OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ull de tigre

L'ull de tigre és un mineral de colors marrons i groguencs. És una pedra semipreciosa de la família del quars. Té dos "cosins germans": l'ull de gat i l'ull de falcó. S'usa en joieria i en diversos objectes artístics. També en esoterisme, ja que se suposa que protegeix davant certs mals.

## Curiositats

En altre temps, l'ull de tigre i d'altres ulls (de bou, de falcó) eren les pedres favorites dels lladres, que els donaven el poder d'assegurar el triomf en el joc, etc. Cal no confondre aquestes pedres amb l'ull de gat, que és un efecte que pot aparèixer en diversos minerals, quan aquests contenen fibres paral·leles i són tallats donant aspecte d'ull per la seua forma amb el reflex com d'un iris allargat, assemblant-se a l'ull de gat. També en Orient se li atorgava la virtut de salvar el guerrer ferit, fent-lo passar per mort davant els enemics.

## Enllaços externs

* Estudi sobre la formació de l'ull de tigre i de l'ull de falcó Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (anglès)
# Unbienni

Unbienni :
| Unbiocti ← Unbienni → Untrinili Bk ↑ Ube ↓ - ||
| Predicció de propietats ||
| Nom, símbol, nombre | Unbiocti, Ubo, 128 |
| Sèrie química | Presumptament un actinoide |
| Grup, període, bloc | 1, 8, g |
| Pes atòmic | Desconegut |
L'unbienni o eka-berkeli és el nom temporal d'un element químic desconegut de la taula periòdica que té el símbol Ube i nombre atòmic Z=129. L'element 129 és d'interès científic però no és part de la hipotètica illa d'estabilitat, a més pertany als superactínids i és un element transuránic. La configuració electrònica predictiva que posseeix aquest element és: [ Og ] 8s² 8p² 6f³ 5g$^4$. La seva massa atòmica predictiva és de 342.

## Nom

El nom temporal de l'unbiennium ve del llatí i significa ‘un-dos-nou’. Addicionalment, correspon a un nom sistemàtic d'element, que es fa servir com a marcador de posició fins que es confirmi la seva existència per un grup de recerca encarregat i la IUPAC decideixi el seu nom definitiu.

## Estabilitat dels nucleids d'aquesta mida

Mai no s’ha observat cap superactínide i no se sap si l'existència d’un àtom tan pesant és físicament possible.
El model en capes del nucli atòmic prediu l'existència de nombres màgics per tipus de nucleó a causa de l'estratificació de neutrons i protons en nivells d'energia quàntica al nucli postulat per aquest model, com el que succeeix amb els electrons a nivell atòmic.; un d’aquests nombres màgics és el 126, observat per als neutrons, però encara no per als protons, mentre que el següent número màgic, el 184, maig no s’ha observat: S'espera que els núclids amb aproximadament 126 protons i 184 neutrons ser significativament més estables que els núclids veïns, possiblement amb vides mitjanes de més d'un segon, el que constituiria una "illa d'estabilitat".
La dificultat és que, per als àtoms superpesants, la determinació dels nombres màgics sembla més delicada que per als àtoms lleugers, de manera que, segons els models, el següent número màgic seria buscar Z entre 114 i 126.

## Referències

* ↑ «FLW Incorporated | Specialists in Physical Measurement, Testing, Calibration & Control». www.flw.com. [Consulta: 16 març 2020].
* ↑ Encyclopaedia Britannica: article « Magic Number », § « The magic numbers for nuclei ».
* ↑ Robert V. F. Janssens «Nuclear physics: Elusive magic numbers» (en anglès). Nature, 435, 2005, pàg. 897-898(2). DOI: 10.1038/435897a [Consulta: 28 juny 2009].
# Unbihexi

