OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Premi a l'MVP de la final de l'ACB

El MVP de la final de l'ACB o Premi al Millor Jugador de la final de la Lliga ACB és un premi que va començar a donar-se per part de l'Asociación de Clubs de Baloncesto (ACB) a la temporada 1990-1991. El jugador amb més premis d'MVP des d'aleshores és Juan Carlos Navarro amb 3, seguit dels jugadors del Reial Madrid Felipe Reyes i Sergi Llull, a més del ja retirat Arvydas Sabonis, tots tres amb 2 premis d'MVP del torneig.

## Palmarès

La següent és una llista de guanyadors del premi des de la primera temporada que es va donar:
| Temporada | Jugador | Equip |
| 1990–91 | Corny Thompson | Montigalá Joventut |
| 1991–92 | Mike Smith | Montigalá Joventut (2) |
| 1992–93 | Arvydas Sabonis | Real Madrid Teka |
| 1993–94 | Arvydas Sabonis (2) | Real Madrid Teka (2) |
| 1994–95 | Michael Ansley | Unicaja |
| 1995–96 | Xavi Fernández | FC Barcelona Banca Catalana |
| 1996–97 | Roberto Dueñas | FC Barcelona Banca Catalana (2) |
| 1997–98 | Joan Creus | TDK Manresa |
| 1998–99 | Derrick Alston | FC Barcelona (3) |
| 1999–00 | Alberto Angulo | Real Madrid Teka (3) |
| 2000–01 | Pau Gasol | FC Barcelona (4) |
| 2001–02 | Elmer Bennett | TAU Cerámica |
| 2002–03 | Šarūnas Jasikevičius | FC Barcelona (5) |
| 2003–04 | Dejan Bodiroga | FC Barcelona (6) |
| 2004–05 | Louis Bullock | Reial Madrid (4) |
| 2005–06 | Jorge Garbajosa | Unicaja (2) |
| 2006–07 | Felipe Reyes | Reial Madrid (5) |
| 2007–08 | Pete Mickeal | TAU Cerámica (2) |
| 2008–09 | Juan Carlos Navarro | Regal FC Barcelona (7) |
| 2009–10 | Tiago Splitter | Caja Laboral Baskonia (3) |
| 2010–11 | Juan Carlos Navarro (2) | Regal FC Barcelona (8) |
| 2011–12 | Erazem Lorbek | FC Barcelona Regal (9) |
| 2012-13 | Felipe Reyes (2) | Reial Madrid (6) |
| 2013-14 | Juan Carlos Navarro (3) | FC Barcelona (10) |
| 2014–15 | Sergi Llull | Reial Madrid (7) |
| 2015–16 | Sergi Llull (2) | Real Madrid (8) |
| 2016-17 | Bojan Dubljević | València Basket Club |
| 2017-18 | Rudy Fernández | Real Madrid (9) |
| 2018-19 | Facundo Campazzo | Real Madrid (10) |
| 2019-20 | Luca Vildoza | KirolBet Baskonia (4) |

## Vegeu també

* Premi a l'MVP de l'ACB
* Premi al jugador revelació de la Lliga ACB

## Enllaços externs

* ACB.com Arxivat 2012-05-15 a Wayback Machine.
# Corydoras condiscipulus

Corydoras condiscipulus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Oyapock.

## Referències

* 1 2 «Corydoras condiscipulus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Nijssen, H. & I. J. H. Isbrücker. 1980. Three new Corydoras species from French Guiana and Brazil (Pisces, Siluriformes, Callichthyidae). Neth. J. Zool. v. 30 (núm. 3): 494-503.
* Reis, R.E. 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Institut Valencià d'Estadística

L'Institut Valencià d'Estadística (IVE), va ser creat per l'article 114 de la Llei 3/2020 de 30 de desembre, de la Generalitat, de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera i d'organització de la Generalitat 2021.
És un organisme autònom amb personalitat jurídica pròpia, patrimoni, tresoreria i autonomia de gestió, de la Generalitat; aquest organisme és un dels previstos en l'article 154 de la Llei 1/2015, de 6 de febrer, que té com a objectiu la gestió de l'activitat estadística d'interés de la Generalitat d'hisenda pública, del sector públic instrumental i de subvencions.
L'Estatut de l'Institut Valencià d'Estadística (IVE) aprovat pel Decret 109/2021, de 6 d’agost, del Consell, va dotar-lo d'una estructura adequada al compliment de les funcions que té assignades.

