OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Corts de Castelló (1367)

Les Corts de Castelló de 1367, Corts Generals del regne de València, foren convocades per Pere el Cerimoniós, presidides per l'infant Joan, duc de Girona, i celebrades entre el 5 de febrer, i la darrera data coneguda, el 21 de març.
A aquestes Corts assistiren 12 localitats (València, Oriola, Morella, Borriana, Castelló, Morvedre, Cullera, Alacant, Alzira, Ademús, Alpont i Castellfabib; 13 membres de l'Església (els bisbes de València, Tortosa i Sogorb, els abats de Benifassà, Poblet, la Valldigna i Santa Maria del Puig, els capítols de les seus de València, Tortosa i Sogorb, els mestres de Montesa i Calatrava, i el comanador de Montalbán); i 42 membres del braç militar, entre nobles, cavallers i generosos.
En aquestes Corts s'aprova un subsidi, recaptat mitjançant imposts indirectes, amb la gestió controlada pels representants de les Corts, com es veu en el privilegi de 8 de maig de 1368, on el rei confirma als administradors de les imposicions del regne la seva exclusiva jurisdicció.

## Referències i notes

* ↑ Montesa 1863: p. 493.
* ↑ Romeu Alfaro 1989: pp. 41, 58 i 66.
* ↑ Candela Oliver 2003-2006: pp. 74-75
* ↑ Muñoz Pomer 1998: p. 769.
* ↑ Martínez Aloy 1930: p. 148
* ↑ Aureum Opus 1515: fol. 139v. (Privilegi CXVI)

## Bibliografia

* Aureum opus regalium priuilegiorum ciuitatis et regni Valentie cum historia cristianissimi Regis Jacobi ipsius primi conquistatoris (en llatí i català). Impressumque in nobili ac magnifica civitate Valencie: arte et industria humilis Didaci de Gumiel, 1515 [Consulta: 2 maig 2013].
* Candela Oliver, Bibiana «Cortes de San Mateo-Valencia de 1369-1370» (en castellà). Anales de la Universidad de Alicante. Historia Medieval, núm. 14, 2003-2006, pp. 69-84. ISSN: 0212-2480 [Consulta: 19 abril 2013].
* Martínez Aloy, José. La Diputación de la Generalidad del Reino de Valencia (en castellà). Valencia: Diputación Provincial, 1930 [Consulta: 20 maig 2013].
* Montesa, Amalio Marichalar, Marqués de; Manrique, Cayetano. Historia de la legislación y recitaciones del derecho civil de España (en castellà). Vol. VII. Madrid: Imprenta Nacional, 1863 [Consulta: 23 abril 2013].
* Muñoz Pomer, María Rosa «Cortes y fronteras de valencia en el siglo de Alcañices (1250-1350)» (en castellà). Revista da Faculdade de Letras. Historia, Núm. 15, fasc. 1, 1998, pp. 753-772. ISSN: 0871-164X [Consulta: 25 abril 2013].
* Romeu Alfaro, Sylvia; Aguiló Lúcia, Lluís. Les Corts valencianes. València: Corts Valencianes. Presidència, 1989. ISBN 84-7579-776-8.
# Observatori de San Vittore

L'Observatori de Sant Vittore és un observatori astronòmic situat prop de Bolonya, Itàlia, operatiu entre els anys 1969 i 2006.
Situat a 280 metres sobre el nivell del mar i té un telescopi newtonià de 0,45 metres.
Entre els anys 1980 i 2000 va realitzar 98 nous descobriments d'asteroides segons consta al Centre de Planetes Menors.

## Referències

* ↑ «List Of Observatory Codes» (en anglès). [Consulta: 1r juliol 2013].

## Enllaços externs

* Centre de Planetes Menors: Descobridors
# Brycon coxeyi

Brycon coxeyi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 16,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paztaza (Equador).

