OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Codina (geologia)

Una codina és un espai on hi aflora la roca formant una zona pràcticament lliure de vegetació. Ètim d'origen incert, probablement d'una base preromana indoeuropea koteina, llatinitzada kotina.
Les codines són superfícies extenses planes o poc inclinades on els afloraments rocosos poden alternar amb clapes de sòl. Un codinar és un lloc de codines.
Les codines i roqueters formats per conglomerats són un dels trets geomorfològics més característics de les serres de Sant Llorenç i l'Obac.

## Formació

Les codines de terra baixa són el resultat de l'erosió causada principalment per l'aigua, que debilita la roca i provoca la seva disgregació. L'aigua dissol els carbonats del conglomerat i arrastra sorra i argila, deixant la capa superficial desestabilitzada. Aquestes codines són colonitzades per diverses comunitats vegetals, incloent un prat d'anuals i geòfits, fragments de brolla de romaní i de l'alzinar, distribuïdes segons factors com la topografia i l'exposició.

## Referències

* ↑ «codina». Diccionari General DCT, 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Les codines» (PDF). Llengua Nacional - núm. 75 - 2011 p. 31-39. llenguanacional.cat, 2011. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «codina». enciclopèdia.cat, GEC, 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «codinar». Diccionari GDLC, 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ Puig-Gironès, R.; Real, J. «Indicadors de l'estat de la biodiversitat i proposta de seguiments a llarg termini en ecosistemes mediterranis». Universitat de Barcelona. Nemòria CMBMM 2017, 2017, pàg. 58-59.
* ↑ «Geozona 223 Sant Llorenç del Munt i L'Obac». Generalitat de Catalunya, Departament de Medi Ambient i Habitatge, Direcció General del Medi Natural, 2021. [Consulta: 5 maig 2021].
* ↑ Pintó Fusalba, J.; Panareda Clopés, J.M. «Cartografia del paisatge vegetal del sector d'ampliació del Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l'Obac». Parcs. Diputació de Barcelona, pàg. 28.
# Illa d'al-Muharraq

L'illa d'al-Muharraq (àrab: جزيرة المحرق, jazīrat al-Muḥarraq) és la tercera illa en superfície de l'arxipèlag de Bahrain (precedida per les illes de Bahrain i d'Hawar). La seva capital és al-Muharraq, antiga capital de Bahrain. Les altres poblacions de l'illa són:
* Al Dair
* Arad
* Busaiteen
* Hidd
* Galali
* Halat Bu Maher
* Halat Nuaim
* Halat Seltah
* Samaheej
A l'illa hi ha l'aeroport Internacional d'al-Muharraq (Bahrain International Airport) i l'aeròdrom d'al-Muharraq.
L'illa es deia antigament Arad. Els Al Khalifa s'hi van establir al segle xix i hi van residir fins al 1923. A l'illa predominava el comerç, la pesca i sobretot les perles. La seva població era de 38.500 habitants el 1905 dels quals 20.000 a la capital i 8.000 a al-Hadd (Hidd).
# Askoldia variegata

Askoldia variegata és una espècie de peix de la família dels estiquèids i l'única del gènere Askoldia.

