OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Edifici de Correus i Telègrafs (Portbou)

L'Edifici de Correus i Telègrafs és una obra de Portbou (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat dins del nucli urbà de la població de Portbou, al bell mig del terme, formant cantonada entre el carrer d'Enric Granados i el de l'Alcalde Miquel Cabré.
Edifici cantoner de planta rectangular, amb coberta plana davantera i teulada d'un sol vessant posterior. Està distribuït en planta baixa, dos pisos i un altell situat a la cantonada de la construcció. El portal d'accés a l'interior està situat al xamfrà de l'edifici. És rectangular i està emmarcat per un placat de pedra picada. Damunt del portal destaca un cos circular adossat a la cantonada, a mode de tribuna, sostingut pel voladís motllurat que protegeix la porta. Presenta una coberta plana al nivell de l'altell i consta de dues plantes. Majoritàriament, totes les obertures són rectangulars i estan organitzades horitzontalment mitjançant filades bastides amb maons. A la tribuna les filades continuen, amb les finestres trigeminades. Les façanes estan coronades per obertures ovalades que es corresponen amb els forats de ventilació de la coberta, damunt dels que hi ha una cornisa motllurada que sosté la barana d'obra que delimita el terrat o bé l'altell.
La construcció presenta els paraments arrebossats i emblanquinats.

## Història

Segons el fons documental del COAC el projecte d'obra es va endegar al juny de 1940 per encàrrec d'Andreu Dalmau i que en el projecte va participar Joaquim Roig com a tècnic topògraf.

## Referències

* 1 2 3 4
# Edifici de Lletres de la URV

L'Edifici de Lletres de la URV és una obra noucentista de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.
És un edifici institucional important tant per la seva situació com pel seu desenvolupament. Està concebut a través d'un eix perpendicular a la Plaça Imperial Tarraco i dues ales perpendiculars que el travessen. La composició ve determinada per la relació ple-buit. Les finestres destaquen per la seva construcció feta amb carreus tipus rococó. Composició clàssica de finestres, determinada per les reduïdes dimensions a mesura que creix en alçada. Coberta de teula a dues aigües, seguint la corda de l'edifici.
# Edifici de l'Ateneu Mercantil de València

L'edifici de l'Ateneu Mercantil de la ciutat de València situat a la Plaça de l'Ajuntament, va ser construït el 1953.
El projecte, de 1931, és obra dels arquitectes Zavala, Arzadún i Ribas Eunate, sobre el projecte original de 1927, guanyador del concurs, de Zavala i Rivas. Posteriorment Cayetano Borso di Carminati i Emilio Artal foren els encarregats de portar la direcció de l'obra, entre els anys 1935 i 1941, incorporant canvis notables respecte al projecte.
El resultat va ser la construcció que hui trobem, una obra d'estil classicista i marcada simetria, de huit plantes d'alçada.

## Descripció

L'edifici té una façana pràcticament plana, amb l'aportació singular de la doble façana en gran part d'aquesta: una arcada de cinc obertures i tres plantes d'alçada que deixa entreveure el cos central de l'edifici, que sobresurt a continuació en plantes superiors.
Presenta una composició clàssica, amb un cos de base, un cos central i una rematada. De la mateixa manera, la façana s'articula verticalment en una seqüència de cossos, amb un central custodiat per dos laterals de menor entitat. Tot això dins d'una estricta simetria on l'eix sembla descansar no només sobre un buit central, sinó sobre el conjunt dels cinc buits de l'arcada. Els cossos laterals superen en una alçada al cos central de l'arcada, superats tots ells al seu torn per una rematada de buits seriats a l'ample del bloc central. Aquest rematada, amb nou forats que no responen en vertical als eixos de buits de la resta de l'edifici, constitueix la faceta díscola de la composició. Aquesta coronació de l'edifici és de gran rotunditat, com a seriació menuda de finestres a la manera de palau gòtic, rematat al seu torn amb una balustrada de pinacles.
El programa, els espais necessaris per a la ubicació de l'Ateneu Mercantil de la ciutat de València, és resolt en plantes superposades. A més d'altres estances, destaquen la sala d'actes, sales de trobada i tertúlia o la biblioteca com a espais més notables que tenen el seu reflex en la façana. La disposició i grandària dels buits de façana indiquen la ubicació d'aquests espais a l'interior.
Tota la façana mostra un tractament uniforme en color i textura, on únicament sobresurten els detalls decoartius. Aquests el constitueixen les senzilles motllures que recorren la façana i separen els cossos en alçada, o com a rematada superior dels diferents cossos. Destaquen, però, els balcons dels cossos laterals a la planta principal i la decoració de les portes de sortida als mateixos que es connecta amb les finestres immediatament superiors.

