OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Àcid perclòric

L'àcid perclòric és un compost inorgànic amb la fórmula HClO₄. Normalment es presenta en solució aquosa, és un compost incolor i és un àcid més fort que l'àcid sulfúric o l'àcid nítric. És un potent oxidant, però en solució aquosa del 70% aproximadament es considera segur. L'àcid perclòric és útil per a preparar sals de perclorat, especialment el perclorat d'amoni que és un combustible per als coets. En general l'àcid perclòric és perillosament corrosiu i ràpidament forma mescles explosives.

## Producció

L'àcid perclòric es produeix industrialment per dues vies. El mètode tradicional fa servir perclorat de sodi (209 g/100 mL a temperatura d'una habitació):
    NaClO₄ + HCl → NaCl + HClO₄
La via alternativa fa servir l'oxidació del clor aquós en un elèctrode de platí.

## Propietats

L'àcid perclòric anhidre és un líquid oliós a temperatura ambient. Forma com a mínim cinc hidrats. L'àcid perclòric forma un azeotrop amb l'aigua, que en aquesta forma és estable.
La deshidratació de l'àcid perclòric dona diclorur d'heptaoxigen que encara és més perillós:
    2 HClO₄ + P₄O$_{10}$ → Cl₂O₇ + "H₂P₄O$_{11}$"

## Usos

L'àcid perclòric es produeix principalment com un precursor del perclorat d'amoni, usat com combustible de coets. Cada any se'n produeixen diversos milions de quilos.

### Com àcid

L'àcid perclòric és un superàcid, és un dels àcids més forts segons la teoria àcid-base de Brønsted i Lowry. El seu pK$_a$ és −10. Proporciona una forta acidesa amb interferència mínima perquè el perclorat és feblement nucleòfil.

## Referències

* 1 2 Helmut Vogt, Jan Balej, John E. Bennett, Peter Wintzer, Saeed Akbar Sheikh, Patrizio Gallone "Chlorine Oxides and Chlorine Oxygen Acids" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry 2002, Wiley-VCH, Weinheim. doi:10.1002/14356007.a06_483
* ↑ Almlöf, Jan; Lundgren, Jan O.; Olovsson, Ivar "Hydrogen Bond Studies. XLV. Crystal structure of perchloric acid 2.5 hydrate" Acta Crystallographica Section B: Structural Crystallography and Crystal Chemistry 1971, volume 27, pp. 898-904.doi:10.1107/S0567740871003236
* ↑ Holleman, Arnold F.; Wiberg, Egon. Inorganic chemistry. San Diego: Academic Press, 2001, p. 464. ISBN 0-12-352651-5.
* ↑ Kathleen Sellers; Katherine Weeks; William R. Alsop; Stephen R. Clough; Marilyn Hoyt; Barbara Pugh Perchlorate: environmental problems and solutions. CRC Press, 2006, p. 16. ISBN 0-8493-8081-2.
* ↑ A. T. Balaban, C. D. Nenitzescu, K. Hafner and H. Kaiser (1973). "2,4,6-Trimethylpyrilium Perchlorate". Org. Synth.; Coll. Vol. 5: 1106.

