OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estàtua de George Orwell

L'estàtua de George Orwell és una escultura dedicada a l'escriptor anglès inaugurada el 7 de novembre de 2017 i obra de l'artista Martin Jennings. Es troba a l'exterior de la seu de la BBC a Londres.
La paret de darrere de l'estàtua té inscrita la cita d'Orwell «Si la llibertat significa res, és el dret a dir a la gent el que no vol sentir», del prefaci original de La rebel·lió dels animals. El directiu de la BBC, Robert Seatter, va afirmar que Orwell «suposadament va basar la seva famosa habitació 101 de 1984 en una cambra on havia treballat a la BBC, però aquí [referint-se a l'estàtua] estarà a l'aire lliure recordant a la gent el valor del periodisme per a fiscalitzar l'autoritat».

## Creació

L'estàtua va ser finançada per un fideïcomís establert pel diputat laborista Ben Whitaker amb tots els fons procedents de donacions particulars. Entre els donants més destacats es troben Ian McEwan, Andrew Marr, Ken Follett, Rowan Atkinson, Neil i Glenys Kinnock, Tom Stoppard, David Hare i Michael Frayn. El 2012 la BBC havia rebutjat l'oferta de l'estàtua, segons sembla per l'oposició del llavors director general, Mark Thompson. El projecte es va reactivar amb el nou director general Tony Hall. Tot i que Whitaker va morir el 2014, el projecte va ser continuat per la seva esposa, Janet Whitaker.
Martin Jennings va ser elegit com a escultor perquè Whitaker admirava les seves escultures de John Betjeman a l'estació de Saint Pancras i de Philip Larkin a Kingston upon Hull. Jennings va reconèixer que Orwell era «un tema ideal per a un escultor: d'alçada imponent, flac com un rasclet, sempre amb una cigarreta a la mà i el cos inclinat. El 2018 l'estàtua de George Orwell va valer a Jennings el Premi Marsh de la Public Monuments and Sculpture Association a la millor escultura pública. Aquesta va ser la primera vegada que el premi es va atorgar al mateix escultor durant dos anys consecutius, ja que Jennings l'havia guanyat l'any anterior amb Women of steel, un grup escultòric de Sheffield. La propietat de l'estàtua es va transferir a The Orwell Society el 2021.

## Referències

* 1 2 3 4 «Homage to George Orwell: BBC statue wins planning permission». The Guardian. [Consulta: 10 setembre 2022].
* ↑ «Orwell statue unveiled». About the BBC. [Consulta: 10 setembre 2022].
* ↑ «Why George Orwell is returning to the BBC». BBC. [Consulta: 10 setembre 2022].
* ↑ «New George Orwell Statue to Keep an Eye on BBC ‘Ministry of Truth’». Artnet. [Consulta: 10 setembre 2022].
* ↑ "Piloti" (23 de diciembre de 2017), "Nooks and Corners", en Private Eye, no. 1460, p. 20.
* ↑ Keeble, Richard Lance (12 de enero de 2018), "Orwell and good", en Private Eye, no. 1461, p. 23.
* ↑ «Marsh Award for Excellence in Public Sculpture». Marsh Christian Trust. [Consulta: 10 setembre 2022].
* ↑ «Statue». The Orwell Society. [Consulta: 10 setembre 2022].
# Habitatge a la rambla Just Oliveras, 21 (l'Hospitalet de Llobregat)

L'habitatge a la rambla Just Oliveras número 21 és un edifici protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès).

## Descripció

Es tracta d'un edifici d'habitatges, adossat al número 23 i separat respecte al número 17-19, de planta baixa i tres pisos. La façana és de maó vist i pedra, amb obertures rectangulars. Les de la planta baixa tenen forma d'arc de mig punt.
La decoració es troba localitzada a les baranes dels balcons i finestres de la planta baixa, de forma helicoidal amb motius florals i reganyols, també a les cartel·les de pedra que sostenen els balcons, a les feixes de pedra decorada amb sanefes, als llistons de fusta treballada col·locats a la part superior de les finestres de la planta baixa, etc.
Al vestíbul hi ha un arrambador de ceràmica amb decoració geomètrica i floral. L'escala té barana de ferro.
L'afegit del tercer pis ha suposat l'eliminació de la balustrada de pedra del terrat.