## Referències

* VV.AA. ( César Mifsut García ) Registro de Arquitectura del Siglo XX en la Comunidad Valenciana ISBN 84-87233-38-4

## Enllaços externs

* (castellà) Web de l'Ateneu Mercantil Arxivat 2009-05-02 a Wayback Machine.
# Opòssum cuacurt de cap vermell

L'opòssum cuacurt de cap vermell (Monodelphis scalops) és una espècie d'opòssum de Sud-amèrica. Viu a l'Argentina i el Brasil.

## Referències

* ↑ Gardner, Alfred. Wilson, D. E. (ed.); Reeder, D. M. (ed.). Mammal Species of the World. 3a edició. Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 15. ISBN 0-801-88221-4.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# 153 aC

El 153 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat de Lusc i Nobílior o també any 601 Ab urbe condita o de la fundació de la ciutat). L'ús del nom «153 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Àsia menor

* El Senat Romà envia tres ambaixadors, Api Claudi Pulcre, Aulus Postumi Albí i Luci Opi, a negociar la pau entre Àtal II de Pèrgam i Prúsies II, rei de Bitínia.

### Illa de Rodes

* Aquest any esclata la guerra entre Rodes i Creta. Astimedes, almirall dels rodis, és enviat a Roma com a ambaixador.

### Antiga Roma

* Aquest any són elegits cònsols Tit Anni Lusc i Quint Fulvi Nobílior.
* Els aixecaments en les províncies romanes d'Hispània obliguen als cònsols d'aquest any a prendre possessió del seu càrrec abans del començant de l'any segons el seu calendari, el 15 de març. A partir de llavors, l'any romà comença l'1 de gener.

### Hispània

* Quan s'aixequen els lusitans i arrosseguen els celtibers a la revolta en el marc de la Segona guerra celtibera, Fulvi Nobílior marxa cap a Hispània amb 30.000 homes. Obliga les tribus dels titos i els bel·les, reunits a Segeda (avui anomenada La Higuera, a sotmetre's. Alguns celtibers es refugien al territori dels arevacs, que elegeixen com a cap de guerra a Car (Carus). Car, amb només sis mil homes, venç a Nobílior tres dies després, el 23 d'agost, el dia en què es celebrava la Vulcanàlia, una festa en honor de Vulcà. La derrota es tal que es decideix que mai més cap general romà lluitaria aquell dia si no n'era obligat. Nobílior fa un atac de la cavalleria on va morir Car i part dels seus homes. Una mica després el cònsol rep reforços de cavalleria númida i alguns elefants enviats per Masinissa I. Els celtibers, espantats, es refugien darrere de les muralles de Numància. Nobilior els persegueix i els tanca darrere els murs de la ciutat. Sota els murs de Numància els elefants númides es desboquen i creen confusió a les files romanes i una sortida afortunada dels arevacs acaba amb la mort de quatre mil romans i la captura dels elefants.
* El pretor Luci Mummi Acaic, governador de la Hispània Citerior, obté algunes victòries sobre els lusitans. Quan torna a Roma l'ant següent (152 aC) rep els honors del triomf.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Polibi. Història, XXXIII, 11
* ↑ Polibi. Història, XXXIII, 14
* ↑ Titus Livi. Epítom, XLVII
* ↑ Cassiodor. Chronicon
* ↑ Apià. Història de Roma: Hispània, VI, 45-47
* ↑ Polibi. Història, XXXV, 4
* ↑ Apià. Història de Roma: Hispània, VI, 57
# Illa Alexander