## Enllaços externs

* International Chemical Safety Card 1006
# Àcid undecanoic

L'àcid undecanoic (anomenat també, de forma no sistemàtica, àcid undecílic) és un àcid carboxílic que conté una cadena lineal d'onze carbonis, no ramificat. La seva fórmula molecular és ${\ce {C11H22O2}}$. En bioquímica se'l considera un àcid gras i se simbolitza per C11:0.
A temperatura ambient és un sòlid incolor, amb olor d'aldehid, que fon a 24,5 °C. A 275 °C es descompon (a 15 mm de Hg bull a 164,5 °C). A 25 °C la seva densitat és 0,912 g/cm³ i l'índex de refracció 1,4478. El seu punt d'inflamació és de 166 °C. És insoluble en aigua i molt soluble en etanol, cloroform i acetona. És soluble en benzè en qualsevol proporció. S'obté de l'oli de castor per reducció de l'àcid undecilènic. La seva estructura cristal·lina és ortoròmbica, pertany al grup espacial P2$_1$/c, la seva cel·la elemental té els següents valors: a = 25,839 Å, b = 4,9123 Å, c = 10,0285 Å, α = 90°, β = 99,010 ° i γ = 90°.
A la naturalesa es troba a la mantega i en els olis essencials de Artemisia frigida, Chamaecyparis pisifera, Thymus marschollianus, en el coco, en les pomes, al plàtan (Musa sapientum), a la Prunus cerasus, en diferents formatges (blau, suís, cheddar), en el vi blanc, en el té negre i en el mango.
Sembla estar implicat en el control de la síntesi de triacilglicerol. Es troba a la llet materna humana, en el plasma seminal i altres fluids. En begudes alcohòliques s'ha detectat a la cervesa, al vi, al brandi, al wkisky i al rom.
La seva toxicitat en la rata és LD$_{50}$ oral = 2,5 g/kg. Irrita les mucoses per a concentracions superiors a l'1 %. S'empra com a antimicrobià. També s'empra com a fungicida dels fongs de la pell, en concentracions entre el 2 i el 10 %.
S'empra com a agent aromàtic.

## Referències

* 1 2 3 Paulus, W. Microbicides for the Protection of Materials: A Handbook. Springer Science & Business Media, 2012. ISBN 9789401121187.
* 1 2 3 4 Burdock, G.A.. Encyclopedia of Food and Color Additives. CRC Press, 1997. ISBN 9780849394140.
* ↑ Bond, Andrew D. «On the crystal structures and melting point alternation of the n-alkyl carboxylic acids» (en anglès). New J. Chem., 28, 1, 12-01-2004, pàg. 104–114. DOI: 10.1039/b307208h. ISSN: 1369-9261.
* ↑ «Human Metabolome Database: Showing metabocard for Undecanoic acid (HMDB0000947)». www.hmdb.ca. [Consulta: 2 febrer 2018].
* ↑ Nykänen, L.; Suomalainen, H. Aroma of Beer, Wine and Distilled Alcoholic Beverages. Springer Science & Business Media, 1983. ISBN 9789027715531.
# Àguila d'estepa

L'àguila d'estepa (Aquila nipalensis) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita zones boscoses i estepes d'Euràsia, des de l'est d'Alemanya cap a l'est, per Finlàndia i Rússia occidental, els Balcans, Grècia, Turquia, el Caucas, Azerbaidjan i nord de l'Iran. En hivern arriba fins al sud d'Àfrica, i l'Índia. El seu estat de conservació es considera en perill d'extinció.

## Referències

* ↑ «Àguila d'estepa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 274. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Steppe Eagle. Aquila nipalensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Esquirol del Brasil

L'esquirol del Brasil (Guerlinguetus aestuans) és una espècie d'esquirol del gènere Guerlinguetus endèmica de Sud-amèrica. Viu al nord-est de l'Argentina, el Brasil, la Guiana, la Guiana Francesa, Surinam i Veneçuela. Té una gran varietat d'hàbitats naturals, que van des dels boscos de galeria atlàntiques fins a la selva de l'Amazones. També se'l troba a parcs urbans. Se sap que està afectat per la desforestació i la fragmentació d'hàbitat, però es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Amori, G.; Koprowski, J.; Roth, L. Sciurus aestuans. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 6 abril 2014.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Escorxador Municipal de Camprodon

L'Escorxador Municipal de Camprodon és una obra noucentista de Camprodon (Ripollès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'escorxador municipal de Camprodon és de tipologia semblant als de Sant Joan de les Abadesses i Ribes de Freser, i al mateix temps que els altres dos es troben coincidències en els autors, pel que és probable la col·laboració de Duran i Reynals.
# One Astor Plaza

L'One Astor Plaza és un gratacel de New York, situat a Manhattan a Times Square, el 1515 Broadway, a altura del carrer 45. Amb una alçària de 227 metres, comptant 54 pisos, aquest edifici acabat el 1972 ha estat concebut per Der Scutt del gabinet Ely J. Kahn & Jacobs.
Inicialment conegut amb el nom de W.T. Grant Building, s'hi troba avui la seu de Viacom, però també els estudis de la cadena musical MTV, el Nokia Theatre Times Square i el Minskoff Theatre, així com botigues.

