OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estany de Palau de Dalt

L'Estany de Palau de Dalt és una zona humida situada als termes municipals de Pau i Palau-saverdera.
Es localitza entre l'estany de Vilaüt i l'Estany de Palau de Baix, dins la Reserva Natural Integral I, els Estanys, del Parc Natural dels Aiguamolls de l'Empordà. Ocupa una superfície de 27,65 Ha. Forma una unitat amb l'Estany d'Aiguaclara i l'Estany de Vilaüt.
Les closes són un sistema agroramader de conservació de sòls i aigües, basat en un aprofitament pastoral. L'estructura tradicional d'una closa és un prat de dall o pastura de cobertura permanent en tota la superfície, tancat per arbres generalment de fulla caduca i amb un sistema de drenatges que permeten l'escolament de l'aigua, la inundació de la closa i la rentada de sals. Ocupen zones d'aiguamolls dessecats al segle xviii i es caracteritzen per tenir nivells freàtics elevats, sòls mal drenats i sovint salins o salino-sòdics. Tot i que actualment conformen prats o pastures i cultius extensius, havien estat utilitzades antigament per al cultiu de l'arròs.
La vegetació està formada per canyissars, salicornars, poblaments de tamarius, poblaments de jonques (Scirpus spp.), d'aigües salabroses, i alguns conreus herbacis. Presenta també algunes zones altes amb brolles i timonedes, que contribueixen a augmentar la biodiversitat de l'espai. En aquesta zona humida són presents els hàbitats d'interès comunitari: 92D0 Bosquines i matollars meridionals de rambles, rieres i llocs humits (Nerio-Tamaricetea).
Pel que fa a la fauna, l'espai és d'interès sobretot com a zona de reproducció, hivernada i punt d'aturada migratòria per a nombroses espècies d'ocells aquàtics.
La intrusió d'aigües salines és un dels factors que poden afectar negativament l'espai.
L'espai presenta diverses figures de protecció. Forma part del Parc Natural dels Aiguamolls de l'Empordà i s'inclou també dins l'espai del PEIN i la Xarxa Natura 2000 ES0000019 Aiguamolls de l'Empordà. Es troba també dins la Reserva Natural Integral I del Aiguamolls de l'Empordà, Els Estanys

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Estany del Palau de Dalt». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 16 juliol 2014].
# Estany de Sant Jordi

L'Estany de Sant Jordi és una petita llacuna d'aigua salabrosa situada a la desembocadura del barranc de Sant Jordi, al municipi de l'Ametlla de Mar (Baix Ebre), darrera la platja de Sant Jordi, als peus mateix del castell de Sant Jordi.
A l'extrem més proper a la platja, les comunitats vegetals -bàsicament pradells i jonqueres (hàbitat d'interès comunitari, codi 1410)- són de tendència halòfila i a la zona més allunyada destaquen els canyissars i la vegetació helofítica. Aquest patró es repeteix sota les aigües de la llacuna (hàbitat d'interès comunitari prioritari, codi 1150), ocupades majoritàriament per Potamogeton pectinatus (espècie d'aigua dolça que prefereix viure a fondàries mitjanes) i per Ruppia cirrhosa (espècie típica d'aigües salabroses i que es distribueix més pels marges de la llacuna i en les zones de major conductivitat). Es troben també a l'espai matollars halòfils mediterranis i termoatlàntics (Sarcocornetea fruticosae) (hàbitat d'interès comunitari, codi 1420).
Com tota la costa catalana, aquest espai pateix d'una freqüentació excessiva. Ben a ran de l'espai, a part de les aglomeracions que es produeixen a la platja, hi ha una zona de pícnic sempre molt utilitzada. Malgrat aquesta pressió, la zona no es troba tan urbanitzada com en altres sectors de la costa de l'Ametlla de Mar. La urbanització de Sant Jordi d'Alfama queda relativament allunyada, i els voltants de la llacuna, sobretot la riba esquerra, estan ocupats per vegetació ruderal i pinedes força ben constituïdes. En resum, es tracta d'una zona amb bastant interès i potencial ecològic, especialment si s'executés un projecte d'ordenació d'usos i l'accés a l'espai.