## Referències

* ↑ Müller J. & Troschel F. H. 1844. Synopsis generum et specierum familiae Characinorum. (Prodromus descriptionis novorum generum et specierum). Arch. Naturgeschichte v. 10 (pt 1). 81-99 + Zu pag. 99 (foldout).
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fowler, H. W. 1943. Two new characins from eastern Ecuador. Notulae Naturae (Philadelphia) Núm. 119: 1-5.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Géry, J. i V. Mahnert 1992: Notes sur quelques Brycon des bassins de l'Amazone, du Parana-Paraguay et du Sud-Est brésilien (Pisces, Characiformes, Characidae). Revue Suisse de Zoologie v. 99 (núm. 4): 793-819.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Howes, G. J. 1982: Review of the genus Brycon (Teleostei: Characoidei). Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology v. 43 (núm. 1): 1-47.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Brycon coxeyi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Zygaena

Zygaena és un gènere de lepidòpters zigenoïdeus de la família dels zigènids (Zygaenidae).
Totes les espècies del gènere són arnes diürnes i petites amb forma que recorda a un borinot o a una vespa. Aquestes petites papallones tenen colors molt elegants i contrastats, generalment negre i escarlata, que ha fet que siguin conegudes amb el nom de gitanes o gitanetes, referint-se als vestits de colors vius de les dones de l'ètnia gitana. Les zigenes són verinoses, ja que contenen cianur. Els colors vius són una advertència per als possibles depredadors, com aus o rèptils. Això els permet de ser poc esquives i sovint es deixen agafar sense dificultat amb les mans. Quan un depredador provi el desagradable gust d'una Zygaena, els seus colors d'advertència serviran de record per a l'animal, que en el futur evitarà atacar animals amb una morfologia similar. Per tant, les diferents espècies de Zygaena desenvolupen una coloració similar que els hi proporciona una defensa contra els seus depredadors. Aquesta estratègia es coneix com a mimetisme müllerià. L'aspecte més interessant és que l'àcid cianhídric no és adquirit de les seves plantes nutrícies com passa en la majoria d'insectes fitòfags, sinó que és sintetitzat pel mateix animal usant com a matèries primeres els cianoglucòsids linamarina i lotaustralina.

## Taxonomia

* Z. carniolica
* Z. ephialtes
* Z. fausta - gitana
* Z. filipendulae - gitana o gitaneta
* Z. graslini
* Z. loti
* Z. minos
* Z. occitanica
* Z. transalpina
* Z. trifolii - menuda
* Z. viciae
A la Devesa del Saler hi ha una subespècie anomenada Zygaena occitanica halophila.

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 2 març 2025].
* ↑ «Gitana». Arxivat de l'original el 2014-02-03. [Consulta: 28 febrer 2009].
* ↑ Vicenç M. Rossell i Verger, L'Albufera de València
* Papallones dels Països Catalans - Zygaenids i cossids

## Enllaços externs

* Llistat - Zygaena (anglès)
* Dossier: Les papallones
* Albert Masó, Instants de natura: A l'estiu, tota cuca viu
* Fitxes de les papallones d'Andorra Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine.
# Observatori de Sierra Nevada

L'Observatori de Sierra Nevada amb el codi d'observatori J89, (OSN), a 2.896 msnm és un observatori astronòmic situat prop de l'Observatori IRAM Pico Veleta en la lloma de Dílar, en la serralada de Sierra Nevada, a la província de Granada (Espanya).
Està dirigit i mantingut per l'Institut d'Astrofísica d'Andalusia i posseeix dos telescopis Ritchey-Chrétien en configuració de focus Nasmyth amb obertures de 1,5 i 0,9 metres, anomenats T150 i T90 respectivament. L'observatori es va inaugurar en 1981 en quedar obsoletes les instal·lacions de l'anterior observatori del Mojón del Trigo.

## Galeria

* L'Observatori de Sierra Nevada.
* Radiotelescopi de l'observatori de Sierra Nevada des de les pistes d'esquí.
* Detall del radiotelescopi de l'IRAM.
* L'antic observatori del Mojón del Trigo.
* T150.