## Subsòl

El Nokia Theatre, sala d'espectacles d'aproximadament 2000 places, ocupa una part del subsòl de l'One Astor Plaza.

## Planta baixa

Diverses botigues se situen a peu de carrer de l'immoble, destacant una delegació de Billabong, una agència del Bank of America i una botiga de records MTV.

## Primer pis

L'MTV ocupa una part del primer pis de l'One Astor Plaza. La cadena difon una de les seves emissions més conegudes, Total Request Live, des d'aquests estudis.

## Segon pis

El Minskoff Theater és un teatre obert el 1973 i que compta amb 1621 places.

## Enllaços externs

* L'One Astor Plaza a Google Earth Street View
* (anglès) L'One Astor Plaza a emporis.com
* (anglès) Web del Minskoff Theatre Arxivat 2009-02-12 a Wayback Machine.
* (anglès) Web del Nokia Theatre Arxivat 2010-08-22 a Wayback Machine.
# Sport Juan Bielovucic

L'Sport Juan Bielovucic fou un club de futbol peruà de la ciutat de Lima.
El nom del club és en honor de l'aviador peruà Juan Bielovucic. Va jugar a la primera divisió peruana entre 1912 i 1921. Es proclamà campió nacional l'any 1917.

## Palmarès

* Lliga peruana de futbol:
** 1917

## Referències

* ↑ El Génesis del Fútbol Peruano
* ↑ La difusión del fútbol en Lima (esp)
* ↑ Peruvian football seasons a rsssf
* ↑ RSSSF - Peru - List of Champions a rsssf
# Esquirol de muntanya de Borneo

L'esquirol de muntanya de Borneo (Dremomys everetti) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Indonèsia i Malàisia. El seu hàbitat principal són els boscos primaris, tot i que també es troba en boscos secundaris i horts. Està amenaçat per la desforestació provocada per la transformació del seu entorn per a usos agrícoles.
El nom específic de l'espècie fou elegit en honor del funcionari i naturalista britànic Alfred Hart Everett.

## Referències

* ↑ Lunde, D.; Duckworth, J. W.; Lee, B.; Tizard, R. J. Dremomys everetti. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 21 agost 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 130. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Escorxador Municipal de Torà

L'Escorxador Municipal és un edifici de Torà (Solsonès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici d'ús industrial de planta quadrangular i estil modernista. S'accedeix a l'interior a través de dues grans portades d'arc escarser, emmarcades per una motllura de maó amb una clau llisa al centre. Damunt d'aquestes portades hi ha una motllura de maó que divideix la part superior de la façana, on s'aixeca un cos semicircular, al centre del qual, trobem una fornícula que segueix el model de les portades. Unes grans lletres negres verticals indiquen que aquest és "L'ESCORXADOR MUNICIPAL". Aquest edifici es troba comprés entre un habitatge unifamiliar i un espai obert amb una façana i dues portes, que segueix la mateixa estètica que l'edifici de l'escorxador, amb la diferència que aquest no es troba arrebossat i pintat de blanc, sinó que presenta un parament de pedra irregular en tot el mur.
La façana juga amb el contrast que es produeix entre el sòcol, l'arrebossat pintat de color blanc i les motllures de maó, que donen dinamisme a la façana.

## Referències

* 1 2
# Escorxador d'Agramunt

L'Escorxador d'Agramunt és un edifici del municipi d'Agramunt (Urgell) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'antic escorxador d'Agramunt consta d'un conjunt d'edificis adossats en forma d'U. S'hi accedeix a l'edifici per un portal de pedra que condueix a un pati central al voltant del qual es distribueixen els diferents cossos. L'edifici presenta teulades de teula àrab que són a dues vessants i a una vessant segons l'espai a cobrir. Les obertures són de forma diversa, trobem finestres amb muntants i llindes de pedra vista, així com balcons de les mateixes característiques amb baranes de ferro. Per alçada destaca la torreta, situada a la dreta de l'accés al recinte, amb teulada a quatre vessants. L'edifici és fet d'obra i pintat, tot i que en algunes zones de l'exterior està marcat un sòcol d'aplacat de pedra.

