OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Transcavitat dels epiplons

La transcavitat dels epiplons o bossa omental és un òrgan del cos humà delimitat pels epiplons (del grec επιπλειν epiploon "surar per sobre de"). Els epiplons, també anomenats oments (i de vegades mesenteri), són replecs peritoneals que recobreixen les diverses vísceres abdominals. Els epiplons compleixen una funció de fixació alimentària i d'innervació, ja que embolicats en el teixit adipós que conté hi transcorren també els diferents vasos sanguinis i limfàtics i nervis que arriben a cada víscera. L'epipló major és el replec (o conjunt de plecs) peritoneal que va cobrint i fixant l'intestí prim al llarg del seu recorregut. Cobrint-lo, hi ha l'epipló menor, un altre conjunt de plecs peritoneals que uneixen i fixen la curvatura menor de l'estómac amb el fetge. Aquest replec està fenestrat pel forat de Winslow a través del qual es pot accedir a la borsa omental que es troba a la seva part anterior.

## Enllaços externs

* Enciclopedia Libre Universal (castellà)
# UNTAES

L'Administració Transitòria de les Nacions Unides per a Slavonia, Baranya i Syrmia Occidental (UNTAES de l'anglès United Nations Transitional Administration for Eastern Slavonia, Baranja and Western Sirmium) va ser una missió de manteniment de la pau de les Nacions Unides en la zona oriental de Croàcia entre 1996 i 1998. La Secretaria General de les Nacions Unides la va establir mitjançant la resolució 1037 de 15 de gener de 1996.
Després de l'Operació Tempesta en 1995, la part restant de la República de Sèrbia Krajina situada a l'est de Croàcia, es convertia en una terra intermèdia prop de la frontera amb Sèrbia. El subsegüent Acords de Dayton acabava el primer grup de les Guerres de Iugoslàvia, i posava el camí per a la restauració d'aquest territori a la jurisdicció croata.
UNTAES s'establí per l'Acord Erdut entre el Govern de Croàcia i els representants del Serbis a la regió. La missió començava al voltant del 15 de gener de 1996 i estava previst durar un any, durant el qual havien de controlar la desmilitarització d'aquestes regions i assegurar la reintegració pacífica del territori a Croàcia. La missió tenia uns militars i un component civil; uns quants més de 4,800 soldats, 400 policies i 99 observadors militars.
El mandat finalment s'estengué durant un altre any i va acabar el 15 de gener de 1998 amb la reintegració del territori a Croàcia. Un grup de suport de 180 policies civils de NU quedaven per controlar el progrés de la policia croata i supervisar el retorn dels refugiats.

## Referències

* ↑ United Nations Security Council Resolution 1037 Arxivat 2012-10-19 a Wayback Machine. (informació recuperada el 06-09-2008)
* ↑ «Eastern Slavonia back to Croatia's control» (en anglès). CNN, 15-01-1998. [Consulta: 3 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Web Oficial d'UNTAES
# Jens Stoltenberg

Jens Stoltenberg (Oslo, Noruega 1959) és un economista i polític noruec, ha ocupat els càrrecs de Primer Ministre de Noruega i President del Partit Laborista. És l'actual Secretari general de l'OTAN des de l'1 d'octubre de 2014.

## Naixement, orígens familiars i estudis

Va néixer el 16 de març de 1959 a Oslo, la capital de Noruega. És fill de Thorvald Stoltenberg, un dels polítics més prometedors de Noruega i Ministre d'Afers Exteriors (1987-1989 i 1990-1993) i de Karin Stoltenberg, que també va ésser ministra. Va estudiar economia a la Universitat d'Oslo.

## Polític i Ministre

Va ésser Vice Ministre de Medi Ambient (1990-1991), Ministre d'Indústria (1993-1996) i Ministre d'Economia (1996-1997).

## Primer Mandat com a Primer Ministre (17 de març de 2000 - 19 d'octubre de 2001)

El 17 de març de 2000 va ser nomenat Primer Ministre. Va ser molt polèmic dins el seu partit, ja que va privatitzar diverses empreses estatals. En les eleccions del 10 de setembre de 2001 el partit va sofrir un dels seus pitjors resultats, un 24,3% dels vots.