## Referències

* 1 2 «Què és l'IVE». Generalitat Valenciana. [Consulta: 9 març 2009].
* ↑ «LLEI 1/2015, de 6 de febrer, de la Generalitat, d’Hisenda Pública, del Sector Públic Instrumental i de Subvencions» (pdf). DOGV, 12-02-2015. [Consulta: 9 març 2023].
* ↑ «DECRET 109/2021, de 6 d’agost, del Consell, d’aprovació de l’Estatut de l’Institut Valencià d’Estadística (IVE).» (pdf). DOGV, 09-09-2021. [Consulta: 9 març 2023].
# Boletín de la Cámara Agrícola Oficial de Igualada y su Comarca

Boletín de la Cámara Agrícola Oficial de Igualada y su Comarca va ser una publicació quinzenal editada a Igualada entre l'any 1911 i el 1918

## Descripció

Portava el subtítol Órgano de la Sociedad Cooperativa para Elaboración de Alcoholes Vínicos del Distrito de Igualada. A partir del núm. 63 (agost de 1913) va suprimir el subtítol. Tenia vuit pàgines a dues columnes, amb un format de 21 x 15 cm. Els números de cada any portaven una paginació continuada per tal de poder-los relligar en forma de volums i en el darrer número hi havia un índex alfabètic de títols dels articles apareguts durant l'any.

## Continguts

Era una publicació especialitzada en agricultura i viticultura. En el primer número, deien que aquest butlletí dedicará sus entusiasmos, esfuerzos e iniciativas al mejoramiento de nustra clase agrícola... instruyendo al agricultor acerca de los cultivos intensivos, mejoramiento de cosechas y el uso prudente de los abonos... Ha de merecer nuestra preferente atención el problema social agrario.
També publicava resums d'altres publicacions similars. Cal destacar el número extraordinari 27-28, publicat el mes de febrer de 1912, amb motiu de l'assemblea de la Unió de Viticultors de Catalunya i que tenia una coberta il·lustrada per Joaquim Renart.
El director era F. Riba Ferrer i els redactors eren Josep Queralt, Emili Pascual i Amigó, Jaume Raventós, Lluis Sitges Grifoll i Ricard Torras Palà.

## Referències

* ↑ «Nuestro programa». Boletín de la Cámara Agrícola Oficial de Igualada y su Comarca, 1, 1-1911.
* ↑ Miret Solé, M. Teresa. La premsa a Igualada (1808?-1982). Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1983, p. vol. 1, p. 225.

## Localització

* Biblioteca Central d'Igualada. Plaça de Cal Font. Igualada (col·lecció completa i relligada).

## Enllaços externs

* https://trencadis.diba.cat/
# Pont (desambiguació)