## Referències

* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* 1 2 «Desembocadura del torrent de Sant Jordi». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). Arxivat de l'original el 2015-02-11. [Consulta: 11 febrer 2015].
# Estany de la Llosa (Vall de Boí)

L'Estany de la Llosa és un llac que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El llac, d'origen glacial, està situat a 2.274 metres d'altitud, a peus de la Pala Alta de Capceres de Caldes que davalla des de la Punta de Lequeutre. Drena cap al sud-est, pel Barranc de les Remenegueres.

## Rutes

El punt de sortida és Toirigo, just passat el pont de l'entrada al parc per Cavallers. La ruta s'enfila cap a l'oest buscant el Barranc de Llubriqueto, just damunt el salt de la Sallent, i on el camí gira al nord-oest per arribar al Pla de la Cabana. En aquest punt s'obren dues alternatives:
* Enfilar-se primer cap al nord, per virar després cap a ponent per anar a trobar l'Estany Gémena de Baix. Abans d'arribar-hi es va a buscar la carena que es troba a llevant i s'eleva direcció nord, on hi ha la Punta de Lequeutre i la Punta de Passet. Des de la serra es pot baixar a l'Estany de la Llosa, que és a llevant.
* Agafar el camí que, direcció est, voreja el Bony de la Carma pel sud; que gira després cap al nord, per vorejar l'extrem septentrional de la Coma de l'Estapiella; i continua finalment, rumb nord-nord-est, fins a trobar el nostre punt de destí.

## Referències

* ↑ Altituds, mides i càlcul de superfícies basats en dades del mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Estany dels Barbs

L'estany dels Barbs és un estany pirinenc del terme municipal d'Espot, al Pallars Sobirà, dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici. Està situat a 2.376 m d'altitud i té una superfície de 2,52 ha, a uns 15 m de desnivell per sobre de l'estany Gran d'Amitges i al costat de l'estany de la Munyidera.

## Referències

* ↑ Altituds, mides i càlcul de superfícies basats en dades del mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Estanyol de Coma Mitjana

L'Estanyol de Coma Mitjana és un estany d'origen glacial del terme comunal de Fontpedrosa, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Éstà situat al sud-est del terme, a prop del límit amb els termes de Mentet, de la comarca del Conflent, i, més a prop, del de Setcases, de la del Ripollès. És als peus, a llevant, del Pic de Dalt de Coma Mitjana, al nord-oest del Pic del Gegant i al sud-oest del Pic dels Bacivers de Prats.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «67 - Fontpedrosa». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Fontpedrosa». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ L'Estanyol de Coma Mitjana en els ortofotomapes de l'IGN
# Estat Shan

L'Estat Shan (Shan State, en birmà: ရှမ်းပြည်နယ်; shan: ) és una divisió de Myanmar, un dels estats de la federació, i la divisió administrativa més gran del país amb 155.800 km². El seu nom és pel poble xan (shan) el principal que l'habita i que històricament va crear diversos principats, no reconeguts pel govern birmà; els prínceps van dissoldre els seus governs i es van formar repúbliques que es van federar per constituir un estat independent d'acord amb els pactes concertats, però Birmània va ocupar el territori; llavors els prínceps van donar suport a la resistència, avui dia molt limitada; el govern ha pactat amb les milícies principals dels xans i altres grups com els wa o els kokang. La capital és Taunggyi i les altres ciutats que mereixen ser destacades són Lashio i Kengtung. Està constituït per tres subestats o divisions: Shan State (North), Shan State (East) i Shan State (South), i per 11 districtes:
* Taunggyi
* Loilem
* Kyaukme
* Muse
* Laogai
* Kunlong
* Lashio
* Kengtung
* Mong Hsat
* Mong Hpayak
* Tachileik
Les divisions tenen els següents townships. Shan States (East):
* Kengtung
* Matman
* Monghpyak
* Monghsat
* Mongkhet
* Mongla
* Mongping
* Mongton
* Mongyang
* Mongyawng
* Tachileik
Shan States (North):
* Hopang
* Hseni
* Hsipaw
* Konkyan
* Kunlong
* Kutkai
* Kyuakme
* Lashio
* Laukkaing
* Mabein
* Manton
* Mongmao
* Mongmit
* Mongyai
* Muse
* Namhsan
* Namphan
* Namtu
* Nanhkan
* Nawnghkio
* Pangsang
* Pangwaun
* Tangyan
I Shan States (South):
* Hopong
* Hsihseng
* Kalaw
* Kunhing
* Kyethi
* Laihka
* Langkho
* Lawksawk
* Loilen
* Mawkmai
* Monghsu
* Mongkaung
* Mongnai
* Mongpan
* Nansang
* Nyaungshwe
* Pekon
* Pindaya
* Pinlaung
* Taunggyi
* Ywangan

