OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oriol eurasiàtic

L'oriol eurasiàtic o senzillament oriol, o menjafigues, bacorer, dàvia, figuer, figuerol, panfígol, papafigues, i antigament tord groc a les Balears (Oriolus oriolus), és un ocell passeriforme propi de les regions temperades de l'hemisferi nord. Mesura uns 24 cm. És un ocell més aviat gran amb les ales i la cua llargues. L'ocell adult mascle és molt vistós, amb un groc brillant al cos i les ales i la cua principalment negra; la femella i els joves tenen un disseny semblant però més apagat, i són d'un color verd groguenc al damunt i grisenc o blanc a sota. Té un vol fluid i ràpid. Té un cant fort i aflautat, amb un característic xiulet. Viu essencialment en arbres; en boscos, parcs ben arbrats, fruiters vells i vores dels rius. Fa el niu generalment penjat entre branques forcades horitzontalment.
Cria al centre i sud d'Europa i al nord d'Àfrica, i hiverna al centre i sud d'Àfrica. A Catalunya i el País Valencià, és un ocell estival distribuït per tot el territori, excepte al Pirineu per sobre dels 1.600 m. A les Balears, no hi cria (o només ocasionalment), però hi és un ocell de pas durant la migració.

## Referències

* ↑ «Oriol eurasiàtic». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
* ↑ «menjafigues». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Veg. les entrades corresponents del Diccionari normatiu valencià.
* ↑ Guia dels ocells dels països catalans i d'Europa Ed. Omega,ISBN 84-282-1034-9
* 1 2 3 Estrada, Joan; Jutglar, Francesc; Llobet, Toni. Ocells de Catalunya, País Valencià i Balears : Inclou també Catalunya Nord, Franja de Ponent i Andorra. Barcelona: Lynx, març de 2010. ISBN 978-84-96553-54-5.

## Enllaços externs

* Fotos, vídeos i sons d'oriols en Internet Bird Collection.
# Oriol granatós

L'oriol granatós (Oriolus traillii) és un ocell de la família dels oriòlids (Oriolidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos als turons i muntanyes de l'Himàlaia, des del nord i est de l'Índia, sud-oest de la Xina, sud-est asiàtic (excepte Península de Malaca) i Taiwan.

## Referències

* ↑ «Oriol granatós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Oriol muntanyenc

L'oriol muntanyenc (Oriolus percivali) és un ocell de la família dels oriòlids (Oriolidae).

## Hàbitat i distribució

Viu a la selva pluvial de les muntanyes del nord-est i est de la República Democràtica del Congo, Uganda, Ruanda, Burundi, oest i centre de Kenya i oest de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Oriol muntanyenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Oriol ventríloc

L'oriol ventríloc (Oriolus consobrinus) és un ocell de la família dels oriòlids (Oriolidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i selva del nord, centre i est de Borneo i petites illes properes, i les illes Palawan.

## Referències

* ↑ «Oriol ventríloc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Estret de Lombok

L'estret de Lombok (indonesi: Selat Lombok en indonesi) és un estret que separa les illes de Lombok i Bali, a Indonèsia. Comunica la mar de Bali al nord amb l'oceà Índic al sud. Es tracta d'un estret que forma part d'una ruta de navegació alternativa per als grans naviliers oceànics de gran tonatge que no poden passar per l'estret de Malaca, ja que és de menor profunditat. En l'extrem nord-est de l'estret, molt prop de la costa de Lombok, es troben les illes Gili.
L'estret té una longitud aproximada de 60 quilòmetres, una amplària màxima de 40 quilòmetres i mínima de 18 i una profunditat mitjana de 250 metres. Es troba al costat de l'estret de macasar un dels principals passos del throughflow d'Indonèsia, un corrent marí que transporta aigua de l'oceà Pacífic cap a l'oceà Índic.
L'estret de Lombok coincideix també amb el pas de la línia de Wallace, una profunda fossa que marca el límit biogeogràfic entre l'ecozona indomalaia i la Wallacea, una regió de transició cap a l'ecozona d'australàsia.
Els biòlegs creuen que va ser la profunditat del mateix estret de Lombok la que va mantenir els animals a banda i banda aïllats els uns dels altres. Quan el nivell del mar va baixar durant el Pleistocè a l'edat de gel, les illes de Bali, Java i Sumatra estaven totes connectades entre si i amb el continent d'Àsia.

