OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Métsovo

Métsovo (en grec Μέτσοβο i en aromanès Aminciu) és un municipi de la perifèria (regió) de l'Epir, situat al vessant nord de les muntanyes del Pindos, al nord-oest de Grècia. Limita amb els municipis de Zagori, Ioannina, Tzoumerka i amb les unitats perifèriques de Trícala i Grevena i forma part de la Unitat perifèrica de Ioànnina. La municipalitat actual va ser creada el 2011, unint tres municipalitats: Métsovo, Egnatia i Milea. El 2011 la comunitat de Métsovo tenia 2.503 habitants, la unitat municipal 3.469 habitants i la municipalitat 6.196 habitants. És un dels municipis més muntanyosos de Grècia. Métsovo és una localitat popular en els esports de muntanya, ja que disposa de tres pistes d'esquí, Politsies, Karakoli i Zygos, i també de senders i curses de muntanya reconegudes internacionalment. Aquesta petita ciutat és el centre cultural més important dels aromanesos a Grècia, si bé aquesta ètnia i la seva llengua pateix un important declivi en els darrers anys. A la regió de Métsovo es produeix un formatge anomenat Metsovone, que es produeix amb una barreja de llet d'ovella i de vaca que és objecte de protecció europea com a denominació d'origen des de 1996.
La Universitat Politècnica Nacional d'Atenes, la politècnica més gran i presitigiosa del país, té per nom Εθνικό Μετσόβιο Πολυτεχνείο, porta l'adjectiu "metsoviana", en referència als donants i benefactors Nikolaos Stournaris, Eleni Tositsa, Michail Tositsas i George Averoff, tots de Métsovo, que van fer donacions substancials a aquesta universitat durant la segona meitat del segle xix.

## Referències

* 1 2
# Casa Lluís i Rita Cardona Canadell

La casa Lluís i Rita Cardona Canadell és un edifici racionalista situat al carrer de París, 127 de Barcelona, que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

Els germans Lluís i Rita Cardona i Canadell, fills de l'industrial Enric Cardona i Panella, van encarregar-ne el projecte a l'arquitecte Pere Benavent de Barberà i Abelló.

## Descripció

Consta de planta baixa, sis pisos i àtic amb coberta plana. A la planta baixa s'obren tren grans portes; la central es correspon amb el portal d'accés i les laterals a locals comercials. En aquest nivell, el parament està recobert de pedra. Els pisos superiors es distribueixen en quatre eixos longitudinals on s'obren finestres rectangulars. En els dos dels extrems hi ha tribunes en forma de mig hexàgon que recorren de dalt a baix la superfície de la façana i que fa de base a la terrassa de l'àtic: en aquestes tribunes s'obren tres finestres unides que ressegueixen les diferents cares d'aquest cos donant la sensació de ser una sola finestra correguda. A l'àtic, el mur de la façana s'inclina cap endarrere simulant una teulada excepte l'espai dels dos eixos laterals que continuen el mur del nivell inferior i això fa que en l'àtic sobresurtin com si fossin dos torres. El parament és de maó vist, amb les tribunes recobertes de pedra, i l'àtic està recobert de petites teules verdes. Les finestres tenen una barana tubular. Sobre la porta d'entrada apareix gravada a la pedra la inscripció «Pere Benavent, arquitecte».
A l'interior destaca l'estètica de cases vaixell que era freqüent durant els principis del racionalisme. Es pot veure replans arrodonits, baranes tubulars, finestres d'ull de bou, paviment blanc i parets amb ceràmica vidriada verda.

## Referències

* 1 2 3 «Cas Lluís i Rita Cardona Canadell de Munté». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Bibliografia

* Cabré, Tate. Ruta del Racionalisme de Barcelona. Institut Municipal del Paisatge Urbà. Ajuntament de Barcelona, 2018, p. 71-73. ISBN 978-84-96696-35-8.

## Enllaços externs

* «Casa Cardona Canadell». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Oms (Ulldecona)

L'Oms és una elevació de 297 metres que es troba al municipi d'Ulldecona, a la comarca del Montsià.
Al punt més alt podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 246161001). Aquesta elevació està situada a la plana limitada per els Ports de Beseit i la Serra de Godall, no gaire lluny de la Sénia.
# Haworthiopsis limifolia var. glaucophylla

Hawortthiopsis limifolia var. glaucophylla, coneguda abans com Haworthia limifolia var glaucophylla, és una varietat de Haworthiopsis limifolia i està dins del gènere Haworthiopsis.