## Vegeu també

* Shan (ètnia)

## Referències

* Mapa en PDF
# Església parroquial de Sant Joaquim i Santa Bàrbara (Catellfabib)

L'església Parroquial de Sant Joaquim i Santa Bàrbara és una temple religiós sota l'advocació de Sant Joaquim i Santa Bàrbara en el llogaret d'Arroyo Cerezo, terme municipal de Castielfabib.
És Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.09.092-003.

## Bibliografia

* Eslava Blasco, R.: Castielfabib y su patrimonio histórico-artístico. Edició de l'Ajuntament de Castellfabib. 286 Pp. ISBN 978-84-606-4689-1. Castellfabib, 2014.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
# Arcahaie Football Club

L'Arcahaie Football Club és un club haitià de futbol de la ciutat d'Arcahaie.

## Palmarès

* Campionat Nacional:
       2019 Obertura

## Referències

* ↑ «Haiti - Arcahaie FC». Soccerway.
* ↑ «¿Quién es el Arcahaie FC, primer rival del Cruz Azul en la Concachampions?». marca.com.
* ↑ «Haiti - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Arctic Race of Norway 2018

L'Arctic Race of Norway 2018, 6a edició de l'Arctic Race of Norway, es disputà entre el 16 i el 19 d'agost de 2018 sobre un recorregut de 718,5 km repartits quatre etapes. L'inici de la cursa va tenir lloc a Vadsø, mentre el final fou a Alta. La cursa formava part del calendari de l'UCI Europa Tour 2018, amb una categoria 2.HC.
El vencedor final fou el rus Sergey Chernetskiy (Astana Qazaqstan Team). L'acompanyaren al podi el noruec Markus Hoelgaard (Joker Icopal) i l'estatunidenc Colin Joyce (Rally Cycling).

## Equips

L'organització convidà a prendre part en la cursa a quatre equips UCI WorldTeams, onze equips continentals professionals i quatre equips continentals:

## Etapes

| Etapa | Data | Ciutats d'etapa | type | Distància (km) | Vencedor de l'etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 16 de ago | Vadsø – Kirkenes | etapa plana | 184 | Mathieu van der Poel | Mathieu van der Poel |
| 2a etapa | 17 de ago | Deatnu/Tana – Kjøllefjord | etapa accidentada | 195 | Colin Joyce | Serguei Txernetski |
| 3a etapa | 18 de ago | Honningsvåg – Hammerfest | etapa accidentada | 194 | Adam Ťoupalík | Serguei Txernetski |
| 4a etapa | 19 de ago | Kvalsund – Alta | etapa de mitja muntanya | 145,5 | Mathieu van der Poel | Serguei Txernetski |

### Etapa 1

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 2

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 3

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 4

Font: ProCyclingStats :

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Arctic Race : la victoire finale pour Sergey Chernetsky». lequipe.fr, 19-08-2018 [Consulta: 22 agost 2018].
* ↑ «2018 6th Arctic Race of Norway (2.HC)». procyclingstats.com.
# Arctic Race of Norway 2022

L'Arctic Race of Norway 2022, 9a edició de l'Arctic Race of Norway, es disputà entre l'11 i el 14 d'agost de 2022 sobre un recorregut de 680 km repartits quatre etapes. L'inici de la cursa va tenir lloc a Mo i Rana, mentre el final fou a Trondheim. La cursa formava part del calendari de l'UCI ProSeries 2022, amb una categoria 2.Pro.
El vencedor final fou el noruec Andreas Leknessund (Team DSM). L'acompanyaren al podi el canadenc Hugo Houle (Israel-Premier Tech) i el francès Nicola Conci (Alpecin-Deceuninck).

