OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Esquirol pigmeu de Boquete

L'esquirol pigmeu de Boquete (Microsciurus boquetensis) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Panamà i, possiblement, l'extrem nord-occidental de Colòmbia. El seu hàbitat natural són les muntanyes, on viu a altituds d'aproximadament 1.800 msnm. El pelatge dorsal recorda el de M. alfari, però és més pàl·lid, llarg i espès, mentre que el ventral és ocraci-rogenc. El seu nom específic, boquetensis, significa ‘de Boquete’ en llatí.

## Referències

* ↑ James L. Patton; Ulyses F. J. Pardiñas; Guillermo D'Elía Mammals of South America, Volume 2: Rodents. University of Chicago Press, 2015. ISBN 022616960X [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ Allen, J. A. «Review of the genus Microsciurus» (PDF) (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 33, 11, 1914.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Codi reentrant

En programació la reentrància es refereix a la qualitat d'una subrutina per a ser executada concurrentment d'una forma segura, és a dir, la subrutina es pot invocar mentre s'està executant. Per a tenir aquesta qualitat, la subrutina no pot emmagatzemar dades estàtiques (globals) ni tampoc constants, no ha de retornar la direcció de les dades estàtiques, ni de les constants; ha de treballar només amb les dades proporcionades pel subprograma que l'ha invocat, no ha de tenir exclusió mútua dels recursos construïts sobre el model de Singleton, i al seu torn només ha invocar subrutines que també compleixen amb les qualitats esmentades, és a dir que també siguin reentrants
Múltiples nivells de les tasques prioritàries d'usuari, objectes, processos, o de multiprocés, solen complicar el control de codi reentrant. És important poder fer un seguiment de qualsevol accés o efectes laterals que es produeixin dins una rutina definida com a reentrant.

## Exemples

En el codi C de l'esquerra, les funcions f i g no són reentrants. Cal recordar que f depèn de la variable global g_var. Així que si dos fils d'execució criden la funció i accedeixen a g_var a la vegada, el resultat és indeterminat, depenent de la seqüència d'execució. Com g invoca f, no és reentrant. D'altra banda, el codi de la dreta és una versió modificada de l'algorisme no reentrant que elimina l'ús de la característica estàtica, resultant dues funcions reentrants.
| No reentrant int g_var = 1; int f { g_var = g_var + 2; return g_var; } int g { return f + 2; } | Reentrant int f(int i) { return i + 2; } int g(int i) { return f(i) + 2; } |

## Referències

* ↑ Dipak Jha. Use de funcions reentrants per al maneig més segur de senyals (en anglès). IBM, 20 gener 2005 [Consulta: 9 juliol 2008].
# Pont de Cernavodă

El pont de Cernavodă és un complex de dos ponts de gelosia de ferrocarril per autopista a Romania, a través del riu Danubi, que connecta les ciutats de Cernavodă i Fetești, entre les regions de Dobruja i Muntènia.
Inaugurat el 1987, els ponts tenen una longitud total de 2.622,85 metres dels quals 1.640,35 metres sobre el Danubi i 982,5 m sobre la part de Borcea del Danubi.
El pont Cernavodă es troba a l'autopista A2 Sun, a la rodalia de l'antic pont Anghel Saligny.
* Autopista A2 (Romania)
* Línia CFR 800 (Bucarest - Mangalia)
* Pont Anghel Saligny
* Llista de ponts a Romania

## Referències

* ↑ Giurgeni–Vadu Oii Bridge Arxivat 2021-02-03 a Wayback Machine. at iptana.ro
* ↑ «Un nou pod peste Canalul Dunare-Marea Neagra va fi inaugurat la Cernavoda». [Consulta: 20 agost 2021].
* ↑ The Cernavodă Bridges Arxivat 27 de maig de 2011 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Pont de Cernavoda a Structurae
* Pont de Borcea a Structurae
# Aspidoras poecilus

Aspidoras poecilus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ihering, R. von. 1907. Diversas especies novas de peixes nemathognathas do Brazil. Notas preliminares. Rev. Mus. Paulista (N. S.) v. 1 (fasc. 1): 13-39.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Aspidoras poecilus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Nijssen, H. i I. J. H. Isbrücker 1976: The South American plated catfish genus Aspidoras R. von Ihering, 1907, with descriptions of nine new species from Brazil (Pisces, Siluriformes, Callichthyidae). Bijdragen tot de Dierkunde v. 46 (núm. 1): 107-131.
# Huracà Dolly (2008)