Unbihexi :
| Unbipenti ← Unbihexi → Unbisepti Pu ↑ Ubh ↓ - ||
| Predicció de propietats ||
| Nom, símbol, nombre | Unbihexi, Ubh, 126 |
| Sèrie química | Presumptament un lantanoide |
| Grup, període, bloc | 1, 8, g |
| Pes atòmic | Desconegut |
L'Unbihexi és el nom temporal d'un element superpesant encara no sintetitzat, amb el símbol temporal Ubh i nombre atòmic 126. L'element, també conegut com a eka-plutoni o simplement element 126, es prediu que sigui a prop del centre d'una hipotetica illa d'estabilitat,i per tant pot tenir una vida mitjana llarga, força més gran que la que es podria predir sense l'illa d'estabilitat. A raó d'això, ha atret interès d'investigadors que han provat de sintetitzar-lo.

## Referències

* ↑ «FLW Incorporated | Specialists in Physical Measurement, Testing, Calibration & Control». [Consulta: 21 agost 2021].
* ↑ «α-decay properties of Superheavy elements Z = 113-125 in the Relativistic pixen-field theory with vector self-coupling of ω meson». Physical Review C, 2005, pàg. 054.310. DOI: 10.1103 / PhysRevC.71.054310.

## Bibliografia

* Kaldor, U.. «Superheavy Elements—Chemistry and Spectroscopy». A: Encyclopedia of Computational Chemistry, 2005. DOI 10.1002/0470845015.cu0044. ISBN 0470845015.
* Seaborg, G. T. «Elements Beyond 100, Present Status and Future Prospects». Annual Review of Nuclear Science, 18, 1968, pàg. 53–152. Bibcode: 1968ARNPS..18...53S. DOI: 10.1146/annurev.ns.18.120168.000413.
# Uncial ciríl·lic

L'escriptura uncial ciríl·lica o ustav (устав en rus) és un estil de l'alfabet ciríl·lic desenvolupat al segle xi a base del model uncial grec. Les lletres, totes majúscules, són de proporció pràcticament quadrada.
# Uniforme de combat

L'uniforme de combat o l'uniforme de camp, és un tipus d'uniforme informal utilitzat pels militars, la policia, els bombers i altres serveis públics uniformats per al treball quotidià de camp i per als deures de combat, a diferència dels uniformes de vestir que s'usen en funcions i desfilades. Consisteix generalment en una jaqueta, uns pantalons i una camisa o samarreta, tots ells de tall més solt i còmode que els uniformes més formals. El disseny pot dependre del regiment o branca de servei, per exemple, l'exèrcit, la marina, la força aèria, els marinis, etc. En les branques de l'exèrcit, les teles tendeixen a venir en camuflatge, patró disruptiu o ben verd, marró o caqui monocrom, amb la finalitat d'aproximar-se al fons i fer que el soldat sigui menys visible en la naturalesa. En els codis de vestimenta occidentals, l'uniforme de camp es considera equivalent a la roba casual civil. Com a tal, l'uniforme de campanya es considera menys formal que l'uniforme de servei, generalment destinat a l'ús de l'oficina o del personal, així com l'uniforme de servei de menjador i l'uniforme de servei complet.
L'Exèrcit Indi Britànic a mitjan segle xix va ser el primer a utilitzar uniformes de cotó monòtons per a la batalla; van ser usats per primera vegada pel Cos de Guies en 1848, on el color del monòton uniforme marró clar va ser anomenat caqui per les tropes índies. La primera tela de camuflatge militar contemporània feta a propòsit i àmpliament difosa va ser per als mitjans de protecció de l'exèrcit italià després de la Primera Guerra Mundial. Alemanya va ser la primera a usar aquest tipus de tela per als uniformes dels seus paracaigudistes, i al final de la guerra, tant la tela alemanya com la italiana més antiga es van usar àmpliament per als uniformes de camuflatge. La majoria de les nacions van desenvolupar uniformes de camuflatge durant la Segona Guerra Mundial, inicialment només per a les unitats d'elit i després gradualment per a totes les forces armades.