## Història

L'antic Escorxador d'Agramunt va ser construït el 1946 pel centre de Regiones. Devastadas instal·lat a la vila amb l'objectiu de reconstruir-la un cop finalitzada la Guerra Civil. El seu arquitecte, Lluís Domènech Torres, net del reconegut arquitecte modernista Lluís Domènech i Montaner, també es va encarregar de dissenyar el mercat municipal, actual seu de l'Espai Guinovart. A la dècada dels 90 del segle xx va cessar l'activitat per a la qual va ser construït i l'edifici, de 876,7 metres quadrats construïts, entra en desús.

## Referències

* 1 2 3
# Escorxador municipal d'Agullana

L'Escorxador municipal d'Agullana és una obra d'Agullana (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici format per la juxtaposició de tres parts, la central de les quals se situa en un nivell més avançat que les dues laterals. Aquest cos central també té més alçada ja que consta de planta baixa i pis, a diferència dels laterals que tan sols consten de planta baixa. Les obertures d'aquesta construcció no són destacables, excepte la del cos central, ja que la porta d'accés i la finestra del primer són con tinuació l'una de l'altra, i només es troben separades per l'ampit.
# Escorxador municipal d'Alcoi

L'Escorxador municipal d'Alcoi, situat a l'avinguda de Juan Gil-Albert número 6 de la ciutat d'Alcoi (l'Alcoià), País Valencià, és un edifici públic municipal d'estil modernista valencià construït l'any 1911, que va ser projectat per l'arquitecte contestà Timoteo Briet Montaud.
Va ser construït a instàncies de l'Ajuntament d'Alcoi per albergar l'escorxador municipal. La tipologia de l'edificació és de nau industrial.
L'any 1997, l'escorxador municipal mancava d'ús i va quedar sense activitat. Va ser l'any 2006 quan es va finalitzar la seua rehabilitació i va reobrir les seues portes una vegada va ser adaptat l'edifici com a complex esportiu municipal amb el nom de Centre Esportiu Municipal Eduardo Latorre.

## Referències

* 1 2 3 Doménech Romá, Jorge (2010). Modernismo en Alcoy, su contexto histórico y los oficios artesanales. Editorial Aguaclara. p. 451-463. ISBN 978-84-613-8233-0.
* 1 2 Jaén i Urban, Gaspar. Instituto de Cultura Juan Gil-Albert, Colegio Territorial de Arquitectos de Alicante. Guía de arquitectura de la provincia de Alicante, 1999, p. 16.
# Escorxador municipal de Figueres

L'Escorxador municipal de Figueres és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici situat al centre històric de la ciutat. És un edifici d'obra vista amb incorporacions d'elements ceràmics de tipus popular a les façanes i cobertes. El mòdul central conté elements decoratius simètrics amb tres arcs de mig punt amb dovella clau destacada i un òcul entre els arcs. Fris ceràmic a la imposta dels arcs. La planta baixa presenta cornisa emmerletada amb decoracions ceràmiques de botons. El pis superior es troba més endarrere que la façana. Cal destacar la finestra amb tres obertures amb arc de mig punt. Coberta a dues aigües. A l'interior la distribució respon a la funcionalitat d'un escorxador, amb planta basilical.