L'Huracà Dolly va ser un cicló tropical que va recalar a l'extrem sud de Texas el juliol de 2008. Dolly va ser el quart cicló tropical i el segon huracà que es va formar durant la temporada d'huracans de l'Atlàntic de 2008. Va ser el primer huracà que va recalar a les costes dels Estats Units durant aquella temporada. Dolly es va desenvolupar el 20 de juliol a partir d'una pertorbació associada amb una ona tropical forta. La tempesta va ser classificada directament com tempesta tropical Dolly, sense passar per la fase de depressió tropical, car les ràfegues de vent de l'ona precursora ja equivalien a les d'una tempesta tropical. Aquest cicló va convertir la temporada 2008 en la més primerenca de formar-se un quart cicló anomenat, rècord que havia mantingut la temporada 2005 fins aquell moment.

## Referències

* ↑ National Hurricane Center, Hurricane Research Division. «Atlantic hurricane best track ("HURDAT")». Administració Nacional Oceànica i Atmosfèrica, 17-02-2006. [Consulta: 21 juliol 2008].

## Enllaços externs

* Imatges de la tempesta al seu pas per Texas
* Imatge satèl·lit a gran resolució de la recalada de Dolly
* HPC rainfall page for Dolly Arxivat 2011-05-18 a Wayback Machine. (anglès)
# Hospital de la Bisbal d'Empordà

L'Hospital de la Bisbal d'Empordà és una obra del municipi de la Bisbal d'Empordà protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'hospital de la Bisbal és un edifici de planta baixa, un pis i golfes, amb coberta de teula. Presenta una interessant portada barroca, amb una obertura d'accés d'arc escarser i brancals amb blocs de pedra regulars motllurats. L'arc de la llinda té una gran voluta motllurada que ocupa tot l'ample de la porta. Al damunt hi ha un cercle amb una creu inscrita i relleus ornamentals al voltant. El conjunt es completa amb tres petits pinacles acabats en esferes. L'hospital es troba molt modificat a la part posterior, ja que ha experimentat diverses obres d'ampliació cap a aquesta banda.

## Història

L'edifici de l'hospital va ser bastit el 1779 en estil barroc. En l'actualitat s'hi estan efectuant obres de condicionament i ampliació.

## Referències

* 1 2
# Alosa braschnikowi

Alosa braschnikowi és una espècie de peix de la família dels clupeids i de l'ordre dels clupeïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 50 cm de llargària total.
* Dents ben desenvolupades en ambdues mandíbules.

## Alimentació

Menja clupeids petits, crustacis i, de tant en tant, insectes i mol·luscs.

## Distribució geogràfica

Es troba a la mar Càspia.

## Referències

* ↑ Linck H. F. 1790. Versuch einer Eintheilung der Fische nach den Zähnen. Mag. Neueste Phys. Naturgesch. v. 6 (núm. 3). 28-38.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Borodin, N. A. 1904. Biological study on Caspian shads. Vestnik Rybopromyshlennosti v. 19 (núm. 3): 167-198.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 «Alosa braschnikowi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Whitehead, P.J.P. 1985. FAO species catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303.

## Bibliografia

* Berg, L.S. 1962. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. vol. 1, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.
* Borodin, N.A. 1904. Investigations on the habits and reproduction of the Caspian herrings. Vestn. Rÿbopromyshlennosti 19(3):167-198.
* Coad, B. 1997. Shad in Iranian waters. Shad J. Fall:4-8.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba I K.E. Carpenter 1994. SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iranian Fisheries Company and Iranian Fisheries Research Organization 2000. Fishes of the Caspian Sea (Iranian waters). Poster. Teheran, Iran.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Reshetnikov, Y.S., N.G. Bogutskaya, E.D. Vasil'eva, E.A. Dorofeeva, A.M. Naseka, O.A. Popova, K.A. Savvaitova, V.G. Sideleva i L.I. Sokolov 1997. An annotated check-list of the freshwater fishes of Russia. J. Ichthyol. 37(9):687-736.
* Shorygin, A.A. 1952. Feeding and trophic relations of fishes of the Caspian Sea. Moscou, Pishchepromizdat. 268 p.
* Vetchanin, V.I. 1984. Feeding of the astrakhan shad, Alosa brasnikovi (Clupeidae), in the southeastern Caspian sea. J. Ichthyol. 24(5):143-147.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Esquirol pigmeu de les Filipines

L'esquirol pigmeu de les Filipines (Exilisciurus concinnus) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic de les Filipines. El seu hàbitat natural són els boscos primaris i secundaris de plana o montà. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que està afectada per la desforestació. El seu nom específic, concinnus, significa ‘bonic’ o ‘elegant’ en llatí.