## Referències

* «Habitatge a la rambla Just Oliveras, 21». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 abril 2012].
# Església de Sant Martí del Clot

L'Església de Sant Martí del Clot és l'església parroquial del veïnat de Sant Martí del Clot, al municipi de la Vall de Bianya (Garrotxa), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una construcció del segle xii molt modificada. D'una sola nau, sobrealçada i modificada durant el segle xviii amb afegitons a les façanes nord i sud que li donaren, a l'interior, forma de creu. A la part romànica dels murs es pot veure un fris sostingut per senzilles mènsules. El campanar, de torre i amb telat a quatre vessants, es troba a l'extrem Sud-oest de l'edifici. Té una campana que porta la frase: "Ave Maria Gratia Plena. 1649." L'absis és semicircular, amb finestra central cega, i mig amagat per la construcció de la sagristia. L'interior es va enguixar després e la guerra per tapar la negror que deixà l'incendi iconoclasta del juliol de 1936.
Hi ha una inscripció a la dovella central de la porta d'entrada. Fa referència als terratrèmols del segle xv. Més o menys diu així: "Com la present església fos destruïda per raó dita terratrèmol, l'any MCCCCXXVIII, los prohoms de la parròquia tornaren la dita obra, l'any MCCCCXXXVIII. La mà d'obra ha duta en Francesc M. Coromina, del Clot, òbit; la mà d'obra fèu en Pere del Massegur de La Pinya. 1439".

## Història

Era la parròquia del veïnat del Clot. Va perdre aquesta funció en convertir-se en sufragània de la de Sant Salvador de Bianya. Es documenta ja al 1145 i és citada, l'any 1253 com "Sancti Martini de Teneriza", nom que va modificar-se més tard per "Terneriza" i "Tornariça", fins a arribar a la denominació de Sant Martí de Tornadissa, encara vigent. El temple actual és romànic del segle xii, refet després dels terratrèmols del segle xv, tal com consta en la inscripció gravada en la clau de dovella de la porta d'entrada. Durant el segle xviii va ser novament renovat i es va annexionar la sagristia al costat de migjorn de l'absis.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6
# Antic Escorxador Municipal de Gandesa

L'Antic Escorxador Municipal de Gandesa és una obra de Gandesa (Terra Alta) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'antic escorxador de Gandesa es troba fora del nucli urbà en un lloc de fàcil accés pels ramats i al costat de la font vella per a facilitar l'abeuratge dels animals. L'edifici construeix en un solar de forma triangular i consta de dos volums diferenciats. Una planta baixa i amb un cos al centre –la sala de sacrifici- de doble alçada per a facilitar la ventilació. Un volum baix amb dependències auxiliars envolta els costats nord, est i sud. Per la banda oest l'edifici s'obre a un pati. Al costat nord hi havia els corrals.
Al voltant dels anys vuitanta del segle passat es va construir una nau de planta triangular amb coberta lleugera d'estructura metàl·lica que encara es fa servir.

## Referències

* 1 2 «Antic Escorxador Municipal de Gandesa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 agost 2021].
# An Stòrr

L'Stòrr és una muntanya rocosa d'origen basàltic situada a l'oest de la península de Trotternish, al nord de l'illa de Skye, a Escòcia. An Stòrr és una de les principals atraccions turístiques de l'illa. El nom de Stòrr ve d'un terme del nòrdic antic que significaria home gran.

## Situació

An Stòrr es troba a l'oest de la península de Trotternish, molt a prop de l'estret que separa l'illa de Skye de la de Raasay. Als seus peus hi ha el llac Leathan i la carretera que uneix la població de Portree amb el nucli de Culnacnock.
La seva cara est és la més coneguda pels seus penya-segats de basalt espectaculars, i l'oest presenta costes suaus i verdes.