## Referències

* ↑ Susanto, R. Dwi; Leonid Mitnik; Quanan Zheng «Ocean Internal Waves Observed in the Lombok Strait». Oceanography, 18, 12-2005, pàg. 83. Arxivat de l'original el 9 octubre 2011. DOI: 10.5670/oceanog.2005.08 [Consulta: 16 maig 2008]. Arxivat 27 de febrer 2009 a Wayback Machine.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en anglès). [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ Van Oosterzee, Penny. Where worlds collide : the Wallace line. Kew, Vic.: Reed, 1997. ISBN 0-7301-0470-2. OCLC 38218451.
* ↑ aresetar. «Pleistocene Sea Level Maps» (en anglès), 12-01-2011. [Consulta: 31 maig 2021].
# Javier López Carballo

Javier "Javi" López Carballo (nascut el 25 de març de 2002) és un futbolista professional canari que juga com a lateral esquerre a la Reial Societat.

## Carrera de club
### Alavés

Nascut a La Orotava, Santa Cruz de Tenerife, Illes Canàries, López va representar la UD Orotava i el CD Tenerife abans d'incorporar-se a la formació juvenil del Deportivo Alavés el 2017. El març següent, va renovar el seu contracte fins al 2020.
López va debutar amb el filial el 22 de setembre de 2018 amb només 16 anys, en un empat a casa de Tercera Divisió 0-0 contra la Real Sociedad C. El març de l'any següent, va ampliar encara més el seu contracte fins al 2023, sent definitivament ascendit a l'equip principal abans de la campanya 2020-21.
El 21 de juny de 2020, a l'edat de 18 anys, López va debutar amb el seu primer equip –i la Lliga–, començant com a titular en una derrota per 0–6 fora de casa contra el RC Celta de Vigo. Suplent de Rubén Duarte, va patir el descens el 2022 abans d'aconseguir l'ascens l'any següent .
López va marcar el seu primer gol com a professional el 5 de maig de 2024, marcant el guanyador en un 1-0 a casa seva davant el València CF.

### Reial Societat

El 21 de juliol de 2024, López va signar un contracte de sis anys amb la Reial Societat també al primer nivell.

## Referències

* ↑ «FIFA U-17 World Cup Brazil 2019: List of Players: Spain». FIFA, 31-10-2019. Arxivat de l'original el 27 desembre 2019.
* ↑ «La Orotava se rinde ante su joven promesa Javi López» (en castellà). DeporPress, 14-11-2019. [Consulta: 21 juny 2020].
* ↑ «Javi López amplía su contrato con el Deportivo Alavés» (en castellà). Deportivo Alavés, 15-03-2018. [Consulta: 21 juny 2020].
* ↑ «El canterano Javi López continuará en el Alavés pese al interés de la Juventus» (en castellà). Marca, 19-06-2019. [Consulta: 21 juny 2020].
* ↑ «Paseo de domingo en Balaídos» (en castellà). Marca, 21-06-2020. [Consulta: 21 juny 2020].
* ↑ «Javi López signs for Real Sociedad». Real Sociedad, 21-07-2024. [Consulta: 22 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Javi López a BDFutbol
* Javi López a La Preferente (castellà)
* Javi López, Fitxa a Soccerway
# Federació d'Estudiants de la Universitat de Xile

La Federació d'Estudiants de la Universitat de Xile (FECh) és l'organització que representa a tots els estudiants que pertanyen a la Universitat de Xile. A la FECh hi estan federats els Centres d'Estudiants de les diferents carreres de pregrau. Al mateix temps, es troba adscrita a la Confederació d'Estudiants de Xile (Confech).
Va ser fundada en 1906 i es va tornar una de les primeres grans organitzacions estudiantils a América . Ha estat un actor més o menys rellevant en la història política i social de Xile: va destacar participant en el enderrocament de la dictadura de Carlos Ibáñez del Camp, en el procés de reforma universitària començat per la Pontifícia Universitat Catòlica de Valparaíso el 1967, en les manifestacions d'oposició a la dictadura militar liderada per Augusto Pinochet i les diverses manifestacions estudiantils que van tenir lloc des del retorn a la democràcia en 1990.