## Referències

* ↑ Ong, P.; Tabaranza, B.; Rosell-Ambal, G.; Balete, D.; Heaney, L. Exilisciurus concinnus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 23 agost 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Pedro Zarraluki Rubió

Pedro Zarraluki Rubió (Barcelona, 31 de desembre de 1954 - Girona, 2 de març de 2025) fou un escriptor català que escrivia en castellà. Autor precoç, publicà l'opera prima els 1970 en la qual aparegué com a escriptor junt amb altres joves literats. Després de més de dues dècades de carrera va assolir un gran prestigi entre la crítica i el públic, tant com a novel·lista com narrador de relats, essent aquests últims traduïts a diversos idiomes. Entre els seus llibres de relats més reconeguts es troben Galería de enormidades i Retrato de familia con catástrofe. És reconegut com a escriptor que ha sabut tractar l'humor.

## Biografia

Va néixer a la ciutat de Barcelona, on va cursar els seus estudis. Col·laborà habitualment en mitjans de premsa i ràdio, i va impartir classes a l'Escola d'Escriptura de l'Ateneu Barcelonès. Les seves obres han estat traduïdes a diversos idiomes com l'italià, el francès, el grec o el rus.

## Novel·les

* La noche del tramoyista (Alfaguara, 1986)
* El responsable de las ranas (Anagrama, 1990). Premi Ciutat de Barcelona i Premi Ojo Crítico
* La historia del silencio (Anagrama, 1994). Premi Herralde de Novel·la
* Hotel Astoria (Anagrama, 1997)
* Para amantes y ladrones (Anagrama, 2000)
* Un encargo difícil (Destino, 2005). Premi Nadal
* Todo eso que tanto nos gusta (Destino, 2008)

## Relat breu

* Galería de enormidades (Anagrama, 1983)
* Tres trayectos innobles (Almarabú, 1986)
* Retrato de familia con catástrofe (Anagrama, 1989)
* Humor pródigo (Antología) (Destino, 2007)
* Te espero dentro (Destino, 2014)
* Diverses antologies han recollit els seus relats breus, com Son cuentos, de Fernando Valls (1993), The origins of desire, de Juan Antonio Masoliver (1993), Cien años de cuentos, de José María Merino (1998), o Words Without Borders (2013)

## Novel·la juvenil

* El hijo del virrey (Siruela, 2012)

## Premis

* Premi Margarita Xirgu de teatre radiofònic 1988, per Retrato sobre una barca
* Premi Ciutat de Barcelona 1990, per El responsable de las ranas
* Premi Ojo Crítico de Ràdio Nacional d'Espanya 1990, per El responsable de las ranas
* Premi Herralde de Novel·la 1994, per La historia del silencio
* Premi Nadal 2005, per Un encargo difícil
* La seva novel·la juvenil El hijo del virrey va ser elegida el 2013 per The White Ravens

## Referències

* ↑ Nopca, Núria Juanico Llumà, Jordi. «Mor l'escriptor Pedro Zarraluki als 70 anys», 02-03-2025. [Consulta: 2 març 2025].
* ↑ Nopca, Jordi. «El sentit de l’humor de Pedro Zarraluki es torna “melancòlic”», 03-03-2014. [Consulta: 2 març 2025].
# Amini Fonua

Amini Tuitavake Britteon Fonua (Auckland, 14 de desembre de 1989) és un nedador competitiu tongalès.
Fonua va néixer i es va criar a Ponsonby, un barri de la ciutat d'Auckland (Nova Zelanda), fill l'advocat tongalès Sione Fonua i de Julie, d'origen britànic. Té la doble nacionalitat de Tonga i Nova Zelanda. Té dues germanes.
La carrera de natació de Fonua va començar al Club de Natació Roskill de Cameron Pool, a Auckland, entrenat per Sandra Burrow des de 1999 fins a 2007. Va batre nombrosos registres per edats d'Auckland i de Nova Zelanda sota la direcció de Burrow. Després es va traslladar a West Auckland Aquatics el 2007, i es va entrenar amb Donna Bouzaid. La tardor de 2008 es va inscriure a Texas A&M amb una beca de natació. A Texas A&M, el van escollir capità de l'equip, campió de la Big XII Conference, NCAA All-American, i va ser reconegut amb el premi Aggie Heart. Es va graduar aen telecomunicacions i multimèdia, amb un minor en escriptura creativa eal maig de 2013.
Va ser considerat el primer nedador tongalès en guanyar una medalla d'or en la competència internacional quan va guanyar l'or en 50 metres braça en els campionats de natació d'Oceania de 2010.
Per preparar-se pels Jocs Olímpics de 2012 de Londres, Fonua es va entrenar amb el neozelandès Jon Winter, designat com a entrenador de Tonga. Va ser abanderat del seu país a la desfilada de les nacions. Com a nedador en dels Jocs de 2012, va competir en els 100 metres braça masculí, però no va arribar a les semifinals.
Fonua va fer una reaparició internacional als Jocs del Pacífic de 2015 a Port Moresby (Papua Nova Guinea). Va ser el primer atleta de Tonga a guanyar tres medalles d'or en uns Jocs del Pacífic amb les proves de braça, i va batre dos rècords dels Jocs Records (50 m i 100 m braça). És l'únic atleta tongalès que ha obtingut títols duals d'Oceania i del Pacífic.
Fonua és obertament gai i defensor dels drets LGBT.