## Descripció

El punt més alt d'An Stòrr se situa a 719 m d'altura. Es tracta d'un graham (muntanyes escoceses d'altures compreses entre els 2.000 i els 3.000 peus). L'àrea de penya-segats es coneix amb el nom del Santuari, i està composta d'una paret rugosa d'uns 300 metres de llarg i una dotzena de petites agulles d'origen volcànic, d'entre les quals destaca el Vell de Stòrr (Old of Storr en anglès), per la seva peculiar forma de menhir i el seu aparent equilibri inestable. Fins al cim de l'Stòrr s'hi accedeix per un camí habilitat, d'ascens intens però senzill de 1.500 metres, que passa entre boscos de coníferes (primer) i prats (després). El Vell de Stòrr, de 50 metres d'altura, fou escalat per primer cop el 1955 pels muntanyistes Whillan i James Barber.
# El tinent corrupte (pel·lícula de 2009)

El tinent corrupte (títol original en anglès, Bad Lieutenant: Port of Call New Orleans) és una pel·lícula dramàtica de comèdia negra estatunidenca del 2009 dirigida per Werner Herzog i protagonitzada per Nicolas Cage, Eva Mendes, Tom Bower, Jennifer Coolidge, Alvin 'Xzibit' Joiner, Val Kilmer i Brad Dourif. Encara que el títol i la història de la pel·lícula s'assemblen vagament als de la pel·lícula El tinent corrupte d'Abel Ferrara de 1992, segons Herzog, no és ni una seqüela ni una nova versió; el seu únic punt en comú és un policia corrupte com a personatge central. No obstant això, Abel Ferrara va expressar la seva consternació cap a la pel·lícula dirigida per Herzog. Les dues pel·lícules van ser produïdes per Edward R. Pressman. S'ha doblat al català.
La pel·lícula es va projectar el 9 de setembre de 2009 al 66è Festival Internacional de Cinema de Venècia on Herzog va guanyar el premi especial de la Fundació Christopher D. Smithers. Es va estrenar als cinemes dels Estats Units el 20 de novembre de 2009.

## Referències

* ↑ Goldstein, Gregg The Hollywood Reporter, 02-07-2008 [Consulta: 29 juliol 2008].
* ↑ Douglas, Edward «Exclusive: The Bad Lieutenant is NOT a Remake!». ComingSoon.net. Coming Soon Media, L.P, 05-07-2008. Arxivat de novembre 6, 2014, a Wayback Machine.
* ↑ Dawson, Nick (Oct 17, 2008). «Abel Ferrara, Mary». Filmmaker (New York).
* ↑ «El tinent corrupte». ésAdir. [Consulta: 28 juny 2024].
* ↑ «Herzog's BAD LIEUTENANT gets a U.S. release date». 24framespersecond.net. Arxivat de l'original el July 3, 2010.
# Auloron

Auloron (en occità: País d'Auloron) és un parçan o comarca d'Occitània situada al nord-oest del Bearn (Gascunya). La ciutat principal és Auloron Santa Maria.
A l'edat mitjana va formar el Vescomtat d'Auloron.
Segons la proposta de divisió administrativa d'Occitània del diari Jornalet, basada en l'obra de Frederic Zégierman Le Guide des pays de France, l'Auloron estaria ubicat a la regió de la Gascunya, subregió del Bearn.
Oficialment, les comunes d'Auloron estan adscrites administrativament i situades al centre del departament francès dels Pirineus Atlàntics, a la regió administrativa de Nova Aquitània.

## Referències

* ↑ «Auloron | enciclopèdia.cat». [Consulta: 3 novembre 2018].
* ↑ «vescomtat d'Auloron | enciclopèdia.cat». [Consulta: 3 novembre 2018].
* ↑ «Las encontradas d’Occitània» (en occità). Jornalet, 12-06-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «Lo trabalh de recuperacion de las encontradas d’Occitània contunha» (en occità). Jornalet, 30-10-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «País» (en occità). Jornalet. [Consulta: 15 gener 2025].
# Església parroquial de la Mare de Déu dels Àngels (la Font de la Reina)

L'església de la Mare de Déu dels Àngels de la Font de la Reina, a la comarca de l'Alt Millars, és un lloc de culte catalogat com Bé de Rellevància Local el 2007.
Pertany a la Diòcesi de Sogorb-Castelló, estant inclosa en l'arxiprestat 2, conegut com a Sant Antoni Abad, amb seu a Xèrica.
És un edifici religiós típic del segle xvii, de gran bellesa encara que es nota que es va construir amb recursos econòmics limitats, la qual cosa queda patent en la seva reduïda grandària.