## Vegeu també

* Uniforme militar

## Referències

* DPM: Disruptive Material de Patró per Fort Blechman i Alex Newman, DPM Ltd. (2004)
* Behrens, Roy R.. FALSE COLORS: Art, Design and Modern Camouflage. Bobolink Books, 2002. ISBN 0-9713244-0-9.
* Caqui: Uniformes del CEF per Clive M. Llei (Publicacions de Servei, 1998).
* Vestit per Matar: Uniformes d'Exèrcit canadenc en Guerra Mundial Dos per Michael Dorosh (Publicacions de Servei, 2001). ISBN 1-894581-07-5
* Govern oficial Exèrcit de Casa d'Exportació Reconegut Uniformes Uniformes Militars India Berets
* ↑ Journal of the Society for Army Historical Research, 82, Winter, 2004, pàg. 341–347.
* ↑ Barthorp, Michael. The British Army on Campaign 1816–1902: Volume 3 (1856–1881). Osprey, 1988, p. 24–37. ISBN 0-85045-835-8.
* ↑ Borsarello, J.F.. Camouflage uniforms of European and NATO armies : 1945 to the present. 1.udg.. Atglen, PA: Schiffer Pub., 1999. ISBN 0764310186.
# Unió Centrista i Liberal

L'Unió Centrista i Liberal (en lituà Liberalų ir Centro Sąjunga, LCS) va ser un partit polític de Lituània d'ideologia liberal, membre de la Internacional Liberal i del PLDRE. Al 2014 s'integraria en el nou Llibertat i Justícia.

## Història

Es va formar el 2003 per la fusió de la Unió Liberal de Lituània (Lietuvos liberalų sąjunga), la Unió del Centre de Lituània (Lietuvos Centro Sąjunga) i la Unió Democristiana Moderna (Moderniųjų krikščionių demokratų sąjunga). Aquesta unió de partits era dirigida per Gintautas Babravičius.
A les eleccions europees de 2004 va obtenir l'11,2% dels vots i 2 eurodiputats. A les eleccions legislatives lituanes de 2004 va obtenir el 9,1% dels vots i 18 dels 141 escons al Seimas. Tot i que inicialment van formar part de l'oposició, al 2006 van entrar al nou gabinet de Gediminas Kirkilas.
A les eleccions legislatives de 2008 el partit va obtenir només 8 escons i 5,34% dels vots, a causa de l'escissió del Moviment dels Liberals de la República de Lituània. Tanmateix, es van mantenir al govern en el segon gabinet d'Andrius Kubilius.
A les eleccions de 2012 el partit va perdre de nou bona part del suport electoral, amb només un 2% dels vots i cap diputat. Com a conseqüència, dos anys després el partit es dissoldria, integrant-se en el nou Llibertat i Justícia.

## Resultats electorals
### Seimas

| Any | Vots | % | Escons | +/– | Govern |
| 2004 | 109,872 | 9.19 (#5) | 18 / 141 | 18 | Oposició (2004−06) |
| 2004 | 109,872 | 9.19 (#5) | 18 / 141 | 18 | Coalició (2006−08) |
| 2008 | 66,078 | 5.34 (#7) | 8 / 141 | 10 | Coalició |
| 2012 | 28,263 | 2.15 (#9) | 0 / 141 | 8 | Extraparlamentari |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2004-09-02 a Wayback Machine.
# Unión Deportiva España

La Unión Deportiva España o España de Tánger fou un antic club de futbol espanyol de la ciutat de Tànger al Marroc, quan aquesta ciutat formava part del Protectorat espanyol del Marroc.