«Pont» té aquests significats:
* Enginyeria: estructura construïda per salvar un obstacle físic (un riu, una vall, una carretera, etc.) tot passant-hi per damunt. Vegeu pont
* Arquitectura popular: Pont (bestiar) - a Menorca, una barraca o cobert de pedra seca, amb característiques especials i feta específicament pel bestiar. Vegeu Pedra seca
* Geografia / Història
** El Pont, regió històrica de l'Àsia Menor, vora la mar Negra. En formaven part, entre d'altres, el Pont Capadoci i el Pont Polemoníac
** El regne del Pont, antic regne hel·lenístic centrat a la regió del Pont
** L'estat del Pont, territori sota domini grec del 1919 al 1922
** El Pont Euxí, antiga denominació grega de la mar Negra, vora la qual hi havia la regió del Pont
** El Pont d'Armentera, municipi de l'Alt Camp
** El Pont d'Arsèguel, poble del municipi d'Arsèguel, a l'Alt Urgell
** El Pont de Bar, municipi de l'Alt Urgell
** El Pont de Claverol, cap del municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà
** Pont de Molins, municipi de l'Alt Empordà
** El Pont de Montanyana, municipi de la Baixa Ribagorça
** El Pont d'Orrit, poble del municipi de Tremp, al Pallars Jussà
** Eth Pònt de Rei, poble del municipi de Bausen, a la Vall d'Aran
** El Pont de Suert, municipi de l'Alta Ribagorça, capital de la comarca
** El Pont de Vilomara, cap del municipi del Pont de Vilomara i Rocafort, al Bages
** El Pont de Vilomara i Rocafort, municipi del Bages
** Ponts, vila i municipi de la Noguera
* Anatomia:
** El pont del peu, part còncava del centre de la planta del peu
** El pont de Varoli, part de l'encèfal
* Electrònica:
** Pont rectificador, circuit electrònic que serveix per convertir corrent altern en corrent continu
* Informàtica:
** Pont de xarxa (o bridge), dispositiu d'interconnexió de xarxes d'ordinadors
* Mitologia: antic déu del mar preolímpic. Vegeu Pontos (mitologia)
* Música:
** Pont (música), passatge de la forma sonata
** Pont (Instrument musical), peça que separa les cordes
* Organologia (Música): peça d'alguns instruments de corda. Vegeu pont (organologia)
* Química: nom amb què són coneguts també alguns enllaços químics, com el pont d'hidrogen o el pont disulfur
* Personatges:
** Antoni Pont i Amenós, empresari targarí del sector agroalimentari
** Ferran Pont i Puntigam, polític terrassenc
** Jaume Pont i Ibáñez, poeta lleidatà
** Joan Baptista Pont i Moncho, dramaturg valencià
** Josep Pont i Gol, eclesiàstic, bisbe de Sogorb-Castelló i arquebisbe de Tarragona
** Josep Pont i Sans, polític, alcalde de Bellpuig i president de la Diputació de Lleida
** Magí Pont i Mestres, jurista i polític segarrenc
** Miquel Pont i Alguersuari, polític, alcalde de Castellar del Vallès
** Pere Pont, frare trinitari, inquisidor apostòlic de Mallorca
* Altres:
** Pont Aeri, línia aèria regular entre dos punts
** Pont Aeri (discoteca), discoteca de música electrònica
** El Pont d'Arcalís, grup de música tradicional catalana
** Fòrum Pont Aeri, grup d'empresaris catalans i espanyols

## Vegeu també

* Ponts (desambiguació)
Viccionari
# Ball de bastons de Reus

El Ball de bastons o bastonets és una dansa del Seguici Festiu de Reus que surt per la Festa Major i per les Festes de la Mare de Déu de Misericòrdia al setembre.
El Ball de bastons és molt antic. A Reus, el Ball d'espases és conegut al segle xv. El gremi de carreters, o fabricants de carros, portava el Ball de bastons el segle xviii.
Hi ha notícies de la sortida del Ball de bastons a Reus l'any 1725, a la festa major de Sant Pere. També l'octubre de 1733, en les festes en honor de Sant Bernat Calbó, hi actuaren cinc balls de bastons, procedents d'Ascó, l'Espluga, Falset, el Vendrell i Reus. Francesc Torné parla de la seva presència a les festes del 1792 quan es va fer el trasllat de la imatge de la Mare de Déu de Misericòrdia al seu Santuari. També es troba present a actes polítics i activitats ciutadanes: el 1814 per la visita de Ferran VII a la ciutat, el 1843 per celebrar la majoria d'edat d'Isabel II, el març de 1844 per la visita de la reina mare Maria Cristina, el juny de 1845 per la tornada de la Mare de Déu de Misericòrdia al seu santuari, a la festa major de 1850 per anar a buscar la mateixa imatge per fer unes rogatives per la pluja, i el 1865 en unes festes d'acció de gràcies a la Mare de Déu de Misericòrdia per haver deslliurat la ciutat del còlera morbo. L'octubre de 1883, el Ball de bastons participà en la festa de col·locació de la primera pedra del nou escorxador, on avui hi ha la Biblioteca Central.
Andreu de Bofarull, historiador reusenc del segle xix, en els seus apunts sobre les festes de Reus, ens diu que és "una de les danses antigas i son vestit és igual al de la dansa dels Valencians, portant també cascavells a las pantorrillas".
Van vestits de forma semblant al Ball dels Valencians, amb espardenyes de betes, cascavells a les cames, calça curta, camisa blanca i faldellí blau, un mocador al cap i dos més creuats al pit de colors vius. Porten "bastons" o "bastonets", pals de fusta d'uns 45 cm de llarg, que colpegen entre ells o a terra mentre porten el ritme de la música. Antigament la música era amb flabiol i tamborí. Ara l'acompanyament es fa amb gralles i timbal. Es toca la tonada recollida per Andreu de Bofarull i d'altres tradicionals del Camp de Tarragona, i també peces de nova composició.
Actualment, a Reus hi ha dues colles de bastoners, el Ball de bastons de la ciutat a càrrec de l'Esbart de l'Orfeó Reusenc, i el Ball de Bastons de santa Llúcia.