## Segon Mandat com a Primer Ministre (17 d'octubre de 2005 - 16 d'octubre de 2013)

A les Eleccions legislatives noruegues de 2005 del 12 de setembre va guanyar, però amb majoria insuficient. Va formar una coalició amb el Partit Socialista d'Esquerra i amb el Partit de Centre, tot i que governa amb minoria. El 17 d'octubre de 2005 va ser investit 38è Primer Ministre de Noruega. A les eleccions del 14 de setembre de 2009 fou reelegit amb la mateixa coalició.

## Referències

* ↑ «Stoltenberg, nuevo secretario general de la OTAN». El País, 01-10-2014.
* ↑ Forès, Laia «Jens Stoltenberg serà el nou secretari general de l'OTAN». Diari Ara, 29-03-2014 [Consulta: 7 abril 2014].
* ↑ Nergaard, Kristine. «New government halts deregulation of employment protection» (en anglès). Eurofund, 25-10-2005. [Consulta: 5 març 2025].

## Enllaços externs

* Biografia a CIDOB Arxivat 2014-03-30 a Wayback Machine.
# Baryancistrus beggini

Baryancistrus beggini és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela i Colòmbia.

## Referències

* ↑ Luján, N.K., Arce, M. & Armbruster, J.W., 2009. A New Black Baryancistrus with Blue Sheen from the Upper Orinoco (Siluriformes: Loricariidae). Copeia, 2009 (1): 50-56.
* ↑ Rapp Py-Daniel L. H., 1989. Redescription of Parancistrus aurantiacus (Castelnau, 1855) and preliminary establishment of two new genera: Baryancistrus and Oligancistrus (Siluriformes, Loricariidae). Cybium v. 13 (núm. 3). 235-246.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Blachea xenobranchialis

Blachea xenobranchialis és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* El mascle pot arribar a fer 47,5 cm de llargària màxima i la femella 37,5.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu entre 348 i 385 m de fondària.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És bentònic i es troba a la conca Indo-Pacífica (Taiwan, el Japó i el nord-oest d'Austràlia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Karrer, C. & D. G. Smith, 1980. A new genus and species of congrid eel from the Indo-west Pacific. Copeia 1980 (núm. 4): 642-648.
* ↑ Karrer, C. & Smith, D. G., 1980. A new genus and species of congrid eel from the Indo-west Pacific. Copeia 1980 (núm. 4): 642-648.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Blachea xenobranchialis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Ho, H.-C. i K.-T. Shao, 2010. A remarkable new record of congrid eel Blachea xenobranchialis (Karrer & Smith, 1980) (Pisces: Anguilliformes) from Taiwan. Journal of the Fisheries Society of Taiwan, vol. 37 (núm.4): 285-290.
* ↑ Sakurai, S., H. Imamura i M. Yabe, 2013. First record of the congrid eel Blachea xenobranchialis from the Okinawa Trough, Japan. Japanese Journal of Ichthyology, vol. 60 (núm. 2): 135-140.
* ↑ Gloerfelt-Tarp, T. i P.J. Kailola, 1984. Trawled fishes of southern Indonesia and northwestern Australia. Australian Development Assistance Bureau, Austràlia, Directorate General of Fishes, Indonèsia i German Agency for Technical Cooperation, República Federal d'Alemanya. 407 p.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# USS Glenn (NCC-1030)

L'USS Glenn (NCC-1030) és una nau estel·lar de l'univers fictici de Star Trek que apareix a Star Trek: Discovery. És una nau construïda el segle XXIII, de classe Crossfield.
Bessona de la nau USS Dicovery per realitzar la recerca del motor d'espores, l'encarregat de la recerca a la Glenn era l'oficial Straal i va desenvolupar el motor d'espores fent servir espores seques i una espècie d'animal fins llavors desconeguda similar a un tardígrad. Aquest animal es podia comunicar amb les espores i la tripulació va poder-lo connectar al sistema de propulsió. Això va fer que la nau pogués controlar els salts fins a 90 anys llum però causava molt estrès al tardígrad. Va tenir un accident mentre feia un salt i va apropar-se massa a un Firewall de radiació de Hawking que va matar tota la seva tripulació. Un cop recuperats els quaderns de bitàcola i la informació relativa a la recerca del motor d'espores, la USS Discovery va torpedinar-la amb dos torpedes de fotons i la va destruir.