## Història
### 1906-1919

La Federació d'Estudiants de la Universitat de Xile és l'associació estudiantil més antiga de Xile. Fundada en les albors del segle xx , el 21 d'octubre de 1906, amb el suport del rector radical don Valentín Letelier, per a defensar els drets i representar les opinions dels estudiants de la Universitat de Xile, així com per a brindar assistència social als treballadors i els desposseïts. Malgrat el suport de Letelier, i sobretot després de la seva renúncia a la butaca de Bell, va començar gradualment a enfrontar-se amb l'establishment universitari. Tot i això, es va convertir en un actor important de la vida social i política xilena.
Des de 1907 va organitzar les primeres manifestacions estudiantils. El rival tradicional dels estudiants en aquestes protestes va ser la Universitat Catòlica, institució on anaven el fills de l'elite xilena. Amb els temps, els enfrontaments amb els estudiants catòlics es van tornar periòdics. En 1911 l'organització va fer costat a l'acadèmic alemany Max Westenhofer de la Facultat de Medicina, quan aquest va ser expulsat de la Universitat i del país, per escriure un polèmic document –l'«Informe Westenhofer»– on criticava la precària situació en què vivia la classe obrera de Xile.
En 1913 organitza grans manifestacions públiques per a oposar-se a l'arribada a Santiago del prelat de l'Església Catòlica, Monsenyor Sibilia (per les opinions d'aquest, en el conflicte del Cas Tacna i Arica entre el Perú i Xile) el que va significar un distanciament de l'establishment oligàrquic i un gradual acostament als grups d'esquerra i anarquistes que van governar la Federació entre 1918 i 1922.
# Estació de Xàtiva

L'estació de Xàtiva és una de les estacions del metro de València, la més usada de tota la xarxa. Es compon de dues andanes a distint nivell, la primera direcció Maritim-Serrería/Rafelbunyol i la segona direcció Aeroport. A més a més, MetroValencia hi té una de les seues oficines d'atenció al públic i hi ha un estanc.
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Aeroport | Àngel Guimerà | | Colón | Rafelbunyol |
| Aeroport | Àngel Guimerà | ... | Colón | Marítim |
| Riba-roja | Àngel Guimerà | ... | Colón | Alboraia Peris Aragó |

## Accessos

Dos accessos es troben a l'entrada principal de l'Estació del Nord.
* Carrer de Xàtiva

## Referències

* ↑ Plànol de línies i estacions de Metrovalencia
* ↑ «La Generalitat va facilitar la mobilitat de 3,3 milions de viatgers i viatgeres en la xarxa de Metrovalencia el mes de setembre passat». Generalitat Valenciana, 13-10-2020. Arxivat de l'original el 21 de gener 2022. [Consulta: 28 febrer 2021].

## Vegeu també

* Metro de València
# Estret de Naruto

L'estret de Naruto (鳴 門 海峡 Naruto-kaikyō) és un estret entre l'illa d'Awaji i Shikoku al Japó. Connecta la part més oriental del mar interior de Seto amb el canal de Kii. Una característica famosa de l'estret són els remolins de Naruto. El pont d'Ōnaruto, construit entre 1976 i 1985, al sud de l'autopista Kobe-Awaji-Naruto, creua l'estret.

## Galeria

* Pont d'Ōnaruto.
* Estret de Naruto des de l'espai.

## Referències

* ↑ Wang, Haiyan; Guo, Xinyu; Liu, Zhe «The age of Yodo River water in the Seto Inland Sea». Journal of Marine Systems, 191, 01-03-2019, pàg. 24–37. DOI: 10.1016/j.jmarsys.2018.12.001. ISSN: 0924-7963.
* ↑ Uchiyama, Yusuke; Zhang, Xu; Yanase, Shota «Generation Mechanism of Tidally-driven Whirlpools at A Narrow Strait in An Estuary» (en anglès). IOP Conference Series: Earth and Environmental Science, 945, 1, 12-2021, pàg. 012028. DOI: 10.1088/1755-1315/945/1/012028. ISSN: 1755-1315.
* ↑ Eyewitness, D. K.. DK Eyewitness Japan (en anglès). Dorling Kindersley Limited, 2023-08-03. ISBN 978-0-241-65243-5.
* ↑ Bishop, Peter. Bridge (en anglès). Reaktion Books, 2008, p. 204. ISBN 978-1-86189-346-8.