## Referències

* ↑ «LLEI 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d’11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià. (2007/1870)». Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, 5449, 13-02-2007, pàg. 6987-7010.
* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* ↑ obsegorbecastellon. «Organización Territorial - Obispado Segorbe-Castellón» (en castellà), 09-12-2015. [Consulta: 9 desembre 2024].
* ↑ «Església Parroquial de La nostra Senyora de Los Angeles». Ajuntament de Font de la Reina. [Consulta: 9 desembre 2024].
# Església parroquial de la Nativitat (Albaida)

L'església parroquial de la Nativitat és un temple catòlic situat al carrer de l'Església, al barri de l'Aljorf, en el municipi d'Albaida. És un Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.24.006-021.

## Descripció

Construïda al segle xviii, té un campanar de planta quadrada, amb dos cossos i sense rematada.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* ↑ http://archivalencia.org/contenido.php?a=87&pad=87&modulo=64&id=173&v=63 Arxivat 2015-01-28 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.albaida.es/cast/llocs.asp
# Esgrima històrica

L'esgrima històrica o HEMA (de l'anglès Historical European martial arts) és un conjunt d'arts marcials europees antigues, que en l'actualitat han desaparegut o han evolucionat en esports o art marcials diferents.
L'esgrima històrica utilitza sobretot tractats i manuals de finals de l'edat mitajana i principis de l'edat moderna, ja que la documentació existent de les arts marcials de l'època clàssica és escassa. Per aquesta raó l'HEMA se centra sobretot en el període de 1300 a 1800, especialment en les escoles d'esgrima alemanya i italiana de l'edat mitjana i el renaixement (segles XIV - XVI) i les escoles espanyola, francesa, anglesa i escocesa de l'edat moderna (segles XVII - XVIII). També inclou arts com l'esgrima clàssica o lluita de bastó.
Les recreacions modernes d'aquestes escoles van aparèixer als voltants de 1890 i es porten pràcticant més assíduament des de la dècada de 1990.
# Esjufjöll

L'Esjufjöll és un estratovolcà subglacial a la part sud de la capa de gel de Vatnajökull, a nord del volcà Öræfajökull, Islàndia. És format pel volcà central Snaehetta i una gran caldera de 40 km². La major part del volcà està coberta per la capa de gel, però al flanc sud estan hi ha alguns sectors visibles. Aquestes roques exposades són bàsicament basalts alcalins, però també hi són presents petites quantitats de roques riolites.
No es té documentarda cap erupció des de l'Holocè, tot i que el 1927 hi va haver un jökulhlaup, acompanyat per una forta olor de sofre i la caiguda d'algunes cendres que es van relacionar amb aquest volcà. L'octubre de 2002 i 2010 es van detectar nombrosos terratrèmols que podrien indicar moviments de magma.

## Referències

* ↑ «Esjufjöll volcano». volcanodiscovery.com [Consulta: 19 març 2020].
* ↑ «Esjufjöll». Global Volcanism Program. Smithsonian Institution. [Consulta: 19 març 2020].
# Esofagitis eosinofílica

L'esofagitis eosinofílica (EEo) és una esofagitis (inflamació de l'esòfag) al·lèrgica que implica els eosinòfils. En individus sans, l'esòfag normalment no té eosinòfils. A l'EEo, els eosinòfils migren a l'esòfag en gran nombre. Quan es menja un aliment desencadenant, els eosinòfils contribueixen al dany i la inflamació dels teixits. Els símptomes inclouen dificultat per empassar (fins i tot amb obstrucció per una bola d'aliments), vòmits i cremor.
L'esofagitis eosinofílica es va descriure per primera vegada en nens, però també es produeix en adults. Aquesta malaltia no es coneix bé, però l'al·lèrgia alimentària pot tenir un paper important. El tractament pot consistir en l'eliminació dels desencadenants coneguts o sospitosos i una medicació per suprimir la resposta immunitària. En casos greus, pot ser necessari augmentar el pas de l'esòfag amb un procediment d'endoscòpia.
Tot i que el coneixement sobre l'EEo ha augmentat ràpidament, el diagnòstic d'EEo pot ser un repte perquè els símptomes i les troballes histopatològiques no són específics.