## Referències

* ↑ «List Of Observatory Codes» (en anglès). [Consulta: 26 juny 2013].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* El radiotelescopi de Serra Nevada a fons
# Brycon labiatus

Brycon labiatus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Magdalena a Colòmbia.

## Referències

* ↑ Müller J. & Troschel F. H. 1844. Synopsis generum et specierum familiae Characinorum. (Prodromus descriptionis novorum generum et specierum). Arch. Naturgeschichte v. 10 (pt 1). 81-99 + Zu pag. 99 (foldout).
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Steindachner, F. 1879. Ichthyologische Beiträge (VIII). Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien v. 16 (no. 18): 194-195.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Géry, J. i V. Mahnert 1992: Notes sur quelques Brycon des bassins de l'Amazone, du Parana-Paraguay et du Sud-Est brésilien (Pisces, Characiformes, Characidae). Revue Suisse de Zoologie v. 99 (núm. 4): 793-819.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Howes, G. J. 1982: Review of the genus Brycon (Teleostei: Characoidei). Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology v. 43 (núm. 1): 1-47.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Brycon labiatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Lipovans

Els lipovans (en romanès: lipoveni, ucraïnès: липовани, rus: липовáне, en búlgar: липованци) és una ètnia d'eslaus orientals composta pels vells creients, en la seva majoria d'origen ètnic rus, que es van establir al Principat de Moldàvia, a Dobruja i Muntènia Oriental (Romania). Segons el cens de 2002 a Romania hi ha un total de 35.791 lipovans, dels quals 21.623 viuen a Dobruja.
Va ser una minoria religiosa perseguida pel Tsar Pere el Gran de Rússia i els cosacs i que van trobar refugi a Moldàvia i l'imperi otomà. El 80% dels lipovans són russòfons.

## Enllaços externs

* Second-Hand Souls: Selected Writing de Nitxita Danilov (en anglès)
* Icones lipovanes: el Museu Municipal de Blestxunov Arxivat 2005-11-20 a Wayback Machine.
* Zorile - diari en romanès i rus
# Casa Francesc Camprubí

La casa Francesc Camprubí és un edifici situat als carrers d'en Gignàs, 13, Regomir, 24 i Riudarenes, 2 de Barcelona, catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C).

## Història

En el seu testament del 1846, l'indià Francesc d'Assís Camprubí, que havia fet fortuna a Santiago de Cuba, va disposar que el seu capital fos invertit en immobles, i tal efecte, va nomenar marmessors i tutors del seu fill Ramon, menor d'edat: la seva vídua Antònia Bosch (†1882), l'adober Agustí Vila, el comerciant Pau Camprubí, i el seu gendre Pau Marquès i Bolet. Entre el 1849 i el 1850, aquests (excepte Marquès, que va romandre a Santiago de Cuba) van adquirir dues finques i van encarregar a l'arquitecte Antoni Rovira i Trias el projecte d'un nou edifici, acabat el 1851. A les obres van intervenir els paletes Joan Mumbrú i Joan Ribatallada, el fuster Feliu Prats, el manyà Josep Solà, els llauners i vidriers Miquel Moragas i Pere Marsal, i el pintor Josep Vidal.
L'hereu Ramon Camprubí i Bosch es va casar amb Ramona Mallol i Rodés (†1900), que juntament amb els seus germans Teresa i Francesc eren socis de la casa de comerç Mallol i Fills. El matrimoni va tenir quatre fills: Inès (†1876), Francesc d'Assís, Ramon i Concepció Camprubí i Mallol. Juntament amb Ramon Planas, Francesc Mallol i Ramon Camprubí i Mallol foren els marmessors de l'indià Tomàs Ribalta (†1887).