## Referències

* 1 2 «USS Glenn» (en anglès). Memory Alpha.
* ↑ «Glenn NCC-1030, U.S.S.» (en anglès). [Consulta: 31 gener 2018].
* ↑ «Spore drive» (en anglès). Memory Alpha.

## Vegeu també

* Star Trek: Discovery
# Cuprés de Can Figueres

El cuprés de Can Figueres (Cupressus macrocarpa) és un arbre que es troba al jardí de Can Figueres (carrer de la Riera de Sant Pere, núm. 88; actualment, Casa de Cultura de l'Ajuntament) al municipi de Premià de Dalt (el Maresme), el qual, és, de llarg, el xiprer de Monterrey més gruixut de tot Catalunya.

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: 6,08 m.
* Perímetre de la base del tronc: 9,53 m.
* Alçada: 18,5 m.
* Amplada de la capçada: 18 m.
* Altitud sobre el nivell del mar: 97 m.

## Entorn

És ubicat a l'antic jardí de Can Figueres, el qual avui és un espai públic força freqüentat. L'acompanya un tros enjardinat amb plantes aromàtiques (com ara, farigola i romaní), arbusts de port arbori (l'aladern, el llentiscle, el pitòspor i la fotínia) i arbres com mirabolà roig, còcul, sòfora, troana, pi pinyer, lledoner, taronger agre, plàtan i morera de paper. La fauna més comuna consta de tórtores, tudons, estornells comuns, merles, coloms roquers i pardals comuns.

## Aspecte general

Presenta un estat regressiu i amb una afectació important, sobretot a un dels quatre grans braços que té, produïda per l'atac d'algun paràsit i per xilòfags de diverses menes. Sembla que l'arbre tingui algun seguiment fitosanitari i que se li hagin aplicat diversos tractaments per evitar aquest estat de regressió. Tanmateix, el revifament sembla difícil. Inicialment, disposava de 12 branques, però una ventada de l'any 1991 en va trencar 5. Des de l'any 1995 ha estat podat diverses vegades i té instal·lats cables per assegurar la capçada. Va ésser declarat d'interès local l'abril del 1994 i també d'interès comarcal el juliol del 1996. Al mateix pati hi ha un magnífic lledoner d'uns 3 metres de perímetre a 1,30 m i una sòfora de 2,68 cm de perímetre a 1,30 m també, mesura poc habitual per a aquesta espècie a Catalunya.

## Curiositats

El retorn dels indians, que van anar a fer les Amèriques, va propiciar la conversió d'antigues masies del Maresme en grans mansions, que es van caracteritzar per una arquitectura monumentalista, acompanyada de plantes ornamentals provinents del Nou Món (com, per exemple, palmeres i algunes coníferes, com és el cas del xiprer de Lambert).

## Accés

En arribar a Premià de Dalt des de Premià de Mar per la N-II cal entrar al poble cercant el carrer Riera de Premià (un carrer molt important que gairebé travessa tot el poble de sud a nord). Quan topem amb el passatge dels Tarongers, serem al costat de l'edifici del Centre Cultural i la Biblioteca de Can Figueres, al pati del qual localitzarem ràpidament l'enorme xiprer de Monterrey. GPS 31T 0445459 4595006.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Boada, Martí; Boada, Arnau, 2011. Arbres remarcables de Catalunya. 100 ombres colossals. Edicions Brau, Figueres. ISBN 9788496905535. Pàgs. 136-137.
* 1 2 Parcs de Catalunya - Arbres Monumentals Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (català)

## Enllaços externs

* Cuprés de can Figueres (Premià de Dalt) (català)
* Arbres d'interès comarcal i local - Consell Comarcal del Maresme Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (català)
# Llista de rius de Guinea Equatorial

Aquesta és la Llista de rius de Guinea Equatorial. Aquesta llista està ordenada per la conca, amb els respectius afluents inserits sota de cada nom dels corrents més gran.