## Descripció

Hawortthiopsis limifolia var. glaucophylla és una suculenta on les fulles són llises i brillants, distingint-les de les altres varietats. Les seves fulles carnoses disposades en espiral són triangulars i gruixudes, i estan adornades per una espècie de línies blanques. Aquesta varietat presenta una coloració més clara en el feix de les fulles. Segons la temporada i la intensitat de la llum, el color de les fulles varia de verd grisenc a marró.

## Distribució

Aquesta varietat es distribueix a una petita àrea restringida a la província sud-africana de Mpumalanga (Muntanyes Tree Sisters),

## Taxonomia

Haworthiopsis limifolia var. glaucophylla va ser descrita per (M.B.Bayer) G.D.Rowley i publicat a Alsterworthia Int. 16(2): 7, a l'any 2016.

### Etimologia

L'epítet varietal glaucophylla prové del grec antic i significa "amb fulles verd grisoses".

### Sinonímia

* Haworthia limifolia var. glaucophylla M.B.Bayer, Aloe 40: 50 (2003). (Basiònim/Sinònim substituït)
* Haworthia glaucophylla (M.B.Bayer) Breuer, Gen. Haworthia 1: 7 (2010).

## Referències

* 1 2 3 «Haworthiopsis limifolia var. glaucophylla». Kambroo Plants (PTY) LTD. Arxivat de l'original el 2021-01-17. [Consulta: 23 setembre 2021].
* ↑ «Haworthia limifolia var glaucophylla» (en castellà). Naturplant Viveros y Servicios SL. [Consulta: 30 juliol 2021].
* 1 2 «Haworthiopsis limifolia var. glaucophylla». Reial Jardí Botànic de Kew. Arxivat de l'original el 2021-09-21. [Consulta: 30 juliol 2021].
* ↑ Gildenhuys, Sean D.; Klopper, Ronell R. «A synoptic review and new infrageneric classification for the genus Haworthiopsis (Xanthorrhoeaceae: Asphodeloideae)» (en anglès). https://opuntiads.com/, pàg. 14 [Consulta: 10 febrer 2022].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets». [Consulta: 21 setembre 2021].
* ↑ «Sinònims de Haworthiopsis limifolia var. glaucophylla». Reial Jardí Botànic de Kew. Arxivat de l'original el 2021-09-21. [Consulta: 21 setembre 2021].
# Maria Van Kerkhove

Maria D. Van Kerkhove (22 de febrer de 1977) és una epidemiologista estatunidenca.
Especialitzada en elements patogènics d'alt risc sanitari, Van Kerkhove és una experta en malalties infeccioses emergents i treballa al Programa d'Emergència de Salut de l'Organització Mundial de la Salut (OMS). És actualment la responsable tècnica de la resposta a la pandèmia de COVID-19 i la cap de departament de la secció de malalties emergents i de la unitat de zoonosi de l'OMS.

## Referències

* ↑ «2017 Institut Pasteur – OMI Seminar in Pandemics». Institut Pasteur, 8-2017. Arxivat 2020-04-11 a Wayback Machine.
* ↑ ; Van Kerkhove, Dr Maria «Q&A on Coronavirus - COVID-19 with WHO's Dr Maria Van Kerkhove». World Health Organization (WHO), 17-03-2020.
* ↑ ; Higgins-Dunn, Noah; Feuer, William «WHO considers 'airborne precautions' for medical staff after study shows coronavirus can survive in air» (en anglès). CNBC, 16-03-2020.
* ↑ ; Van Kerkhove, Maria «What Has The WHO Learned Since The COVID-19 Outbreak Began?» (en anglès). NPR, 20-03-2020.
# Carlotta Ferrari

Carlotta Ferrari (Lodi, Llombardia, 27 de gener de 1830 - Bolonya, Emília-Romanya, 22 de novembre de 1907) fou una compositora i poeta italiana.

## Formació

Ferrari va estudiar piano i cant amb Giuseppe Strepponi i Angelo Panzini, després continuà la seva formació amb els professors Nava i Antonio Angeleri i fou deixebla de composició amb Alberto Mazzucato al Conservatori de Milà. Es graduà el 1850.