## Descripció

Consta de planta baixa, entresòl i tres pisos. La façana principal al carrer d'en Gignàs és de difícil visualització a causa de l'estretor del carrer.
El parament és d'especejament horitzontal als baixos (amb obertures d'arc escarser), i a l'entresol (amb petits balcons). Al principal hi ha una balconada correguda, per sobre de la qual s'alcen dues parelles de pilastres gegantines amb capitells corintis a cada cantonada, que sostenen un entaulament, més prominent sobre les pilastres.

## Referències

* 1 2 3 4 «Edifici d'habitatges». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ Diario de Barcelona (edición mañana), 10-03-1882, p. 3088.
* 1 2 3 AHPB, notari Magí Soler i Gelada, manual 1.287/12, f. 317-347, 06-05-1851.
* ↑ Bretos, Julià. Buscant Donya Isabel, octubre 2021, p. 21.
* ↑ AHPB, notari Ignasi Llobet, 14-11-1849 i 07-03-1850.
* ↑ La Veu de Catalunya (edició vespre), 28-04-1901, p. 1.
* ↑ Rodrigo y Alharilla, 2007, p. 162.
* ↑ La Imprenta (edición mañana), 15-08-1876, p. 5492.
* ↑ Diario de Barcelona (edición mañana), 03-01-1877, p. 66.
* ↑ Rodrigo y Alharilla, 2007, p. 163.

## Vegeu també

* Casa-fàbrica Abril-Vila
* Casa-fàbrica Marquès
* Palau Marc

## Bibliografia

* Rodrigo y Alharilla, Martín. Indians a Catalunya: Capitals cubans en l'economia catalana. Barcelona: Fundació Noguera, juny 2007. ISBN 978-84-9779-529-6.

## Enllaços externs

* «Casa Francesc Camprubí». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Brycon meeki

Brycon meeki és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 32,2 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica, a les conques fluvials transandines de Colòmbia.

## Referències

* ↑ Müller J. & Troschel F. H. 1844. Synopsis generum et specierum familiae Characinorum. (Prodromus descriptionis novorum generum et specierum). Arch. Naturgeschichte v. 10 (pt 1). 81-99 + Zu pag. 99 (foldout).
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. 1918. Eighteen new species of fishes from northwestern South America. Proceedings of the American Philosophical Society v. 56 (núm. 7): 673-689.
* ↑ «Brycon meeki». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Géry, J. i V. Mahnert 1992: Notes sur quelques Brycon des bassins de l'Amazone, du Parana-Paraguay et du Sud-Est brésilien (Pisces, Characiformes, Characidae). Revue Suisse de Zoologie v. 99 (núm. 4): 793-819.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Howes, G. J. 1982: Review of the genus Brycon (Teleostei: Characoidei). Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology v. 43 (núm. 1): 1-47.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Doris (mitologia)

Segons la mitologia grega, Doris (en grec antic Δωρίς) va ser una nimfa, filla d'Oceà i de Tetis.
Casada amb Nereu, va ser la mare de les cinquanta nereides i de Nèrites, el seu únic fill mascle.

## Referències

* ↑ Ovidi Nasó, P.; Revisat i traduït per Adela M.ª Trepat i Anna M.ª de Saavedra. Les Metamorfosis, V. III. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1932. p. 69

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 68. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
# Rolvsøy

Rolvsøy (en sami septentrional: Gádde-Iččát) és una illa del municipi de Måsøy, al comtat de Finnmark, Noruega. L'illa, de 89 km², el 2023 tenia 70 habitants. Es troba al sud de l'illa d'Ingøya i al nord i a l'oest del continent, de la qual el separa el Rolvsøysundet.
L'illa és muntanyosa i està gairebé dividida en dos pel Valfjorden, a l'oest, i el Langfjorden, a l'est, amb un istme pantanós de 800 metres d'amplada entremig. Gairebé tots els assentaments es troben a la part nord de l'illa. Al costat oest hi ha el poble pesquer de Tufjord i al costat est el de Gunnarnes, on hi ha una connexió de ferri amb els pobles de Havøysund i Ingøy.