## Referències

* ↑ Sugranyes, Ferran. "Els balls de Bastons". A: Sant Pere: Festa Major de Reus. Reus: l'Ajuntament, 2009. Pàgs 345-349
* ↑ «Festas de Reus». Revista del centre de Lectura, Any VII, núm. 157 i 158, 15-VIII-1926, pàg. 230-231.
* ↑ Protocol de les Festes Majors de Reus. Reus: Arxiu Municipal, 2006, p. 39-40. ISBN 8489688362.

## Enllaços externs

* Ball de bastons Arxivat 2014-07-15 a Wayback Machine.
# Aspidophoroides

Aspidophoroides és un gènere de peixos pertanyent a la família dels agònids.

## Taxonomia

* Aspidophoroides bartoni (Gilbert, 1896)
* Aspidophoroides monopterygius (Bloch, 1786)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Gilbert, C. H., 1896. The ichthyological collections of the steamer Albatross during the years 1890 and 1891. Report of the United States Fish Commission v. 19 (1893): 393-476, Pls. 20-35.
* ↑ Bloch, M. E., 1786. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlín. Naturg. Ausl. Fische v. 2: i-viii + 1-160, Pls. 145-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-14 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bean, T. H., 1885: Description of a new species of Aspidophoroides (Aspidophoroides güntherii), from Alaska. Proceedings of the United States National Museum v. 8 (núm. 487): 74-75.
# Corydoras delphax

Corydoras delphax és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco a Colòmbia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras delphax» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Nijssen, H. & I. J. H. Isbrücker. 1983. Review of the genus Corydoras from Colombia, with descriptions of two new species (Pisces, Siluriformes, Callichthyidae). Beaufortia v. 33 (núm. 5): 53-71.
* Reis, R.E. 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Llei de Fourier

La llei de Fourier és una llei de la física sobre la conducció de la calor desenvolupada per Jean Baptiste Joseph Fourier. Estableix que la rapidesa del flux de calor per unitat d'àrea és directament proporcional al gradient negatiu de la temperatura:
$q_{y}=-k{\frac {dT}{dy}}$
Aquesta equació és la forma unidimensional de la "Llei de la Conducció de Calor"
Tanmateix, si s'utilitza la quantitat coneguda com la difusivitat tèrmica $\alpha$
aleshores el terme $-k$ s'ailla de la següent relació:
Per la qual cosa al substituir en l'equació de Fourier obtenim:
$q_{y}=\alpha {\frac {d}{dy}}(\rho C_{p}T)$
On:
    $\alpha$ és la Difusivitat Tèrmica
    $\rho$ és la Densitat
    $C_{p}$ és la Capacitat Calorífica a pressió constant

## Referències

* ↑ Zemansky, Mark; Dittman, Richard. Calor y Termodinámica (en castellà). Sexta edición. Mexico: McGraw-Hill, 1985, p. 91. ISBN 968-451-631-2.
* ↑ «Fourier Law - an overview | ScienceDirect Topics». [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ «Thermal conductivity (Fourier’s law)» (en anglès americà). tec-science, 08-01-2020. [Consulta: 1r març 2025].

## Vegeu també

* Equació de la calor
* Llei de Fick
* Equació de difusió
# Premis Nacionals de Niue

Els Premis Nacionals de Niue són un sistema d'ordres, condecoracions i medalles per reconèixer els èxits o el servei dels niueans. Es van establir l'any 2020. Anteriorment, Niue es trobava sota el sistema d'honors reials de Nova Zelanda. Els premiats es decideixen pel Comitè Nacional de Premis i s'anuncien cada any el Dia de la Constitució, el 19 d'octubre.
Hi ha tres nivells de premis:
* La Creu del Servei Distingit de Niue (Niue Distinguished Service Cross, NDSC) per un servei distingit, per a aquells que han "contribuït en molts anys de servei excepcional al poble i a la nació de Niue";
* La Medalla del Servei Públic de Niue (Niue Public Service Medal, NPSM) per a aquells que han contribuït significativament com a membres del Servei Públic de Niue; i
* L'Estrella pel Servei a la Comunitat de Niue (Niue Community Service Star, NCSS) per al servei comunitari.
Els primers premis es van atorgar l'octubre de 2020. Els successius premis s'han entregat els anys 2021, 2022, i 2023.