## Història

Després de la desamortització de l'any 1835, on hi havia hagut l'antic convent dels caputxins, l'arquitecte J. Roca i Bros va fer un projecte inicial d'escorxador municipal de Figueres, que es va inaugurar l'any 1846. Entre els anys 1904 i 1907, després de ser enderrocat l'edifici, es feu el nou escorxador, amb el projecte de l'arquitecte Josep Azemar, i es va convertir en una arquitectura modernista catalana d'interès local cap a l'any 1974. L'Escorxador va funcionar fins a l'any 1976 i més tard la part esquerra es va convertir en un mercat de peix. Fou rehabilitat l'any 1988 i l'any 1991 començà a funcionar la part dreta com a seu de l'Arxiu Comarcal de l'Alt Empordà.
L'any 2010 comença la consolidació de l'edifici, ja que presentava problemes a la coberta i el 8 de març de 2013 s'inaugura l'Antic Escorxador de Figueres i rep el nom de Casa Empordà. L'any 2015, últim projecte de reconversió de l'escorxador, es fa per a adequar i traslladar l'Oficina de Turisme a l'anomenada Casa Empordà.

## Galeria d'imatges

* L'antic Escorxador de Figueres, avui Casa Empordà
* Arxiu Comarcal de l'Alt Empordà

## Referències

* 1 2 Text importat de: «Escorxador municipal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural. Llicència CC-0 [Importat: 25 gener 2015] (Vegeu l'avís legal per a reutilitzacions).
* ↑ «L'antic escorxador s'obrirà per a actes a partir del 8 de març». Diari digital Empordà, 19-02-2013. [Consulta: 10 novembre 2015].
* ↑ «L'Antic Escorxador de Figueres serà un centre de promoció de productes comarcals». Diari digital El Punt Avui, 01-10-2009. [Consulta: 10 novembre 2015].
# Escorça oceànica

L'escorça oceànica és la part de l'escorça terrestre existent sota els els fons oceànics, incloent-hi les illes volcàniques intraoceàniques que n'emergeixen.
L’escorça oceànica té un gruix mitjà d’uns 10 km i és molt més definida en els seus límits que no pas l’escorça continental. Representa el 0,099% de la massa total de la Terra i està composta per diferents capes de diferent gruixària.
Sota de l'aigua marina, a una profunditat mitjana de 4,500 m. hi ha una primera capa de sediments d'uns 300 metres de gruix, que pot ser major a la vora dels continents o gairebé inexistent sobre les dorsals oceàniques. Per dessota hi ha una capa (sòcol) composta per basalts que té un gruix entre 800 i 1.700 m. Sota de la capa de basalts, hom pensa que hi ha un gruix entre 1.400 i 4.800 m compost de serpentines que han estat generades en hidratar-se la part més externa del mantell terrestre.
L'escorça oceànica conté el 0,147% de la massa conjunta del mantell i l'escorça. La major part de l'escorça terrestre es produí a partir de l'activitat volcànica. Conté les dorsals oceàniques, per on sobresurt magma que, un cop es solidifica, forma noves capes engruixint encara més l'escorça oceànica.
L'escorça oceànica està composta per minerals de gran densitat i pel fet de ser més pesada que l'escorça continental, s'enfonsa (subducció) sota l'escorça continental.
El sistema de dorsals oceàniques forma una xarxa de volcans de 40.000 km de longitud, que genera nova escorça oceànica a raó de 17 km³ per any, cobrint el fons de l'oceà amb basalt.
Hawaii i Islàndia són dos exemples de l'acumulació de piles de basalt.

## Referències

* ↑ «escorça oceànica». Termcat. cat, Diccionari de Geografia Física, 2023. [Consulta: 9 setembre 2023].
* ↑ Riba, O. et al.. «escorça oceànica». Diccionari de Geologia, Institut d'Estudis Catalans, 1997. [Consulta: 9 setembre 2023].
* ↑ «escorça oceànica, expansió dels fons oceànics». Gran Enciclopèdia Catalana, 2023. [Consulta: 9 setembre 2023].
* ↑ «What Is the Difference Between Oceanic Crust and Continental Crust?» (en anglès). Geology In, 2023. [Consulta: 9 setembre 2023].
# Escriptori Remot de Chrome