## Història

El club va néixer l'any 1946 i durant la dècada de 1950 va jugar diversos cops a la Segona Divisió espanyola de futbol. El club va néixer al casino del Centro Español de Tànger. Paral·lelament, els marroquins van crear el CD Moghreb Al-Aksa, que vestia samarreta verda i pantalons blancs. Ambdós clubs, España y Moghreb compartiren el terreny de joc. Altres clubs de la ciutat que van reaparèixer aquells anys foren el Club Tihad Riadi i la Unión Tangerina CF. La temporada 1951-52 desaparegué el CD Moghreb Al-Aksa i l'estiu de 1952 la UD España recollí alguns del desaparegut club, així com importants fitxatges, que portaren el club a ascendir a Segona Divisió en finalitzar la temporada 1952-53. Les següents temporades a Segona el club fou vuitè (1953-54), quart (1954-55) i cinquè (1955-56). Amb la independència del Marroc, l'any 1956, el club va desaparèixer, fusionant-se amb l'Algeciras Club de Fútbol, creant l'España de Algeciras Club de Fútbol.

## Temporades

| Temporada | Nivell | Divisió | Posició |
| 1947/48 | 4 | 1a Reg. | 1r |
| 1948/49 | 3 | 3a Divisió | 9è |
| 1949/50 | 3 | 3a Divisió | 15è |
| 1950/51 | 3 | 3a Divisió | 14è |
| 1951/52 | 3 | 3a Divisió | 7è |
| 1952/53 | 3 | 3a Divisió | 2n |
| 1953/54 | 2 | 2a Divisió | 8è |
| 1954/55 | 2 | 2a Divisió | 4t |
| 1955/56 | 2 | 2a Divisió | 5è |

## Referències

* ↑ «HISTORIA DEL CLUB». La Futbolteca, 2009. [Consulta: 1r octubre 2014].
# Untet sebaci

L'untet sebaci és la substància blanca i gelatinosa que cobreix la pell dels nadons que acaben de néixer. Al cap de pocs dies desapareix completament, absorbit per la pell o després de rentar el nounat. Correspon al terme llatí vernix caseosa.
# Uruguai als Jocs Olímpics d'estiu de 1992

L'Uruguai va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 a Barcelona (Catalunya). El Comitè Olímpic Nacional de l'Uruguai va enviar 16 esportistes, tots homes a la capital català per competir en 11 disciplines esportives.
L'atleta Ricardo Fabini fou l'abanderat de l'Uruguai en la cerimònia d'obertura.
Els atletes uruguaians no van obtenir cap medalla.

## Atletes

| Esport | Homes | Total |
| Atletisme | 2 | 2 |
| Boxa | 2 | 2 |
| Ciclisme | 2 | 2 |
| Halterofília | 1 | 1 |
| Judo | 1 | 1 |
| Natació | 1 | 1 |
| Piragüisme | 1 | 1 |
| Pentatló modern | 1 | 1 |
| Rem | 1 | 1 |
| Tir | 1 | 1 |
| Vela | 3 | 3 |
| Total | 16 | 16 |

## Atletisme

    Vegeu Atletisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1992
L'Uruguai va comptar amb 2 atletes per aquesta modalitat olímpica.

### Marató masculina

* Nelson Zamora: 54è lloc – (2:25.32)

### 3000 metres obstacles

* Ricardo Vera: 12è lloc.

## Boxa

    Vegeu Boxa als Jocs Olímpics d'estiu de 1992

### Pes mitjà lleuger

* Jorge Porley: 17è lloc.

### Pes mitjà

* Luis Méndez: 17è lloc.

## Ciclisme

    Vegeu Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1992

### Carrera de carrer individual

* Federico Moreira: 50è lloc.
* Sergio Cabrera: 74è lloc.

## Halterofília

    Vegeu Halterofília als Jocs Olímpics d'estiu de 1992

### Pes lleuger

* Sergio Lafuente: 26è lloc.

## Judo

    Vegeu Judo als Jocs Olímpics d'estiu de 1992

### Mig pes lleuger

* Jorge Steffano: 20è lloc.

## Natació

    Vegeu Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1992
L'Uruguai disputa la natació amb un atleta en dues proves.
Gustavo Gorriarán
* 100 m braça masculí: 40è lloc – (1:05.79)
* 200 m braça masculí: 20è lloc – (2:21.25)

## Pentatló modern

    Vegeu Pentatló modern als Jocs Olímpics d'estiu de 1992

### Individual masculí

* Daniel Pereyra: 60è lloc.