## Referències

* ↑ «ACG clinical guideline: Evidenced based approach to the diagnosis and management of esophageal eosinophilia and eosinophilic esophagitis (EoE)». The American Journal of Gastroenterology, vol. 108, 5, 5-2013, pàg. 679–92; quiz 693. DOI: 10.1038/ajg.2013.71. PMID: 23567357.
* ↑ «Eosinophilic esophagitis». GI Motility Online, 2006. DOI: 10.1038/gimo49.
* ↑ «Basic pathogenesis of eosinophilic esophagitis». Gastrointestinal Endoscopy Clinics of North America, vol. 18, 1, 1-2008, pàg. 133–43; x. DOI: 10.1016/j.giec.2007.09.016. PMC: 2194642. PMID: 18061107.
# Espai Columba

L'Espai Columba (Columba significa Coloma, en llatí) és un equipament museístic que es troba al Principat d'Andorra, al nucli de Santa Coloma. Bàsicament, s'hi exposen i contextualitzen les importants pintures murals romàniques de la veïna església de Santa Coloma. La vista a l'Espai Columba és complementària de la visita a l'església. Va ser inaugurat l'any 2019. L'edifici respon a un projecte de l'arquitecte Jordi Batlle
S'hi exposen diversos objectes litúrgics tals com unes llànties de vidre procedents de Santa Eulàlia d'Encamp; una lipsanoteca, un encenser i un llibre del segle XII procedents de Sant Romà de les Bonsː el Crist de Sant Martí de la Cortinadaː unes creus metàl·liques de Sant Jaume d'Engordany o un carreu decorat amb pintura al fresc, romànica, de Sant Esteve d'Andorra la Vella.
Tanmateix, la peça principal i la raó de ser de tot el conjunt són les pintures murals que decoraven la capçalera de l'església de Santa Coloma, definitivament recuperades l'any 2007 després d'un llarg i apassionant periple. Per raons tècniques i de conservació no va ser possible restituir el conjunt pictòric al seu context original i es va optar per presentar-les com a peça independent, muntades en un suport d'acer i alumini que reprodueix exactament la forma de l'espai on es trobaven originalment.
La iconografia de les pintures és l'habitual en els conjunts absidals romànics, bé que amb una distribució diferent dels temes a causa de les característiques del lloc. La Maiestas Domini envoltada del Tetramorf es troba a un costat de la volta. A l'altre costat de la volta, sis apòstols. Al mur frontal hi destaca, presidint-lo, la imatge d'un colom que aquí tindria un doble significat, per l'Esperit Sant i per Santa Coloma. També hi ha les figures de cos sencer de santa Coloma, la Mare de Déu, Sant Pere i sant Pau. Al mur oposat hi ha restes de dues figures, no identificades.
L'exterior de l'Espai Columba és destinat a actuacions d'art urbà, per tal de reforçar la seva projecció.

## Referències

* ↑ Museus.ad. «Espai Columba» (en anglès). [Consulta: 26 agost 2021].
* ↑ «Atelier Baste Batlle Architectes». [Consulta: 26 agost 2021].
* ↑ «Espai Columba». [Consulta: 27 agost 2021].
* ↑ Magister Sancta Columba : la pintura romànica del Mestre de Santa Coloma i la seva època. Barcelona: Viena, 2003. ISBN 84-8330-243-8.
* ↑ Museus.ad. «Espai Columba art urbà» (en anglès). [Consulta: 27 agost 2021].
# Espai Històric Nacional Martin Luther King, Jr.