## Referències

* ↑ «Amini Fonua». London 2012. The London Organising Committee of the Olympic Games and Paralympic Games Limited. Arxivat de l'original el 2012-08-26. [Consulta: 19 setembre 2012].
* ↑ Kathryn Powley «Olympics: Kiwis fly other flags at Games». New Zealand Herald, 22-07-2012 [Consulta: 4 agost 2012].
* ↑ Staff «Tonga first swimmer at London Olympics». Tonganz.net, 22-07-2012 [Consulta: 4 agost 2012].
* ↑ Paloma Migone «NZ-born Tongan looks to make Olympic mark». Stuff.co.nz, 28-07-2012 [Consulta: 4 agost 2012].
* 1 2 "Be true to yourself, says gay Tongan swimmer", Radio Australia, 17 maig 2013
* ↑ Publisher «Three athletes to represent Tonga at London Olympics». Matangi Tonga Online, 25-07-2012 [Consulta: 25 juliol 2012].
* ↑ Publisher «PNG Hero Steps Closer The Pini-Cle Of Pacific Swimming». EMTV Online, 10-07-2015 [Consulta: 22 juliol 2015]. Arxivat 22 de juliol 2015 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-07-22. [Consulta: 17 agost 2016].
* ↑ «https://twitter.com/aminifonua/status/763914186543902721» (en anglès), 12-08-2016. [Consulta: 23 desembre 2021].
* ↑ «https://twitter.com/aminifonua/status/763842949633437697» (en anglès), 11-08-2016. [Consulta: 23 desembre 2021].
# Hospital de la Caritat

L'Hospital de la Caritat de Vilafranca, Els Ports, és un antic hospital construït entre al segle xiv, ubicat al nucli antic entre els carrers Abadia i Sant Roc, en funció fins a l'any 1950, quan va ser rehabilitat. Té una portada de pedra llaurada i per damunt la porta hi ha un arc.
És la seu de la Comissió de Festes, el Club Ciclista Picaio, el Centre Excursionista de Vilafranca, l'Associació Esportiva de Vilafranca i el PSPV-PSOE Vilafranca.

## Referències

* ↑ www.miperronotienenariz.com, Javier Sorribes-. «Vilafranca » Hospital de Caritat». Arxivat de l'original el 2019-04-15. [Consulta: 15 abril 2019].
* ↑ «HOSPITAL DE LA CARITAT | Web del Ayuntamiento de Vilafranca» (en vl). [Consulta: 22 juliol 2020].
# Esquirol sol d'Àfrica oriental

L'esquirol sol d'Àfrica oriental (Heliosciurus undulatus) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu al sud-est de Kenya i el nord-est de Tanzània. Els seus hàbitats naturals són els boscos costaners i les zones de vegetació situades a les ribes dels rius. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que el seu entorn està afectar per l'expansió dels camps de conreu, la crema de carbó vegetal, incendis descontrolats, la tala d'arbres, els assentaments urbans i la mineria.

## Referències

* ↑ Grubb, P. Heliosciurus undulatus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 29 octubre 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Casa Pau Casades

La Casa Pau Casades és un edifici situat al xamfrà del carrer d'Alí Bei amb el passeig de Sant Joan, a la Dreta de l'Eixample de Barcelona.

## Història

Va ser projectat el 1898 per l'arquitecte Adolf Ruiz i Casamitjana per encàrrec de l'empresari tèxtil Pau Casades i Espoy.

