OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bandera de Conesa

La bandera oficial de Conesa té la següent descripció::
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, blanca amb la muralla de dues torres obertes de l'escut, negra i maçonada de blanc al centre, i amb la creu llatina patriarcal patent vermella del mateix escut a dalt i equidistant de les dues torres; la muralla d'alçària 1/3 de la del drap; les torres centrades sobre les divisòries dels terços verticals, d'alçària 12/27 de la del drap i amplària 7/40 de la llargària del mateix drap, i la creu situada a 1/18 de la vora superior, d'alçària 1/4 de la del drap i amplària 1/18 de la llargària del mateix drap.
Va ser aprovada el 21 de novembre de 2000 i publicada al DOGC el 13 de desembre del mateix any amb el número 3284.

## Vegeu també

* Escut de Conesa
* Escuts i banderes de la Conca de Barberà

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 21 de novembre de 2000, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Conesa.» (pdf). DOGC núm. 3284. Generalitat de Catalunya, 13-12-2000. [Consulta: 21 febrer 2009].
# Zonda

«Zonda» té aquests significats:
* Congost de Zonda, profund i estret solc d'origen tectònic-fluvial, tancada per la Síerra de Marquesado, al nord i al sud per la Sierra Chica de Zonda
* Serra Petita de Zonda, sistema orogràfic pertanyent al cordó oriental de la pre-serralada de San Juan del centre-oest de l'Argentina
* Vall de Zonda, al centre sud de la província de San Juan, al nord-est del departament Zonda
* Vent zonda, vent local, sec i càlid que bufa sovint i porta molta brutícia sobre els contraforts orientals dels Andes, a l'Argentina
# Estadi Kamuzu

L'Estadi Kamuzu (anglès: Kamuzu Stadium) és un estadi polivalent situat a la ciutat de Blantyre, a Malawi. Actualment s'utilitza principalment per a partits de futbol. L'estadi té capacitat per a 65.000 persones, limitable per raons de seguretat. Els equips locals de futbol dels Big Bullets i Be Forward Wanderers hi tnen la seu.
L'equip nacional de futbol de Malawi hi ha jugat nombrosos partits.

## Història

L'estadi es va anomenar originalment Rangeley Stadium durant l'època colonial en memòria del funcionari civil britànic William H. J. Rangeley. Més tard va ser conegut com a Estadi Kamuzu (Kamuszu Stadium), en homenatge al primer president de Malawi, Hastings Kamuzu Banda, després que el país obtingués la independència del Regne Unit.
Les grades principals van ser dissenyades i dibuixades per L Jeffery i Steve Price, les obres van finalitzar el 1968. Després de la presidència de Kamuzu, el nom va ser canviat a Chichiri Stadium sota el president Bakili Muluzi; tanmateix, el 2004 va tornar a recuperar el nom d'Estadi Kamuzu amb la presidència de Bingu wa Mutharika.
La FIFA a través del seu programa GOAL va patrocinar la instal·lació de gespa artificial en substitudió de l'antiga natural. Aquest camp de gespa artificial, anomenat Xtreme Turf, ha estat fabricat i instal·lat per Act Global.
La cerimònia d'inauguració del president Peter Mutharika es va celebrar a l'Estadi Kamuzu el 2 de juny de 2014.

## Referències

* ↑ «Installation Play-By-Play: Kamuzu Stadium» (en anglès). Act Global, 31-05-2018. [Consulta: 23 maig 2024].
* ↑ «Kamuzu Stadium» (en anglès). World of Stadiums. [Consulta: 23 maig 2024].
* ↑ Kalinga, 2012, p. 411.
* ↑ «Kamuzu Stadium» (en anglès). Soccer Way. [Consulta: 23 maig 2024].
* ↑ «Mutharika regrets JB's snub in power handover: Muluzi cheered» (en anglès). Nyasa Times, 02-06-2014. Arxivat de l'original el 2014-06-06. [Consulta: 23 maig 2024].

## Bibliografia

* Kalinga,, Owen. The Historical Dictionary of Malawi (en anglès). Rowman & Littlefield, 2012, p. 567. ISBN 9780810859616.

