OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 296 aC

El 296 aC va ser un any del calendari romà prejulià. A la República i a l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat de Cec i Violent (o també any 458 ab urbe condita). La denominació «296 aC» per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va ser el mètode prevalent a Europa per a anomenar els anys.

## Esdeveniments
### Antiga Grècia. Els Diàdocs

* Ptolemeu I Soter fa les paus amb Demetri Poliorcetes, a qui li cedeix en matrimoni seva filla Ptolemaida.
* Làcares, demagog d'Atenes, aprofita que Demetri Poliorceta assetja la ciutat per organitzar una insurrecció contra el cap local Demòcares, al que expulsa, i ocupa el govern. Pausànias diu que com tots els tirans era inhumà cap als homes i sacríleg cap als déus, i va saquejar temples i especialment el Partenó, d'on va prendre els tresors, i fins i tot va privar l'estàtua d'Atena Pàrtenos dels seus guarniments.
* Neoptòlem II, rei de l'Epir, signa un acord amb Pirros pel qual els dos compartirien la sobirania. L'acord va durar poc, perquè Neoptòlem planeja d'eliminar Pirros en un festival on es reuneix tota la noblesa i els dos reis. Però es descobreix la conspiració i Pirros mata el seu rival en el mateix banquet.

### Antiga Roma

* Aquest any són elegits cònsols Api Claudi Cec i Luci Volumni Flamma Violent.
* Api Claudi Cec dirigeix les seves tropes al Sàmnium amb èxit i després a Etrúria on es va salvar d'una situació militar delicada perquè seu col·lega Flamma Violent arriba a temps, i els dos derroten l'exèrcit combinat d'etruscs i samnites.
* Flamma Violent és enviat al Sàmnium, en un moment crític de la Tercera Guerra Samnita, però quan un exèrcit samnita es presenta a Etrúria va allà per ajudar al seu col·lega. Appi Claudi es molesta en un primer moment, però finalment accepta a Flamma. No hi havia harmonia entre ells i una vegada els dos exèrcits units rebutgen els etruscs i samnites, Flamma torna a marxes forçades a Campània on els samnites havien saquejat la plana de Falèrnia, i els sorprèn a la vora del Liris mentre retornen amb els captius i el botí.
* Publi Deci Mus II va obligar a l'exèrcit a evacuar els Samnites de la regió de Samni.
* Es consagra el Temple de Bel·lona al turó del Palatí de Roma, construït per un vot que havia fet Api Claudi Cec l'any 305 aC.
* S'estableix una colònia romana a Minturnes, i una altra a Sinuessa una mica més avall de la costa, i les dues són anomenades Coloniae Maritimae, amb dret de ciutadania romana, sens dubte per assegurar les comunicacions amb la Campània.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Demetri, XXII, 32
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, I, 25
* ↑ Poliè. Strategmata, IV, 7
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Pirros, XII, 4-5
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, X, 14
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, X, 15
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, X, 15-16
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, X, 22
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, X, 21
# Englishita

L'englishita és un mineral de la classe dels fosfats. Anomenada així per George Letchworth English, col·leccionista de minerals i venedor. Un estudi de la seva col·lecció de nòduls de fosfats va permetre el descobriment d'uns quants minerals, incloent l'englishita.

## Característiques

L'englishita és un fosfat de fórmula química K₃Na₂Ca$_{10}$Al$_{15}$(PO₄)$_{21}$(OH)₇·26H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'englishita pertany a «08.DH: Fosfats amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ < 1:1» juntament amb els següents minerals: minyulita, leucofosfita, esfeniscidita, tinsleyita, jahnsita-(CaMnFe), jahnsita-(CaMnMg), jahnsita-(CaMnMn), keckita, rittmannita, whiteïta-(CaFeMg), whiteïta-(CaMnMg), whiteïta-(MnFeMg), jahnsita-(MnMnMn), kaluginita, jahnsita-(CaFeFe), jahnsita-(NaFeMg), jahnsita-(NaMnMg), jahnsita-(CaMgMg), manganosegelerita, segelerita, wilhelmvierlingita, juonniïta, calcioferrita, kingsmountita, montgomeryita, zodacita, arseniosiderita, kolfanita, mitridatita, pararobertsita, robertsita, sailaufita, mantienneïta, paulkerrita, benyacarita, xantoxenita, mahnertita, andyrobertsita, calcioandyrobertsita, overita i bouazzerita.