## Continent

* Riu Ntem (Riu Campo)
** Riu Guoro
** Riu Ky
*** Riu Bolo (Guinea Equatorial)
* Riu Mbia
* Riu Mbini (riu Benito)
** Riu Laña River
** Riu Abia
** Riu Mtoro
** Riu Nta
* Riu Muni
** Riu Mandyani
*** Riu Congue
** Riu Mitong
** Riu Mven
** Riu Utamboni
*** Riu Mitimele
**** Riu Midyobo
**** Riu Be
* Riu Komo
** Riu Mbeya
* Riu Ogooué (Gabon)
** Riu Abanga
*** Riu Nkan

## Illa de Bioko

* Riu Bosecabosechi
* Riu Cónsul
* Riu Suhu
* Riu Sochi
* Riu Ruma
* Riu Iladyi
* Riu Moaba
* Riu Maloho
* Riu Apú

## Referències

* Army Map Service 1960
* Defense Mapping Agency 1996
* United Nations 2005
* GEOnet Names Server Arxivat 2020-04-10 a Wayback Machine.
# Campionat d'Espanya de motociclisme de velocitat 1982

La temporada de 1982 del CEV, denominat oficialment Campionat d'Espanya de velocitat, fou la 33a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola. El calendari oficial constava de 8 proves puntuables, celebrades entre el 7 de març i el 14 de novembre. Tres de les proves programades es disputaren als Països Catalans: Cullera (7 de març), València (7 de novembre) i Barcelona (14 de novembre).

## Classificació final
### 50cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jorge Martínez "Aspar" | Bultaco-Metrakit | 84 |
| 2 | Ramon Galí | Bultaco | 73 |
| 3 | Daniel Mateos | Bultaco | 60 |
| 4 | Joaquim Galí | Bultaco | 52 |
| 5 | Vicent Peris | Kreidler | 42 |
| 6 | Antonio Molina | Kreidler | 41 |
| 7 | José María Baena | Kreidler | 26 |
| 8 | José Falla | Rieju | 21 |
| 9 | Jesús Gavara | ? | 10 |
| 10 | José Cárdenas | Derbi | 7 |

### 125cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Pedro Cegarra | Sanvenero | 81 |
| 2 | Ricardo Tormo | Sanvenero | 75 |
| 3 | Andrés Sánchez Marín | MBA | 62 |
| 4 | José María Baena | MBA | 52 |
| 5 | Ángel del Pozo | MBA | 35 |
| 6 | Ramiro Blanco | MBA | 31 |
| 7 | Ramón Pano | MBA | 29 |
| 8 | Vicent Martínez | ? | 16 |
| 9 | Manuel Jara | Bultaco | 14 |
| 10 | Francisco Amorós | MBA | 11 |

### 250cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Carles Cardús | Siroko | 85 |
| 2 | Mingo Gil | Yamaha | 48 |
| 3 | Ricardo Tormo | Tormo-Bartol | 47 |
| 4 | Quique De Juan | Kobas | 40 |
| 5 | Pere Xammar | Kobas-Rotax | 39 |
| 6 | Toni Boronat | Vulpes | 32 |
| 7 | Benjamí Grau | Yamaha | 24 |
| 8 | Pedro Parajúa | Kawasaki | 24 |
| 9 | Jaume Mestres | Rotax | 23 |
| 10 | Toni García | Kobas-Rotax | 22 |

### 500cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Andrés Pérez Rubio | Yamaha | 59 |
| 2 | Nicolás Huete | Yamaha | 40 |
| 3 | Carlos de San Antonio | Suzuki | 39 |
| 4 | Carlos Morante | Suzuki | 37 |
| 5 | Benjamí Grau | Yamaha | 29 |
| 6 | Víctor Palomo | Suzuki | 23 |
| 7 | Francisco Román | Yamaha | 20 |
| 8 | Carlos Cubillo | Yamaha | 17 |
| 9 | Jordi Marín | Yamaha | 16 |
| 10 | Carlos Griñó | Yamaha | 13 |