## Enllaços externs

* Imatges de l'estadi Kamuzu.
# Esteve Malet

Esteve Malet (mort a Roma, Itàlia, el 1356) va ser un bisbe.
Se'n desconeixen els seus orígens, i alguna font apareix esmentat com Esteve d'Omells. Va ser bisbe de Tortosa entre el 21 de març de 1351, data en què va prendre possessió del càrrec, i fins a la seva mort, que va tenir lloc a Roma l'any 1356. Abans d'assumir la mitra tortosina, havia estat bisbe d'Elna entre 1350 i fins a la data de proclamació a Tortosa. Entre les constitucions que decretà destaca una de creació del registre documental de la Seu, que comportava la redacció de còpies per a la conservació, i el seu emmagatzematge a la sacristia o a l'arxiu de la Catedral.

## Notes i referències

* ↑ A la seva obra, O'Callaghan el descriu només com Esteban, sense cap cognom.
* 1 2 Miravall, Ramon. Episcopologi Dertosense: introducció a la història de la societat i de l'Església de Tortosa. Tortosa: UNED Tortosa, 2016, p. 175 (Cadup Estudios). ISBN 9788493842055.
* 1 2 O'Callaghan i Forcadell, Ramon. Episcopológio de la Santa Iglesia de Tortosa (en castellà). Tortosa: Imprenta Católica de G. Llasat, 1896, p. 95.

## Bibliografia

* O'Callaghan i Forcadell, Ramon. Episcopológio de la Santa Iglesia de Tortosa (en castellà). Tortosa: Imprenta Católica de G. Llasat, 1896.
* Miravall, Ramon. Episcopologi Dertosense: introducció a la història de la societat i de l'Església de Tortosa. Tortosa: UNED Tortosa, 2016 (Cadup Estudios). ISBN 97884938420.
# 1740
## Esdeveniments
### Països Catalans

* Benidorm (Marina Baixa) - Trobada de la Verge del Sofratge.
* Almenar (Segrià) - S'acaba de construir el campanar de l'església de Santa Maria d'Almenar.

### Resta del món

* Fuerteventura (Illes Canàries) - Atacs corsaris a Fuerteventura de 1740.

## Naixements
### Països Catalans

* 2 de gener - Torà, Bisbat de Solsona: Joan Nuix, jesuïta.
* 15 de febrer - Planes, el Comtat: Joan Andrés i Morell, jesuïta, humanista, historiador i crític literari valencià de la Il·lustració (m. 1817)
* 26 d'octubre - Barcelona: Joan Antoni Desvalls, hisendat i científic català.
* 23 de desembre - Almussafes, la Ribera Baixa: Antoni Ludenya, jesuïta i matemàtic valencià.

### Resta del món

* 13 de febrer - París: Sophie Arnould, soprano dramàtica francesa, la més famosa de la seva època (m. 1802).
* 2 de juny - París: Marquès de Sade, aristòcrata, escriptor i filòsof francés (m. 1814).
* Exeter: Richard Eastcott, musicògraf

## Necrològiques
### Resta del món

* 20 d'octubre - Viena (Àustria): Carles III, rei de Catalunya-Aragó (entre 1705 i 1714) i emperador romanogermànic amb el títol de Carles VI, arxiduc d'Àustria, rei d'Hongria i de Nàpols-Sicília.

## Referències

* ↑ «Benidorm celebra el día de la Mare de Déu del Sofratge» (en castellà). El Periòdic, 16-03-2009. [Consulta: 8 juliol 2011].
* ↑ «ACORD GOV/49/2010, de 23 de març, pel qual es declara bé cultural d'interès nacional, en la categoria de monument històric, l'església de Santa Maria, a Almenar (Segrià), i se'n delimita el seu entorn de protecció.» (html). DOGC núm. 5598, 30-03-2010. [Consulta: 15 agost 2011].
* ↑ Fuster, Just Pastor. Biblioteca valenciana de los escritores que florecieron hasta nuestros días (en castellà). Tom 2. València: Imp. Ildefonso Mompié, 1830, p. 415 s.
* ↑ Batllori, Miquel. Vuit segles de cultura catalana a Europa. Barcelona: Edicions 62, 1983, p. 146. ISBN 8429719636.
* ↑ «Lettre de Sophie Arnould, adressée à un de ses amants François-Joseph Bélanger, architecte, 1793-1801» (en francès). Paris Musées. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ Larousse, Éditions. «Encyclopédie Larousse en ligne - Donatien Alphonse François comte de Sade dit le marquis de Sade» (en francès). [Consulta: 4 juny 2020].
# Estadi Miguel Grau (Piura)

L'Estadi Miguel Grau, que deu el nom a l'heroi peruà Miguel Grau Seminario, està ubicat a Piura, ciutat de la regió homònima. Va ser inaugurat el 7 de juliol de 1958 i ha estat remodelat diverses vegades (la darrera vegada va ser per la Copa Amèrica 2004), fins a arribar a la capacitat actual de 25.000 espectadors. Els seients de l'estadi estan distribuïts en quatre tribunes. També disposa de quatre torres de llum artificial que arriben als 1000 lux d'il·luminació.
Principalment hi juguen l'Atlético Grau i el Deportivo UNP, que disputen la Liga Superior de Piura. També és seu secundària del Club Alianza Atlético de Sullana, que participa en la lliga peruana de futbol.