## Formació i jaciments

S'ha trobat en nòduls de variscita (Utah, EUA) i en complexos pegmatítics granítics (Dakota del Sud, EUA). S'ha descrit associada a variscita, montgomeriïta, wardita, mil·lisita, crandal·lita (Utah, EUA); montgomeriïta, eosphorita-childrenita, tiptopita, roscherita, pahasapaïta, parafransoletita, robertsita, mitridatita, whitlockita (Dakota del Sud, EUA).

## Referències

* ↑ «Englishite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Englishite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2019-05-08. [Consulta: 18 juny 2018].
# Aeroport de Berna-Belp

L'Aeroport de Berna-Belp (codi IATA: BRN, codi OACI: LSZB) (en alemany: Flughafen Bern-Belp) és un aeroport que dona servei a Berna. Està localitzat als límits municipals de la població de Belp i sovint és conegut com a Aeroport de Belp.
El Biderhangar, un dels hangars de l'aeroport construït pel pioner en l'aviació suïssa Oskar Bider, és considerat patrimoni d'interès nacional des del novembre de 2008 dins de l'Inventari Suís dels Béns Culturals d'Importància Nacional i Regional.
# Edifici al carrer Pedró, 16-16A (Martorell)

L'Edifici al carrer Pedró, 16-16A és una obra modernista del municipi de Martorell (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici cantoner, amb planta rectangular, i planta baixa, pis i terrat. Perfecta composició simètrica dels buits de façana. Conjunt d'obertures amb arc deprimit còncava coronades per frontó quadrat; al pis, hi ha motllures formant arcs ogivals. Les formes ondulants, d'obra cega, són intercalades amb baranes de ferro forjat tancant espais baixos. Façana estocada simulant aparell comú; persianes de llibret i reixes.
# 298 aC

El 298 aC va ser un any del calendari romà prejulià. A la República i a l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat de Barbat i Centumal (o també any 456 ab urbe condita). La denominació «298 aC» per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va ser el mètode prevalent a Europa per a anomenar els anys.

## Esdeveniments
### Antiga Grècia. Els Diàdocs

* Cassandre, que l'any anterior (399 aC) o potser aquest mateix any havia ocupat Corcira veu com la ciutat s'entrega a Agàtocles de Siracusa cosa que obliga Cassandre a retirar-se.
* Cassandre ataca Atenes i Olimpiodor, general atenenc, va per mar a Etòlia i aconsegueix que la Lliga Etòlia envii ajut a la ciutat. Cassandre s'ha de retirar. Una mica després Elateia, conquerida per Cassandre, es revolta, i Olimpiodor envia ajuda a la ciutat que resisteix l'atac.
* Els celtes entren a Macedònia i Tràcia. Cassandre derrota algunes tribus a la serralada dels Balcans. Un segon grup encapçalat per Cambaules aconsegueix establir-se a Tràcia.

### Antiga Roma

* Aquest any són elegits cònsols Luci Corneli Escipió Barbat i Gneu Fulvi Màxim Centumal.
* la Lliga samnita forma una aliança amb les ciutats etrusques, amb els umbres, els lucans, els sabins i els gals sènons. Una tribu dels lucans manifesta la seva oposició a l'aliança amb el Sàmnium.
* Els lucans demanen al Senat Romà ajuda contra els samnites que devasten el seu país, a canvi d'un pacte d'amistat i ostatges. El senat envia ambaixadors als samnites per demanar-los que abandonin el territori ocupat. Els samnites responen que si entren al Sàmnium mai en sortiran vius. El senat declara la guerra als samnites.
* Màxim Centumal és enviat al Sàmnium, mentre que el seu col·lega va a Etrúria, els dos fronts de la Tercera Guerra Samnita, que aquest any s'inicia. Obté una notable victòria sobre els samnites, a prop de Bovianum i després conquereix Aufidena. També guanya algunes batalles contra els etruscs, que li valen els honors d'un triomf.
* Derrota del cònsol Luci Corneli Escipió Barbat en la batalla de Camerínum la primera de la Tercera Guerra Samnita.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XXI, fragment
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XVI, 84
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, X, 34
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, X, 19
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, X, 4
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, X, 11
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, X, 12-13
* ↑ Dionisi d'Halicarnàs. Antiguitats romanes, XVIII, 1-2
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, X, 11, 22, 26
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, X, 25
# Enicur de Leschenault

L'enicur de Leschenault (Enicurus leschenaulti) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). Es troba als següents països del Sud-est asiàtic: Bangladesh, Bhutan, Brunei, Xina, l'Índia, Indonèsia, Laos, Malàisia, Myanmar, Tailàndia i Vietnam. Sol frequentar les zones humides i els cursos d'aigua en dels matollars tropicals i subtropicals. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
El seu nom específic fa referència a Jean Baptiste Leschenault de la Tour (1773-1826), botànic i ornitòleg francès.