## Obra musical

Els anys 1854 i 1856, respectivament, ja havia publicat amb l'editorial Ricordi una Salve Regina i una sèrie de sis melodies per a veu i piano. Després, no només va compondre obres de més envergadura, sinó que també va aconseguir representar-les diverses vegades, cosa que implicava dificultat en el cas d'una dona en el món musical del segle xix i encara més en el cas de la posada en escena d'una òpera.
Adquirí gran reputació per les seves òperes Ugo (1857), Sofia (1866) i Eleonora d'Arorea (1871); a més, va compondre una Missa solemne, una cantata i un Rèquiem que li encarregà el govern de Torí per a l'aniversari de la mort del rei Carles Albert, alguns himnes i composicions de cambra per a veu i piano.
Al 1875 es traslladà a la ciutat de Bolonya, on es va dedicar a l'ensenyament privat de música a la ciutat.
Es conserva una Memoria documentata sulle mie opere musicali (dins del volum Versi e prose, III, Bologna 1879)

## Obra poètica

Va publicar les seves primeres composicions a la Gazzetta di Lodi. Després van aparèixer a moltes altres revistes, com La Donna, Rivista Contemporanea, L'Istitutore, Letture família, o Aurora. El seu poema en deu cants Dante Alighieri, de 1867, li va valer el 1889 la presidència a Florència del comitè de dones pel sisè centenari de la mort de Beatrice Portinari.
Com a poeta se li deu:
* Le prime poesie, Lodi (1853)
* Nuove liriche, Lodi (1857)
* Dante Aligheri, poema (1867)
* Versi e prosi, Bolonya (1878)
* Rime sculte, Bolonya (1891)

## Referències

* 1 2 3 4 5 «FERRARI, Carlotta» (en italià). Dizionario Biografico Trecanni. [Consulta: 27 novembre 2020].
* 1 2 «Ferrari, Carlotta (1837–1907)». Encyclopedia.com. [Consulta: 27 novembre 2020].
* 1 2 3 Camera, Marco Emilio. «Carlotta Ferrari poetessa e musicista». Amici della musica A. Schmid. [Consulta: novembre 2020].

## Bibliografia

* Volum núm. 23, pàgs. 899-900 de l'Enciclopèdia Espasa (ISBN 84-239-4523-5).
# Casa Bertrand (Sant Cugat del Vallès)

La Casa Bertrand és un edifici del municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Aquesta casa va ser propietat de l'industrial Manuel Bertrand Girona. Durant la Guerra civil espanyola residí en aquesta casa el doctor Juan Negrín, president del govern de la Segona República Espanyola, quan va traslladar la seva seu a Barcelona.

## Descripció

Casa aïllada tipus "Montse" o estil Tudor, amb elements centreeuropeus. Està envoltada per jardí i és de grans dimensions. De planta rectangular, consta de diversos cossos; un d'ells és una capella, que presenta decoració neogòtica. Tots els detalls de disseny (mènsules, tribunes, cobertes, llar de foc, etc.) són molt acurats. El material constrictiu és de caràcter semifabricat, de blocs de morter amb addició de colorant. Sembla que aquest material va ser promocionat al Vallès durant la dècada de 1920. Els arquitraus i l'encavallada, de fusta, també són elements de construcció freqüents en aquest període.

## Referències

* 1 2
* ↑ «Història de Sant Cugat del Vallès (1931-1941): República, guerra civil i primer franquisme». [Consulta: 1r març 2017].
# Campionat d'Espanya de tot terreny 1978

La temporada de 1978 del Campionat d'Espanya d'enduro fou la 14a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola. Entre les proves del campionat disputades als Països Catalans hi havia els Dos Dies del Garraf i els Dos Dies de Ripoll (la darrera del campionat, del 13 al 14 de maig).

## Classificació final
### Superior a 75cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Narcís Casas | Bultaco | 147 |
| 2 | Joan Riudalbàs | Bultaco | 103 |
| 3 | Ton Marsinyach | Montesa | 102 |
| 4 | Ramon Burés | Montesa | 68 |
| 5 | Josep Maria Pibernat | Bultaco | 63 |
| 6 | Ferran Gil | Montesa | 55 |
| 6 | Guillermo Moreno de Carlos | Bultaco | 55 |
| 8 | Toni Soler | Bultaco | 39 |
| 9 | Josep Vilaró | Bultaco | 25 |
| 10 | Antoni Verdaguer | ? | 12 |

## Categories inferiors
### Trofeu Sènior Superior a 75cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Josep Pujol | Bultaco | ? |
| 2 | Carles Mas | Montesa | ? |
| 3 | ? | ? | ? |