## Descripció

* Fa 45 cm de llargària màxima.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (entre 2 i 140 m de fondària, normalment fins als 60) i de clima temperat, el qual viu al Pacífic nord-occidental: des del nord de la mar d'Okhotsk fins a la costa pacífica de l'illa de Hokkaido, la mar del Japó i la badia de Pere el Gran, incloent-hi el Japó, la península de Corea i Rússia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Pavlenko, M. N., 1910. Fishes of Peter the Great Bay. Trudy Obshch. Estv. Imp. Kazan Univ. v. 42 (núm. 2): 1-95, 10 Pls.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Masuda, H., K. Amaoka, C. Araga, T. Uyeno i T. Yoshino, 1984. The fishes of the Japanese Archipelago. Vol. 1. Tokai University Press, Tòquio (Japó). 437 p.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Acadèmia Russa de les Ciències, 2000. Catalog of vertebrates of Kamtxatka and adjacent waters. 166 p.
* ↑ Mecklenburg, C. W. i B. A. Sheiko, 2004. Family Stichaeidae (Gill, 1864) - pricklebacks. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (35):36.
* ↑ Lavrova, T. V., 1990. A preliminary list and distribution of species of the family Stichaeidae in the Okhotsk Sea. A: Investigations in vertebrates (sic) zoology. Trudy Zoologicheskogo Instituta, Akademii Nauk SSSR v. 213: 46-54.
* ↑ Fedorov, V. V., I. A. Chereshnev, M. V. Nazarkin, A. V. Shestakov i V. V. Volobuev, 2003. Catalog of marine and freswater fishes of the northern part of the Sea of Okhotsk. Vladivostok: Dalnauka, 2003. 204 p.
* ↑ Soldatov, V. K., 1927. Note on two little known genera and species from Shantar Islands (Okhotsk Sea). A: Collection of papers in honor of Prof. Knipowitsch. 399-404.
* ↑ Nakabo, T., 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species. Edició en anglès II. Tokai University Press, el Japó, pp. 867-1749.
* ↑ Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615 p.
* ↑ Sokolovskaya, T. G., A. S. Sokolovskii i E. I. Sobolevskii, 1998. A list of fishes of Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 38(1):1-11.
* ↑ Sheiko, B. A. i V. V. Fedorov, 2000. Part 1, pp. 7-69. A: Catalog of the Vertebrates of Kamchatka and Adjacent Waters. Petropavlovsk-Kamchatsky, Kamchatskiy Petchatniy Dvor.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Carrer de Vilanova (Tortosa)

El carrer de Vilanova és un carrer del barri de Remolins a Tortosa (Baix Ebre), inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Uneix el carrer de Vandellòs amb el carrer Major de Remolins. El seu traçat és recte, però presenta diverses ampliacions en forma de replaça lateral. Té uns 2,5 m d'amplada. Els habitatges solen tenir tres pisos, i el superior poden ser golfes. Es tracta en tots els casos d'edificis del segle xix o començament del XX, la majoria amb les façanes arreglades i arrebossades posteriorment, moltes de les quals deteriorades. Oscil·len entre els 4 i 6 m de façana.
La major part dels balcons tenen poca volada i són de ferro, i conserven les manises vidriades originals a la banda de sota (núm. 5, 10, 11, 17, 26, 27, 29, etc.). Se'n destaquen la núm. 53, amb la base i els muntants de la porta de pedra; la núm. 3, que conserva l'aparença original; i la núm. 25, amb voladís format pels caps dels cabirons, sense treballar, sostenint les teules.

## Història

Ha estat tradicionalment l'eix del sector nord-est del barri de Remolins, l'antic barri jueu. Encara que les edificacions són posteriors, conserva el traçat medieval.

## Referències

* 1 2 3 «Carrer de Vilanova». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# António Carreira

António Carreira (Lisboa, entre 1520 i 1530 - idem. 1587 i 1597 (probablement pel voltant de 1592 e 1594). Fou un compositor portuguès del Renaixement i Mestre de la Capella Reial.
El seu fill António m. el 1599, fou religiós agustí. Es conserven d'ell dos motets i dues lamentacions.
Una altra António Carreira, de la mateixa família, fou mestre de capella de la catedral de Santiago de Galícia, havent deixat diverses composicions.