## Equips

L'organització convidà a prendre part en la cursa a set equips UCI WorldTeams, deu equips continentals professionals, un equips continentals i una selecció nacionl:

## Etapes

| Etapa | Data | Ciutats d'etapa | type | Distància (km) | Vencedor de l'etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 11 de ago | Mo i Rana – Mo i Rana | etapa plana | 185 | Axel Zingle | Axel Zingle |
| 2a etapa | 12 de ago | Mosjøen – Brønnøysund | etapa plana | 155 | Dylan Groenewegen | Axel Zingle |
| 3a etapa | 13 de ago | Namsos – Levanger | etapa accidentada | 180 | Victor Lafay | Victor Lafay |
| 4a etapa | 14 de ago | Trondheim – Trondheim | etapa accidentada | 160 | Andreas Leknessund | Andreas Leknessund |

### Etapa 1

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 2

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 3

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 4

Font: ProCyclingStats :

## Classificació final

Fonts: ProCyclingStats Cycling Quotient Cycling Archives :

## Evolució de les classificacions

| Etapa | Vencedor | Classificació general | Classificació per punts | Classificació de la muntanya | Classificació dels joves | Classificació per equips | Combativitat |
| 1 | Axel Zingle | Axel Zingle | Axel Zingle | Stephen Bassett | Axel Zingle | Cofidis | no entregat |
| 2 | Dylan Groenewegen | Axel Zingle | Amaury Capiot | Stephen Bassett | Axel Zingle | Cofidis | Johan Ravnøy |
| 3 | Victor Lafay | Victor Lafay | Amaury Capiot | Stephen Bassett | Kévin Vauquelin | Israel-Premier Tech | Taco van der Hoorn |
| 4 | Andreas Leknessund | Andreas Leknessund | Axel Zingle | Stephen Bassett | Andreas Leknessund | Alpecin-Deceuninck | Andreas Leknessund |
| Classements finals | Classements finals | Andreas Leknessund | Axel Zingle | Stephen Bassett | Andreas Leknessund | Alpecin-Deceuninck | no entregat |

## Referències

* 1 2 «Andreas Leknessund gana la última y la general final de la carrera del Ártico / Profesionales / Noticias del ciclismo / BICI CICLISMO». [Consulta: 14 octubre 2022].
* ↑ «2022 9th Arctic Race of Norway (2.Pro)». procyclingstats.com.
* ↑ «Axel Zingle (Cofidis) en la Artic Race / Profesionales / Noticias del ciclismo / BICI CICLISMO». [Consulta: 14 octubre 2022].
* ↑ «Groenewegen triunfa en la segunda de la carrera del Ártico / Profesionales / Noticias del ciclismo / BICI CICLISMO». [Consulta: 14 octubre 2022].
* ↑ «Tercera etapa y liderato para Victor Lafay en la carrera del Ártico / Profesionales / Noticias del ciclismo / BICI CICLISMO». [Consulta: 14 octubre 2022].

## Enllaços externs

* (francès) (anglès) (noruec) Web oficial
# Argentada de punts vermells

L'argentada de punts vermells (Argynnis adippe) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels nimfàlids (Nymphalidae) present als Països Catalans.

## Distribució

Es troba al nord-oest d'Àfrica, Europa i l'Àsia temperada. A Europa es troba entre el nivell del mar i els 2100 msnm. Absent a les illes mediterrànies excepte a Sicília.
A la península Ibèrica es distribueix principalment al nord i al centre i sud habita en zones de muntanya.

## Descripció

Envergadura alar d'entre 50 i 60 mm. Els mascles es caracteritzen per dues marques androconials a les venes V2 i V3 de l'anvers de les ales anteriors. El nom comú prové de la sèrie de punts vermellosos que tenen a la zona postdiscal del revers de les ales posteriors, tret únic de l'espècie.
En general es tracta d'una espècie fenotípicament molt variable, amb nombroses subespècies d'aspecte diferent i fàcils de confondre amb altres espècies similars.
* Claus per a la identificació de l'espècie. Mascle fotografiat prop del Pantà de Cavallers, Alta Ribagorça.

