OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Església del Salvador sobre la Sang Vessada

L'església del Salvador sobre la Sang Vessada (en rus Храм Спа́са на Крови́, Khram Spassa na Kroví) és una església de Sant Petersburg, situada a la vora del canal de Griboiédov prop del parc del Museu Rus i de l'avinguda Nevski. El nom oficial és el de catedral de la Resurrecció de Crist (Собо́р Воскресе́ния Христо́ва, Sobor Voskressénia Khristova), i va ser construïda sobre el lloc on el tsar Alexandre II de Rússia va ser assassinat, víctima d'un atemptat, el 13 de març de 1881 (1 de març per al calendari julià, en vigor en aquesta època).

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-08-28 a Wayback Machine. (rus) (anglès)
# Església dels Claretians

L'Església dels Claretians és una església de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església situada a la planta baixa d'un edifici d'habitatges cantoner entre els carrers Pare Claret i Joan Maragall. L'accés es produeix just a la cantonada, a través d'una escaleta i d'un pilar cilíndric de formigó vist, igual que la resta de l'església en aquest nivell, amb relleus al·lusius al sant. Igualment, la paret que recolza l'escaleta té relleus referents al sant. L'església, els costats que donen al carrer, té vitralls de factura moderna. L'interior és una nau amb capelles laterals distribuïdes respecte als pilars de formigó armat que les estructuren. Cal destacar la Mare de Déu del mateix autor a l'altar i al vitrall interior.
S'inaugurà el 22 de maig del 1983.

## Referències

* 1 2
# Església dels Dolors (Palafrugell)

L'església dels Dolors és la capella de l'Hospital Municipal de Palafrugell, situada al seu costat. Està inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya del municipi de Palafrugell (Baix Empordà).

## Descripció

L'església està situada al costat dret de l'hospital de Palafrugell, al carrer Raval Inferior. Presenta una façana de tipologia senzilla, amb una gran porta rectangular d'inspiració clàssica emmarcada per pilastres que sostenen la llinda i una petita cornisa sobresortint. Al damunt, hi ha una petxina centrada, tres petits elements decoratius amb esferes, al centrals dels quals hi ha en relleu el Cor de la Mare de Déu dels Dolors. Un òcul emmarcat en pedra motllurada se situa al damunt de la porta. El conjunt es completa amb un coronament sinuós, amb un campanar de paret d'una sola obertura dintre i dos petits pinacles als costats.
La façana de l'església dels Dolors es troba arrebossada i emblanquinada. Únicament és visible la pedra d'emmarcament de les obertures i la de la portalada d'accés.

## Història

L'església dels Dolors, que forma part del conjunt de l'hospital de Palafrugell, és un edifici bastit durant la segona meitat del segle xviii, i presenta les característiques de les façanes d'aquell període, d'estil barroc.

## Referències

* «Església dels Dolors». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 abril 2012].
# Església dels Sants Borís i Gleb

L' Església de Borís i Gleb (en rus, Церковь Бориса и Глеба) és una església situada a Kideksha (Rússia), al costat del riu Nerl. Forma part del lloc Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO denominat Monuments Blancs de Vladímir i Súzdal, amb el codi d'identificació 633-008 , juntament amb altres set monuments medievals ubicats a Vladímir i els seus voltants. Pertany als monuments de l'Anell d'Or de Rússia.
Va ser construïda el 1152, per ordre del príncep Yuri Dolgoruki, «en el lloc on havia estat el campament de sant Borís».Probablement va formar part del complex principesc de fusta, però només es va usar per Dolgoruki durant uns pocs anys abans que marxés per esdevenir gran príncep de Kíev el 1155. El poble, a 4 quilòmetres a l'est de Súzdal, era una ciutat important abans de ser destruïda pels mongols amb el que va declinar.
L'església, construïda en pedra calcària probablement per arquitectes de Galitzia, és una església amb tres absis si quatre pilastres. És una de les esglésies més antigues del districte i una de les poques esglésies construïdes per Dolgoruki que encara romanen en peu. Conserva fragments de frescos que es remunten al segle xii. En l'època medieval hi va haver un monestir i era llavors una església parroquial. L'edifici ha estat significativament alterat al llarg dels segles. Va perdre la seva volta i cúpula originals (la coberta actual i la petita cúpula daten del segle XVII) i els absis es creu que són la meitat de la seva altura original (les seves parts superiors es van perdre també juntament amb la teulada), es va afegir un porxo a l'segle xix.
L'església, juntament amb altres estructures construïdes al voltant d'ella en segles posteriors, principalment l'església de Sant Esteve i el campanar, apareixen en la moneda commemorativa de plata de tres rubles encunyada per la seca de Sant Petersburg el 2002.

## Referències

* ↑ Vegeu la pàgina web del museu en http://www.museum.vladimir.ru/towns/kideksha/kideksha?menu=towns Arxivat 2012-10-28 a Wayback Machine.
* ↑ George Heard Hamilton, The Art and Architecture of Russia , 3. ª ed. (New Haven: Yale University Press, 2002), 53.
* ↑ Vegeu la pàgina web del Banc de Rússia: http://www.cbr.ru/eng/bank-notes_coins/Base_of_memorable_coins/coins.asp?cat_num=5111-0106
* ^ «May 2nd (V - 15)». St Luke Orthodox Church, saints by day. [Consulta: 19 novembre 2005].
# Església dels SubGenis

L'Església dels SubGenis és una "organització religiosa", que satiritza la religió, les teories de la conspiració, OVNIs i la cultura popular. Originàriament, començà a Dallas, Texas, L'Església dels Subgenis va guanyar fama durant els 1980 i 1990, amb uns 10.000 membres. El 1996, l'entitat legal SubGenius Foundation Inc, es va crear a Cleveland (Ohio), Estats Units d'Amèrica. El president de la Fundació és Dough Smith, conegut com a reverend Ivan Stang.

## Referències

* ↑ Knight, Peter. Conspiracy Theories in American History: An Encyclopedia (en anglès). ABC-CLIO, 2003, p. vol.1, p.170-171. ISBN 1576078124.

## Enllaços externs

* Web oficial de L'Església dels SubGenis
# Església i convent de la Concepció (Maó)

L'Església i convent de la Concepció de Maó és un convent de clausura construït sobre terrenys de l'antiga muralla, entre 1616 i 1623, sota l'advocació de la Immaculada Concepció. Quasi no té façana exterior, perquè l'edifici s'obre cap al penyal del port. Devers l'any 1804 es va dedicar una sala a l'ensenyament per a fillets.
L'interior de l'edifici és molt senzill i el convent és irregular, pobre, amb poca decoració. Està format per una zona amb 12 cambres i una altra amb 13.

## Referències

* ↑ «Itinerari 1». Ajuntament de Maó.
# Església nova de Montargull

L'Església nova de Montargull és l'església parroquial de Montargull del municipi d'Artesa de Segre, a la comarca de la Noguera. És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català

## Descripció

Nova església de planta romboïdal amb eix principal definit per la diagonal més llarga. En un extrem es troba un petit porxo amb un pilar al vèrtex. A l'altra punta, a sobre del presbiteri, que té dues absidioles laterals, s'aixeca un esvelt campanar de cadireta amb tres pilars de maó. La coberta de teula àrab es troba damunt d'un cèrcol perimetral de formigó armat, adaptant-se a susdita planta.

## Notícies històriques

El 1965 es va començar a construir l'església nova d'Artesa de Segre del mateix estil i autor.

## Referències

* 1 2
# Església ortodoxa txeca i eslovaca

L'Església ortodoxa txeca i eslovaca (en eslovac: Pravoslávna cirkev v českých krajinách a na Slovensku) (Església ortodoxa txecoslovaca fins a 1993) és una de les Esglésies autocèfales de la comunió ortodoxa. L'Església ortodoxa txeca i eslovaca es va originar quan, en 1921, Matěj Pavlik (Gorazd) va ser ordenat bisbe de la petita comunitat ortodoxa de Txecoslovàquia, formada sobretot per crisitans cismàtics procedents del catolicisme romà o d'Esglésies catòliques uniates de ritu oriental. Al principi, l'Església txecoslovaca depenia de l'Església ortodoxa sèrbia, però en 1923 el Patriarca de Constantinoble li va concedir l'autonomia. Després part dels seguidors de Pavlik es van separar per formar una Església protestant.
Durant la Segona Guerra Mundial, l'Església ortodoxa txecoslovaca va patir la repressió dels nazis, i van ser executats nombrosos sacerdots. El mateix Pavlik, conegut com a bisbe Gorazd, va ser executat, acusat d'oferir refugi als assassins del jerarca nazi Reinhard Heydrich. Gorazd va ser canonizat per l'Església ortodoxa txecoslovaca en 1987.
El Patriarcat de Moscou va concedir en 1950 la autocefalia a l'Església ortodoxa txecoslovaca, i aquest estatut va ser confirmat en 1998 pel Patriarca de Constantinoble. Després de l'escissió de Txecoslovàquia, en 1993, l'Església es va dividir en dues províncies metropolitanes, que no obstant això es reuneixen en un mateix sínode. Entre ambdues només sumen uns 75.000 fidels. L'actual cap de l'Església txeca i eslovaca és el metropolita Cristóbal (Kryštof), arquebisbe de Praga, des de 2006.

## Enllaços externs

* Lloc oficia txec Arxivat 2019-12-25 a Wayback Machine. (en txec)
* Lloc oficial eslovac (en eslovac)
* Praga Diòcesi de l'Església ortodoxa Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine. (en txec)
* Idees generals (anglès)
# Església parroquial de Sant Cristòfol (Alcalà de Xivert)

L'església parroquial de Sant Cristófol, localitzada al carrer Sant Josep d'Alcossebre, en el municipi d'Alcalà de Xivert, a la comarca del Baix Maestrat, és un temple catòlic declarat Bé de Rellevància Local, de manera genèrica, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007).
Es va construir, al segle xx, en el mateix lloc on antany va estar la torre de vigilància costanera, que dominava les actuals platges del Carregador, Romana i Fonts; i abans de la construcció de l'actual església, existia una petita ermita en el mateix emplaçament.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* ↑ http://www.cuentatuviaje.net/pueblo.asp?pueblo=267&key=AlcaladeXivert
* ↑ http://comunitatvalenciana.com/donde-ir/castellon/alcala-de-xivert/monumento/iglesia-de-san-cristobal Arxivat 2016-01-30 a Wayback Machine.
# Església parroquial de Sant Joan Baptista (Tales)

L'Església Parroquial de Sant Joan Baptista, a Tales, Plana Baixa, és un lloc de culte catòlic catalogat de manera genèrica, Bé de Rellevància Local segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat Valenciana, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), amb codi d'identificació: 12.06.109-002. Se situa en la C/ Llarga, 2, de l'esmentat municipi i data la façana i la Capella principal del segle xviii, mentre que la resta de l'edifici va ser reconstruït al segle xix.
Pertany al arxiprestat de Sant Joan Baptista en la Diòcesi de Sogorb-Castelló.

## Referències

* ↑ «Dirección General de Patrimonio Cultural». [Consulta: 25 setembre 2017].
* ↑ «Ajuntament de Tales». Arxivat de l'original el 2017-09-25. [Consulta: 25 setembre 2017].
* ↑ «Iglesia Parroquial» (en castellà). Arxivat de l'original el 2017-09-25. [Consulta: 25 setembre 2017].
* ↑ «www.turismorural.com, Información Turística de Tales (Castellón.-Comunidad Valenciana.-l´Espagne). Turismo Rural y Ecoturismo». Arxivat de l'original el 2017-09-25. [Consulta: 25 setembre 2017].
* ↑ «Parroquias de la diócesis de Segorbe-Castellón | CEE» (en espanyol europeu). [Consulta: 25 setembre 2017].
# Església parroquial de Sant Miquel Arcàngel (l'Alqueria d'Asnar)

L'Església parroquial de Sant Miquel Arcàngel és una església d'interès local ubicada a l'Alqueria d'Asnar, el Comtat. Està situada al carrer Sant Llorenç i l'accés principal és un petit carrer que procedeix de la Plaça de Miguel Hernández.

## Història

Va ser construïda a iniciativa de Francisco Aznar, senyor de la vila, entre 1570 i 1580. La cúpula del campanar es considera modernista i s'atribueix a un deixeble d'Antoni Gaudí.
Un escrit de mitjans del segle xix indicava que l'església estava dedicada a Sant Miquel Arcàngel, al costat de l'Alcúdia de Concentaina, i que s'hi deia missa els dies festius i s'administraven sagraments quan convenia.
Un document del 1913 de la diòcesi de València indica que a les proximitats hi havia 260 habitants. Per altra banda, el 1922 es va escriure que l'indret tenia 334 habitants i que en pertanyia el Mas dels Capellans en les seves proximitats.

## Referències

* ↑ Bé de rellevància local
* 1 2 Guia gratuïta de L'Alqueria d'Asnar Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine., Turisme d'Alacant, Costa Blanca.
* ↑ Pascual Madoz. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar. Madrid, 1845-1850.
* ↑ José Sanchis y Sivera. Nomenclátor Geográfico-Eclesiástico de los pueblos de la Diócesis de Valencia. Valencia 1922.
# Església parroquial de Sant Pere Apòstol de Sueca

L'Església arxiprestal de Sant Pere Apòstol, de Sueca, està situada a la Plaça de Sant Pere de la ciutat de Sueca, a la comarca de la Ribera Baixa, a la província de València. Està catalogada com a Bé d'interès cultural, amb número d'anotació ministerial: RI-51-0004771.

## Descripció historicoartística

Aquesta església pot considerar-se d'origen romànic, encara que al llarg del temps ha sofert grans remodelacions i ampliacions. Hi ha documents que acrediten que l'església posseïa un retaule gòtic de finals del segle xiv, que no es troba en l'actualitat, doncs en 1550 va ser substituït per un renaixentista més acord amb els gustos de l'època i l'autoria podria considerar-se del grup de Vicent Macip o de Joan de Joanes. És també durant el segle xvi quan es procedeix a l'ampliació del temple. Més tard, entrats al segle xviii, es torna a substituir el retaule per un de nou obra d'Andrés Robles, encara que tampoc aquest va arribar a nosaltres, doncs va ser al seu torn substituït per un altre en 1929, que fou destruït als primers dies de la Guerra Civil espanyola a 1936. Ja en la postguerra es construí l'actual altar major.
L'estructura de l'església té tres naus, dividides en quatre trams, amb creuer que destaca en planta (i que té una gran cúpula sobre tambor octogonal que descansa en petxines), i una capçalera amb girola. La Capella de la Comunió és al centre de l'absis, la qual també posseeix una cúpula semblant a la del creuer. L'interior està decorat amb marbres de diferents colors.
També té una torre campanar que s'aixeca en el quart tram del costat de l'Evangeli, i que alguns autors (F. Garín) consideren obra de cap a 1700. Té cinc cossos, sent el tercer el de campanes i els dos últims de menor grandària a manera de rematada. Està fabricat en maó i pedres. Presenta un sòcol de carreus, i en la part superior un ampit de pedra rematat amb piràmides i boles que forma un pas per tot el perímetre.
* Nau central
* Detall cor alt
* Cor alt
* Pica baptismal
* detall volta nau central
* Girola
* Capella de la comunió
A principis del segle xx la façana va ser coberta, i té dues torres. La part central de la façana té dos cossos, en l'inferior es troba la porta d'accés a través d'un arc de mig punt peraltat, emmarcada per sengles columnes. En el cos superior hi ha una gran òcul cegat en què se situa la imatge del sant titular (Sant Pere). Aquesta part central està rematada per un frontó triangular coronat per piràmides. Mentre les torres laterals tenen tres cossos i presenten nínxols buits, estant rematada la coberta de les torres amb teula blava igual que la cúpula.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1366. Data de consulta: 24 desembre 2024.
* 1 2 3 4 5 6 http://www.cult.gva.es/dgpa/documentacion/interno/201.pdf
* 1 2 3 4 http://www.mapaculturaldevalencia.es/fichaarea.html?cnt_id=4101%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Església parroquial de Sant Roc (Torre-xiva)

L'Església Parroquial de Sant Roc és un temple catòlic de Torre-xiva (Castelló), que està protegit com Bé de Rellevància Local. Es troba a la Plaça de l'Església.
Està protegida com a Bé de Rellevància Local segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat Valenciana, que va modificar la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007).
Va ser construïda al segle xviii.
L'edifici consta d'una nau, amb capelles laterals i creuer. La façana presenta un portal amb llinda. Té una torre campanar. És d'estil dòric, petit i amb altar xorigueresc.

## Referències

* 1 2 3 http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* ↑ http://www.turismodecastellon.com/103697_fr/Iglesia-de-San-Roque-%28Torrechiva%29/ Arxivat 2014-02-23 a Wayback Machine.
* ↑ Enciclopedia Espasa. Volum 62. Pàgina 1314.
# Església parroquial de Sant Valer i Sant Vicent Màrtir

L'Església parroquial de Sant Valer i Sant Vicent Màrtir, també coneguda com a Catedral de Russafa, es troba al barri de Russafa de la ciutat de València.

## Història

Va ser construïda sobre el solar d'una mesquita després de la conquesta cristiana, en estil gòtic amb arcs de diafragma i coberta de fusta, que va cremar el 9 de setembre de 1415.
Va ser reconstruïda amb major solidesa, amb voltes de creueria, nervadures de pedra i plementeria de rajola. No obstant això, es va considerar que el temple necessitava ampliar-se i es va decidir la construcció d'una nova església. El nou temple, d'estil barroc, va ser construït entre 1676 i 1700.
El seu traçat i la direcció de la primera etapa de la seua construcció s'atribueix a Tomás Leonardo Esteve, mentre que la decoració barroca de l'interior (hui quasi desapareguda) s'atribueix a Juan Bautista Pérez i el seu fill Juan Pérez Castiel. És de planta de creu llatina d'una sola nau i 6 capelles laterals entre contraforts.
El campanar, possible obra de José Mingues, s'acabà de construir l'any 1740. És de planta octogonal i està format per tres cossos rematat per un templet barroc. El nom de les campanes són els següents: De tocar a missa (1940), La Tereseta (1940), Sant Miquel (1965), Crist Rei (ca 1940), El Blai (1940), La Maria (1940), El Vicent (1940) i El Valdre (1940). Totes les campanes van ser realitzades després de la Guerra Civil espanyola, ja que les anteriors van ser destruïdes durant el conflicte.
Va ser incendiada l'any 1936 i reconstruïda a finals de 1939 per Salvador i Manuel Pascual i José Luis Testor. Està catalogada com a Bé de Rellevància Local amb el codi 46.15.250-018.

## Referències

* 1 2 «Església de Sant Valer i Sant Vicent». Cultural València - Ajuntament de València.
* 1 2 «Iglesia de San Valero y San Vicente Mártir - Sant Valer i Sant Vicent Màrtir» (en castellà). J. Díez Arnal.
* ↑ «Sant Valer, bisbe i Sant Vicent Màrtir, València (2)». Vilaweb, 11-12-2013.

## Enllaços externs

* Fitxa de Bé de Rellevància Local Direcció General de Patrimoni Cultural
* Fitxa de l'església Ajuntament de València
# Església parroquial de Sant Vicenç de Castellolí

L'Església parroquial de Sant Vicenç de Castellolí és una obra amb elements historicistes de Castellolí (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església presenta planta rectangular, presidida per un porxo. Compta amb una sola nau i absis. Els murs estan realitzats amb maons i el sostre amb teules, coberta a dues vessants. És la tercera església parroquial de Castellolí. Pertany a l'estil neoromànic.

## Història

Es bastí a partir de 1940.

## Referències

* 1 2
# Església parroquial de Santa Anna (Castell de Castells)

L'església de Santa Anna de Castell de Castells és un edifici religiós construït al segle xviii al que es va afegir a mitjan segle XX la torre campanar. És Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 03.30.054-002.
Es tracta d'un temple d'una nau de quatre trams amb capelles laterals entre contraforts. Aquestes capelles es troben comunicades entre si en un dels costats, assemblant una nau lateral. La nau central es cobreix amb volta de canó amb llunetes i arcs torals, mentre que les capelles laterals es cobreixen amb voltes bufades.
L'entabliment en ordre compost recorre la nau, des d'on arrenquen els arcs torals. En les capelles laterals trobem l'ordre toscà en la rematada de pilastres. L'exterior està realitzat amb draps esquerdejats en els quals només destaca la porta d'accés amb dovelles de pedra, una fornícula i un buit superior.
La torre campanar se situa en un lateral. És de planta quadrada rematada amb capitell de dos cossos.

## Bibliografia

* Guía de Arquitectura de la Provincia de Alicante. ISBN 84-7784-353-8

## Referències

* ↑ «Fitxa BRL: Iglesia Parroquial de Santa Ana». Cult.gva.es. [Consulta: setembre 2015].
* 1 2 3 «Iglesia de Santa Ana». Manuserran.com, 05-09-2014. [Consulta: setembre 2015].
# Església parroquial de Santa Magdalena (la Nou de Gaià)

L'Església parroquial de Santa Magdalena és un edifici religiós situat al municipi de la Nou de Gaià, al Tarragonès. L'església original de la Nou de Gaià data del segle xii, però a causa dels augments demogràfics al segle xvii es va construir l'església actual sobre les restes romàniques que actualment encara es conserven. L'església fou sufragània de la parròquia d'Altafulla fins al 1816.

## Arquitectura

L'edifici actual és d'estil neoclàssic, del segle xviii, fet de maçoneria amb reforços de carreus. Segurament fou reformat a finals del segle xix. Presenta una planta de nau única, coberta de volta de canó i amb les capelles laterals, desiguals, cobertes per volta d'aresta i comunicades entre sí. El creuer està cobert amb una cúpula recolzada sobre petxines i l'absis és quadrat amb l'accés per un arc carpanell com a gancell sostenint el cor. La façana presenta una porta guarnida amb un arc escarser, pilastres laterals que emmarquen la façana, cornisa partida i frontó triangular.

## Referències

* 1 2 3 «M@RC - Església parroquial de Santa Maria Magdalena». [Consulta: 3 setembre 2018].
* 1 2 3 «ESGLÉSIA PARROQUIAL DE SANTA MAGDALENA». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2018].
# Habitatge a l'avinguda de l'Ebre, 61-63 (Sant Jaume d'Enveja)

L'Habitatge a l'avinguda de l'Ebre, 61-63 és una obra de Sant Jaume d'Enveja (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Exemple diferent al dels números 9 i 53 del mateix carrer, de distribució d'una propietat privada situada en un sector en principi no annexionat al nucli urbà. En aquest cas l'habitatge i el magatzem formen un cos de planta rectangular situat lleugerament endarrerit respecte la línia del carrer. Al costat del magatzem, l'espai deixat per accedir al sector posterior de la propietat ha estat convertit actualment en un porxo cobert utilitzat com a garatge.
El conjunt és d'una sola planta amb coberta plana en forma de terrassa, solució freqüent a les construccions senzilles de la zona. Una barana superior de perfil esgraonat aporta certa riquesa visual. Destaca, en el mur exterior del magatzem, la porta de la cisterna, necessària a cada casa abans de la instal·lació de l'aigua corrent. Una canonada comunica una pica interior on s'aboca l'aigua després de ser pouada, amb una d'exterior de pedra, on es realitzaven les diferents feines domèstiques.

## Història

La construcció d'aquest edifici, igual que d'altres de tipologia similar, data dels anys 40.

## Referències

* 1 2 3