OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estació de Nishi-Nagahori

L'estació de Nishi-Nagahori (西長堀駅, Nishi-Nagahori-eki) és una estació de ferrocarril de les línies Sennichimae i Nagahori Tsurumi-ryokuchi del Metro d'Osaka. El codi d'identificació per a l'estació és el S14 per a la línia Sennichimae i N13 per a la Nagahori Tsurumi-ryokuchi. L'estació es troba localitzada al barri de Kita-Horie, al districte de Nishi de la ciutat d'Osaka, Japó.

## Distribució

El complexe de l'estació es troba sota el nivell del carrer. Cada línia compta amb dues andanes amb una via cadascuna que circula en un sentit o en altre.

## Ruta

Línies que passen per aquesta estació :
| < | Línia | > |
| Metro d'Osaka |||
| Awaza (S13) |
| Awaza (S13) | Línea Sennichimae | Sakuragawa (S15) |
| Dome-mae Chiyozaki (N12) |
| Dome-mae Chiyozaki (N12) | Línia Nagahori Tsurumi-ryokuchi | Nishiōhashi (N14) |

## Galeria

* Rètol línia Sennichimae
* Torniquets d'accés
* Andana línia Nagahori
* Cotxe línia Sennichimae

## Referències

* ↑ https://subway.osakametro.co.jp/station_guide/S/s14/index.php
* ↑ https://subway.osakametro.co.jp/station_guide/N/n13/index.php
# Estació de Platja les Arenes

L'Estació de les Arenes és una estació de ferrocarril propietat dels Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV) i operada per Metrovalència al districte dels Poblats Marítims, a la ciutat de València. L'estació pertany a les línies 4 i 6 i a la zona tarifària A.
L'estació, que en ser de tramvies es troba a nivell de terra, està localitzada al carrer d'Eugènia Viñes 153, davant mateix de la platja de les Arenes, que dona nom a l'estació. Es troba adaptada per a invidents, discapacitats físics i sords.

## Història

La primigènia estació de "les Arenes", va ser construïda per la Societat Valenciana de Tramvies (SVT) l'any 1892, sent part de la línia del Grau. Posteriorment, l'estació seguiria en funcionament sota la Companyia de Tramvies i Ferrocarrils de València (CTFV) des de 1917 fins 1964, els Ferrocarrils Espanyols de Via Estreta (FEVE) de 1964 fins al 1987 i finalment, amb els Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV). Fou l'any 1990 quan FGV, després de constatar el mal estat de la infraestructura i les queixes veïnals, va decidir tancar-la.
L'actual estació va ser inaugurada el 21 de maig de 1994 com a part de la recentment creada línia 4, la primera amb tramvies feta per FGV i que ve a restablir l'antiga línia del Pont de Fusta fins al Grau. Més tard, amb la creació de la línia 6, el 27 de setembre de 2007, l'estació va formar part d'aquesta línia.

## Ruta

| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Mas del Rosari/Fira de València | Eugènia Viñes | | Doctor Lluch | Doctor Lluch |
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Tossal del Rei | Eugènia Viñes | | Mediterrani/Doctor Lluch | Marítim |

## Referències

* ↑ https://www.lovevalencia.com/linea-4-metrovalencia.html
* ↑ https://www.lovevalencia.com/linea-6-metrovalencia.html
* ↑ http://www.ub.edu/geocrit/sn-69-13.htm
* ↑ «Evolución histórica Metrovalencia». Arxivat de l'original el 2021-04-15. [Consulta: 21 juliol 2016].
* ↑ La Línea 6 de Metrovalencia transporta más de un millón de pasajeros en su primer año de servicio (consultat el 31 de gener de 2021)
# Estació de Polígon de Marratxí