L'illa Alexander (en anglès Alexander Island) és una de les illes àrtiques que conformen l'arxipèlag de la Reina Elisabet, pertanyent al territori de Nunavut, al nord del Canadà.

## Geografia

L'illa Alexander és la més meridional de les quatre illes que es troben a l'extrem nord-oest de l'illa de Bathurst, junt a l'illa Cameron, l'illa Massey i l'illa Vanier, i que semblen una prolongació, en forma de península de l'illa de Bathurst. Fins al 1947 no es va poder determinar que en realitat eren quatre illes separades per estrets canals.
Es troba al sud de l'illa Massey i l'illa Marc, de les quals la separa l'estret de Boyer es troba al sud de l'illa Massey, i al nord de l'illa de Bathurst, separada pel Pell Inlet.
La seva superfície és de 484 km² i l'alçada màxima se situa al voltant dels 200 metres.

## Enllaços externs

* Atles del Canadà on-line Arxivat 2008-09-02 a Wayback Machine. (anglès) (francès)
* Illa Alexander a oceandots.com (anglès)
# Opòssum cuacurt de flancs vermells

L'opòssum cuacurt de flancs vermells (Monodelphis brevicaudata) és una espècie d'opòssum de Sud-amèrica. Viu a Bolívia, el Brasil, la Guaiana Francesa, la Guaiana, Surinam i Veneçuela.

## Referències

* ↑ Gardner, Alfred. Wilson, D. E. (ed.); Reeder, D. M. (ed.). Mammal Species of the World. 3a edició. Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 14. ISBN 0-801-88221-4.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Hàl·lux var

L'hàl·lux var (conegut en llatí com a hallux varus) és una deformitat de l'articulació del dit gros del peu que provoca la desviació medial (interna o cap al costat tibial) de l'hàl·lux partint del primer metatars. L'hàl·lux es mou habitualment en el pla transversal. En aquest sentit, es tracta del defecte contrari a l'hàl·lux valg (també anomenat galindó).

## Classificació

Segons la seva presentació, es classifica en quatre tipus:
* Tipus I: inclinació de l'hàl·lux sense presència aparent d'altres anomalies.
* Tipus II: amb polidactília preaxial. En el cas que es doni una polisindactilia: Online Mendelian Inheritance in Man (OMIM): 234280.
* Tipus III: amb un primer metatarsià anòmal i amb/sense polidactilia preaxial.
* Tipus IV: amb origen a la falange distal, generalment deltoïdal.

## Etiopatogènia

Existeixen tres causes:
* Hàl·lux var simptomàtic o funcional: Seria un símptoma infantil de formació posterior d'un peu pla. O també pot ser secundari a tèbias vares.
* Hàl·lux var congènit. OMIM recull fins a cinc afeccions genètiques causants d'hàl·lux var. En general es troba com secundari o associat a altres deformitats o anomalies, com ara:
** Primer metatarsià més curt i gruixut de l'habitual.
** Ossos o dits accessoris: Polidactílies i polisindactílies.
** Metatars var.
** Existència d'una banda de teixit fibrós que discorre pel costat intern del primer dit.
    Algunes afeccions genètiques associades serien: polisindactília preaxial, braquidactília preaxial amb hàl·lux var i abducció de l'hàl·lux, disòstosi acrofacial tipus nager, síndrome úter-mà-peu i síndrome de Shprintzen-Goldberg.
* Hàl·lux var d'origen quirúrgic. Freqüent en l'operació de McBride (buniectomía amb correcció de teixits tous). Es produeix com a conseqüència d'un tensat secundari a cicatrius quirúrgiques.