## Referències

* ↑ Bøthun, Sunniva Hadland. «Rolvsøya i Finnmark har søkt flytting til Hammerfest» (en noruec nynorsk), 22-11-2023. [Consulta: 6 març 2024].
* ↑ Store norske leksikon. «Rolvsøya» (en norwegian). [Consulta: 5 febrer 2013].
# Portal 2

Portal 2 és un joc de trencaclosques amb elements de plataformes desenvolupat per Valve. Es va publicar l'abril del 2011 per a Windows, Mac OS X, Linux, PlayStation 3, i Xbox 360. La versió digital per a ordinador és distribuïda en línia per Valve mitjançant el seu servei Steam, mentre totes les edicions físiques són distribuïdes per Electronic Arts.
Com al Portal original (2007), els jugadors solucionen trencaclosques per col·locar portals i teleportació entre ells. Portal 2 afegeix novetats com ara rajos tractors, làsers i pintures de gel que modifiquen el moviment del jugador a més de permetre la col·locació de portals sobre qualsevol superfície. En la campanya per a un jugador, es controla a Chell, que recorre unes instal·lacions d'Aperture Science en mal estat, mentre la supercomputadora GLaDOS tracta de reconstruir-les.
Portal 2 va rebre molt bones crítiques degut a la seva corba de dificultat mesurada, el seu ritme, l'humor negre, l'escriptura de la història i l'actuació dels actors de doblatge. Ha estat considerat un dels millors videojocs del segle xxi.

## Referències

* ↑ Machkovech, Sam. «'Portal 2': A Video Game That Gets Comedy Right» (en anglès americà), 23-04-2011. [Consulta: 3 febrer 2021].
* ↑ «Portal 2: Valve's Storytelling Secrets - IGN» (en anglès). [Consulta: 3 febrer 2021].
* ↑ «The 50 best video games of the 21st century» (en anglès), 19-09-2019. [Consulta: 3 febrer 2021].
# Lasiargus

Lasiargus és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae.
Fou descrit per primera vegada per C. Chyzer i Władysław Kulczyński l'any 1894.
Es poden trobar a la zona paleàrtica, concretament a Kazakhstan, Kyrgyzstan, Mongolia, i Russia:

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Lasiargus hirsutoides Wunderlich, 1995
* Lasiargus hirsutus (Menge, 1869) (Espècie tipus)
* Lasiargus pilipes (Kulczyński, 1908)
* Lasiargus zhui Eskov & Marusik, 1994

## Referències

* ↑ Chyzer, C.; Kulczyński, W. Araneae Hungariae. Tomus II, 1894.
* ↑ «Gen. Lasiargus Kulczyński, 1894». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Portal (series)

Portal és una sèrie de videojocs de trencaclosques en primera persona desenvolupats per Valve. Ambientats en l'univers de Half-Life, els dos jocs principals en la sèrie, Portal (2007) i Portal 2 (2011), ens posen en la pell d'una dona, la Chell, que és forçada a dur a terme una sèrie de tests dins l'Aperture Science Enrichment Center per una intel·ligència artificial, anomenada GLaDOS, que controla les instal·lacions. La majoria de les proves impliquen utilitzar la "Aperture Ciència Handheld Portal Device", un dispositiu que crea uns portals teleportadors que uneixen dues superfícies planes. El personatge i altres objectes del joc poden moure's mitjançant aquests portals mentre conservant la seva quantitat de moviment.
Els jocs de Portal van aprofundir en un concepte ideat per estudiants del DigiPen Institute of Technology per al joc Narbacular Drop. Valve va contractar molts d'aquests estudiants per a desenvolupar una experiència completa al voltant d'aquesta idea inicial.

## Referències

* ↑ «video games - What is the link between the Portal series and Half-Life series?». [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ «Narbacular Drop» (en anglès), 18-05-2018. [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ «Things are heating up!». Narbacular Drop official site, 17-07-2006. Arxivat de l'original el 28 de setembre de 2007. [Consulta: 21 juliol 2006].