## Referències

* Fontanet, Adolf H. «Clasificación Campeonato de España» (en castellà). Solo Moto. Garbo Editorial, S.A. [Barcelona], núm. 141, 18-05-1978, p. 38.
# Onada Draupner

L'onada Draupner o onada de l'Any Nou fou la primera onada gegant mai detectada per un aparell de mesura. Fou observada a la plataforma petroliera Draupner al Mar del Nord davant de la costa de Noruega l'1 de gener de 1995. En una zona amb onades d'alçada màxima d'aproximadament 12 metres, l'onada detectada va tenir una alçada màxima de 25.6 metres (18.5 metres sobre el nivell d'aigua plana). Abans d'aquella mesura, no hi havia cap evidència instrumental enregistrada de l'existència d'onades gegants– només proves anecdòtiques proporcionades pels qui les havien vist al mar, tot i que naus com el de vaixell meteorològic britànic Weather Reporter havia enregistrat onades molt grans que no diferien prou de les seves veïnes per a ser considerades gegants.
La plataforma va patir danys menors durant aquest esdeveniment, confirmant la validesa de la lectura feta per un làser-telèmetre que apuntava cap a la superfície del mar.

## Referències

* ↑ Taylor, Paul H. «The shape of the Draupner wave of 1st January». University of Oxford. Arxivat de l'original el 2007-08-10. [Consulta: 20 gener 2007].
* ↑ Draper, L. Oceanus, X, 4, 7-1964.

## Bibliografia complementària

* Haver, Sverre. «Freak wave event at Draupner jacket 1 January 1995», 05-08-2003. [Consulta: 20 maig 2016].
* «Vierzig Meter Wasser». www.zeit.de.
* «Draupner Monster Wave (video)». K_JOBOvJEOg – via YouTube.
* «BBC2 Horizon Freak Wave (video)». mC8bHxgdHH4 – via YouTube.
* Science Blog, Oxford U. «On the crest of a freak wave». Oxford Univ.
# Haworthiopsis limifolia var. ubomboensis

Hawortthiopsis limifolia var. ubomboensis, coneguda abans com Haworthia ubomboensis, és una varietat de Haworthiopsis limifolia i està dins del gènere Haworthiopsis.

## Descripció

Hawortthiopsis limifolia var. ubomboensis és una petita suculenta que forma rosetes de fulles estretes i de color verd clar amb pocs tubercles elevats. Les rosetes creixen lentament fins a 15 cm de diàmetre, on forma fillols per formar boniques agrupacions llarg del temps. Les flors són petites, blanques, a ratlles i apareixen en tiges primes, generalment a la primavera.

## Distribució

Aquesta varietat es distribueix a una àrea restringida al nord de la província sud-africana de KwaZulu-Natal, concretament està restringida a prop de la petita ciutat d'Ubombo, situada a les muntanyes Lebombo, també anomenades muntanyes Lubombo; i a l'est d'Eswatini, concretament al sud d'Stegi (Isiteki).

## Taxonomia

Haworthiopsis limifolia var. ubomboensis va ser descrita per (I.Verd.) G.D.Rowley i publicat a Alsterworthia Int., Special Issue 10: 5, a l'any 2013.

### Etimologia

L'epítet varietal ubomboensis significa "d'Ubombo" i es refereix a la distribució nativa de l'espècie a prop d'Ubombo, Sud-àfrica. És un compost de dues paraules, "Ubombo" i el sufix llatí "-ensis", que significa "de o d'un lloc". La paraula zulu "ubombo" "significa "nas gran".

### Sinonímia

* Haworthia ubomboensis I.Verd., Fl. Pl. South Africa 21: t. 818 (1941). (Basiònim/Sinònim substituït)
* Haworthia limifolia var. ubomboensis (I.Verd.) G.G.Sm., J. S. African Bot. 16: 3 (1950).

## Referències

* 1 2 «Haworthiopsis limifolia var. ubomboensis» (en anglès). World of Succulent. [Consulta: 30 juliol 2021].
* 1 2 3 «Haworthiopsis limifolia var. ubomboensis». Reial Jardí Botànic de Kew. Arxivat de l'original el 2021-07-30. [Consulta: 30 juliol 2021].
* ↑ Gildenhuys, Sean D.; Klopper, Ronell R. «A synoptic review and new infrageneric classification for the genus Haworthiopsis (Xanthorrhoeaceae: Asphodeloideae)» (en anglès). https://opuntiads.com/, pàg. 14 [Consulta: 10 febrer 2022].
* ↑ «Sinònims de Haworthiopsis limifolia var. ubomboensis». Reial Jardí Botànic de Kew. [Consulta: 30 juliol 2021].
# El Pedró (Granollers)