L'Escriptori Remot de Chrome és una eina d'escriptori remot desenvolupada per Google. Això permet a l'usuari a controlar remotament un altre ordinador. L'Escriptori Remot de Chrome requereix l'ús de Google Chrome, juntament amb la instal·lació d'una extensió de la botiga web de Chrome.
L'Escriptori Remot de Chrome suporta tant un mode d'assistència remot, que permet a l'usuari controlar —amb un protocol privatiu de Google— l'ordinador d'una altra persona (típicament per a diagnosticar o solucionar algun problema) com també un escriptori remot en què un usuari pot connectar-se remotament a una altra màquina pròpia. Mentre assistència remota login via contrasenyes de PASSADOR és disponibles per les terminals que funcionen amb Windows, Mac, Android o sistemes operatius de Linux, el remot desktop la funcionalitat és donada suport per Windows, Mac i sistemes operatius de Linux amb suport de Linux dins beta. Utilitza vídeo VP8 per a mostrar l'escriptori de l'ordinador remot. Sota Windows, dona suport còpia-paste i àudio de temps real alimenta també, però no té una opció per impossibilitar que comparteix i transmissió del corrent d'àudio.

## Referències

* 1 2 «Chrome Remote Desktop». Chrome Web Store.
* ↑ http://mashable.com/2014/04/17/google-remote-desktop-android/
* ↑ «Introducing Chrome Remote Desktop for Linux (Beta)!», 07-07-2014. [Consulta: 9 juliol 2014].
* ↑ «Next step in the Chrome OS journey». Official Google Blog.
* ↑ «Controlling your computer from afar». Google Chrome Blog.
# Escriptura automàtica

L'escriptura automàtica és una forma de fer que aflori el subconscient. Consisteix a situar el llapis sobre el paper i començar a escriure, deixant fluir els pensaments sense cap coerció moral, social ni de cap tipus. És un mètode defensat i usat principalment per André Breton i els surrealistes, en la primera meitat del segle xx, considerant que d'aquesta forma el jo del poeta es manifesta lliure de qualsevol repressió i deixant créixer el poder creador de l'ésser humà fora de qualsevol influx castrant.
El seu propòsit és vèncer la censura que s'exerceix sobre l'inconscient, gràcies a uns actes creatius no programats i sense sentit immediat per a la consciència, que escapen a la voluntat de l'autor. Llavors compon directament l'inconscient, alliberat de la censura.
És un mitjà d'alliberament de l'individu, adoptant-lo com a eina de treball. És per mitjà de l'automatisme verbal o físic que descobrim el funcionament real del pensament.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.204. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].
# Escriptura yugtun

L'escriptura yugtun o escriptura d'Alaska és un sil·labari creat al voltant de l'any 1900 per Uyaquq per escriure el yupik de l'Alaska central. Uyaquq, que era monolingüe en Yupik, inicialment va utilitzar pictogrames indígenes com a forma de protoescriptura que servia com a mnemotècnica en la predicació de la Bíblia. Tanmateix, quan es va adonar que això no li permetia de reproduir les paraules exactes d'un passatge tal com ho fa l'alfabet llatí per als missioners de parla anglesa, ell i els seus ajudants el van desenvolupar fins que esdevingué completament un sil·labari. Tot i que Uyaquq mai aprengué ni anglès ni l'alfabet llatí, el van influir ambdós. La síl·laba kut, per exemple, s'assembla a la forma cursiva de la paraula "good" (bé) de l'anglès.

## Bibliografia

* Albertine Gaur, 2000. Literacy and the Politics of Writing, ISBN 978-1841500119
* Alfred Schmitt, 1951. Die Alaska-Schrift und ihre schriftgeschichtliche Bedeutung, Simons, Marburg
* Alfred Schmitt, 1981. Untersuchungen zur Geschichte der Schrift. Eine Schriftentwicklung um 1900 in Alaska, Harrassowitz, Wiesbaden (Reprint der Ausgabe Leipzig 1940), ISBN 3-447-02162-4
** Vol. 1 Text, vol. 2. Abbildungen

## Referències

* ↑ The Pater Noster in Uyaquk's pictograms, 1909
* ↑ Ian James, "Yugtun script", Sky Knowledge, Abril 2012
* ↑ «Entry in The Blackwell Encyclopedia of Writing Systems». Arxivat de l'original el 2015-04-25. [Consulta: 10 febrer 2019].