L'Espai Històric Nacional Martin Luther King, Jr. és un museu d'Atlanta creat el 1980 pel Congrés dels EUA per preservar el lloc de naixement i el barri on es va criar el Dr. King. El carrer on es trobava la seva primera casa ha estat restaurat com en la dècada dels anys 1930. Els visitants poden recórrer la casa restaurada on va néixer, en el número 501 d'Auburn Avenue, així com l'Ebenezer Baptist Church. A prop, ha estat restaurada l'estació de bombers amb una exposició sobre la inexistència de segregació racial en aquest departament. El centre presenta exposicions i audiovisuals sobre el Dr. King i el moviment pels drets civils als Estats UNITS. Membre de la Coalició Internacional d'Espais de Consciència (www.sitesofconscience.org).
El «Sweet Auburn» era el centre de l'Atlanta negra. Les tensions racials de començaments de segle van tenir com a conseqüència que un gran nombre d'afroamericans immigrés a aquest barri d'Atlanta, on els habitants negres eren majoria i podien viure relativament a banda de l'assetjament racial. Al 501 de l'Auburne Avenue va néixer Martin Luther King Jr. el 15 de gener de 1929. Prop de la casa es trobava l'Ebenezer Baptist Church, on Martin Luther King va fer el seu primer sermó a l'edat de 17 anys i, igual que son avi i son pare, va fer de pastor. El Dr. King es va convertir en un dels homes més influents en el Moviment pels Drets Civils als EUA, i a finals dels 50, a l'Ebenezer Education Building, va crear l'organització que esdevindria la Southern Christian Leadership Conference (SCLC). Després de viure uns quants anys a Montgomery, el 1960 el Dr. King i la seva família van tornar al Sweet Auburn, on exercí de pastor i obrí la seu de la SCLC per continuar en la lluita contra la injustícia civil, la pobresa i la participació dels EUA en la guerra de Vietnam. El 4 d'abril de 1968, Martin Luther King va ser assassinat al balcó del Motel Lorraine a Memphis, Tennessee.

## Referències

* 1 2 «Espai Històric Nacional "Martin Luther King, Jr."». Memorial Democràtic. Gencat. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2016. [Consulta: 7 gener 2017].
# Espai Memorial Democràtic (Linyola)

L'Espai Memorial Democràtic és una obra de Linyola (Pla d'Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El 27 de març de 2011 s'inaugurà a Linyola, un Espai Memorial, en homenatge i record de totes les persones de Linyola que moriren durant la guerra civil (1936-1939).
El Memorial està situat al carrer Major,7 a les parets de pedra de la Font que hi ha situades davant de l'ajuntament.
L'actuació monumental, feta per l'Ajuntament de Linyola amb el suport del Memorial Democràtic, ha consistit en la instal·lació d'una escultura commemorativa, obra de l'artista Catherine Huaman, al carrer Major, davant de l'Ajuntament. També s'ha instal·lat una cartellera informativa on es contextualitza el període històric de la guerra civil i un mural on consten els noms dels setanta linyolencs morts durant la seva estada al front de guerra, a conseqüència dels bombardejos sobre la població civil i en camps de concentració i d'extermini durant la segona guerra mundial.

## Referències

* 1 2 3
# Espai Montseny

L'Espai Montseny és un centre d'interpretació situat al Parc Natural del Montseny a Catalunya. Inaugurat el 2013, ofereix als visitants una visió de la història i tradició del lloc, a través de l'ús de diverses tècniques museogràfiques. El centre allotja l'Oficina de Turisme de Viladrau i el Punt d'Informació del Parc Natural del Montseny.
L'espai museístic exposa diverses històries de bandolerisme i bruixeria viscudes als boscos del Montseny, com ara, relats sobre el bandoler Serrallonga, les dones d'aigua o les bruixes de Viladrau. Les instal·lacions de l'Espai Montseny inclouen muntatges audiovisuals de gran format en quatre idiomes, efectes d'imatge i so envoltants, i hologrames. El centre ofereix informació i propostes d'excursions, activitats lúdiques, culturals i gastronòmiques, així com paquets turístics i serveis educatius per a grups escolars. El 2014, el 90% dels visitants van ser de Catalunya, el 6% de la resta de l'Estat Espanyol i el 4% de països europeus.

## Referències

* ↑ Ara. «Bruixes i bandolers multimèdia apareixen al nou Espai Montseny». ara.cat, 24-05-2013. [Consulta: 15 gener 2023].
* 1 2 3 Osona.com. «L'Espai Montseny de Viladrau tanca el primer any amb 5.000 visitants». Nació Digital. [Consulta: 15 gener 2023].
* 1 2 «Espai Montseny». catalunya.com. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ ddg, viladrau |. «Viladrau estrena l'Espai Montseny». diaridegirona.cat, 24-05-2013. [Consulta: 15 gener 2023].

## Enllaços externs

* Espai Montseny - Lloc web oficial