## Taxonomia

Segons la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.1, gener 2022) la subespècie de les muntanyes de Borneo (Enicurus leschenaulti borneensis) fou segmentada en una nova espècie separada: Enicurus borneensis. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (desembre 2019), continuen considerant aquest tàxon com una subespècie de l'enicur de Leschenault.

## Referències

* 1 2 Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «enicur de Leschenault». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 6 maig 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 705. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «White-crowned Forktail. Enicurus leschenaulti» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 5 maig 2022].
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 12.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2022. [Consulta: 16 gener 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 705. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Edifici al carrer Sant Llorenç 5 d'Alcoi

L'edifici al carrer Sant Llorenç número 5, situat a la ciutat d'Alcoi (l'Alcoià), País Valencià, és un edifici residencial d'estil modernista valencià construït l'any 1910, que va ser projectat per l'arquitecte Vicent Pascual Pastor.
L'edifici és obra de l'arquitecte alcoià Vicent Pascual Pastor en 1910 per a la residència particular d'Antonio Vicens, empresari i banquer vinculat a la Banca Vicens. L'edifici consta de planta baixa i quatre plantes.
A l'edifici destaca la rajola vista de la façana amb rematada en pedra en la part superior dels finestrals i el disseny de caràcter geomètric de les baranes. La decoració en totes les altures és de tipus floral i vegetal, típicament modernista.

## Referències

* 1 2 3 Doménech Romá, Jorge (2010). Modernismo en Alcoy, su contexto histórico y los oficios artesanales. Editorial Aguaclara. p. 296. ISBN 978-84-613-8233-0.
* ↑ Ficha en "Ruta del Modernismo". Turismo de Alcoy
# Casa Buqueras

La Casa Buqueras és un edifici de Reus (Baix Camp) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. També es coneix com a ca l'Emili Balanyà.

## Descripció

És un habitatge entre mitgeres estructurat en planta baixa, entresòl i tres pisos superiors. Hi ha tres entrades, una d'allindada per accedir als pisos superiors al centre, flanquejada per dues entrades d'una botiga, dos arcs de mig punt alts fins al sostre de l'entresòl. La façana està arrebossada imitant l'encoixinat. Els pisos superiors tenen tres entrades, totes elles balcons amb barana de ferro forjat. El balcó del primer pis és l'únic que és corregut. Les obertures estan emmarcades per pedra a manera de marc i encara que són allindanades, aquest marc dibuixa un petit frontó triangular. L'edifici està rematat per una cornisa mixtilínea força ondulant que ens recorda altres edificis de Caselles, com la del número 5 del carrer d'Aleus o la de Cal Gabriel Pujol, a la Riera de Miró 41, i que no ens permet veure la coberta i que es complementa amb una reixa treballada de ferro forjat.

## Història

Casa construïda al Raval de Jesús per Pere Caselles per a Emili Balanyà i que va ser l'habitatge de la seva germana, Adelina Balanyà, casada amb el músic de Montbrió Antoni Buqueras Dalmau.
Hi havia al solar un edifici de mitjans del segle xix reformat per l'arquitecte Francesc Borràs l'any 1886, que per encàrrec d'Engràcia Mas, va reordenar de forma simètrica les obertures de la façana i va ajuntar la planta baixa i l'entresol amb arcs de mig punt. El 1913 Emili Balanyà, el nou propietari, va encarregar un nou projecte per aixecar una planta més a l'edifici i reestructurar la façana, mantenint les tres obertures, i Caselles projecta un coronament nou amb molta ornamentació, que té un capcer al centre i motllures de pedra que delimiten el perímetre ondulat. Caselles fa retocs a l'ornamentació que havia dissenyat Borràs i col·loca uns esgrafiats a totes les obertures, amb motius vegetals de tons verdosos.