## Categories inferiors

Font:

### Copa Júnior 80cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Champi Herreros | ? | 60 |
| 2 | Fernando Casabona | ? | 44 |
| 3 | Carlos Fornés | ? | 24 |

### Copa Júnior 125cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Pedro Otón | ? | 39 |
| 2 | José Giménez | ? | 38 |
| 3 | José A. Boix | ? | 26 |

### Copa Júnior 250cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Esteban Oliveras | ? | 52 |
| 2 | José Luis Casado | ? | 30 |
| 3 | Jesús Vellisca | ? | 26 |

## Referències

* ↑ Alguersuari, Jaume (Director) «Clasificación final de la Copa Junior» (en castellà). SOLO MOTO. Jaime Alguersuari, ALESPORT, S.A. [Barcelona], núm. 356, 19-11-1982, p. 33.

### Bibliografia

* Alguersuari, Jaume (Director) «Velocidad. Campeonatos de España» (en castellà). SOLO MOTO [Barcelona], núm. 361, 22-12-1982, p. 104.
# Cinéma (revista)

Cinéma és una revista de cinema francesa fundat el 1954 per la Federació Francesa de Cineclubs (FFCC), que va publicar la seva revista Ciné-Club des d'octubre de 1947 fins a març de 1951. Pierre Billard era llavors el seu redactor en cap: va ocupar aquest càrrec fins a 1967. Gaston Hausstrate el succeí amb Marcel Martin i Henry Moret.
La rendibilitat de la publicació, en els seus inicis, estava assegurada per un sistema de venda forçada als clubs (un exemplar per cada deu socis).
El 1971 set crítics van deixar la revista per crear Écran. El núm 162 de Cinéma 72 al·ludeix breument a aquesta sortida. El 6 de desembre de 1971 la junta directiva de la FFC "jutja inadmissible la carta de 8 redactors" de la revista "que constitueix un autèntic ultimàtum contra altres editors". La nova redacció està formada per Gaston Hausstrate, redactor en cap; Albert Cervoni, Fernand Dufour, Frantz Gévaudan i Jacques Morin, membres del consell editorial. Beneficiar-se d'una tirada de 27.500 còpies, Cinema 72 tenia 8.200 subscriptors.
A partir del seu número 485 (abril de 1992), la revista apareix dues vegades al mes.
La particularitat de la revista és que el seu títol inclou l'any de publicació fins al número 522 (16-31 de desembre de 1993).
Des d'un petit format quadrat en blanc i negre, la publicació va evolucionar cap a un format tradicional i en color (abans de tornar al blanc i negre el març de 1992).
El primer número (títol: Cinéma 55) es va publicar el novembre 1954; el darrer (número 600) és datat del qurt trimestre de 1999.

## Col·laboradors de la revista

* Gilles Jacob, Jacques Grant, Gérard Frot-Coutaz, Noël Simsolo, Dominique Rabourdin, Gérard Courant, Claude-Michel Cluny, Jean-Loup Passek, Dominique Païni, Pierre Billard, André-Georges Brunelin, Patrick Bureau, Jean-Pierre Coursodon, Albert Cervoni, Jacques Petat, Joël Magny, Gilles Colpart, Leonardo de la Fuente, Jean-Paul Torok, Raymond Lefèvre, Marcel Martin, Michel Mardore, Pierre Philippe, René Gilson, Jean Roy, Mireille Amiel, Jean-Louis Rieupeyrout, Noël Simsolo, Bertrand Tavernier, Max Tessier, Gaston Haustrate.