L'estació de Polígon de Marratxí és un baixador de tren de Serveis Ferroviaris de Mallorca. Serveix al polígon homònim. Consta de dues andanes laterals interconnectades per un pas per a vianants a nivell.
L'estació va ser inaugurada en març de 2001 com a baixador de la línia Palma - sa Pobla. El 24 de febrer de 2012 es van concloure les obres electrificació entre Palma i l'estació d'Enllaç, donant pas a unitats elèctriques de la sèrie 81 de SFM per cobrir aquest trajecte, realitzant-se a Enllaç els transbords a unitats dièsel fins a l'estació de sa Pobla i l'Estació de Manacor, fins que es va completar la total electrificació de la xarxa el 8 de gener de 2019. Entre 2013 i 2022 va formar part de l'extinta línia M2 del Metro de Palma, encara que durant els dissabtes, diumenges i festius les línies T2 i T3 de Serveis Ferroviaris de Mallorca hi paraven en no haver servei de metro, i va tornar a formar part únicament del servei de rodalies en tancar la línia.
Línies que passen per aquesta estació :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Serveis Ferroviaris de Mallorca |||||
| Estació Intermodal - Plaça d'Espanya | Pont d'Inca Nou | Palma - sa Pobla | Marratxí | sa Pobla |
| Estació Intermodal - Plaça d'Espanya | Pont d'Inca Nou | Palma-Inca | Marratxí | Inca |

## Referències

* 1 2 També la línia Palma-Manacor els dissabtes, diumenges i festius.
* ↑ Ruiz de Galarreta, C. «Serveis Ferroviaris de Mallorca pone en marcha el apeadero de es Pont d´Inca Nou» (en castellà). Última Hora, 08-08-2001. [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ «Comienza a operar el tren eléctrico entre Palma-Enllaç tras una inversión de 100 millones de euros» (en castellà). 20minutos, 16-02-2012. [Consulta: 17 juny 2023].
* ↑ «Història». Serveis Ferroviaris de Mallorca (SFM), 23-11-2012. [Consulta: 3 maig 2023].
* ↑ «Viaje inaugural de la red eléctrica ferroviaria Palma-Manacor» (en castellà). Ultima Hora, 08-01-2019. [Consulta: 15 maig 2023].
* ↑ Frau, J. «El metro Palma-Marratxí se pondrá en marcha la segunda semana de marzo» (en castellà). Diario de Mallorca. [Consulta: 13 gener 2024].
# Estació de Rià

Línia de Perpinyà a Vilafranca de Conflent :
L'Estació de Rià és una estació de ferrocarril de la línia Perpinyà - Vilafranca de Conflent - La Tor de Querol, situada al municipi de Rià i Cirac, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
És a l'oest del terme i del poble de Rià, a prop i també a l'oest d'on hi havia hagut els Alts Forns de Rià i del veïnat del Pont de Rià i del barri de la Ruta General.
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| : Transport express régional |||||
| Perpinyà | Prada-Molig | | Vilafranca de Conflent | Vilafranca de Conflent |

## Referències

* ↑ L'Estació de Rià en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «132 - Rià i Cirac». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Rià i Cirac». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* Descripció i fotografies
* Fitxa i fotografia Arxivat 2011-07-24 a Wayback Machine. (francès)
# Estació de Schaerbeek

L'estació de Schaerbeek és una estació de tren al municipi belga de Schaerbeek (Regió de Brussel·les-Capital).

## Referències

* ↑ «SCHAERBEEK». belgianrail.be. Arxivat de l'original el 2021-03-06. [Consulta: 30 abril 2021].
# Estació de Son Castelló

L'estació de Son Castelló és una estació del metro de Palma. Fou posada en servei el 25 d'abril de 2007.
És una estació soterrada, situada sota la Gran Via Asima del polígon de Son Castelló, a l'alçada de la plaça homònima. Té andanes laterals, que s'interconnecten a través d'un pas inferior.
Línies que passen per aquesta estació :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Metro de Palma |||||
| Estació Intermodal - Plaça d'Espanya | Son Fuster Vell | 1 | Gran Via Asima | Universitat |
# Estació de Suminodō

L'estació de Suminodō (住道駅, Suminodō eki) és una estació de ferrocarril localitzada al municipi de Daitō, a la prefectura d'Osaka, Japó i propietat de la Companyia de Ferrocarrils del Japó Occidental (JR West). Presta servei a la línia Katamachi o Gekkentoshi i el seu número d'estació és el JR-H36.