## Referències

* ↑ Castilla, Municipalidad Distrital de. «Remodelación de estadio Miguel Grau: firman convenio» (en castellà). municastilla.gob.pe, 11-01-2024. [Consulta: 18 gener 2024].
# Illa Timoteo Domínguez

L'illa Timoteo Domínguez (antigament coneguda com a Punta de Bauzá) és una illa de l'Uruguai que es troba al Riu de la Plata, que aquest país comparteix amb l'Argentina. Segons l'acta de resolució, firmada pels dos països en els anys 1960, dividirien les illes del Riu de la Plata de la següent forma: aquelles ubicades en direcció sud-oest, quedarien sota jurisdicció argentina mentre que les restants, al nord-est, pertanyerien a l'Estat uruguaià.
L'illa Martín García, ubicada en aigües territorials uruguaianes, pertany a l'Argentina d'acord amb l'article 45 del Tractat del Riu de la Plata. A tan sols uns metres de l'illa Martín García s'ubica la de Timoteo Domínguez, una mica inferior en superfície i adjudicada a l'Uruguai pel mateix tractat.
La comunicació entre ambdós illots es facilita per una xarxa sovint coneguda com a Hidrovia Martín García - Timoteo Domínguez. Aquesta proximitat ha facilitat, d'altra banda, la unió política i comercial entre els dos països que exerceixen sobirania sobre l'estuari del Riu de la Plata.

## Enllaços externs

* Informació sobre l'Illa Timoteo Domínguez Arxivat 2010-04-12 a Wayback Machine. (castellà)
* Comissió Administrativa del Riu de la Plata Arxivat 2010-11-26 a Wayback Machine. (castellà)
# Poor Tràmit

Poor Tràmit (Premià de Mar) pseudònim del raper Marc Andreu Sánchez, és un cantant de música rap català.

## Discografia

* Cendra i folis (2015)
* Poda (2019)
* La fleca (EP, Guarap Team, 2020)
* Pur (JBC Music, 2021)
* Marbre (Radio Rahim Records, 2023)
* El rosari de l'aurora (Radio Rahim Records, 2024)

## Referències

* ↑ «Poor Tràmit obre el rap en canal i ens en mostra les entranyes». Enderrock.cat, 02-09-2019. [Consulta: 22 febrer 2025].
* ↑ «Nota de veu - Poor Tràmit estrena "El rosari de l'Aurora"». 3Cat, 26-11-2024. [Consulta: 22 febrer 2025].
* ↑ «Poor Tràmit - Pur » Álbum Hip Hop Groups» (en castellà). [Consulta: 22 febrer 2025].
* ↑ «POOR TRÀMIT ha vuelto, más puro que nunca» (en castellà), 03-03-2021. [Consulta: 22 febrer 2025].
* ↑ «Poor Tràmit - El rosari de l’Aurora». Enderrock.cat, 26-11-2024. [Consulta: 22 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Poor Tràmit a Els experts (2025)
# Estadi Moisès Llopart

L'Estadi Moisès Llopart és un estadi d'atletisme del Prat de Llobregat. Anomenat en referència del marxador i promotor esportiu català Moisès Llopart, l'equipament forma part del Complex Esportiu Municipal Sagnier. El Pratenc Associació d'Atletisme competeix a les seves instal·lacions.

## Referències

* ↑ «Estadi Moisès Llopart». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Anodontostoma thailandiae

Anodontostoma thailandiae és una espècie de peix pertanyent a la família dels clupeids. Va ser descrit per l'ictiòleg japonès Thosaporn Wongratana el 1983.