El Pedró és una muntanya de 168 metres que es troba entre els municipis de Granollers i de la Roca del Vallès, a la comarca del Vallès Oriental.
Al cim s'hi troba un vèrtex geodèsic (referència 292117001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cesare de Zacharia

Cesare de Zacharia (* a Cremona; † després de 1597) fou un compositor italià actiu a Alemanya.
Vers l'any 1588 era mestre de capella dels prínceps electors de la Baviera, i més tard dels comtes Fürstenberg.
Publicà; Cantiones sacrae, a 4 veus (1590-94); un llibre d'himnes a 5 veus i canzonette a 4 veus, més diversos fabordons i tons de Vespres.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 70, pàg. 875 (ISBN 84-239-4570-7)
# Campionat d'Espanya de trial 1982

La temporada de 1982 del Campionat d'Espanya de trial fou la 15a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola. El calendari oficial constava de 14 proves puntuables, celebrades entre el 17 de gener i el 7 de novembre. 6 de les proves programades es disputaren als Països Catalans: Trial de València (4 d'abril), Trial de Girona (25 d'abril), Trial d'Ibi (26 de setembre), Trial de Barcelona (3 d'octubre), Trial de Castelló de la Plana (17 d'octubre) i Trial de Barcelona (7 de novembre). La prova inaugural, el Trial de Reis, fou suspesa pocs dies abans de celebrar-se.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Toni Gorgot | Montesa | 195 |
| 2 | Jaume Subirà | Fantic | 91 |
| 3 | Lluís Gallach | Montesa | 87 |
| 4 | Albert Juvanteny | OSSA | 72 |
| 5 | Gabino Renales | Merlin | 61 |
| 6 | Manuel Soler | Montesa | 60 |
| 7 | Pere Ollé | Beta | 59 |
| 8 | Josep Martorell | Bultaco | 51 |
| 9 | Joan Freixas | Merlin | 45 |
| 10 | Marcel·lí Corchs | Mecatecno | 36 |

## Categories inferiors

Font:

### Trofeu Sènior

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Julio Abellán | OSSA | 30 |
| 2 | Salvador Garcia | OSSA | 24 |
| 3 | Antoni Ramonet | OSSA | 16 |

### Copa Júnior

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jordi Soler | Merlin | 30 |
| 2 | Josep Cortès | Fantic | 24 |
| 3 | Santiago Querol | Fantic | 15 |

## Notes

* ↑ Sovint, les referències consultades assenyalen com a lloc de celebració només la província.

## Referències

* ↑ «El Trial de Reyes, suspendido» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 16-01-1982. [Consulta: 17 març 2013].
* ↑ Alguersuari, Jaume (Director) «Copa RFME Junior y Trofeo Nacional Senior de trial» (en castellà). SOLO MOTO. Jaime Alguersuari, ALESPORT, S.A. [Barcelona], núm. 357, 26-11-1982, p. 14-17.

### Bibliografia

* Alguersuari, Jaume (Director) «Campeonato de España. Trial» (en castellà). SOLO MOTO [Barcelona], núm. 361, 22-12-1982, p. 106.
* Pi, Pere. «Resultats oficials dels tres primers classificats de tots els Campionats d'Espanya de trial. Resultats facilitats per la RFME». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 129. ISBN 9788461590353.
# Hei mao jingzhang zhi feicui zhi xing

Hei mao jingzhang zhi feicui zhi xing (xinès simplificat: 黑猫警长之翡翠之星, pinyin: Hēi māo jǐng zhǎng zhī fěicuì zhī xīng, literalment 'El cap de policia Gat Negre i l'estrela de jade' anglès: 'Mr. Black: Green Star') és una pel·lícula d'animació xinesa de 2015, que serveix de seqüela de la sèrie Black Cat Detective, dirigida per Sheng Jun, escrita per Li Yu i amb les veus de Zhao Lu, Wu Tianhao, Cheng Yuzhu, Lin Zijie i altres. Esta pel·lícula va ser produïda per Shanghai Art Film Studio i distribuïda per Shanghai Film (Group) Co., Ltd. La pel·lícula explica la història de l'antagonista de la saga, One Ear, que s'escapa de la presó i planeja amb un gran simi amb superpoders utilitzar una nau aeroespacial voladora anomenada "Emerald Star" per tal de continuar amb els seus plans malèvols.
La pel·lícula té una versió en mandarí estàndard i una versió en Wu de Shanghai, i es va estrenar el 7 d'agost de 2015, mentre que la versió de Shanghai es va estrenar a les principals sales de Shanghai el 10 d'agost. És la primera pel·lícula d'animació de la història doblada al huyu.