## Piragüisme

    Vegeu Piragüisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1992
Enrique Leite
* Caiac individual 500 metres: quarts de final.
* Caiac individual 1000 metres: quarts de final.

## Rem

    Vegeu Rem als Jocs Olímpics d'estiu de 1992

### Individual

* Jesús Posse: 18è lloc.

## Tir

    Vegeu Tir als Jocs Olímpics d'estiu de 1992

### Pistola pneumàtica de 10 metres

* Fernando Richeri: 44è lloc – (554)

## Vela

    Vegeu Vela als Jocs Olímpics d'estiu de 1992

### Soling

* Luis Chiapparro, Nicolás Parodi i Ricardo Fabini: 16è lloc.

## Referències

* ↑ «Barcelona ´92, los Juegos del Profesionalismo» (en castellà), 23-07-2004. [Consulta: 18 setembre 2021].
* ↑ Observador, El. «Ser abanderado es más que un mundial». [Consulta: 18 setembre 2021].
# Uspantek

L'uspantek és una llengua maia que forma part de la branca de llengües quitxés. És parlat per l'ètnia maia dels uspanteks als municipis d'Uspantán, Playa Grande Ixcán i Chicamán al departament d'El Quiché, Guatemala. També és una de les tres llengües maies, juntament amb el tzotzil i el yukatek, que ha desenvolupat un to contrastiu. Distingeix entre vocals amb to alt i vocals amb to baix.

## Fonologia
### To

L'uspantek té dos tons de fonemes, alt i baix (Can Pixabaj 2007:39). En l'escriptura, el to alt està representat per un accent agut sobre la vocal (per exemple, ráqan 'el peu'), mentre que la caiguda de to està representada per un accent agut sobre la primera vocal seguida per una vocal no marcada (per exemple, júun 'un').
El to alt es produeix en la penúltima síl·laba, quan l'última síl·laba conté una vocal curta. A més es produeix en els següents contextos (Can Pixabaj 2007).
* Formes possessives de substantius inalienables, tot i que les excepcions abunden.
* Morfemes individuals bisíl·labs, especialment aquells amb /a/ o /i/ curta en la síl·laba final.
* Els verbs intransitius amb el sufix - ik
* Paraules amb tres síl·labes, amb algunes excepcions
* Préstecs
Els següents tipus de paraules no tenen to.
* Paraules amb estructura CV'C no afegeixen to a la penúltima síl·laba quan s'afegeixen els afixos.
* Monosíl·labs amb vocals llargues que no tenen to no afegeixen to a les penúltimes síl·labes quan s'afegeixen els afixos.
El to descendent es produeix en les vocals llargues, i en els contextos (Can Pixabaj 2007).
* Paraules monosil·làbiques
* Síl·laba final d'una paraula polisilábica

## Referències

* ↑ Guatemala Arxivat 2014-01-07 a Wayback Machine. al web del Sistema de Información de los Pueblos Indígenas de América (UNAM)
* ↑ Congreso de la República de Guatemala. «Decreto Número 19-2003. Ley de Idiomas Nacionales». ALMG.
* ↑ «Uspantek». A: Gordon, Raymond G., Jr.. Ethnologue: Languages of the World (versió online). Barbara F. Grimes (ed. contribuent). 15a ed.. Dallas, TX: SIL International, 2005. ISBN 1-55671-159-X. OCLC 60338097.
* ↑ «XI Censo Nacional de Población y VI de Habitación (Censo 2002) - Pertenencia de grupo étnico». Instituto Nacional de Estadísticas, 2002. Arxivat de l'original el 2008-06-12. [Consulta: 10 gener 2014].
* ↑ «Comunidad Lingüística Uspanteka». ALMG.