## Descripció

* Pot arribar a fer 18 cm de llargària màxima (normalment, en fa 12).
* 17-25 radis tous a l'aleta anal.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigua salabrosa, pelàgic-nerític, anàdrom i de clima tropical (24°N-0°N, 85°E-119°E) que viu entre 0 i 50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia, el nord de la badia de Bengala, província de Phuket -Tailàndia-, el golf de Tailàndia i el mar de la Xina Meridional.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Wongratana, Thosaporn «Diagnoses of 24 New Species and Proposal of a New Name for a Species of Indo-Pacific Clupeoid Fishes» (pdf). Japanese Journal of Ichthyology, 29, 4, 1983, pàg. 394-395.
* 1 2 3 4 Atanacio, Rachel C.; et alii «Anodontostoma thailandiae Wongratana, 1983 Thai gizzard shad» (en anglès). Fishbase. [Consulta: 1r febrer 2023].
* 1 2 Whitehead, Peter J.P.. FAO species catalogue. Vol.7. Clupeoid fishes of the world (Suborder Clupeoidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1. Chirocentridae, Clupeidae & Pristigasteridae. FAO (FAO Species Catalogue. núm. 7). ISBN 92-5-102340-9 [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn. 329 p.
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi = Ikan air tawar Indonesia Bagian Barat dan Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 344 p.
* ↑ Monkolprasit, Supap; Sontirat, Suebsin; Vimollohakarn, Suri; Songsirikul, Taweesak. Checklist of fishes in Thailand. Bangkok: Office of Environmental Policy and Planning, 1997.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994. SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9., FAO. 103 p.
# Illa Unga

L'illa Unga (en aleuta Uĝnaasaqax̂) és l'illa més gran de les illes Shumagin, a la península d'Alaska, a l'estat d'Alaska, Estats Units. Té una superfície terrestre de 442,188 km² i el 2008 estava deshabitada.
Inicialment fou coneguda com a Grekodelierovskoe en honor al capità Delarov que va explorar la zona a finals del segle XVIII en nom de la Companyia Russo-Americana.
El 1968 va ser designada National Natural Landmark pel Servei de Parcs Nacionals.

## Referències

* ↑ Bergsland, K. Aleut Dictionary. Fairbanks: Alaska Native Language Center, 1994.
* ↑ «Unga Island: Block 3020, Census Tract 1, Aleutians East Borough, Alaska». United States Census Bureau. [Consulta: 9 març 2008].
* ↑ Black, Lydia T.; Dauenhauer, Nora; Dauenhauer, Richard. Anóoshi Lingít Aaní Ká/Russians in Tlingit America: The Battles of Sitka, 1802 and 1804. University of Washington Press, 2008, p. 414. ISBN 978-0-295-98601-2.
* ↑ «National Natural Landmarks - National Natural Landmarks (U.S. National Park Service)» (en anglès). www.nps.gov. [Consulta: 20 març 2019].
* ↑ «Geographic Names Information System». [Consulta: 21 març 2024].
# Casa Joan Gelat

La casa Joan Gelat és un edifici d'habitatges situat a la cantonada dels carrers de Saragossa i de Septimània, al barri del Putxet i el Farró de Barcelona. Està catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C).

## Història i descripció

Va ser projectat el 1905 per l'arquitecte Àureo Bis Mas de Xaxars.
És un edifici en cantonada, d'estil modernista, de planta baixa, dos pisos i terrat. Hi destaca l'ornamentació floral de les finestres i les llindes de les balconeres de la primera planta, que s'integren a les mènsules de suport dels balcons de la planta superior.

## Referències

* ↑ «Edifici d'habitatges». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ de Oleza, Jaume «La Casa Joan Gelat, una de les últimes obres de l’arquitecte mort prematur Aureo Bis de Mas Xaxars». El Jardí, 15-10-2021.
* ↑ de Oleza i Roncal, 2023.

## Bibliografia

* de Oleza i Roncal, Jaume. Arquitectura a Sant Gervasi, Sarrià i Vallvidrera. Passejades pel patrimoni arquitectònic. Barcelona: Premsa Local El Jardí SCCL, 2023, p. 91. ISBN 978-84-09-55644-1.

## Enllaços externs

* «Casa Joan Gelat». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Bandera de Llavorsí

La bandera oficial de Llavorsí té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, vermella, amb una Y blanca de braços ondats de 4 ones en els bifurcats i 8 al tronc, de gruix 1/6 de l'alçària del drap, posada horitzontalment amb els braços bifurcats als angles de la vora de l'asta en el primer terç vertical, i el tronc, a manera de faixa, centrat sobre els altres dos terços.
Va ser aprovada el 21 de novembre de 2006 i publicada en el DOGC el 14 de desembre del mateix any amb el número 4780.