## Banda sonora

El tema principal i la cançó final de la pel·lícula són Black Cat Detective, amb la primera cantada per Shen Xiaocen i la segona cantada per Hu Yanbin. Per tal de reinterpretar la melodia clàssica, l'equip de filmació va convidar especialment a Shen Xiaocen a tornar a la Xina per cantar de nou el tema principal de la pel·lícula, a més, Hu Yanbin feu una reinterpretació del tema i la va cantar amb un estil punk rock com a tema final.

## Producció i distribució

El 16 de juny de 2015, Shanghai Film Studio va declarar en una conferència de premsa celebrada al Festival de Cinema de Shanghai que per evocar els records de la infància dels xinesos, la pel·lícula no utilitzava tecnologia 3D i continuava utilitzant l'estil pintat a mà de la dècada del 1980.
El 16 d'agost de 2015, la taquilla acumulada de la pel·lícula era de 57,59 milions de RMB i la taquilla el primer dia d'estrena va ser de 9,027 milions de RMB.

## Crítica

El mitjà oficial de la Xina continental, Xinhuanet, va comentar que el retorn del personatge no només crea una oportunitat perquè els adults tornen a la seua infància, sinó que també aporta un model de conducta positiu per als infants, convertint-se així en un pont de comunicació intergeneracional. Així doncs, es destacà el paper de la pel·lícula a l'hora d'unir majors i xiquets, acostant els interessos de diferents generacions.

## Referències

* 1 2 «《黑猫警长》"请看下集"一等30年 8月7日影院赴约». 扬子晚报 [Consulta: 2015年9月22日].
* ↑ «《黑猫警长》沪语版发布 童年英雄更添韵味». 环球网 [Consulta: 2015年9月22日].
* ↑ «黑猫警长讲上海话？新版大电影将成首部沪语动画片». 中国新闻网 [Consulta: 2015年9月22日].
* ↑ «《黑猫警长》唤回童年记忆 沈小岑三十年后重唱主题曲». 时光网, 2015年6月30日 [Consulta: 2015年9月22日]. Arxivat 2015-09-02 a Wayback Machine.
* ↑ «胡彦斌献首唱《黑猫警长》 主打朋克摇滚风». 网易娱乐, 2015年7月11日 [Consulta: 2015年9月22日].
* ↑ «《黑猫警长之翡翠之星》定档8.7 沿用经典手绘风格 舍弃3D版本». 时光网, 2015年6月16日 [Consulta: 2015年9月22日]. Arxivat 2015-09-28 a Wayback Machine.
* ↑ «《黑猫警长》为何没能复制《大圣归来》神话». 腾讯娱乐, 2015年8月11日 [Consulta: 2015年9月22日].
* ↑ «《黑猫警长》今日公映 掀全民“黑猫狂潮”». 新华娱乐, 2015年8月7日 [Consulta: 2015年9月22日].
# Cetonurus

Cetonurus és un gènere de peixos actinopterigis de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Taxonomia

* Cetonurus crassiceps (Günther, 1878)
* Cetonurus globiceps (Vaillant, 1884)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Filhol, H. 1884. Explorations sous-marines. Voyage du "Talisman.". La Nature, París. Núm. 559, 16 Feb. 1884: 182-186.
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Practical Fishkeeping (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Sazonov, Yu. I. i Yu. N. Shcherbachev, 1982: A preliminary review of grenadiers related to the genus Cetonurus Günther (Gadiformes, Macrouridae). Description of new taxa related to the genera Cetonurus Günther and Kumba Marshall. Voprosy Ikhtiologii v. 22 (núm. 5): 707-721. (En rus, traducció a l'anglès al Journal of Ichthyology v. 22 (núm. 5):1-15).
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
# One Chase Manhattan Plaza

L'One Chase Manhattan Plaza és un gratacel situat al districte financer, al sud de Manhattan a New York. Concebut per Gordon Bunshaft de l'agència Skidmore, Owings and Merrill, ha estat construït el 1961 i mesura 248 metres per seixanta pisos.
El 2004, era el 9è gratacel més alt de New York, el 36è dels Estats Units, el 94è del món.

## Enllaços externs

* Presentació a la web de SOM