## Història

L'estació fou inaugurada el 22 d'agost de 1895 pel Ferrocarril de Naniwa entre les estacions de Shijōnawate i Katamachi. El 9 de febrer de 1897, l'estació passà a formar part del Ferrocarril de Kansai com totes les altres del Ferrocarril de Naniwa. Ja l'1 d'octubre de 1907, en virtut de la llei de nacionalització dels ferrocarrils, l'estació passa a formar part dels Ferrocarrils Nacionals del Japó (FNJ). Entre els anys 1909 i 1913 l'estació forma part de la línia Sakuranomiya per a finalment acabar a la línia Katamachi fins a l'actualitat. L'1 d'abril de 1987, amb la provatització i dissolució dels FNJ, l'estació passa a la seua empresa successora, la Companyia de Ferrocarrils del Japó Occidental o JR West. L'actual edifici de l'estació fou inaugurat el 21 de novembre de 1989. L'1 de novembre de 2003 s'introduí el servici de targeta intel·ligent ICOCA. Com a mesura favorable al turisme, el 17 de març de 2018 s'introduí la numeració d'estació.

## Línies

Línies que passen per aquesta estació :
| < | Línia | > |
| Companyia de Ferrocarrils del Japó Occidental |||
| Nozaki (JR-H35) |
| Nozaki (JR-H35) | Línia Katamachi | Kōnoikeshinden (JR-H37) |

## Referències

* ↑ https://mapcarta.com/27466762
* ↑ https://www.jr-odekake.net/eki/top?id=0610914
* ↑ https://katamachisen.mi-ktt.ne.jp/station/suminodo/
* ↑ 「ICOCA」いよいよデビュー! 〜 平成15年11月1日（土）よりサービス開始いたします 〜（インターネットアーカイブ） - 西日本旅客鉄道プレスリリース 2003年8月30日

## Enllaços externs

* Web oficial de l'estació
# Estació de Tarongers

L'estació de Tarongers és una de les estacions de tramvia del metro de València. És situada a l'avinguda dels Tarongers, davant de la Universitat Politècnica de València.
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Mas del Rosari/Fira de València | La Carrasca | | Serrería | Doctor Lluch |
| Lloma-Llarga/Terramelar | La Carrasca | ... | Serrería | Doctor Lluch |
| Tossal del Rei | La Carrasca | ... | Serrería | Marítim |

## Accessos

* Avinguda dels Tarongers
# Estació de Tonyà

L'estació de Tonyà fou una estació ferroviària de la línia de Barcelona a Portbou, situada a la entitat de població de Tonyà, a la part est del municipi alt-empordanès de Garrigàs. Des del 2007 ja no presta servei, ja que no hi ha viatgers potencials al seu entorn.

## Situació ferroviària

Establerta a 52,9 metres d'altitud, l'estació de Tonyà està situada al punt quilomètric (PK) 64.571 de la línia de Barcelona a Portbou, entre les estacions de Vilamalla i de Sant Miquel de Fluvià. Aquesta estació no va tenir mai edifici i, per tant, només només en queden andanes, que es conserven.

## Història

El baixador de Tonyà va entrar en servei en un punt molt allunyat de qualsevol nucli habitat, al mig del camp. Realment és molt curiós que just allà s'hi instal·lés una estació; molt possiblement l'amo de les terres properes devia tenir influències per aconseguir una cosa com aquesta. El baixador estava format per les dues vies generals amb andanes laterals. Antigament devia haver tingut alguna mena d'edificació a la dreta de les vies (mirant cap a Figueres) i les andanes disposaven de la il·luminació típica de l'època, de la qual encara se'n poden veure restes.
A la Guia Regional de Ferrocarrils de Catalunya de juny de 1934 només hi havia un tren en cada sentit que hi parava. A la Guia Renfe d'horaris de trens de 1975, hi havia dos trens en cada sentit que s'hi aturaven.

## Referències

* 1 2 «Estació de Tonyà». [Consulta: 19 juny 2020].
* ↑ «Estación de Tonyá». [Consulta: 19 juny 2020].
* ↑ «Estacions adif fora de servei però amb trens circulant». [Consulta: 19 juny 2020].
* ↑ Guia Regional de Ferrocarrils de Catalunya, Juny 1934, pàg. 16-19.
* ↑ (en castellà) Guia Renfe Horarios de Trenes, 24, 1975, pàg. 188-191.

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
* Adif
* Línia R11
# Estació de Valladolid - Campo Grande

LAV Madrid-Segovia-Valladolid :
L'Estació de Valladolid-Campo Grande o Estació del Nord, és la principal estació de ferrocarril de Valladolid.
# Estació de Vaneau

L'estació de Vaneau és una estació del metro de París anomenada en referència a la rue Vaneau. Louis Vaneau (1811-1830) fou un estudiant de l'École polytechnique, que morí durant l'atac sobre la caserna de Babylone durant la Revolució del 1830.
# Estació de ferrocarril de Llagostera

L'Estació de ferrocarril de Llagostera és una estació de ferrocarril a la ciutat de Llagostera que formava part de la línia de ferrocarril de Sant Feliu de Guíxols a Girona, la qual va estar en servei entre 1892 i 1969.