## Bibliografia

* Can Pixabaj, Telma Angelina, et al. 2007. Gramática uspanteka [Jkemiik yoloj li uspanteko]. Guatemala: Cholsamaj.
* Tuyuc Sucuc, Cecilio. 2001. Vocabulario uspanteko [Cholyool Tz'unun Kaab']. Guatemala: Academia de Lenguas Mayas de Guatemala, Comunidad Lingüística Uspanteka.
* Vicente Méndez, Miguel Angel. 2007. Diccionario bilingüe uspanteko-español [Cholaj tzijb'al li Uspanteko]. Guatemala: Cholsamaj.

## Enllaços externs

* Nou Testament en Uspantek
# Usta

L'Usta - (rus) Уста - és un riu de Rússia. És un afluent per l'esquerra del Vetluga, pertany a la conca hidrogràfica del Volga.

## Geografia

L'Usta discorre per les províncies de Nijni Nóvgorod i Kírov. Té una llargària de 253 km i una conca de 6.030 km². És de règim principalment nival. El seu cabal mitjà a 47 km de la desembocadura és de 28 m³/s. Es glaça sobretot des de novembre a abril, i és navegable en el seu curs inferior.
Passa per les ciutats de Pervomaisk i Urén.
# Uta vermellós

L'uta vermellós (Pseudochirops cupreus) és una espècie de marsupial de la família dels pseudoquírids. Viu a Indonèsia i Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 53. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Helgen, K.; Dickman, C.; Salas, L. Pseudochirops cupreus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 desembre 2008.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Omloop Het Volk 1959

L'Omloop Het Volk 1959 va ser la quinzena edició de l'Omloop Het Volk. La cursa es va disputar el 5 d'abril de 1959, amb inici i final a Gant. La cursa va ser guanyada en solitari per Seamus Elliott.

## Classificació general

| Posició | Ciclista | Temps |
| 1 | Seamus Elliott (IRL) | 5h 15' 34" |
| 2 | Fred De Bruyne (BEL) | + 10" |
| 3 | Théo Dingens (BEL) | + 12" |
| 4 | Piet van Est (NED) | + 12" |
| 5 | Leon Vandaele (BEL) | + 17" |
| 6 | Martin Van Geneugden (BEL) | + 17" |
| 7 | Maurice Meuleman (BEL) | + 17" |
| 8 | Arthur Decabooter (BEL) | + 17" |
| 9 | Marcel Ryckaert (BEL) | + 17" |
| 10 | Joop Captein (NED) | + 17" |

## Referències

* ↑ «Omloop Het Nieuwsblad (HC)». BikeRaceInfo. [Consulta: 7 març 2022].
* ↑ «1959 Omloop Het Volk (HC)». BikeRaceInfo. [Consulta: 7 març 2022].
* 1 2 «14ème Het Volk 1959». Memoire du cyclisme. Arxivat de l'original el 8 desembre 2004.
* ↑ «1959 Omloop Het Nieuwsblad». First Cycling. [Consulta: 7 març 2022].
# René-Levasseur

L'illa René-Levasseur es troba al centre del Llac Manicouagan al Quebec, Canadà. El cim més alt és Mont Babel, a 952 m. Ocupa una superfície de 2.020 km² (amb un diàmetre de 72 km), és la segona illa més gran del món de les situades dins d'un llac, la primera és Illa Manitoulin al Llac Huron.
L'Illa René-Levasseur va ser formada per l'impacte d'un meteorit fa 214 milions d'anys. Es creu que aquest meteorit tenia un diàmetre de 5 km i hauria colpejat la terra a la velocitat de 17 km per segon i que va formar un cràter de 100 km de diàmetre en el centre del qual es va formar l'illa.
L'illa rep el nom der René Levasseur, el cap d'enginyers responsables de la construcció del pantà Daniel Johnson al riu Manicouagan. Levasseur morí als 35 anys, pocs dies abans de la inauguració del pantà.
L'illa està dins una batalla legal entre els indígenes Innu de Betsiamites per protegir la seva terra de la inundació.
També hi ha una campanya ecologista per protegir l'illa íntegrament.