## Descripció

Consta de planta baixa, entresol, sis pisos, i àtic. A la façana destaquen elements com com el portal, ressaltat amb un porxo sobre columnes, amb ornamentació modernista de tipus, així com el balcó coreegut de pedra del principal, amb les figures de dues figures femenines, una dama burgesa tocant l'arpa i una dona menestral teixint. La cantonada es resol amb una torre semicircular.

## Referències

* 1 2 «Pablo Casades. Passeig de Sant Joan 7 i Ali Bei 31. Sol·licitar permís per a enderrocar cobert i construir habitatge». Q127 Eixample 6878/1880. AMCB, 21-02-1898.
* ↑ «Casa Pau Casades». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Vegeu també

* Palau Casades
* Casa-fàbrica Gelabert
* Casa-fàbrica Comas-Calafell

## Enllaços externs

* «Casa Pau Casades». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* «Casa Pau Casades». Arquitectura Modernista. Valentí Pons Toujouse.
# Muntanyesa comuna

La muntanyesa comuna o erèbia comuna (Erebia meolans) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels nimfàlids (Nymphalidae) present als Països Catalans.

## Distribució

Serralades de la meitat oest d'Europa. A la península Ibèrica es troba a la Serra de Gredos, Serra de Guadarrama, Conca, Terol, Castelló, Serra de la Demanda, Serralada Cantàbrica, Pirineus, Prepirineus i Montseny.

## Hàbitat

Clars de bosc herbosos i amb flors. L'eruga s'alimenta d'Agrostis capillaris, Deschampsia flexuosa, Nardus stricta, Festuca ovina i Festuca iberica.

## Període de vol

Una generació a l'any entre finals de maig i mitjans d'agost, segons la localitat.

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 4 març 2025].
* ↑ «Proposta de noms comuns per a les papallones diürnes (ropalòcers) catalanes». Butlletí de la Societat Catalana de Lepidopterologia. Arrizabalaga et al., 01-12-2012. [Consulta: 26 gener 2014].
* ↑ «Museu de Ciències Naturals de Granollers». [Consulta: 4 març 2025].
* 1 2 3 4 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Mariposas de España y Europa (en castellà). Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-84-2.
* ↑ «Erebia meolans» (en anglès). [Consulta: 31 gener 2014].

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual (castellà)
* European Butterflies (anglès)
* Asturnatura (castellà)
# Assessor macneilli

Assessor macneilli és una espècie de peix de la família Plesiopidae i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Gran Barrera de Corall a Austràlia i Nova Caledònia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E., G.R. Allen i R.C. Steene, 1990. Fishes of the Great Barrier Reef and Coral Sea. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 506 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Whitley, G. P. 1935. Studies in ichthyology. Núm. 9. Rec. Aust. Mus. v. 19 (núm. 4): 215-250, Pl. 18.
# Hospital de la Ribera

L'Hospital Universitari de la Ribera és l'hospital de referència de la Ribera del Xúquer, ubicat en el terme d'Alzira camí de Corbera. Gestionat per una empresa privada des de la seua creació, l'Hospital i tots els centres de salut comarcals tornaren a mans públiques l'1 d'abril de 2018, en expirar la concessió.
Projectat el 1999 durant la quarta legislatura del País Valencià amb Eduardo Zaplana com a President de la Generalitat Valenciana, La Ribera serví com a primer experiment de privatització de la sanitat pública, extés més tard a tot Espanya: gestionat per Adeslas, construït per Dragados i Lubasa i finançat per Bancaixa, la CAM i la Caixa d'Estalvis de Carlet, en resultà una Unió Temporal d'Empreses batejada Ribera Salud que, malgrat rebre un pagament capitatiu anual de diners públics per cada usuari adscrit a la zona (encara que no en féra ús), el 2003 tingué de ser rescatada per la Generalitat, que amplià el cànon anual de 41 a 72 milions d'euros, allargà la concessió a quinxe anys i els comprà la instal·lació per 43,2 milions.
Amb la reversió al model públic es va subrogar quasi tota la plantilla existent de treballadors i, en el primer mes de la nova gestió, s'incrementaren els servicis oferits respecte al mateix període de l'any anterior.

## Referències

* ↑ Carlos Navarro Castelló «Hospital d'Alzira: l'ocàs del model de privatització de la sanitat del PP». El Diario CV.es, 30-03-2018 [Consulta: 28 abril 2018].
* ↑ Moisés Pérez «Desmuntant el model sanitari de Zaplana». El Temps, 1764, 02-04-2018 [Consulta: 4 maig 2018].
* ↑ Xelo Gimeno «L'Hospital de la Ribera compleix un mes en mans públiques». À Punt, 01-05-2018 [Consulta: 1r maig 2018].