## Descripció

L'estació es troba en el quilòmetre 20,756 de la línia. Es tracta d'un edifici aïllat que servia de sala de viatges i habitatge del cap d'estació i la seva família. L'edifici és de planta rectangular i coberta a dues vessants entrecreuades, amb utilització de teula plana. En destaquen els grans ràfecs i decoracions de terra-cuita en els careners. El sòcol, les cantonades i l'entorn de les obertures són d'obra vista. L'edifici annex de serveis s'ha conservat.
Aquest mateix tipus constructiu d'estació hom el pot trobar al llarg de tots els pobles de la línia d'aquell ferrocarril.

## Història

La línia de ferrocarril de Sant Feliu de Guíxols a Girona arriba a Llagostera l'any 1889. Aquest ferrocarril fou inaugurat el 30 de juny de 1892. Va néixer per iniciativa de dos emprenedors guixolencs, Joan Cases i Arxer i Enric Heriz i Campaneria, que veien necessari aquest mitjà per prosseguir el desenvolupament comercial de la regió que havia propiciat la indústria surera. La línia rivalitzava amb la del carrilet de Palamós, i substituïa les velles tartanes. L'Ajuntament de Sant Feliu fou l'impulsor de la inversió que comportaria l'aparició de totes les estacions del seu recorregut. El tren contribuí al desenvolupament econòmic de la població. A més, el transport de mercaderies era utilitzat per a viatges d'esplai i vacances. Deixà de funcionar l'onze d'abril de 1969.
El projecte inicial considerava aquesta estació de segona categoria, ja que el volum de mercadereies que es movia era relativament baix. Tot i així, tret de les dues estacions termini (Sant Feliu i Girona), la de Llagostera i la de Cassà eren les més importants de la línia.
Des de principis dels anys trenta, el cap d’estació era Joan Mir, representant d'Esquerra Republicana de Catalunya a l’ajuntament. Durant la Guerra Civil va fer de regidor, al costat de Jaume Vila i Soteras, que en va ser alcalde, fins que l’ensulsiada de la República el va dur a l’exili el 1939. Va establir-se prop de Perpinyà.
Entre 1950, i fins al tancament de la línia al 1969, el cap d'estació era Joan Vall-llosera Funosas.

## Vegeu també

* Llista de monuments de Llagostera

## Referències

* 1 2 3 4 Bosch Torrent, Francesc. El ferrocarril de Sant Feliu desaparegut. Sant Feliu de Guíxols: Efadós, 2017, p. 13,46,49,126. ISBN 978-84-16547-78-4.
* 1 2 3 «Estació de ferrocarril de Sant Feliu de Guíxols a Girona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 setembre 2014].
* 1 2 «El carrilet i la Guerra Civil». Vies Verdes Girona.
# Estació de l'Alcúdia

L'estació de l'Alcúdia és una estació de ferrocarril propietat dels Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV) i operada per Metrovalència al municipi de L'Alcúdia, a la Ribera Alta, País Valencià. L'estació pertany a la línia 1 i a la zona tarifària B. L'adreça oficial de l'estació és el carrer Mestre Serrano, 4.

## Història

L'estació original fou creada per la Societat Valenciana de Tramvies (SVT), creadora del mític trenet de València i que més tard seria la Companyia de Tramvies i Ferrocarrils de València (CTFV) i Ferrocarrils Espanyols de Via Estreta (FEVE), qui el 1986 entregà tota la xarxa viària de via estreta del trenet a la recentment creada Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV).
Amb l'actual gestió de FGV, l'estació va començar a funcionar a la nova línia 1 el 8 d'octubre de 1988. La línia 1 creada per FGV suposa la unió de les antigues línies del trenet al nord (Pont de Fusta a Bétera i Llíria) i la sud (València-Jesús a Castelló), seccció a la qual pertany l'estació de L'Alcúdia.

## Distribució

L'estació consisteix en un edifici de dues plantes on es troben les finestretes d'atenció al client i les màquines per a comprar el bitllets de viatge. Travessant l'edifici es pot accedir a les andanes, que es troben al nivell de carrer. A les andanes hi han instal·lades marquesines metàl·liques i bancs per als passatgers.
L'estació disposa de quatre vies, dos d'elles amb andanes i destinades al trànsit dels trens de línia regular, mentre que les dues vies restants fan de vies mortes o apartades. L'andana est s'utilitza per als trens que circulen amb direcció nord (Bétera) i l'andana oest per als que circulen en direcció sud (Castelló). Per tal de passar des de l'andana esta a l'oest, cal travessar les vies per un pas a nivell.

## Ruta

L'estació és termini de línia en alguns serveis de la línia 1.
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Bétera | Benimodo | | Montortal | Castelló |

## Referències

* ↑ http://www.trenscat.com/pval/metrovlc1_ct.html
* ↑ http://www.ub.edu/geocrit/sn-69-13.htm
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-10-19. [Consulta: 31 gener 2021].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-02-08. [Consulta: 31 gener 2021].
# Estació del Puig

Esquema :
L'Estació del Puig, és una estació de ferrocarril situada a l'oest del municipi del Puig. Situada entre l'estació de Massalfassar i l'estació de Puçol, s'hi aturen tots els combois de la línia C-6 de la xarxa de Rodalies Renfe de València direcció Sagunt i direcció València-Nord excepte els Civis. L'estació es troba a la línia del Corredor Mediterrani, per la qual cosa passen molts trens de llarg recorregut sense parar.
L'estació està situada en un modern edifici disposant d'aparcament, sala d'espera i venda de bitllets.
Rodalies València de Renfe :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| València-Nord | Massalfassar | C-6 | Puçol | Castelló de la Plana |

## Vegeu també

* Línia 6 (Rodalies València)
* Rodalies València
* Renfe Operadora
# Estació meteorològica de la central nuclear Vandellòs 1

L'Estació meteorològica de la central nuclear Vandellòs 1 és una obra de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant (Baix Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Dissenyada per l'arquitecte Antonio Bonet Castellana, és juntament amb la centraleta telefònica, un edifici de la família del pavelló de vigilants i la glorieta mirador a l'Alboreto Lussich de Punta Ballena, Uruguai, construït l'any 1946, recorden també la forma de closca de mol·lusc, o potser en aquest cas, un iglú. Es presenta com un element compacte, format per una superfície de formigó armat recobert de trencadís ceràmic de color groc, aquesta solució constructiva es va utilitzar posteriorment als porxos de la casa Balañá a Sant Vicenç de Montalt entre els anys 1976-1978 i també a les cobertes del centre sanitari i de recuperació de la de la Mútua metal·lúrgica de Cabrils, construïda entre els anys 1973-1980. (J.F. Ródenas)
# Estadi Borg El Arab

L'Estadi Internacional Borg el Arab (àrab: ستاد برج العرب الدولي, Stād Burj al-ʿArab ad-Duwalī) o Estadi de l'Exèrcit Egipci (àrab: ستاد الجيش المصري, Stād al-Jayx al-Miṣrī) és un estadi de futbol inaugurat el 2006 situat a la zona propera a Borg el Arab, Alexandria, en Egipte té una capacitat per a 86.000 espectadors. És el segon estadi més gran de l'Àfrica després del FNB Stadium de Johannesburg, a Sud-àfrica.
Es troba en l'autopista del desert que uneix Alexandria amb el Caire, a deu quilòmetres de distància de l'Aeroport de Borg El Arab i a cinquanta del centre de Alexandria. Compta amb una pista d'atletisme que envolta el terreny de joc. Només una part de les graderia està coberta. Va ser dissenyat i construït pel Cos d'Enginyers de les Forces Armades d'Egipte.
Originalment va ser encarregat com a part d'un projecte que incloïa cinc estadis per presentar la candidatura d'Egipte a la Copa Mundial de Futbol de 2010, i al costat de l'Estadi Internacional del Caire i l'Estadi Internacional Mubàrak del Caire, és una de les seus on juguen els seus partits la selecció de futbol d'Egipte. S'ha especulat sobre si algun equip de nord de país jugarà els seus partits com a local a l'estadi, ja que cap dels clubs de la zona rep més de 20.000 espectadors en els seus partits.
Des de la temporada 2015-16 acull els partits de la final de la Copa d'Egipte de futbol.
* exterior de l'estadi