## Tractament

En el tractament s'ha de tenir molt en compte la tipologia i etiopatogènia de l'hàl·lux var. Quan es produeix per una compensació, s'ha de tractar la causa original. En la resta dels casos se sol corregir mitjançant intervenció quirúrgica. Aquesta sol realitzar-se entre els sis mesos i l'any d'edat, abans de l'inici de la marxa.

## Referències

* 1 2 3 Joan Minguella Solà, J Minguella. Malformacions del peu (Google books). Elsevier Espanya, 2003, p. 43. ISBN 8445812947.
* 1 2 Viladot Pericé, A.. Patologia de l'avantpeu. Elsevier Espanya, 2001, p. 159. ISBN 8407001716.

## Vegeu també

* Hàl·lux
* Hàl·lux rígid
* Hàl·lux valg (o galindó)
# Illa Amak

L'illa Amak (en aleutià Amax és una illa deshabitada que forma part del grup de les Illes Fox, un subgrup de les illes Aleutianes, a l'estat d'Alaska, Estats Units. L'illa es troba al nord de l'extrem occidental de la península d'Alaska i al nord-oest de la població de Cold Bay. La seva superfície és de 15 km² i el seu punt més elevat és el mont Amak, un volcà que s'eleva fins als 488 msnm i que va tenir la seva darrera erupció el 1796.
Fins a primers de la dècada de 1980 habitaven a l'illa poblacions de pardal melòdic, però la desforestació de l'illa n'ajudà a la seva desaparició.

## Referències

* ↑ Bergsland, K. Aleut Dictionary. Fairbanks: Alaska Native Language Center, 1994.
* ↑ «Amak Island: Block 1071, Census Tract 1, Aleutians East Borough, Alaska». Arxivat de l'original el 2012-01-05. [Consulta: 13 març 2021].
* ↑ 1418134 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Illa Amak (en anglès)
* ↑ «Amak description and statistics». Alaska Volcano Observatory. United States Geological Survey. Arxivat de l'original el 6 d’agost 2023. [Consulta: 8 desembre 2014].
* ↑ «Amak», Global Volcanism Program, Smithsonian Institution. [Consulta: 8 desembre 2014].
* ↑ Gabrielson, Ira N. & Lincoln, Frederick C. «The Races of Song Sparrows in Alaska». Condor, 53, 5, 1951, pàg. 250–255. DOI: 10.2307/1364957.
* ↑ Pruett, Christin; Gibson, Daniel D. & Winker, Kevin «Amak Island Song Sparrows (Melospiza melodia amaka) are not evolutionarily significant». Ornithological Science, 3, 2, 2003, pàg. 133–138. DOI: 10.2326/osj.3.133.
# 161 aC

El 161 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat de Messal·la i Estrabó o també any 593 Ab urbe condita o de la fundació de la ciutat). L'ús del nom «161 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Síria Palestina

* En el curs de la revolta dels Macabeus, Bàquides, un estrateg enviat per Demetri I Soter, rei selèucida, va a Jerusalem amb un exèrcit i reposa com a Summe Sacerdot a Alcimus, al que els Macabeus no havien acceptat un any abans (162 aC).

### Antiga Roma

* Aquest any són elegits cònsols Marc Valeri Messal·la i Gai Fanni Estrabó. El seu consolat es va destacar pel decret senatorial que prohibia la residència dels retòrics grecs a Roma.
* S'estrenen les obres Eunuchus (L'eunuc) als Megalènsia, quan és edil curul Luci Postumi Albí i Phormio, als Jocs romans, les dues del dramaturg Terenci.
* El cònsol Estrabó proposa i fa aprovar una llei anomenada Lex Fannia sumptuaria que posa limitacions a les despeses que es podien fer en els banquets que se celebraven durant els Megalènsia o altres festivitats.
* Enviats de Judes Macabeu conclouen un tractat d'amistat romà-jueu amb el Senat romà.