## Referències

* ↑ March Barberà, Jordi. "Catàleg de l'arquitectura modernista de Reus" A: Arquitectura modernista a Reus. Reus: Pragma, 2003. Pàg. 147. ISBN 8493315125
* ↑ «Casa Buqueras». Pat.mapa. Generalitat de Catalunya.
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 150.
* ↑ Sardà Ferran, Jordi (ed.). Fets urbans: guia d'arquitectura de Reus 09: tomb de ravals. Reus: Ajuntament de Reus; COAC, 2024, p. 54. ISBN 9788409559688.
# Enicur ocel·lat

L'enicur ocel·lat (Enicurus maculatus) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). Es troba present a Afganistan, Bhutan, Xina Índia, Myanmar, Nepal, Pakistan i Vietnam. Sol frequentar les zones humides i els cursos d'aigua en boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de l'estatge montà i de les terres baixes. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «enicur ocel·lat». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 6 maig 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 705. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Spotted Forktail. Enicurus maculatus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 5 maig 2022].
# Aeroport de Catoca

L'aeroport de Catoca (codi IATA: ---, codi OACI: ---) és un aeroport que dona servei a la mina de diamants de Catoca, a la província de Lunda-Sud a Angola.
La pista d'aterratge es troba 26 km al nord de la ciutat de Saurimo, i és a 17 milles nàutiques de la VOR-DME (Ident: VSA) de Saurimo, situat a l'aeroport de Saurimo.
La pista d'aterratge havia estat recentment asfaltada per Fidens sota contracte amb la mina Catoca. La pista utilitzable havia estat escurçada lleument i rep vols dues vegades per setmana des de Luanda per TAAG Angola Airlines dilluns i divendres. Si bé aquests vols són operats per TAAG, són vols xàrter reservats únicament per als empleats de la mina Catoca.

## Aerolínies i destinacions

| Aerolínies | Destinacions |
| TAAG Angola Airlines | Luanda |

## Referències

* ↑ SkyVector Aeronautical Charts
* ↑ TAAG inicia voos regulares a Catoca Arxivat 2017-04-21 a Wayback Machine., Angonoticias, 21 de juny de 2010
* ↑ TAAG Angola destinations schedule

## Enllaços externs

* OurAirports - Saurimo North
* OpenStreetMap - Saurimo North
# Edifici al carrer Valleta, 19 (Ginestar)

L'Edifici al carrer Valleta, 19 és una obra de Ginestar (Ribera d'Ebre) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres situat al bell mig del nucli urbà de la vila de Ginestar, molt proper al carrer Pau Casals i la Plaça Catalunya. La casa és de planta irregular i té una distribució de tres nivells. El parament del conjunt és de carreus irregulars, poc escairats, disposats a filades i lligats amb morter de calç. La façana principal compta amb un total de vuit obertures, distribuïdes asimètricament. El portal, situat en un extrem de la façana principal, empra arc de mig punt i té l'emmarcament amb el maó a sardinell. Així mateix, a l'altra banda del pla de la façana, s'hi obren dues petites finestres d'arc de llinda i al primer pis, hi ha una finestra de la mateixa tipologia i dos balcons d'ampit amb estructura de marqueteria i una composició d'arc de llinda inscrit dins un emmarcament d'arc escarser. Al darrer nivell, hi ha dues finestres, d'arc de llinda i amb unes dimensions molt similars. La coberta del conjunt és de teula àrab i té una inclinació d'una sola vessant amb el carener paral·lel a la façana principal.
# Émilie Bierre

Émilie Bierre (12 de maig de 2004) és una actriu francocanadenca del Quebec. És més coneguda per la seua actuació a la pel·lícula Une colonie, per la qual va guanyar el Canadian Screen Award a la millor actriu als 7 Canadian Screen Awards el 2019.
Bierre va començar a modelar per a roba infantil Souris Mini a quatre anys. Va guanyar un Young Artist Award el 2018 per la seua actuació a la sèrie de televisió Jenny. Per Une colonie, Bierre va guanyar el Premi Iris per a la Revelació de l'Any als 21 Premis de Cinema del Quebec, i la millor actuació en una Borsos Competition al Festival de Cinema de Whistler.
També ha aparegut a les pel·lícules Catimini, Genèse, Dérive, Les Nôtres i Le Guide de la famille parfaite, i a la sèrie de televisió Mémoires vives, Les beaux malaises i Lâcher prise. Per Our Own, va rebre el Prix Iris a la millor actriu als 23 Quebec Cinema Awards.