## Galeria

* Illa René-Levasseur al fons
* Vista de l'illa
* Vista des de l'space shuttle (el nord és a la part baixa de la dreta)

## Referències

«Largest Lake Islands of the World». [Consulta: 1r gener 2007].

## Enllaços externs

* Information on the island Arxivat 2012-02-07 a Wayback Machine.
# Ocell sastre cap-roig

L'ocell sastre cap-roig o ocell sastre de capell vermell (Artisornis metopias) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Cisticolidae pròpia de l'est d'Àfrica.

## Distribució i hàbitat

Se la troba a Moçambic i Tanzània.
L'hàbitat natural són els boscos montans humits tropicals.

## Subespècies

Es reconeixen dues subespècies:
* A. m. metopias (Reichenow, A 1907) - boscos muntanyosos de Tanzània al nord-oest de Moçambic (altilpà de Njesi)
* A. m. altus (Friedmann, H 1927) - est de Tanzània (muntanyes d'Uluguru)

## Referències

* ↑ «Ocell sastre cap-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 4/02/2023(català)
* ↑ «Master Lists – IOC World Bird List v13.1» (en anglès americà). [Consulta: 4 febrer 2023].
* ↑ Clements, J. F.; Schulenberg, T. S.; Iliff, B.L. Sullivan i C. L. Wood, M. J. «The Clements checklist of birds of the world: Version 6.6» (XLS) (en anglès). Cornell University, 04-12-2011. Arxivat de l'original el 2011-12-04. [Consulta: 4 febrer 2023].
# Esquei del Llamp

L'Esquei del Llamp és una muntanya de 333 metres que es troba al municipi d'Amer, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Escola d'Economia Domèstica

L'Escola d'Economia Domèstica, o Escola Municipal de la Llar, és un edifici escolar del centre de Terrassa, protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici singular aïllat, d'obra vista, amb zones angulars de maó rom, de grans proporcions i de planta rectangular. Està format per semisoterrani, planta baixa, entresòl i pis, formant la primera un sòcol de paredat comú amb morter. Les façanes presenten un ritme de finestres ordenat i regular, agrupades per parelles a la planta principal i individuals tant a la inferior com a la superior. Pel seu traçat superior contrasten amb les proporcions horitzontals que dominen l'edifici. La façana principal està ordenada simètricament respecte a un eix marcat pel frontó triangular que remata l'edifici i la porta d'accés, que n'ocupa dues alçades. El ràfec és de poca volada i la coberta és a quatre aigües de teula àrab. La part posterior de l'edifici s'obre a la placeta de Rosa Puig.

## Història

L'1 d'octubre de 1891, el Ple de l'Ajuntament de Terrassa aprova la creació de la "Escuela Municipal de Corte y Confección". En el 1908 l'escola ja apareix sota el nom de "Escola d'Economia Domèstica".
Posteriorment, el 1926, se subhasten i s'adjudiquen les obres de construcció de la nova Escola d'Economia Domèstica al lloc on hi havia l'Escola Municipal de Música i una Escola Nacional. És l'edifici present. Paral·lelament a aquesta escola, el 1931, s'hi instaurà l'Escola de Cultura Femenina.
El 5 de novembre de 1936 s'aprova la reforma de l'Escola d'Economia Domèstica. El 24 de desembre es produeix la dissolució d'aquesta escola i el cessament del director, Tomàs Viver i Aymerich. En el seu lloc es crea una "Escola Tècnico-mercantil", aprovada el 4 de novembre de 1937. El 1940 canvia el nom per "Escuela Municipal del Hogar", propietat de l'Ajuntament però regida i dirigida per la Falange. Un cop acabat el període franquista, a partir del 1979 l'escola s'obre també al públic masculí i és coneguda com a "Escola La Llar", actualment un centre integral d'educació d'adults, per a persones majors de 16 anys.

## Referències

* 1 2 3 4

## Enllaços externs

* Escola La Llar Arxivat 2013-07-24 a Wayback Machine., dins la web de l'Ajuntament de Terrassa.

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa