hi acorden el 60%.

## Referències

* ↑ Köhler, Wolfgang. Gestalt Psychology. Nova York: Liveright, 1929.
* ↑ Köhler, Wolfgang. Gestalt Psychology. 2a. Nova York: Liveright, 1929.
* 1 2 «Synaesthesia: A window into perception, thought and language». Journal of Consciousness Studies, 8, 12, 2001b, p. 3-34. Arxivat de l'original el 27 de maig de 2006 [Consulta: 14 maig 2018].
* ↑ «The shape of boubas: Sound-shape correspondences in toddlers and adults». Developmental Science, 9, 3, 2006, p. 316-322.
* ↑ «Evidence for Deficits in Mirror Neuron Function, Multisensory Integration, and Sound-form Symbolism in Autism Spectrum Disorders». Arxivat de l'original el 19 de febrer de 2009. [Consulta: 14 maig 2018].
# Efecte pogo

L'efecte pogo o oscil·lació pogo és l'oscil·lació violenta de motors de coet a causa de canvis sobtats en el forniment de propel·lent.
Avui en dia, l'oscil·lació és esmorteïda per amortidors mecànics a la conducció de l'oxigen líquid (LOX), però no a la conducció de l'hidrogen líquid, respectivament el comburent i combustible dels coets de combustible líquid Saturn V i del transbordador espacial.
El cas més conegut d'oscil·lacions pogo amb danys es produí en el motor central del segon tram durant la missió Apollo 13, durant el seu ascens vers l'òrbita d'aparcament terrestre.

## Referències

* 1 2 Irvine, Tom. «Apollo 13 Pogo Oscillation» (en anglès). Vibrationdata Newsletter, 2008. [Consulta: 7 gener 2014].
* ↑ «La perillositat de l'efecte pogo» (en anglès). Nasa. Arxivat de l'original el 4 de març 2012. [Consulta: 7 gener 2014].
* ↑ «PWR Engineering - Threshold Journal: Pogo», 13-01-2009. Arxivat de l'original el 2009-01-13. [Consulta: 28 juliol 2018].
# Efecte zooming

L'efecte zooming és una tècnica fotogràfica que consisteix en la variació de la distància focal de la lent durant el moment de l'obturació. Els resultats que s'obtenen mostren un seguit de línies que conflueixen en el centre de la imatge, aconseguint així un efecte de moviment. D'aquesta manera, qui veu la fotografia, dirigeix la seva mirada al centre de la imatge el que dona un efecte de sensació de moviment o de vertigen.
Per obtenir aquest efecte s'ha de capturar la fotografia amb un diafragma bastant tancat (f/11, f/16, f/22), un temps d'exposició prou alt (menys de 1/15) i en tenir l'obturador obert mentre es canvia la distància focal, pel que necessàriament haurà de ser un objectiu zoom.

## Enllaços externs

* Como conseguir el Efecto Zooming: 8 consejos clave
* El efecto «zooming» con objetivos de fotografía
* Experimenta con el efecto zooming
# Efectivitat

L'efectivitat és la capacitat de produir un resultat desitjat. Quan alguna cosa es considera efectiva, significa que té un resultat previst o esperat, o que produeix una impressió profunda i viva.

## Ús

En medicina, l'efectivitat es relaciona amb el bon funcionament d'un tractament a la pràctica, especialment com es mostra en assaigs clínics pragmàtics, en lloc d'eficàcia, que mesura el seu funcionament en assaigs clínics controlats.

## Referències

* ↑ Dictionary.com, LLC. "Effectiveness | Define Effectiveness at Dictionary.com." Dictionary.com | Find the Meanings and Definitions of Words at Dictionary.com. 2011. Web. 28 Sept. 2011. <http://dictionary.reference.com/browse/effectiveness>.

## Vegeu també

* Eficàcia
* Eficiència
# Eix hipotalàmic-hipofisiari-gonadal

L'eix hipotalàmic-hipofisiari-gonadal (eix HHG, també conegut com a eix hipotalàmic-hipofisiari-ovàric/testicular) fa referència a l'hipotàlem, la hipòfisi i les glàndules gonadals com si aquestes glàndules endocrines individuals fossin una sola entitat. Com que aquestes glàndules sovint actuen conjuntament, els fisiòlegs i els endocrinòlegs troben convenient i descriptiu parlar-ne com un únic sistema.
L'eix HHG té un paper crític en el desenvolupament i la regulació d'una sèrie de sistemes del cos, com ara els sistemes reproductor i immunitari. Les fluctuacions en aquest eix provoquen canvis en les hormones produïdes per cada glàndula i tenen diversos efectes locals i sistèmics sobre l'organisme.
L'eix controla el desenvolupament, la reproducció i l'envelliment dels animals. L'hormona alliberadora de gonadotropina (GnRH) és secretada per l'hipotàlem per les neurones que expressen GnRH. La porció anterior de la hipòfisi produeix l'hormona luteïnitzant (LH) i l'hormona fol·liculoestimulant (FSH), i les gònades produeixen estrògens i testosterona.
En els organismes ovípars (per exemple, peixos, rèptils, amfibis, ocells), l'eix HHG es coneix comunament com a eix hipotàlem-hipofisiari-gonadal-hepàtic (eix HHGH) a les femelles. Moltes proteïnes del rovell d'ou i coriòniques se sintetitzen heteròlogament al fetge, que són necessàries per al creixement i desenvolupament dels ovòcits. Exemples d'aquestes proteïnes hepàtiques necessàries són la vitelogenina i la coriogenina.
Els eixos HHSR, HHG i HHT són tres vies en què l'hipotàlem i la hipòfisi dirigeixen la funció neuroendocrina.
# Eix mitjà

L'eix mitjà d'un objecte és el conjunt de tots els punts que tenen més d'un punt més proper a la vora de l'objecte. Originalment conegut com l'esquelet topològic, va ser introduït per Harry Blum. com una eina per al reconeixement de formas biològiques. En matemàtiques, la clausura topològica de l'eix mitjà es coneix com el lloc geomètric de tall (cut locus).

## Vegeu també

* Diagrama de Voronoi - que pot ser considerat com una forma discreta d'eix mitjà.

## Referències

* ↑ (anglès) H. Blum, A transformation for extracting new descriptors of shape Models for the perception of speech and visual form, 1967

## Bibliografia

* From the Infinitely Large to the Infinitely Small: Applications of Medial Symmetry Representations of Shape Frederic F. Leymarie1 and Benjamin B. Kimia2 «PDF».