## Vegeu també

* Escut de Llavorsí
* Escuts i banderes del Pallars Sobirà

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/4020/2006, de 21 de novembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Llavorsí.» (pdf). DOGC núm. 4780. Generalitat de Catalunya, 14-12-2006. [Consulta: 15 desembre 2009].
# Estadi Nacional Bingu

L'Estadi Nacional Bingu és un estadi multiusos situat a Lilongwe, Malawi.
És practicat per al futbol i l'atletisme. És el feu de la selecció de futbol de Malawi. Té una capacitat per a 41.100 espectadors. Va ser construït entre 2012 i 2016 i inaugurat el 2017.

## Referències

* ↑ China-funded Bingu stadium in Malawi: A monument of pride nyasatimes.com
* ↑ Malawi stadiums worldstadiums
* ↑ «Bingu Stadium operates at a loss – The Nation Online» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2019-06-16.
* ↑ «Bingu National Stadium – StadiumDB.com».
* ↑ «China to build new Malawi stadium» (en anglès). , 31-10-2012.
# Ibis alablanc

L'ibis alablanc (Theristicus caudatus) és una espècie d'ocell de la família dels tresquiornítids (Threskiornithidae) que habita aiguamolls i estanys de la sabana al centre i est de Colòmbia, nord i centre de Veneçuela, Guyana i Guaiana Francesa i cap al sud, per Brasil fins a Bolívia a l'est dels Andes, el Paraguai, Uruguai i nord de l'Argentina.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Termcat
# Illa Yeo

L'illa Yeo és una illa de la costa nord de la província canadenca de la Colúmbia Britànica. Està separada de la península Don, a l'oest, pel canal Spiller, i de la península de Coldwell, a l'est, pel canal de Bullock. Va ser cartografiada i circumnavegada per primera vegada el 1793 per James Johnstone, un dels tinents de George Vancouver durant la seva expedició de 1791 a 1795.
Va rebre el nom del doctor Gerald Yeo, un cirurgià de l'HMS Ganges a la Pacific Station entre 1857 i 1860.

## Referències

* ↑ «BC Geographical Names | Yeo Island». [Consulta: 30 març 2024].
* ↑ Vancouver, George, and John Vancouver. A voyage of discovery to the North Pacific ocean, and round the world. Londres: J. Stockdale, 1801.
* ↑ Akrigg, G.P.V. & Akrigg, Helen B. (1986), British Columbia Place Names (3rd, 1997 ed.), Vancouver: UBC Press, ISBN 0-7748-0636-2, <https://archive.org/details/britishcolumbiap0000akri_w1q9>
# Estadi Rungrado Primer de Maig

L'Estadi Rungrado Primer de Maig és l'estadi de futbol més gran de món. Està situat a la ciutat de Pyongyang, Corea del Nord, i compta amb una capacitat de 150.000 espectadors. Té múltiples usos, ja que compta amb pista d'atletisme i camp de futbol. En aquest estadi juga la selecció de Corea del Nord.
El nom de l'estadi prové d'una combinació de noms de l'illot Rungra al riu Taedong, en el qual està situat, i el Dia Internacional dels Treballadors o primer de maig.
Aquest estadi té la major capacitat de públic del planeta i un espai total de 207 000 m², amb seients per a 114.000 persones. L'estadi té 8 pisos i 60 metres d'alçada. Disposa d'un pavelló annex de 60 metres de llarg, suficient per a cobrir la secció dels suports.
Les 16 teulades en arc s'entrellacen simulant els pètals d'una flor que suraria sobre el riu Taedong, o com un paracaigudes que acabés d'aterrar, donant la impressió d'una escultura dinàmica.
Té 80 sortides i deu aixecaments. Va ser construït en dos anys i mig a l'illa de Rungra en el Riu Taedong, i inaugurat l'1 de maig de 1989. Aquestes característiques proporcionen una condició ideal per a jocs internacionals. El camp de futbol està cobert de gespa natural i la pista d'atletisme i la resta d'espais esportius de goma. L'estadi té diversos passadissos d'entrenament, piscina interior, saunes i llits entre altres instal·lacions per a l'entrenament i la conveniència dels jugadors.
L'estadi s'utilitza en les celebracions anuals del Arirang anual, en cerimònies d'obertura d'esdeveniments i en exhibicions del Partit dels Treballadors de Corea.