## Enllaços externs

* Interactive satellite photos of the site
# Estret de Roques

L'Estret de Roques és una pas estret entre roques al municipi de Sant Climent de Llobregat, que serveix de pas de comunicació amb el municipi veí de Sant Boi de Llobregat, tots dos dins de la comarca del Baix Llobregat.
Es tracta d'un pas físic i geogràfic que històricament ha servit de comunicació entre aquests dos municipis al llarg de la història. Fins i tot, a l'època medieval havia estat el pas del Camí Ral, que procedent de Barcelona, passava per Sant Boi dirigint-se a Sant Climent, i després a Begues, Olesa i Vilafranca. El topònim "Estret de Roques", es troba citat en documents de la primera meitat del segle xix. Però l'Estret de Roques actual no és el mateix pas entre roques d'aquest coll de muntanya que el pas d'abans de l'inici de la construcció de la carretera de Sant Climent, l'any 1907. Avui l'Estret de Roques és una trinxera excavada en el rocam per unir unes esplanacions que a final del segle xix es van fer entre Sant Climent i el coll i que, posteriorment, van ser aprofitades per construir la carretera actual, segons la memòria del projecte de 1907.

## Referències

* ↑ «.xml Estret de Roques». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 29 febrer 2020].
* 1 2 3 Sánchez i Torres, Xavier «El Camí Ral a Sant Boiː Recerca de restes de l'antic Camí Ral de Barcelona a Vilafranca del Penedès a la zona forestal del terme de Sant Boi de Llobregat». Materials del Baix Llobregat, Núm. 14, 2008, pàg. 85-90 [Consulta: 29 febrer 2020].
* ↑ Gutiérrez, Gregori «La població a Sant Boi de Llobregat. Documents I.». Arxiu Històric Municipal [Sant Boi de Llobregat], 1988.
# Estrilda cua de vinagre

L'estrilda cua de vinagre o bec de corall blau (Glaucestrilda caerulescens) és una espècie d'ocell de la família dels estríldids (Estrildidae) que habita zones de sabana de l'Àfrica Occidental, des del Senegal i Gàmbia cap a l'est, fins al nord de Camerun, sud-oest de Txad i República Centreafricana. Utilitzat com a ocell de gàbia, s'ha introduït a diferents indrets, com ara les Illes Hawaii. Als Països Catalans només s'han albirat de manera ocasional.

## Referències

* ↑ «Estrilda cua de vinagre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
* ↑ Fitxa del bec de corall blau al SIOC Rev. 09/12/2012
* ↑ Llista d'ocells del Delta del Llobregat, Edició 2008 (versió 1.0) Ferran López i F.Xavier Santaeufemia Rev. 09/12/2012
# Estrilda cuanegra

L'estrilda cuanegra (Glaucestrilda perreini) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc i boscos de ribera del Gabon, República del Congo, oest i nord d'Angola, sud de la República Democràtica del Congo i sud de Tanzània, cap al sud, a través de Zàmbia, Malawi, Zimbabwe i centre i sud de Moçambic fins l'est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Estrilda cuanegra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Estrilda de capell

L'estrilda de capell (Estrilda atricapilla) és una espècie dels ocells estríldids que habiten a Angola, Burundi, República del Congo, Camerun, la República Democràtica del Congo, Guinea Equatorial, el Gabon, Kenya, Ruanda i Uganda. Àfrica central. El seu estat de conservació segons la Llista Vermella és de baix risc (LC).