## Hàbitat

Prefereix zones arbustives seques i herboses, així com clars en boscos oberts. L'eruga s'alimenta de plantes del gènere Viola.

## Període de vol i hibernació

Una generació a l'any entre finals de maig i agost, segons la localitat i l'altitud. Hiberna en forma d'eruga ja formada dins de l'ou.

## Comportament

Els imagos solen visitar flors de cards i abeuradors. La posta es realitza a les tiges o fulles de la planta nutrícia o a pedres properes. L'eruga s'alimenta per la nit.

## Referències

* ↑ «Noms de papallones | TERMCAT». [Consulta: 27 desembre 2024].
* ↑ Butlletí Cynthia nº11. Catalan Butterfly Monitoring Scheme, 2013.
* 1 2 3 4 5 6 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Mariposas de España y Europa (en castellà). Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-84-2.
* 1 2 3 4 5 6 «Argynnis adippe» (en castellà). Asturnatura. González Fernández, J.. [Consulta: 23 juliol 2013].
* ↑ «Argynnis» (en castellà). Taxofitxa de Biodiversidad Virtual. [Consulta: 23 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual (castellà)
* UK Butterflies (anglès)
* Waste Magazine (castellà)
* European Butterflies (anglès)
# Andrew Neil

Andrew Neil (nascut el 21 de maig del 1949) és un periodista i presentador escocès. El 2019 presenta programes en directe de política com This Week a la cadena BBC One i Politics Live a la cadena BBC Two. Neil va ser nomenat editor del diari The Sunday Times per Rupert Murdoch, i va desenvolupar aquest càrrec del 1983 fins al 1994. Aleshores va esdevenir col·laborador del periòdic Daily Mail. El 1988 va ser el president fundador de Sky TV, també part de les empreses de Murdoch. Actualment és president de Press Holdings Media Group, que inclou noms com The Spectator, i ITP Media Group.

## Referències

* ↑ «Andrew Neil» (en anglès). https://www.imdb.com,+07-07-2019.+[Consulta: 7 juliol 2019].
* ↑ «Andrew Neil Biography, Age, Wife, Wedding, Children, Salary, Net Worth, Hair, Wig and Twitter» (en anglès). https://informationcradle.com,+07-07-2019.+[Consulta: 7 juliol 2019].
* ↑ Jones, Owen «If the BBC is politically neutral, how does it explain Andrew Neil? | Owen Jones» (en anglès). The Guardian, 11-04-2018. ISSN: 0261-3077.
# Haplogrup Q del cromosoma Y humà

L'haplogrup Q del cromosoma Y humà és un haplogrup format a partir de l'haplotip M242 del cromosoma Y humà.
Aquest haplotip conté els ancestres patrilineals de molts siberians i (a través del subgrup Q3) la gran majoria dels pobles indígenes d'Amèrica.
És una branca de l'haplogrup P (M45). Es calcula que va arribar a Sibèria fa aproximadament entre 15.000 i 20.000 anys.
La migració d'Àsia a Alaska a través de l'Estret de Bering la va dur a terme poblacions de l'haplogrup Q fa aproximadament 15.000 anys. Aquesta població fundadira es va disperar per totes les Amèriques.
Un cop a Amèrica, l'haplogrup Q va patir una mutació, produint el Q3 (M3), que és l'haplotip del cromosoma Y de la gran majoria de pobles indígenes d'Amèrica.

## Enllaços externs

* Dispersió de l'haplotip Q Arxivat 2016-12-17 a Wayback Machine., de National Geographic
Haplogrups del cromosoma Y humà :
| | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic |
| | A | A | A | A | BT | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | B | B | B | CT | CT | CT | CT | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | DE | DE | C | F | F | F | F | F | | | | | | | | | |
| | | | | | D | E | | | G | H | IJ | IJ | K | K | K | K | | | | | |
| | | | | | | | | | | | I | J | | LT | MS | MS | NO | NO | P | P | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | N | O | | Q | R |
# Andrew Rosindell

Andrew Rosindell (Romford, 17 de març de 1966) és un polític britànic del Partit Conservador. És diputat del Parliament (MP) per la circumscripció de Romford al Gran Londres. És el director internacional del think tank European Foundation, president del All Party Parliamentary Flags & Heraldry Committee, i del UK's All-Party Parliamentary Group on the British Overseas Territories i membre del Flag Institute.