## Notes i referències

* ↑ « Itinéraire sentimental », par Pierre Billard, Cinéma 64, n° 88, p. 55
* ↑ "Alguns dels nostres col·laboradors, per motius que només els concerneixen, han cregut oportú deixar-nos", esmenta l'editorial titulat 18 ans : émancipation
* ↑ Cinema 72, número 163, febrer de 1972, p. 5. A més, l'article diu: "Els dissidents neguen haver preparat un diari competitiu... que surt uns deu dies després!"
* ↑ Venda real de 21.200, segons les xifres indicades per Gaston Hausstrate al número 165 de la revista
* ↑ Sommaire du núm. 1
* ↑ Sommaire du n° 600

## Enllaços externs

* Index de tots els números apareguts a Calindex.eu
# Castell de Báthory

El castell de Báthory o Ciutadella de Báthory, també conegut com a fort Șimleu Silvaniei, és un fort històric de Romania, a la moderna ciutat de Șimleu Silvaniei. Des de la dècada de 1590, el castell va ser la principal residència de la família hongaresa Báthory durant l'era del Principat de Transsilvània.

## Referències

* ↑ Adevarul,Castelul singurului rege născut în Şimleu este o ruină
* ↑ Historia, Proiect de trei milioane de euro pentru deschiderea pentru turiști a Cetății Bathory Arxivat 2016-08-21 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Şimleu Silvaniei, fortalesa de Báthory (anglès)
# UTC±00:00

UTC±00:00 és un fus horari d'UTC que és just l'UTC. El seu codi DTG és Z-Zulu.

## Fusos horaris

* Greenwich Mean Time (GMT) (en català: temps mitjà de Greenwich, hora de Greenwich, hora universal)
* Ireland Standard Time (IST)
* Sierra Leone Time (SLT)
* Universal Coordinated Time (UTC) (en català: Temps Universal Coordinat)
* Western European Time (WET) (en català: Hora d'Europa Occidental)
Horaris d'estiu
* Azores Daylight Time (AZODT)
* Eastern Greenland Summer Time (EGST)

## Franges
### Temps estàndard (l'any sencer)

* Burkina Faso
* Costa d'Ivori
* Groenlàndia (nord-oest de la regió de Danmarkshavn)
* Gàmbia
* Ghana
* Guinea
* Guinea Bissau
* Islàndia
* Libèria
* Mali
* Mauritània
* Noruega
** Illa Bouvet
* Regne Unit
** Illa de Santa Helena (Incloent l'Illa de l'Ascensió i l'illa de Tristan da Cunha)
* São Tomé i Príncipe
* Senegal
* Sierra Leone
* Togo

### Temps estàndard (hivern a l'hemisferi nord)

Aquestes zones utilitzen el UTC±0 a l'hivern i el UTC+01:00 a l'estiu.
* Dinamarca
** Illes Fèroe
* Espanya
** Illes Canàries
* Irlanda
* Marroc
* Portugal (menys les Açores)
* Regne Unit
** Gran Bretanya
** Illa de Man
** Illes Anglonormandes

### Temps d'estiu (estiu a l'hemisferi nord)

Aquestes zones utilitzen el UTC-01:00 a l'hivern i el UTC±0 a l'estiu.
* Groenlàndia
** Ittoqqortoormiit
* Portugal
** Açores

## Geografia

UTC±0 és la zona horària nàutica que comprèn l'alta mar entre 7,5°O i 7,5°E de longitud. En el temps solar aquest fus horari és el corresponent el meridià de Greenwich.

## Història

Diversos països que utilitzen l'UTC+0, abans utilitzaven l'UTC+1.
* Lituània (del 1920 al 1940).
* Portugal (del 1966 al 1976 i del 1992 al 1996).
* Regne Unit i Irlanda (del 1940 al 1945 a l'hivern (UTC+2 a l'estiu). Entre 18 febrer 1968 i 31 d'octubre de 1971, UTC+1 es va utilitzar durant tot l'any.
Diversos països que utilitzen l'UTC+1, abans utilitzaven l'UTC+0.
* Andorra (del 1901 al 1946)
* Bèlgica (del 1892 al 1914 i del 1919 al 1940)
* França (del 1911 al 1940 i del 1944 al 1945)
* Gibraltar (del 1880 al 1957)
* Luxemburg (del 1918 al 1940)
* Mònaco (del 1911 al 1945)