## Referències

* ↑ Hinson, Maurice; Roberts, Wesley. Guide to the Pianist's Repertoire, Fourth Edition. Indiana University Press, 3 de desembre de 2013, p. 214. ISBN 978-0-253-01023-0.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 11, pàg. 1308. (ISBN 84-239-4511-1)
# Organització Internacional per a l'Estudi de Plantes Suculentes

L'Organització Internacional per a l'Estudi de Plantes Suculentes, en anglès International Organization for Succulent Plant Study (IOS), es descriu com una "organització no governamental que promou l'estudi i la conservació de les plantes suculentes i similars, paramèdiques i fomentar la col·laboració entre els científics i curadors de col·leccions vives importants d'aquest tipus de plantes, professionals o aficionats." El 1984, es va decidir que la Secció de les cactàcies del IOS ha d'establir un grup de treball, que ara es diu Grups Sistemàtics Internacionals de les Cactaceae, en anglès International Cactaceae Systematics Group (ICSG), per produir classificacions de consens de cactus fins al nivell de gènere. El seu sistema s'ha utilitzat com la base de les classificacions posteriors.
El 1950 es realitzà el congrés fundacional, a Zúric, Suïssa, on entre els 23 membres fundadors hi havia el botànic català Joan Pañella i Bonastre. A Barcelona van tenir lloc el 6è (1961) i 14è (1976) congressos.

## Referències

* ↑ International Organization for Succulent Plant Study. «Introduction». [Consulta: 8 febrer 2012].
* ↑ Anderson, Edward F. The Cactus Family. Pentland, Oregon: Timber Press, 2001. ISBN 978-0-88192-498-5. , pp. 99–103
* ↑ «A Brief Chronicle of IOS». International Organization for Succulent Plant Study.
# Coipú

El coipú (Myocastor coipus) és un mamífer rosegador de la família dels miocastòrids, propi de Sud-amèrica, de pell molt apreciada. Forma part de la llista de les 100 espècies invasores més nocives d'Europa.

## Descripció

És un animal gros i massís, de cua llarga i esquamosa, de secció rodona, gairebé desproveïda de pèl. Altres trets que el caracteritzen són la presència de membranes interdigitals als peus, unes orelles petites, unes vibrisses llargues i uns incisius potents de color ataronjat.
El pelatge, molt suau, és gris marronós amb tons groguencs. Mesura: cap i cos (38-63 cm) i cua (23-45 cm) i pesa de 6 a 10 kg.
Tot i que té un cert aspecte de rata, la seva grandària el fa impossible de confondre amb cap altre rosegador o insectívor d'hàbits amfibis.

## Hàbitat

Vores de masses d'aigua corrents o estancades amb abundant vegetació a les ribes. De costums amfibis, neda i busseja amb facilitat, i quan s'espanta pot romandre ben quiet sota l'aigua durant uns quants minuts. A terra, en canvi, no es mou amb tanta agilitat. Viu en colònies o en parelles en unes galeries no gaire profundes i poc ramificades que construeix a la vora de l'aigua, i és actiu sobretot al crepuscle i a la nit, però també de dia.

## Presència als Països Catalans i als països veïns

Originari de la part meridional de Sud-amèrica, arribà al Principat de Catalunya per ésser criat en granges pelleteres. Alguns exemplars s'escaparen i aconseguiren sobreviure en estat salvatge. Es troba en expansió a la part alta del riu Tordera i a la riera d'Arbúcies, al Montseny, a la riera de Vallfogona (Ripollès), a la riera de la Gavarresa (Bages) i als Aiguamolls de l'Alt Empordà, a la zona lacustre de Banyoles (Pla de l'Estany). De fa poc es pot observar fàcilment a la Catalunya Nord al Parc de lleure de Sant Vicenç ('Sant Vicens') de Perpinyà amb entrada lliure. Hi viu en llibertat del 2011 ençà (en l'estanyet que s'hi va crear) una família de sis coipús (tres adults i tres joves).
Tanmateix, els coipús encara no han arribat a constituir poblacions estables com ha passat en altres punts de la península Ibèrica, com a Guipúscoa i Navarra. S'observa, malgrat les mesures de parada de paranys per a controlar-ne l'expansió, més i més present a l'Alt Empordà.
Prop dels Països Catalans, hi ha grups de coipús que viuen al país veí d'Occitània i que s'observen per exemple a la Garona, fins a la Vall d'Aran.