## Referències

* ↑ European Foundation – Personnel Arxivat 21 October 2008$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Register of All Party Groups Arxivat 19 November 2007$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «MP proposes British Overseas Territories be represented in Westminster». MercoPress, 26-01-2012. [Consulta: 6 setembre 2017].
# Angelica Bengtsson

Angelica Bengtsson (Väckelsång, 8 de juliol de 1993), Angelica Therese Bengtsson, és una atleta sueca especialitzada en salt de perxa. El 2010 va ser la guanyadora en salt de perxa als primers Jocs Olímpics de la Joventut de Singapur.
Com a atleta juvenil i júnior, va guanyar medalles d'or al Campionat del Món Juvenil del 2009 i al Campionat del Món Junior d'Atletisme del 2010 on va aconseguir una marca de 4,47 m per al rècord mundial juvenil de l'esdeveniment. El 2011, va batre el rècord mundial júnior amb una marca de 4,63 m. Es va classificar empatada 4a al Campionat del Món de 2015 a Pequín, Xina, després d'haver estat rècord nacional de Suècia amb 4,70 m a la final. Ha guanyat onze títols nacionals. El seu pare és suec i la seva mare és afrobrasilera.
El 2016, al campionat d'Europa d'atletisme va ser medalla de bronze amb una marca de 4,65 metres. Al Campionat Mundial d'atletisme del 2019, a Doha, va quedar en 6è lloc amb una marca de 4,80 metres, rècord suec a l'aire lliure. En el intent de fer 4,80 se li va partir la perxa i va aconseguir finalment la marca amb la de la francesa Ninon Guillon-Romarin.

## Referències

* ↑ «Bengtssons detalj - brasilianska naglar» (en suec). [Consulta: 2 abril 2021].
* ↑ «Y tras romper una pértiga... ¡Angelica Bengtsson bate el récord nacional de Suecia!» (en castellà). [Consulta: 2 abril 2021].
* ↑ «Angelica Bengtsson klarade 4,80 efter mirakelhopp» (en suec), 29-09-2019. [Consulta: 2 abril 2021].
# Esquirol llistat de Colorado

L'esquirol llistat de Colorado (Neotamias quadrivittatus) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És una espècie endèmica dels estats de Colorado, Utah, Arizona i Nou Mèxic als Estats Units.

## Descripció

Es pot trobar més sovint en els boscos de coníferes, boscos, matolls de muntanya mitjana, i hàbitats de la tundra alpina. Això vol dir que en l'elevació, l'esquirol llistat de Colorado habita a qualsevol lloc per sobre de 1.500 metres i per sota de 2.200 metres d'altitud.

## Referències

* ↑ David M. Armstrong. Rocky Mountain Mammals: A Handbook of Mammals of Rocky Mountain National Park and Vicinity, Third Edition. University Press of Colorado, 30 octubre 2007, p. 93–. ISBN 978-1-60732-008-1.
* ↑ Linzey, A. V.; Hammerson, G.. «Neotamias quadrivittatus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN). [Consulta: 11 novembre 2015].
* ↑ Bergstrom, Bradley J.; Hoffmann, Robert S. «Distribution and Diagnosis of Three Species of Chipmunks (Tamias) in the Front Range of Colorado». The Southwestern Naturalist, 36, 1, 1991, pàg. 14. DOI: 10.2307/3672112. ISSN: 00384909.

## Bibliografia

* Sullivan, Robert Miles «Genetics, Ecology, and Conservation of Montane Populations of Colorado Chipmunks (Tamias quadrivittatus)» (en anglès). Journal of Mammalogy, 77, 4, 1996, pàg. 951. DOI: 10.2307/1382777. ISSN: 00222372.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :