OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Època electrofeble

En cosmologia física, l'època electrofeble fou el període de l'evolució del jove univers en què la temperatura de l'univers era prou elevada per fusionar l'electromagnetisme i la força feble en una única força electrofeble (> 100 GeV). L'època electrofeble començà aproximadament 10$^{-36}$ segons després del big-bang, quan la força forta se separà de la força electrofeble. Aquesta transició de fase engegà un període d'expansió exponencial conegut com a inflació còsmica. Aproximadament 10$^{-32}$ segons després del big-bang, l'energia potencial del camp d'inflació que havia impulsat la inflació de l'univers durant l'època de la inflació fou alliberada, omplint l'univers amb un dens i calent plasma de quarks i gluons. En aquesta fase, les interaccions entre partícules eren prou energètiques per crear grans quantitats de partícules exòtiques, incloent-hi bosons W i Z i bosons de Higgs. A mesura que l'univers creixia i es refredava, les interaccions esdevingueren menys energètiques, i uns 10$^{-12}$ després de la seva creació, els bosons W i Z deixaren d'aparèixer. Els bosons W i Z restants es desintegraren ràpidament, i la interacció feble esdevingué una força de curt abast a la posterior època dels quarks.
Després del període d'inflació, la física de l'època electrofeble és menys especulativa i està molt més ben compresa que la de períodes anteriors del jove univers. S'ha demostrat que existeixen els bosons W i Z i s'han verificat experimentalment altres prediccions de la teoria electrofeble.

## Referències

* ↑ Ryden B: "Introduction to Cosmology", p. 196 Addison-Wesley 2003
* Allday, Jonathan. Quarks, Leptons and the Big Bang. 2a edició, 2002. ISBN 978-0750308069.
* Greene, Brian. The Fabric of the Cosmos: Space, Time and the Texture of Reality. Penguin Books Ltd., 2005. ISBN 978-0141011110.
# Àguila ventrevermella

L'àguila ventrevermella (Lophotriorchis kienerii) és un ocell rapinyaire de la família dels accipítrids (Accipitridae). Si bé era ubicada al gènere Hieraaetus actualment és considerada l'única espècie del gènere Lophotriorchis Sharpe, 1874.
Aquestes petites àguiles habiten zones boscoses de l'Àsia tropical, residint a Sri Lanka, sud-oest i nord de l'Índia, Àsia oriental, sud-est asiàtic i Indonèsia. El seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.

## Referències

* ↑ «Àguila ventrevermella». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 273. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Lerner, H. R. L.; D. P. Mindell (2005). "Phylogeny of eagles, Old World vultures, and other Accipitridae based on nuclear and mitochondrial DNA". Molecular Phylogenetics and Evolution 37 (37): 327–346. doi:10.1016/j.ympev.2005.04.010. PMID: 15925523
* ↑ BirdLife International. «Rufous-bellied Eagle. Lophotriorchis kienerii» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Nsima

L'nsima és un tipus de farinetes pròpies de la gastronomia de Malawi i constitueixen un dels aliments bàsics d'aquest estat africà. La seva importància clau en la dieta malawiana i els processos culinaris que l'envolten han comportat que, del 2017 ençà, hagi estat inscrit com a Patrimoni Cultural Immaterial de la Humanitat per la UNESCO.
Es tracta d'un equivalent de la polenta fet a base de dacsa i que és present en tota mena de menjars, des de l'esmorzar fins al vespre, servit amb ampli ventall d'acompanyaments (relish). A la pràctica, l'nsima amb relish és l'àpat arquetip de Malawi.

## Referències

* ↑ «Nsima, culinary tradition of Malawi» (en anglès). UNESCO, 2016. [Consulta: 21 maig 2024].
* ↑ Aberman, Benson i Meerman, 2015, p. 37-38.

## Bibliografia

* Aberman, Noora-Lisa; Benson, Todd; Meerman, Janice. Mapping the linkages between agriculture, food security and nutrition in Malawi (en anglès). Lilongwe: Irish Aid - Rialtas na hÉireann & International Food Policy Research Institute, 2015.
# Hans Hansson (motociclista)

Hans Hansson (Tibro, c. 1942), conegut com a Hasse Hansson, és un antic pilot d'enduro suec que va protagonitzar una carrera esportiva de 51 anys, la major part de la qual com a pilot oficial de Husqvarna, on treballava alhora de provador i desenvolupador. Entre 1962 i 1979 va guanyar nou campionats de Suècia d'enduro i cinc edicions de la Novemberkåsan, un rècord de victòries en aquesta dura prova que només superen Gunnar Kalén i Sven-Erik Jönsson (amb sis) i Joakim Ljunggren (amb nou).
Hansson viu a Tibro (Västra Götaland) amb la seva família, molt implicada en l'esport del motociclisme: el seu fill, Peter Hansson, ha estat també pilot d'enduro i motocròs i n'ha guanyat nombrosos campionats, entre ells un del món d'enduro el 1990. El fill de Peter, Rikard Hansson, és també un reeixit pilot d'ambdues modalitats.

## Biografia

Hasse Hansson va debutar en competició el 1958 amb una un Husqvarna Silverpilen preparada a Örebro. No va tenir, però, gaire èxit i van passar dos anys fins que va començar a destacar. El 1960 va ser tercer al campionat de Suècia d'enduro en la categoria de superiors a 175cc. L'any següent va acabar-hi sisè amb una Monark i el 1962, ja amb una Husqvarna, va guanyar el campionat amb autoritat. El 1963 va repetir l'èxit.
El 1964, Hansson va passar a córrer motocròs i va estar-se quatre temporades competint-hi amb una Lindström de 351 cc, al llarg de les quals el seu millor resultat va ser un sisè lloc final al campionat de Suècia de motocròs de 500cc. El 1968 va tornar a l'enduro i en va guanyar un tercer títol. Aquell any mateix, amb una Husqvarna amb canvi de vuit velocitats, va obtenir la seva primera victòria absoluta a la Novemberkåsan. Durant la dècada del 1970, Hansson va treballar en el projecte de la Husqvarna militar amb caixa de canvis automàtica. Durant aquella època, a més de nombrosos èxits a Suècia i països veïns, va guanyar en la seva categoria a la Mint 400 de Las Vegas, al desert de Nevada.
Hansson va continuar competint amb certa regularitat fins al 2009. El 2004 va guanyar el campionat del món de motocròs per a veterans (una cursa anual que se celebra al circuit de Glen Helen, Califòrnia) en la categoria de majors de 60 anys.

## Referències

* 1 2 Ahlberg, Johan. «51 års tillbakablick med Hasse Hansson» (en suec). fastbikes.se, 03-03-2009. [Consulta: 4 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 «Hans Hansson - Swedish History» (en anglès). mxlarge.com, 07-08-2023. Arxivat de l'original el 2023-10-10. [Consulta: 4 octubre 2023].
* ↑ «3X HANSSON» (en suec). rh73.se. [Consulta: 30 maig 2023].
* ↑ «Results - Past Winners» (en anglès). worldvetmx.com, 01-11-2021. Arxivat de l'original el 2020-11-27. [Consulta: 15 novembre 2021].

## Enllaços externs

* «Hasse Hansson - Una mirada enrere a través de 51 anys» (reportatge del 2/3/2009) (suec)
# ODB

ODB té els següents significats:
* Ol' Dirty Bastard, raper i productor musical estatunidenc
* Jessica Kressa (del seu malnom en anglès One Dirty Bitch), lluitadora professional estatunidenca
* Ousse Des Bois, barri de la ciutat de Pau, a Occitània
* Oxford Dictionary of Byzantium, enciclopèdia de referència en anglès sobre l'Imperi Romà d'Orient
* ODB també és el codi IATA de l'Aeroport de Còrdova, aeroport que serveix l'entorn de Còrdova, a Andalusia
* .odb també és l'extensió dels fitxers de base de dades del format OpenDocument
# Dienbienia namnuaensis

Dienbienia namnuaensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: el Vietnam.

## Referències

* 1 2 3 Nguyen, V. H. & H. D. Nguyen. 2002. A new genus and a new species of freshwater fish Balitoridae, Cypriniformes from the Dienbien District, Laichau Province, Vietnam). Tap Chi Sinh Hoc (J. Biol.) v. 24 (núm. 2): 9-14.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# École supérieure d'électronique de l'Ouest

L'École supérieure d'électronique de l'Ouest (ESEO) és una escola francesa d'enginyeria creada l'any 1956 per Jean Jeanneteau.
Està situat a Angers, Dijon, Vélizy i Xangai, i està especialitzat en el camp de l'electrònica.
El Col·legi és membre de la Conférence des Grandes Écoles.

## Història

El 9 d'octubre de 1956, el canonge Jean Jeanneteau (1908-1992) va fundar l'ESEO a Angers, una "escola germana" de lInstitut supérieur d'électronique de París (ISEP) i de lInstitut supérieur de l'électronique et du numérique (ISEN). Les tres escoles van fundar la FESIC, amb la contractació conjunta d'alumnes i col·laboracions educatives.
El nom oficial de l'escola des de la seva creació és École supérieure d'électronique de l'Ouest, però aquest nom ja no s'utilitza dins de l'escola des de l'any 2006 (només s'utilitzen "ESEO" o "Groupe ESEO").

## Graduats famosos

* Jean-Pascal Tricoire, un empresari francès

## Referències

* ↑ L’ESEO fête ses 50 ans !
* ↑ Titre ingénieur - Ingénieur diplômé de l'École supérieure d'électronique de l'Ouest (ESEO)
* ↑ ESEO
* ↑ CTI
* ↑ Création de la Fédération des Écoles Supérieures d’Ingénieurs et de Cadres (FESIC)

## Enllaços externs

* École supérieure d'électronique de l'Ouest - Lloc web oficial
# Àliga de Mataró

L'Àliga de Mataró és una figura del bestiari popular de la ciutat de Mataró que forma part de les comparses de l'Ajuntament. La primera referència que se'n té data de les festes de celebració d'unes festes a Barcelona de l'any 1601 amb motiu de la canonització de Ramon de Penyafort. Les referències posteriors la situen acompanyant els gegants de la ciutat. El Baró de Maldà també l'esmenta en la celebració de Les Santes de l'any 1799.
Se'n va perdre la tradició fins a la seva recuperació a les festes locals l'any 1987, encarregant-ne la construcció a Manuel Casserras.
L'acompanyen una formació musical pròpia, els ministrils, que interpreta música antiga, format per tarotes, violí, flabiol i tamborí, sac de gemec, trombó i tabals. La música del ball propi de l’Àliga és la peça polifònica Ball de l’Àliga provinent de l’arxiu de l’Abadia de Montserrat. La coreografia del ball és de Montse Calsapeu.

## Vegeu també

* Les Santes
* Robafaves
* Momerota
* Drac de Mataró
* Diablesses de Mataró

## Referències

* ↑ «L'Àliga». [Consulta: 3 febrer 2022].

## Enllaços externs

* L'àliga a Cultura Mataró Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Joaquim Llovet MATARÓ, DELS ORÍGENS DE LA VILA A LA CIUTAT CONTEMPORÀNIA. Caixa Laietana, Mataró, 2000. p. 588.
# Tensor de Codazzi

Els tensors de Codazzi (així anomenats pel seu descobridor, Delfino Codazzi) apareixen de manera natural en l'estudi de les varietats riemannianes amb curvatura harmònica o tensor de Weyl harmonic. De fet, l'existència de tensors de Codazzi imposa condicions estrictes al tensor de curvatura de la varietat.

## Definició

    Sigui $(M,g)$ una varietat riemanniana n-dimensional amb $n\geq 3$, sigui $T$ un tensor i sigui $\nabla$ una connexió de Levi-Civita en la varietat. Aleshores diem que el tensor $T$ és un Tensor de Codazzi si $(\nabla _{X}T)g(Y,Z)=(\nabla _{Y}T)g(X,Z)$.

## Bibliografia

* Besse, Arthur L. Einstein Manifolds (en anglès). Springer, 1987, p. 436-440. ISBN 9783540152798.
* Derdziński, Andrzej; Shen, Chun-Li «Codazzi Tensor Fields, Curvature and Pontryagin Forms» (en anglès). Proceedings of the London Mathematical Society, Vol. 47, Num. 1, 1983, pàg. 15-26. DOI: 10.1112/plms/s3-47.1.15. ISSN: 1460-244X.
# Caenotropus schizodon

Caenotropus schizodon és una espècie de peix de la família dels quilodòntids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tapajós (conca del riu Amazones al Brasil).

## Referències

* ↑ Günther, A., 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5: i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Scharcansky, A. & de Lucena, C.A.S., (2007): Caenotropus schizodon, a new chilodontid fish from the Rio Tapajos drainage, Brazil (Ostariophysi: Characiformes: Chilodontidae). Zootaxa, 1557: 59–66.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J., 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey, Estats Units. 672 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R. P., 1983: Phylogenetic relationships of the families Curimatidae, Prochilodontidae, Anostomidae, and Chilodontidae (Pisces: Characiformes). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 378: i-iii + 1-60.
* Vari, R. P., R. M. C. Castro i S. J. Raredon, 1995: The neotropical fish family Chilodontidae (Teleostei: Characiformes): A phylogenetic study and a revision of Caenotropus Günther. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 577: i-iii + 1-32.
* Vari, R. P. i H. Ortega, 1997: A new Chilodus species from southeastern Peru (Ostariophysi: Characiformes: Chilodontidae): description, phylogenetic discussion, and comments on the distribution of other chilodondids. Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 8 (núm. 1): 71-80.
* Vari, R.P. i S.J. Raredon, 2003. Chilodontidae (Headstanders). p. 85-86. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Boletín Oficial de la Junta de Andalucía

El Butlletí Oficial de la Junta d'Andalusia (BOJA) és el diari oficial de la Junta d'Andalusia. Conté, a més les lleis realitzades pel Parlament d'Andalusia, les disposicions generals del Govern andalús.
Abans de l'any 2003, la publicació s'efectuava els dimarts, dijous i dissabtes. A partir de 2003 el BOJA és publicat tots els dies de dilluns a divendres, exceptuant els dies festius. Excepcionalment, es poden publicar nombres extraordinaris altres dies.
La publicació del BOJA recau sobre la Conselleria de Presidència de la Junta d'Andalusia, mitjançant el Servei de Publicacions i BOJA. La numeració dels butlletins es fa des del núm. 1 al començar cada any. Excepcionalment poden haver-hi butlletins extraordinaris, amb una numeració independent.

## Referències

* ↑ Preguntas frecuentes: Cuándo se publica el BOJA Junta de Andalucía
* ↑ Preguntas frecuentes: Quién publica el BOJA Junta de Andalucía
* ↑ Preguntas frecuentes: Dónde se puede comprar el BOJA Junta de Andalucía
* ↑ Preguntas frecuentes: Cuál es el sistema de numeración que utilizan los boletines Junta de Andalucía
* ↑ Preguntas frecuentes: Cuál es la validez de la versión electrónica del BOJA Junta de Andalucía

## Enllaços externs

* Butlletí Oficial de la Junta d'Andalusia
* Reglament del Butlletí Oficial de la Junta d'Andalusia
# Concòrdia de Monteagudo

La Concòrdia de Monteagudo, signada el 29 de novembre de 1291, entre Jaume II d'Aragó i Sanç IV de Castella tingué per finalitat la confirmació dels límits entre els regnes d'Aragó i Castella i el repartiment del nord d'Àfrica en àrees d'influència: el Marroc restava sota la influència de Castella i la Barbaria, a l'est del riu Muluia, era reconeguda com a zona d'influència aragonesa.

## Referències

* ↑ Bolòs, Jordi: Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 284. Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-297-4706-0, plana 177.
# Caffrogobius

Caffrogobius és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Caffrogobius agulhensis (Barnard, 1927)
* Caffrogobius caffer (Günther, 1874)
* Caffrogobius dubius (Smith, 1959)
* Caffrogobius gilchristi (Boulenger, 1898)
* Caffrogobius natalensis (Günther, 1874)
* Caffrogobius nudiceps (Valenciennes, 1837)
* Caffrogobius saldanha (Barnard, 1927)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Barnard, K. H., 1927. Diagnoses of new genera and species of South African marine fishes. Annals and Magazine of Natural History (Series 9) v. 20 (núm. 115): 66-79.
* 1 2 Günther, A., 1874. Descriptions of new species of fishes in the British Museum. Annals and Magazine of Natural History (Series 4) v. 14 (núm. 84): 453-455.
* ↑ Smith, J. L. B., 1959. Gobioid fishes of the families Gobiidae, Periophthalmidae, Trypauchenidae, Taenioididae and Kraemeriidae of the western Indian Ocean. Ichthyological Bulletin of the J. L. B. Smith Institute of Ichthyology Núm. 13: 185-225, Pls. 9-13.
* ↑ Boulenger, G. A., 1898. Descriptions of two new gobiiform fishes from the Cape of Good Hope. Marine Investigations in South Africa. Núm. 2: 3-4.
* ↑ Cuvier, G. & Valenciennes, A., 1837. Histoire naturelle des poissons. Tome douzième. Suite du livre quatorzième. Gobioïdes. Livre quinzième. Acanthoptérygiens à pectorales pédiculées. Histoire naturelle des poissons. v. 12: i-xxiv + 1-507 + 1 p., Pls. 344-368.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goren, M., 1996: A review of the southern African gobiid fish genus Caffrogobius Smitt, 1900. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology Special Publication Núm. 57: 1-28.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts, Estats Units, 1997.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
* Biodiversity Institute of Ontario (anglès)
# Boletín del Colegio de Internos del Instituto de Reus

El Boletín del Colegio de Internos del Instituto de Reus va ser una publicació periòdica que va sortir a Reus els anys 1898 i 1899.

## Història

Era una publicació mensual distribuïda gratuïtament entre els estudiants. El primer número va sortir el 15 de novembre de 1898, i portava una salutació catòlica integrista del professor de religió de l'Institut Ramon Minguell Gasull, director espiritual del Col·legi d'interns. Cada número portava la indicació de què havia passat per la censura eclesiàstica. El contingut era de temàtica religiosa, però incloïa apartats amb referències als alumnes matriculats a l'Institut, articles de divulgació científica, problemes d'aritmètica i de geometria i poemes dels alumnes o d'alguns literats reusencs. El director de l'Institut, Eugeni Mata, hi col·laborava amb alguns articles.

## Característiques tècniques

Tenia format foli i s'imprimia a la Impremta Ferrando, amb una capçalera tipogràfica. Tenia un nombre de pàgines variable, i se sap que va sortir del número 1 al 6. Gras i Elies diu que estava il·lustrada «con profusión de grabados». A la Biblioteca Central Xavier Amorós es conserven els números 1, 2, 3 i 6.
Segons el periòdic Las Circunstancias el número 5 era extraordinari, i dedicat a la Setmana Santa.

## Referències

* ↑ Boletín del Colegio de Internos... núm. 1, p. 1-3
* ↑ Gras i Elies, Francesc. El periodismo en Reus desde 1813 hasta nuestros días. Tarragona: Tipografía de F. Arís e Hijo, 1904, p. 51.
* ↑ «Boletín del Colegio de Internos del Instituto de Reus». Catàleg Argus. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2023].
* ↑ Las Circunstancias. 31-03-1899, p. 2

## Vegeu també

* La Premsa a Reus 1813 - 1939
# Dieudonné Reste de Roca

Joseph François Dieudonné Reste de Roca (Pià, 2 de maig del 1879 - París, 15 de març del 1976) va ser un funcionari, d'origen rossellonès, de l'administració colonial francesa.

## Biografia

Va ser tinent-governador del Txad entre 1923 i 1925, i ho fou novament el 1926. Posteriorment va ser governador de Dahomey el 1929, i governador de Costa d'Ivori del 1931 al 1935. Aquest darrer any va ser nomenat Governador General de l'Àfrica Equatorial Francesa, càrrec que ocupà fins al 21 d'abril del 1939. Durant la Segona Guerra Mundial participà en la Resistència en la zona del Pirineu. Acabada la contesa, esdevingué alcalde del Pertús. El 4 de novembre del 1945 fou elegit diputat per l'Assemblea Constituent en representació de la Costa d'Ivori. El segon diputat d'aquest mateix territori va ser en Félix Houphouët-Boigny, futur president del país en esdevenir aquest república independent.
Durant el seu mandat parlamentari fou elegit jutge de l'Haute Cour de justice, el tribunal de responsabilitats polítiques que va depurar els governants i alts funcionaris del règim de Vichy. Reste no va ser reelegit quan es votà la segona assemblea constituent, el juny del 1946.

## Obres

* Reste, J. F. Le Dahomey. Réalisations et perspectives d'avenir. París: Comité de l'Afrique française, 1934.
* Reste, J.-F.. Terres d'ombre et de lumière. París: s.n. (Toulouse:Impr. Istra), 1936.
* Governeur Général Reste. Action politique, économique et sociale en Afrique équatoriale française: 1936-1938. Brazzaville: Gouvernement général de l'A.E.F., 1938.
* Circulaire sur la mise en valeur de l'Afrique Equatoriale française. Brazzaville: Imprimerie du Gouvernement général, 1938.
* Reste, J.-F.. À l'ombre de la grande forêt.... París: Delamain et Boutelleau, 1943 (Les Livres de nature, 60).

## Bibliografia

* Ongala, Aimée. Carrières coloniales : essai de comparaison de trajectoires de deux personnalités roussillonnaises : Pierre Bordes et François-Joseph Reste de Roca devenues [sic] gouverneurs dans la France de l'Outre-mer pendant la période de l'entre-deux-guerres (1870-1976). Mém. Master II de Recherche en Sciences historiques et humanités. Spécialité Histoire, Histoire de l'art et archéologie des Mondes Méditerranéens. Perpinyà: Université de Perpignan, 2012. Exemplar mecanoescrit
* Besombes-Singla, Pierre de «Le Gouverneur Général Reste de Roca (1879-1976)». Cahiers de la Rome, núm. 17, 2008, pàg. 63-66.
* Jacomy, Henry «Une "dynastie" de grands serviteurs les Reste de Roca: le gouverneur général Reste». Reflets du Roussillon, núm. 43, 1963, pàg. 39-42.
* Souzy, Marcel. Les coloniaux français illustres. París: B. Arnaud, 1940.

## Referències

* ↑ «Fitxa a l'Assemblée nationale française» (en francès). [Consulta: 1r gener 2015].