## Naixements

* Cleòpatra III, reina d'Egipte (data aproximada).
* Demetri II Nicàtor (el Victoriós), rei selèucida.

## Necrològiques

* Nicanor, general selèucida. Avança des de Jerusalem cap a Bethoron, mentre Judes Macabeu acampa en un lloc proper. Té lloc una batalla decisiva el 13 d'Adar, i Nicanor és totalment derrotat. Mor en la batalla, i també quasi tots els homes del seu exèrcit.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ 1 Macabeus, VII, 8-10
* ↑ Aulus Gel·li. Les nits àtiques II, 24; XV,5
* ↑ Terenci. Comèdies: vol I. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1936, p. X (introducció).
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, X, 71
* ↑ Smith, William (ed.). «Judas Maccabaeus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ Justí. Justini Historiarum Philippicarum, XXXIX, 4
* ↑ Apià. Història de Roma: Síria i Pàrtia, XII, 67
* ↑ Flavi Josep. Antiguitats judaiques, XII, 10
# Agència Europea de Drets Fonamentals

L'Agència Europea de Drets Fonamentals (FRA) és una agència de la Unió Europea (UE) que vetlla pel compliment dels drets fonamentals dels ciutadans de la UE.

## Història

Fou creat el 2007 pel Consell de la Unió Europea i el Parlament Europeu en substitució de l'Observatori Europeu del Racisme i la Xenofòbia (EUMC). Té la seu a la ciutat austríaca de Viena.
El seu actual director executiu és Beate Winkle.

## Funcions

La seva funció és "reunir i analitzar dades sobre els drets fonamentals en relació amb, en un principi, tots els drets enumerats en la Carta dels Drets Fonamentals de la Unió"; no obstant això, el seu propòsits se centren sobre "les àrees temàtiques en l'àmbit del dret comunitari europeu", parant un especial esment sobre la problemàtica del racisme i la xenofòbia.
Igual que l'anterior EUMC, els seus principals mètodes d'operació són la investigació, informes, prestació d'assistència especialitzada a les Institucions de la Unió Europea, els Estats membres, i els països candidats a l'adhesió, i l'educació del públic. Aquesta agència no té la capacitat d'intervenir en casos individuals, deixant aquesta responsabilitat al Tribunal Europeu de Drets Humans, sinó que més aviat investiga les grans qüestions i tendències.

## Referències

* ↑ PDF Commission proposal ec.europa.eu

## Enllaços externs

* (anglès) Portal de l'Agència Europea de Drets Fonamentals Arxivat 2008-12-21 a Wayback Machine.
# Edifici del Cens (Calafell)

L'Edifici del Cens és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta irregular amb planta baixa i, parcialment, amb una planta alta. Una part de la coberta és d'una sola vessant, mentre que a la resta de l'edifici la coberta és de dues vessants, amb el carener paral·lel a la façana. Es formada per jàsseres, bigues, llates de fusta, rajoles i teules aràbigues. El trespol és de bigues de fusta i revoltons de rajola. El trespol i la teulada se sostenen gràcies a dos pilars de pedra escairada. A la façana hi ha tres portals, dos d'ells moderns, amb porta metàl·lica enrotllable. A la part superior hi ha quatre finestres fetes amb brancals de maons i llinda de fusta. Hi ha un ràfec de teules i una canal feta amb elements seriats de terrissa. La façana és arrebossada i pintada de color blanc. Hi pengen cables de telefonia. Al subsòl hi ha un cup.

## Història

Antigament, en aquest edifici es recollien els censos. Durant el darrer quart del segle XX es va modificar la façana en obrir-hi dues portes cotxeres.