## Bibliografia

* Vigo, Marta. Guia dels mamífers terrestres de Catalunya. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, maig 2002, planes 224-225 (Pòrtic Natura, núm. 18). ISBN 84-7306-680-4. .

## Referències

* ↑ Entrada «Myocastor coypus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «Diccionario Mapuche: Mapudungun/Español, Español/Mapudungun». A: Muñoz Urrutia, Rafael. (en castellà). 2a edició, 2006. ISBN 956-8287-99-X.
* ↑ «100 of The Worst» (en anglès). Daisie, 2012.
# Illa de Dysilio

L'Illa de Dysilio (Ynys Dysilio en gal·lès, Church Island en anglès) és un petit illot enmig de l'estret de Menai en la costa d'Ynys Môn (Gal·les), a la qual l'uneix una calçada de pedra que es pot creuar a peu, tret de en les marees més altes. L'illa fa 1,1 hectàrees, totalment ocupades per l'atri i l'antiga (segle XV) església de Sant Tysilio (un religiós gal·lès del segle VII). El Sender Costaner d'Anglesey passa just a tocar del naixement de la calçada d'accés.

## Enllaços externs

* Plana i fotografies (anglès)
# Aspidoras fuscoguttatus

Aspidoras fuscoguttatus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,8 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil (riu Paranà).

## Referències

* 1 2 «Aspidoras fuscoguttatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Nijssen, H. i I. J. H. Isbrücker 1976: The South American plated catfish genus Aspidoras R. von Ihering, 1907, with descriptions of nine new species from Brazil (Pisces, Siluriformes, Callichthyidae). Bijdragen tot de Dierkunde v. 46 (núm. 1): 107-131.
# António Gonçalves da Cunha Taborda

António Gonçalves da Cunha Taborda (Cascais, 1857 - 1911), fou un compositor portuguès.
Estudià en el Conservatori de Lisboa i va pertànyer a l'orquestra del Teatro Nacional de São Carlos de la mateixa capital.
Va compondre l'òpera Dinah; l'opereta Os noivos da Margadinha; la revista Du Parreirinha ao Limoeiro; música religiosa, i diverses peces per a banda.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 58, pàg. 1444 (ISBN 84-239-4558-8)
# Organització Mundial de la Propietat Intel·lectual

L'Organització Mundial de la Propietat Intel·lectual (OMPI), amb seu a Ginebra, Suïssa, és un organisme especialitzat del sistema d'organitzacions de les Nacions Unides. El seu objectiu és desenvolupar un sistema de Propietat intel·lectual internacional que sigui equilibrat i accessible i que recompensi la creativitat, estimuli la innovació i contribueixi al desenvolupament econòmic, conservant així mateix l'interès públic.
L'organització fou creada el 1967 en virtut del Conveni de l'OMPI, amb el mandat dels estats membres de fomentar la protecció de la propietat intel·lectual en tot el món mitjançant la cooperació dels estats i la col·laboració amb altres organitzacions internacionals. L'entitat fou absorbida per l'ONU el 1974.
La gran majoria d'estats membres de l'organització són estats en vies de desenvolupament. Els estats occidentals desenvolupats es troben en minoria. L'entitat està relacionada amb l'Organització Mundial del Comerç pel que fa a la promoció del desenvolupament. Juntes han pres acords com l'Acord sobre els Aspectes dels Drets de Propietat Intel·lectual relacionats amb el Comerç (ADPIC o TRIPs). Aquest acord vincula el respecte i compliments dels drets de propietat intel·lectual a possibles sancions econòmiques de l'OMC.