## Referències

* ↑ «Une colonie : les affres de l'adolescence» (en francès). Voir, 30-01-2019. Arxivat de l'original el 4 de novembre 2020. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ «'Anne With an E,' 'Letterkenny' Win Big at Canadian Screen Awards». The Hollywood Reporter, 31-03-2019.
* ↑ Laurin-Desjardins, Camille. «Émilie Bierre: l'actrice derrière la petite fille sage» (en francès). The Huffington Post, 24-01-2020. [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ «La jeune comédienne québécoise Émilie Bierre décroche un prix à Los Angeles» (en francès). Ici Radio-Canada, 16-07-2018.
* ↑ Marc-Andre Lussier. «Gala Québec Cinéma: 1991 sacré meilleur film de l'année» (en francès). La Presse, 02-06-2019. [Consulta: 2 juny 2019].
* ↑ Mack, Adrian. «Québécois film A Colony sweeps Whistler Film Fest awards». The Georgia Straight, 03-12-2018. [Consulta: 20 març 2019].
* ↑ «La déesse des mouches à feu triomphe au Gala Québec Cinéma» (en francès). Radio-Canada, 06-06-2021. [Consulta: 6 juny 2021].
# Enllaç

«Enllaç» té aquests significats:
* Química: Enllaç químic, unió entre dos o més àtoms
** Enllaç covalent
** Enllaç per pont d'hidrogen
** Enllaç iònic
** Enllaç peptídic
** Enllaç metàl·lic
** Enllaç glicosídic
** Doble enllaç
* Infraestructures:
** Estació de Martorell-Enllaç
** Enllaç Deule-Escalda
** Enllaç de Nieuwpoort
** Estació d'Enllaç (València)
** L'enllaç o Estació de Maçanet - Massanes
* TV: Estació d'enllaç (sèrie)
* Escoltisme: Comitè d'Enllaç del Guiatge a Espanya
* Informàtica: Enllaç (informàtica), referència hipertextual a un document o recurs
** Enllaç permanent
** Capa d'enllaç de dades
Viccionari
# Escola Universitària d'Infermeria Santa Madrona

L'Escola Universitària d'Infermeria Santa Madrona de la Fundació "la Caixa" va ser una escola universitària fundada el 1917 que va tancar el 2010. Creada dins l'Institut de la Dona que Treballa, donava suport entre d'altres a la Clínica de Santa Madrona, era una institució pionera en el seu àmbit. A partir del 1975 fou una entitat adscrita a la Universitat de Barcelona. El 2004 l'entitat va rebre la Creu de Sant Jordi «per la seva trajectòria continuada al servei de la docència, la professió de la infermeria, sovint poc reconeguda, la sanitat catalana i la societat en el seu conjunt». El 2010 va donar el seu fons històric a l'Arxiu Històric de la Universitat de Barcelona.

## Referències

* 1 2 «L'Arxiu Històric de la Universitat de Barcelona rep el fons històric de l'EUI Santa Madrona». UB, 28-04-2010 [Consulta: 16 abril 2015].
* ↑ «DECRET 438/2004, de 9 de novembre, de concessió de la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya». Gencat. Gencat. [Consulta: 16 abril 2015].
# Aeroport de Cazombo

L'aeroport de Cazombo (codi IATA: CAV, codi OACI: FNCZ) és un aeroport que serveix Cazombo, a la província de Moxico a Angola.
La balisa no direccional de Cazombo (Ident: CZ) es troba al es instal·lacions.

## Referències

* ↑ SkyVector Aeronautical Charts

## Enllaços externs

* Historial d'accidents de l'Aeroport de Cazombo a Aviation Safety Network (anglès)
* OpenStreetMap - Cazombo
* Ourairport - Cazombo
# Edifici al carrer Valleta, 27 (Ginestar)

L'Edifici al carrer Valleta, 27 és una obra de Ginestar (Ribera d'Ebre) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres situat al bell mig del nucli urbà de la vila de Ginestar, molt proper al carrer Pau Casals i la Plaça Catalunya. La casa és de planta irregular i té una distribució de tres nivells. El parament del conjunt és de carreus irregulars, poc escairats, disposats a filades i lligats amb morter de calç. La façana principal té una composició de dos eixos vertical, amb totes les obertures d'arc de llinda i emmarcament d'aparell de maó. El portal, situat en un extrem de la façana principal, en canvi, empra arc escarser i té l'emmarcament amb el maó a sardinell. Així mateix, a l'altra banda del pla de la façana, s'hi obre una petita finestra i, al seu damunt, un balcó de barrots. Al primer pis, hi ha un balcó ampitador amb barana de balustrada i un balcó de dibuix amb barana de ferro forjat. Al darrer nivell, hi ha dues finestres, sent una el doble de gran que l'altra. Corona el tester un destacable ràfec, acabat amb una imbricació composta de teules i rajoles ceràmiques. La coberta del conjunt és de teula àrab i té una inclinació d'una sola vessant amb el carener paral·lel a la façana principal.