## Destinataris notables

* Creu del Servei Distingit de Niue
** Jack Willie Lipitoa
** Pokotoa Sipeli
** Young Vivian
* Medalla del Servei Públic de Niue
** Atapana Siakimotu
* Estrella del servei comunitari de Niue
** Michael Jackson
** Narita Viliamu Tahega

## Referències

* 1 2 «Niue to honour those who make big contributions to the country». RNZ, 02-10-2020. [Consulta: 3 desembre 2022].
* ↑ «NIUE NATIONAL AWARDS LIST CATEGORIES». Government of Niue. [Consulta: 3 desembre 2022].
* ↑ «First Niue Awards recognise leadership, sporting achievement and service». RNZ, 21-10-2020. [Consulta: 3 desembre 2022].
* ↑ «NIUE NATIONAL AWARDS». Government of Niue, 19-10-2021. [Consulta: 3 desembre 2022].
* ↑ «NIUE NATIONAL AWARDS». Government of Niue, 19-10-2022. [Consulta: 3 desembre 2022].
* ↑ «NIUE NATIONAL AWARDS». Government of Niue, 19-10-2023. [Consulta: 23 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Premis d'Honor de Niue
# Caterina Gabrielli

Caterina Gabrielli (Roma, Itàlia 1730-1796) fou una cantant italiana.
Era filla d'un cuiner del príncep Gabrielli, que la sentí cantar un dia per casualitat, i admirat per la seva magnífica veu, s'encarregà de la seva educació i li procurà els mestres Francisco García Fajer i Nicola Porpora.
Als 17 anys cantà a Lucca la Sofonisba, de Baldassare Galuppi, i assolí un èxit ressonant, i des de llavors fou sol·licitada pels principals teatres italians. El 1750, Metastasio, que dirigia l'Òpera Imperial de Viena, la contractà per aquest teatre, al qual va pertànyer durant 15 anys, i abandonà la capital de Viena carregada de riqueses, que devia tant als dots artístics com al caràcter gens escrupolós, que també li produí molts problemes.
D'Àustria passà a Itàlia i d'aquí a Rússia, tornant després a la seva pàtria. Es jubilà als 50 anys en ple domini del seu talent i extraordinàries facultats.
La seva germana, Francesca Gabrielli, també era mezzosoprano.

## Referències

* Tom núm. 25 pàg. 358 de l'enciclopèdia Espasa
* ↑ http://www.speedylook.com/Caterina_Gabrielli.html%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Corydoras latus

Corydoras latus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Beni (Bolívia).

## Referències

* 1 2 «Corydoras latus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Pearson, N. E. 1924. The fishes of the eastern slope of the Andes. I. The fishes of the Rio Beni basin, Bolivia, collected by the Mulford expedition. Ind. Univ. Studies v. 11 (núm. 64): 1-83, Pls. 1-12.
* Reis, R.E. 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Institut de Ciències i Tècniques de les Yvelines

Fundada en 1992, l'Institut de Ciències i Tècniques de les Yvelines, també anomenada ISTY, és una Grande école d'enginyeria de França. Està situada a Vélizy-Villacoublay, França: Campus Universitat de Versalles Saint-Quentin-en-Yvelines.
L'ISTY és un establiment públic d'ensenyament superior i recerca tècnica. L'Escola lliura el diploma d'enginyer de ISTY (Màster Ingénieur ISTY)

## Recerca

* TI
* Mecatrònica
* Sistemes electrònics encastats

## Referències

* ↑ (francès)Les composantes de l'UVSQ
* ↑ (francès)LISV

## Enllaços externs

* Institut de Ciències i Tècniques de les Yvelines - Lloc web oficial
# Aspidoras lakoi

Aspidoras lakoi és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil (riu Paranà).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ihering, R. von. 1907. Diversas especies novas de peixes nemathognathas do Brazil. Notas preliminares. Rev. Mus. Paulista (N. S.) v. 1 (fasc. 1): 13-39.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Aspidoras lakoi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Miranda Ribeiro, P. de. 1949. Duas novas espécies de peixes na colecão ictiológica do Museu Nacional (Pisces, Callichthyidae et Pygidiidae). Rev. Bras. Biol. v. 9 (núm. 2): 143-145.