## Referències

* ↑ Legardon, Ainara; García Arístegui, David. SGAE : el monipolio en decadencia. Consonni, 2017. ISBN 9788416205288.
* ↑ (castellà) Agenda de Desarollo para la OMPI.Contextualización y Perspectivas Arxivat 2008-06-22 a Wayback Machine.
# Thermochrous marginata

Thermochrous marginata és una espècie de lepidòpter zigenoïdeu de la família dels himantoptèrids (Himantopteridae), subfamília Anomoeotinae.
És endèmica d'Angola.

## Referències

* ↑ «Funet - Thermochrous». [Consulta: 2 març 2025].
# Illa de Flores (Uruguai)

L'Illa de Flores (en castellà, Isla de Flores) és una petita illa del Riu de la Plata, pertanyent a l'Uruguai. Està situada en les coordenades 34° 56′ 50″ S, 55° 56′ 14″ O﻿ / ﻿34.94722°S,55.93722°O﻿ / -34.94722; -55.93722, a mitjana distància entre la Rambla de Montevideo i el Banc Anglès, 21 quilòmetres al sud-est de Punta Carretas. Va ser batejada Illa de Flores per Sebastià Cabot, per raó d'haver-la descobert el dia de Pasqua Florida de 1527.
Va albergar un hotel per a immigrants, a manera de llatzeret per complir quarantenes obligatòries, posteriorment utilitzat també com a presó (per exemple, durant la dictadura de Gabriel Terra).
Té un far històric, va ser motiu del Tractat de la Farola de 1819, pel qual l'Uruguai va perdre les Misiones Orientales. Aquest far, construcció d'origen portuguès, va entrar en servei el 1828. Pel motiu abans esmentat, és popularment conegut com "el far més car del món".
El far, en l'actualitat depèn del Servei d'Il·luminació i Abalisament de l'Armada Nacional. El mateix té 37 metres d'altura i emet dos centelleigs cada 10 segons.
A 10 milles al sud-est es troba el temut Banc Anglès, que va ser dotat d'un pontó-far.

## Referències

* ↑ Història de l'illa de Flores Arxivat 2009-04-25 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* http://wikimapia.org/1808026/es/Mapa de l'illa de Flores
* Segell sobre el far de l'illa de Flores. Arxivat 2007-10-18 a Wayback Machine.
* Històries i llegendes de l'illa de Flores , llibre d'Eduardo Langguth i Juan Antonio Varese. Arxivat 2008-12-23 a Wayback Machine.
# Aspidoras taurus

Aspidoras taurus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,4 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ihering, R. von. 1907. Diversas especies novas de peixes nemathognathas do Brazil. Notas preliminares. Rev. Mus. Paulista (N. S.) v. 1 (fasc. 1): 13-39.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Aspidoras taurus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Lima, F. C. T. & M. R. Britto 2001. New catfish of the genus Aspidoras (Siluriformes: Callichthyidae) from the upper Rio Paraguai system in Brazil. Copeia 2001 (núm. 4): 1010-1016.
# Bathycongrus polyporus

Bathycongrus polyporus és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 43 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 439 i 549 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental central: l'estret de Florida i la costa septentrional de Cuba.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Ogilby J. D., 1898. New genera and species of fishes. Proc. Linn. Soc. N. S. W. v. 23 (pt 3). 280-299.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Smith, D. G. & Kanazawa, R. H., 1977. Eight new species and a new genus of congrid eels from the western north Atlantic with redescriptions of Ariosoma analis, Hildebrandia guppyi, and Rhechias vicinalis. Bulletin of Marine Science v. 27 (núm. 3): 530-543.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Carrer de la Mora (Aiguafreda)

El Carrer de la Mora és un carrer del municipi d'Aiguafreda (Vallès Oriental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es tracta d'un dels primers carrers que es van construir a Aiguafreda.