## Referències

* ↑ «Estrilda de capell». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
* ↑ «BirdLife Data Zone». [Consulta: 12 setembre 2021].
* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species». [Consulta: 12 setembre 2021].
# Estrilda galtanegra

L'estrilda galtanegra (Coccopygia melanotis) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb herba o matolls del sud-oest de Zimbabwe, sud de Moçambic i nord-est i sud de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Estrilda galtanegra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Estroma (anatomia cel·lular)

L'estroma és l'espai líquid que envolta els granes dins del plastidi del cloroplast. Per analogia amb el mitocondri l'estroma es correspondria a la matriu mitocondrial. Dins l'estroma hi ha piles de grana de tilacoides, els suborgànuls on comença la fotosíntesi , amb el benentès que contenen els pigments fotosintètics, abans que els canvis químics es completin a l'estroma. La fotosíntesi ocorre en dos estadis. En el primer estadi captura l'energia de la llum i la fa servir per molècules d'emmagatzematge d'energia ATP i NADPH. Durant el segon estadi, fa servir aquests productes per capturar i reduir nitrogen. Les sèries de reaccions redox que tenen lloc a l'estroma s'anomenen col·lectivament cicle de Calvin i a tres fases: Fixació de carboni, reaccions de reducció i regeneració de la ribulosa 1,5-bisfosfat (RuBP).

## Referències

* ↑ stroma, n. Second edition, 1989; online version June 2011.
* ↑ Campbell, Neil A.; Brad Williamson; Robin J. Heyden. Biology: Exploring Life. Boston, Massachusetts: Pearson Prentice Hall, 2006. ISBN 978-0-13-250882-7.
* ↑ Kramer & Scott Cell Concept iv. 80 1979
# Estroma (histologia)

En histologia l'estroma (del grec στρῶμα, que significa "capa, llit, llençol") és una xarxa de teixit connectiu que dona suport a les cèl·lules d'un teixit o òrgan. L'estroma en el teixit animal s'oposa, en certa forma, al parènquima. Les cèl·lules estromals són cèl·lules de teixit connectiu de qualsevol òrgan, per exemple en la mucosa uterina (endometri), pròstata, medul·la òssia, i l'ovari. Són cèl·lules que donen suport a la funció de les cèl·lules parenquimàtiques d'aquest òrgan. Els fibroblasts, les cèl·lules immunes, els perícits i les cèl·lules inflamatòries són els tipus més comuns de les cèl·lules de l'estroma. Així mateix l'estroma conté els capil·lars.
La interacció entre les cèl·lules de l'estroma i les cèl·lules tumorals se sap que té un paper important en la proliferació i progressió del càncer.
Les cèl·lules estromals (en la capa de la dermis) adjacents a l'epidermis (la capa superior de la pell) alliberen factors de creixement que promouen la divisió cel·lular. Això manté l'epidermis regenerar a partir de la part inferior mentre que la capa superior de les cèl·lules en l'epidermis són constantment "despreses" fora del cos. Certs tipus de càncers de pell (carcinomes de cèl·lules basals) no poden propagar per tot el cos pel fet que les cèl·lules canceroses requereixen ser prop de les cèl·lules de l'estroma de continuar la seva divisió. La pèrdua d'aquests factors de creixement de l'estroma quan el càncer es mou per tot el cos impedeix el càncer d'envair altres òrgans.

## Referències

* ↑ Wiseman BS, Werb Z «Stromal effects on mammary gland development and breast cancer». Science, 296, 5570, maig 2002, pàg. 1046–9. Arxivat de l'original el 2010-06-28. DOI: 10.1126/science.1067431. PMC: 2788989. PMID: 12004111 [Consulta: 18 novembre 2012]. Arxivat 2010-06-28 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* estroma al Diccionari d'eMedicine
# Estructura biomolecular

L'estructura biomolecular és l'estructura de les biomolecules, principalment de les proteïnes i els àcids nucleics ADN i ARN. L'estructura d'aquestes molècules sovint es descompon en estructura primària, estructura secundària, estructura terciària i estructura quaternària. La bastida per aquesta estructura la proporciona els elements de l'estructura secundària que estan units amb enllaços d’hidrogen amb la molècula. Això porta a diversos "dominis" recognoscibles de l'estructura de la proteïna i l'estructura de l'àcid nucleic.
Els termes d'estructura primària, secundària, terciària i quaternària van ser encunyats per Kaj Ulrik Linderstrøm-Lang el 1951.