## Vegeu també

* Estadis de futbol amb més capacitat del món

## Referències

* ↑ «The boys are ready». Al-Ahram Weekly, 17-09-2009. Arxivat de l'original el 10 octubre 2010. [Consulta: 10 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Details for Borg El Arab Stadium, Borg el Arab (anglès)
# Estadi Centralni Bežigrad

L'Estadi Bežigrad (en eslovè Stadion Bežigrajski o Stadion za Bežigradom) és un estadi de futbol ubicat dins un complex esportiu de Ljubljana, Eslovènia. Actualment es troba tancat per renovació.
L'estadi Bežigrad s'ha utilitzat principalment per partits de futbol, i és la llar de l'NK Olimpija.
L'estadi va ser construït el 1928 per l'associació de joves esportistes catòlics Orel. Va ser dissenyat per l'arquitecte Jože Plečnik. Rep el nom del districte de Bežigrad.
Com és habitual en molts recintes esportius, l'estadi Bežigrad s'ha utilitzat per fer-hi espectacles de diversos tipus, sobretot concerts. Depeche Mode va actuar-hi el 2006, i també va acollir el grup britànic Iron Maiden el juliol de 2007. Hi va haver 2 concerts notables, protagonitzats per la banda eslovena Siddharta.
L'estadi va ser tancat el 2008 i les obres que s'han començat el reconstruiran completament. Tindrà en forma de ferradura, 12.000 seients, una sala d'esports i un aparcament per a 2.300 places, ambdós subterranis. A més, s'hi ubicarà un centre de negocis.
# Estadi Francisco de la Hera

L'Estadi Francisco de la Hera és un estadi de futbol de la vila d'Almendralejo, a Extremadura. En ell juga els seus partits l'Extremadura UD i anteriorment hi jugava el CF Extremadura. Té una capacitat de 11.580 seients.

## Història

L'estadi antic va ser inaugurat el 1951 i el primer partit que es va disputar va ser entre el CF Extremadura i el Sevilla FC, amb victòria del visitant per 4 a 2. El 1996 es va enderrocar per a construir un de nou.
Era un estadi petit la capacitat del qual era de 6.000 localitats, que gairebé no havia sofert canvis des de la seva inauguració, fins que va ser demolit el 1996 a causa de l'ascens del CF Extremadura a Primera Divisió i perquè a més no complia els requisits per a aquesta categoria, i es va construir un nou estadi en el mateix lloc i el mateix nom.
El nou estadi va ser inaugurat el 9 de setembre de 1996 i el primer partit que es va disputar va ser la segona jornada de lliga, entre el CF Extremadura i el Real Betis Balompié, amb victòria del visitant per 0-3.
Des de 2008 també hi va jugar el tercer equip de la localitat, l'Atlético San José Promeses, encara que després de la seva actual denominació com Extremadura UD B va passar a jugar en el Tomás de la Hera.

## Referències

* ↑ «Stadiums in Spain Extremadura». Worldstadiums.com. Arxivat de l'original el 22 de gener 2009.

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Extremadura UD Arxivat 2020-04-09 a Wayback Machine. (castellà)
# Estadi Gilbert Brutus

L'estadi Gilbert Brutus és un estadi de rugbi XIII de capacitat per a 13.000 persones situat a Perpinyà, a la Catalunya del Nord. D'ençà del 2007 és l'estadi on juguen els Dragons Catalans, un club que juga a la Superlliga europea de rugbi a 13.
L'estadi rep el nom de Gilbert Brutus en memòria del jugador, entrenador, directiu i àrbitre del rugbi XV, nascut el 2 d'agost de 1887 a Port-Vendres i mort, per la seva participació a la Resistència durant la Segona Guerra Mundial, el 7 de març de 1944 a Perpinyà.
L'estadi es va construir el 1962 i fins al 1998 va ser l'estadi de l'equip XIII Catalan abans que aquest migrés cap a l'estadi Jean-Laffon. Per tant, l'estadi va estar desocupat entre 1998 i 2006.
L'estadi Gilbert Brutus es troba al barri del Vernet i es troba al costat de l'hospital de Perpinyà, a prop de l'aeroport de la Llavanera.

## Referències

* ↑ «Le Stade Gilbert Brutus». [Consulta: 4 abril 2020].
* ↑ «Catalans Q&A» (en anglès). BBC Sport, 18-05-2006.