## Descripció

Té la seva entrada per la plaça Major. El formen cases entre mitgeres, de planta baixa i un o dos pisos, seguint totes una tipologia similar. En aquest carrer està ubicada la casa més antiga del nucli urbà, al núm. 3. Té un portal dovellat amb un escut que la data el 1566 i el nom del propietari: Sr. Bigues. En la casa del costat es conserva una antiga finestra encapçalada per un arc conopial molt senzill.

## Referències

* 1 2 «Carrer de la Mora». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 febrer 2015].
# Rafael Redondo Rodríguez

Rafael Redondo Rodríguez és un advocat espanyol conegut per la seva estreta col·laboració amb l'excomissari José Manuel Villarejo. Durant anys, va exercir com a soci i director jurídic del grup empresarial CENYT, propietat de Villarejo, on s'encarregava dels assumptes legals, mercantils i fiscals dels clients.
En el marc del cas Tándem, que investiga les activitats presumptament il·legals de Villarejo, Redondo ha estat processat per diversos delictes, incloent-hi descobriment i revelació de secrets empresarials i falsedat en document mercantil. La Fiscalia ha sol·licitat per a ell penes significatives de presó. Durant el judici, Redondo ha defensat que el seu paper a CENYT era merament el d'un empleat, destacant que "en la nostra empresa l'únic cap era Villarejo". Tanmateix, els investigadors consideren que la seva participació en les activitats delictives era més rellevant del que ell admet. A més, Redondo ha presentat recursos legals sol·licitant l'anul·lació de sentències en contra seva, argumentant una "escassíssima intervenció indirecta" en els projectes jutjats i al·legant manca de proves concretes sobre la seva col·laboració amb Villarejo.

## Referències

* 1 2 «Rafael Redondo rebaja su papel como socio de CENYT a mero empleado: “El único jefe era Villarejo”». Europa Press, 25-01-2022.
* ↑ «La Fiscalía pide 40 años de prisión para Villarejo por trabajos para Repsol y CaixaBank». El Nacional, 22-11-2022.
* ↑ «El socio de Villarejo pide anular la sentencia por falta de pruebas y su “escasísima intervención indirecta”». Europa Press, 19-09-2023.
# Illa de Formentor

L'Illa de Formentor és un illot situat a l'extrem nord de Mallorca i al sud-oest de la península de Formentor. L'illot tanca pel nord-oest la badia de Pollença, a la sortida de la cala Pi de la Posada. Es troba al municipi de Pollença. Té una alçada de 27 m. Octubre, novembre i desembre són els mesos amb major pluviometria, tot i que és escassa a l'illot. Les temperatures són molt semblants a Mallorca.

## Referències

* ↑ «Illa de Formentor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Atles Universal Català (Gran Enciclopèdia Catalana), 1986, p. 41 B-12.
* ↑ Enciclopèdia, 2004, p. 6.741.
* ↑ Illa de Formentor
* ↑ «meteorològiques d'Illa de Formentor, Baleares (Espanya)». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 22 març 2015].

## Bibliografia

* Vilà i Valentí, J. [et al.].. Atles Universal Català (Gran Enciclopèdia Catalana). Barcelona: Enciclopèdia Catalana, abril de 1986. ISBN 8485194411.
* La Gran Enciclopèdia en Català. edicions 62, 2004. ISBN 84-297-5437-7.
* Gran Enciclopèdia Catalana.
# Aspidoras virgulatus

Aspidoras virgulatus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil (rius costaners d'Espírito Santo).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ihering, R. von. 1907. Diversas especies novas de peixes nemathognathas do Brazil. Notas preliminares. Rev. Mus. Paulista (N. S.) v. 1 (fasc. 1): 13-39.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Aspidoras virgulatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Nijssen, H. & I. J. H. Isbrücker. 1980. Aspidoras virgulatus n. sp., a plated catfish from Espírito Santo, Brazil (Pisces, Siluriformes, Callichthyidae). Bull. Zool. Mus. Univ. Amst. v. 7 (núm. 13): 133-139.