## Referències

* 1 2
# Oratori de Sant Grau

L'Oratori de Sant Grau és una obra de la Vall d'en Bas (Garrotxa) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un oratori urbà. Situat davant de la casa núm 14 del carrer de Vic. Com la majoria d'oratoris l'any 1936 la imatge fou retirada. Es restaurà l'any 1975 gràcies al veïns de can Grau i can Bianya. A partir d'aquí la imatge quedà tancada amb vidre. Sant Grau és el protector del bestiar boví i, a pagès és una diada festiva.
# Illa Amsterdam

L'illa Amsterdam (alguna vegada anomenada com Nova Amsterdam) és una petita illa francesa situada al sud de l'oceà Índic amb les coordenades (37° 50′ S, 77° 31′ E﻿ / ﻿37.833°S,77.517°E﻿ / -37.833; 77.517).
Forma amb l'illa de Sant Pau, a 85 km més al sud amb les coordenades (38° 43′ S, 77° 31′ E﻿ / ﻿38.717°S,77.517°E﻿ / -38.717; 77.517) el districte de les Illes de Sant Pau i Amsterdam.
L'habiten prop de 30 persones durant l'hivern austral i 60 persones a l'estiu.

## Geografia

L'illa Amsterdam és una illa d'origen volcànic amb una superfície de 58 km². La muntanya de la Dives és el punt més alt amb 881 m.
Les illes Saint-Paul i Amsterdam són les illes més allunyades del món de tota massa continental.

### Climatologia

Tenen un clima oceànic temperat sense neu ni glaçades però amb un vent constant de l'oest. Temperatura mitjana a l'abric del vent de 16 °C amb una màxima absoluta, durant 50 anys, de 26 °C i una mínima d'1,7 °C.
L'única població és la de la base científica de Martin de Viviès, des de 1949 hi ha missions científiques amb 23 a 35 persones.
S'explota la pesca de la llagosta (Jasus paulensis).

## Fauna i flora

Presenten un ecosistema fortament pertorbat per l'home (caça, desforestació) i plantes introduïdes com caputxines i gramínies s'han estès. Aquest ecosistema forma part de l'ecoregió "praderies temperades de les illes Amsterdam i Saint-Paul".
La vegetació natural és de tipus herbaci i només a l'illa d'Amsterdam s'hi troba una espècie d'arbre la Phylica arborea, però el 1980 només hi restaven exemplars residuals, ja que se n'alimenten els bovins assilvestrats d'uns ramats del segle xix.
S'han replantat 7.000 d'aquest tipus d'arbres.
Fauna: ocells marins com un albatros endèmic, l'albatros de l'illa d'Amsterdam (Diomedea amsterdamensis); mamífers marins com l'otàrid (Arctocephalus tropicalis) i elefants de mar i l'orca.

## Història

L'illa Amsterdam va ser vista per Magallanes i Sebastián Elcano el 18 de març de 1522 El governador holandès Van Diemen li va donar el nom del seu vaixell Nieuw Amsterdam, el 1633. Però el primer a desembarcar-hi va ser l'holandès Willen de Vlaming el 1696.
Les dues illes van ser redescobertes pel polonès Adam Mieroslawski, el 1842. El 1843 França en va prendre possessió. Hi va haver intents d'explotar les illes per l'agricultura i la ramaderia.

## Vegeu també

* Llista de peixos de l'illa Amsterdam

## Bibliografia

* Saint-Paul & Amsterdam, Voyage austral dans le temps par Yannick Verdenal, éditions Gérard Louis, 2004.
* Les îles australes françaises par Gracie Delépine, éditions Ouest-France, 2002.
* Histoire des mers australes par Jean-René Vanney, París, 1986, éditions Fayard, 731 p.
* La revue TAAF consacre régulièrement des articles sur l'île Amsterdam.

## Enllaços externs

* (francès) - La 45 eme mission de l'île Amsterdam : Tranche de vie des hivernants de la 45 eme (1994).
* (francès) Ile Amsterdam en français - Informations diverses sur l'île Amsterdam
* (anglès) Ile Amsterdam visit - Photos d'une visite touristique récente