## Estructura primària

En bioquímica, l'Estructura primària d'una molècula biològica és l'especificació exacta de la seva composició atòmica i dels enllaços químics que connecten els àtoms (incloent-hi l'estereoquímica).

## Estructura secundària

En la bioquímica i la biologia estructural l'estructura secundària és la forma tridimensional de segments locals de biopolímers com les proteïnes i els àcids nucleics (ADN/ARN). No descriu la seva posició atòmica específica en l'espai en tres dimensions, la qual es considera estructura terciària. L'estructura secundària està formalment definida pels enllaços d'hidrogen del biopolímer observats en una estructura de resolució atòmica.

## Estructura terciària

En bioquímica i biologia molecular l'estructura terciària d'una proteïna o una altra macromolècula és la seva estructura tridimensional definida per les seves coordenades atòmiques.

## Estructura quaternària

En bioquímica l'estructura quaternària és la disposició de múltiples proteïnes plegades o molècules proteiques en bobina en un complex de subunitats. En àcids nucleics el terme es pot referir al nivell alt d'organització de l'ADN en la cromatina, incloent les interaccions amb la histona, o les interaccions entre unitats separades d'ARN en el ribosoma o espliceosoma.

## Altres biomolècules

Altres biomolècules com els polisacàrids i lípids, poden tenir estructures d'elevat ordre amb conseqüències biològiques.

## Referències

* ↑ IUPAC, Compendium of Chemical Terminology, 2a ed. ("The Gold Book") (1997). Versió corregida en línia: (2006–) "tertiary structure" (en anglès).
* ↑ Sipski, M. Leonide; Wagner, Thomas E. «Probing DNA quaternary ordering with circular dichroism spectroscopy: Studies of equine sperm chromosomal fibers». Biopolymers, 16, 3, 1977, pàg. 573–82. DOI: 10.1002/bip.1977.360160308. PMID: 843604.
* ↑ Noller, H F «Structure of Ribosomal RNA». Annual Review of Biochemistry, 53, 1984, pàg. 119–62. DOI: 10.1146/annurev.bi.53.070184.001003. PMID: 6206780.
* ↑ Nissen, P.; Ippolito, JA; Ban, N; Moore, PB; Steitz, TA «RNA tertiary interactions in the large ribosomal subunit: The A-minor motif». Proceedings of the National Academy of Sciences, 98, 9, 2001, pàg. 4899–903. DOI: 10.1073/pnas.081082398. PMC: 33135. PMID: 11296253.
# Estudi Mary Callery

L'Estudi Mary Callery és una obra de Cadaqués (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat dins del nucli urbà de la població de Cadaqués, formant cantonada amb la placeta de Marcel Duchamp i el carrer de Puig Vidal.
Edifici cantoner de planta rectangular, amb la coberta d'un sol vessant de teula i distribuït en planta baixa, dos pisos i altell. La façana orientada a la plaça presenta tres grans obertures rectangulars, una per planta, protegides amb persianes de lamel·les blanques. Els finestrals dels pisos presenten barana de ferro blanca també. La façana que dona al carrer Puig Vidal, per contra, presenta diverses finestres quadrades de mida petita, disposades a diferent nivell. El portal d'accés és molt senzill i rectangular. L'interior presenta espais grans i diàfans aptes per treballar. Destaquen les campanes de les llars de foc, de mida gran, i les escales de cargol de ferro, situades en un extrem de l'edifici.
La construcció està arrebossada i emblanquinada.

## Història

A partir dels anys 50 Cadaqués es va convertir en un centre cultural important, on es reunien personatges de la burgesia catalana i artistes internacionals de ressò. Aquests fets, juntament amb l'increment de turisme, varen comportar la construcció de noves cases d'estiueig i la reforma de les antigues introduint variacions lligades a les darreres tendències arquitectòniques, encara que conservant, globalment, l'estil arquitectònic tradicional.
L'escultora Mary Callery va encarregar la reforma d'aquesta casa als arquitectes Lanfranco Bombelli i Peter Harnden, per ubicar-hi el seu estudi de treball.

## Referències

* 1 2 3 4 5