## Enllaços externs

* marca.com Así es el estadio más grande del planeta
* Spinattic.com Tour virtual en 360°
# Riera Carbonell

La Riera Carbonell, també coneguda com la Riera de Carbonell o la Riera de Corró, és un curs d'aigua del Vallès Oriental, afluent per l'esquerra del riu Congost. Neix al terme municipal de Cànoves i Samalús, recorre Corró d'Amunt, Marata i Corró d'Avall (Les Franqueses del Vallès) i desemboca al riu Congost a l'alçada de Granollers. La riera fa de partió dels termes municipals de les Franqueses i Granollers.
La riera Carbonell neix al sot de Vallfiguera, a uns 700 metres d'alçada, vora la Roca Centella, en el terme municipal de Cànoves i Samalús. La riera té una llargada de 14,8 km, i els primers 2,6 km baixa costeruda i envoltada d'alzinars espessos. Aquest pendent es fa més suau quan la riera travessa la carretera entre La Garriga i Cànoves, i seguidament entra al terme municipal de les Franqueses, on travessa primer Corró d'Amunt i després Marata. Al llarg del seu recorregut, la riera alterna presència subterrània i en superfície.

## Flora i fauna

L'existència d'aigües subterrànies afavoreix la presència de bosc de ribera, i a Marata s'hi havien descrit l'avellaner, el pollancre, l'àlber i el vern. A nivell faunístic, s'hi havien citat ocells com blauets, pigots verds, tudons, tords i merles, rèptils com la tortuga de rierol i la serp d'aigua, amfibis com reinetes, diferents tipus de gripaus i salamandres. També s'hi havien vist gran quantitat d'anguiles i crancs de riu autòctons. Puntualment s'hi van realitzant esforços per recuperar la fauna i flora autòctona i retirar les espècies invasores.
L'any 2020 es va crear el Col·lectiu Vall del Carbonell, amb l'objectiu de reivindicar la conservació dels valors culturals i naturals de la vall d'aquest riu, que és una de les darreres zones rurals del Vallès Oriental.

## Referències

* 1 2 3 4
# Anselmo Blaser San Martín

Anselmo Blaser San Martín (Monestir de San Pedro de Siresa, 21 d'abril de 1807 - Granada, 26 de març de 1872) fou un militar espanyol, fill de pares suïssos establerts a Espanya. Fou ministre durant el regnat d'Isabel II d'Espanya.
Començà la seva carrera militar el 1827 amb classe de cadet del tercer regiment d'infanteria de suïssos: fou alferes de la Guàrdia Reial el febrer de 1833; tornà al seu antic regiment el 1834; prengué part en les operacions militars dirigides pel general Espartero, que obligaren als carlistes a aixecar el setge de Guernica, i va rebre dues ferides greus de bala en l'acció de Ciga el 1835.
El 1837, ja restablert de les ferides i sent capità d'infanteria, es va batre amb valentia en la batalla de Xiva, lliurada contra les forces del general Cabrera el 15 de juliol, i en virtut d'altres combats i serveis ascendí ràpidament, fins que, essent ja mariscal de camp, va pertànyer com a cap d'estat major a l'exèrcit d'observació de Portugal, sent nomenat més tard comandant general del Maestrat el 1847, i poc després Director General d'Infanteria, càrrec que desenvolupà també en els instituts de carrabiners i la guàrdia civil.
El 1850 assolí el grau de capità general de Navarra, i el 1852 ascendí al grau e tinent general, el mateix any se li confià la cartera de la Guerra, que desenvolupà fins a la revolta de Vicálvaro (1854). Al front de la guarnició de Madrid, sortí per batre als insurrectes, als que atacà el (28 de juny), restant indecisa la victòria en el camp de batalla, però triomfant el moviment revolucionari, que originà un canvi en la política.
Emigrat fins al 1856, des de llavors va viure retirat de la vida pública i en situació de quarter, havent romàs sempre fidel a Isabel II d'Espanya fins al punt de negar-se jurar per rei a Amadeu de Savoia, motiu pel qual fou processat el 1871.
A més d'ésser el primer marquès de Ciga, fou senador del regne i Gran Cordó de la Legió d'Honor, posseint a més les grans creus militars de l'Orde de Sant Hermenegild, Carles III i de l'Orde Constantinià de Parma, a part d'altres condecoracions de menor importància.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 8, pags. 1123 (ISBN 84-239-4508-1)