OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# SFERIC Terrassa

L'SFERIC Terrassa és un club de bàsquet de la ciutat de Terrassa, al Vallès Occidental. Disputa els seus partits, tant dels equips base com del senior, en el Pavelló SFERIC, del carrer Faraday.
Els orígens del club estan molt vinculats al barri de Ca n'Aurell i en concret a l'activitat de la seva parròquia, la Sagrada Família. De fet, encara avui conserva el nom de l'indret on es va crear: Sagrada Família Esportiva Recreativa i Cultural (SFERIC). Actualment conta amb 16 equips de bàsquet base i del senior (SFERIC OMNIFECT) competint a segona catalana. És també l'organitzador d'un dels quintos tradicionals catalans més importants de la ciutat de Terrassa, juntament amb el Torneig de Cadets: un dels més importants de tota Catalunya, on hi participen equips de màxim nivell.
El club es va fundar el 1932 amb el nom de S.F. Terrassa, amb la pionera secció de bàsquet. El 19 de juliol del 1966 es va inaugurar el pavelló d'esports de la Sagrada Família, al carrer de Faraday, on van tenir lloc les finals del XXX campionat d'Espanya de bàsquet. El 1973 el club passa a anomenar-se SFERIC.
La secció d'hoquei va començar a competir la temporada 1950-1951, per la qual cosa es considera uns dels precursors d'aquest esport tant a Catalunya com a l'Estat espanyol. El 1973 el club passa a anomenar-se AGRUPACIÓ SFERIC i l'any 2019 el club de bàsquet i el d'hoquei se separen: el club de bàsquet canvia de logotip, passa a anomenar-se C.E. Sferic Bàsquet i torna a convertir l'equipació blanca com a principal i la verda com a segona.

## Referències

* ↑ «SFERIC: Pensando en los play-offs». Mundo Deportivo, 27-03-1986. [Consulta: 20 gener 2012].
* ↑ «Euforia en Terrassa». Mundo Deportivo, 31-10-1985. [Consulta: 20 gener 2012].
* 1 2 «Sferic de Terrassa». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 20 gener 2020].
* ↑ Solé, Joan «Plan estratégico H.C. Sferic Terrassa 2.0» (Treball final de Màster). Plan estratégico H.C. Sferic Terrassa 2.0. Máster Online en Dirección y Gestión Deportiva - UPF Barcelona School of Management, 2019 [Consulta: 20 gener 2020].

## Enllaços externs

* Sferic Terrassa, secció de bàsquet Arxivat 2010-03-27 a Wayback Machine.
* Sferic Terrassa, secció d'hoquei sobre patins Arxivat 2009-12-25 a Wayback Machine.
# SJN

SJN té els següents significats:
* Eslovènia és Nostra (del seu nom en eslovè Slovenija Je Naša), partit polític d'Eslovènia
* Treball més curt (del seu nom en anglès Shortest Job Next), mètode planificador de tasques per a un procés informàtic
* SJN també és el codi IATA de l'Aeroport Industrial de St. Johns, aeroport de St. Johns (Arizona), als Estats Units
* Sjn també és l'abreviatura de la sanjuanita, mineral de la classe dels fosfats
* sjn també és el codi ISO 639-3 del síndarin, llengua èlfica fictícia creada per J. R. R. Tolkien
# STS-3

L'STS-3 fou la tercera missió del transbordador espacial, i també la tercera del transbordador espacial Columbia.. Fou el primer llançament amb un tanc extern sense pintar, i l'únic aterratge fins ara a White Sands Space Harbor a prop de Las Cruces.
# Sant Joan Baptista (la Vall d'Alba)

L'Església Parroquial de Sant Joan Baptista de la Vall d'Alba, a la comarca de la Plana Alta, és un temple catòlic catalogat com Bé de Rellevància Local segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), i, amb codi 12.05.124-001.
Pertany a la Diòcesi de Sogorb-Castelló.
L'actual temple, dedicat a Sant Joan Baptista i a la Puríssima Concepció, no és la primera església que va haver-hi a la Vall d'Alba. Un edifici molt més antic i amb Sant Antoni com a advocació del temple, s'elevava a la plaça de Sant Antoni. Es creu que la primitiva església era d'època de reconquesta, i va quedar destruïda en 1937. L'església de Sant Joan Baptista i la Puríssima Concepció, data d'inicis del segle xx, 1902.
Pel centenari de la seva edificació es van dur a terme diverses obres de millora, com la incorporació de nous retaules de fusta, un d'ells un retaule major de tres blocs (principal –amb vuit talles, tres imatges de les quals ja existien a la parròquia-, i dos laterals). S'han realitzat sis retaules de fusta de cedre, amb imatges del viacrucis, tallades a mà.
A més, al seu interior es pot contemplar una imatge de la Verge del Lledó, beneïda en la Basílica del Lledó, i entronitzada en la parròquia de Sant Joan Baptista i la Puríssima Concepció de la Vall d'Alba. La imatge és obsequi d'un veí a la Confraria del Crist de l'Esperança, la qual ha disposat que la imatge estigui, per a la seva veneració, en el seu altar, al costat de la imatge del Crist titular d'aquesta associació religiosa.
A més s'han realitzat intervencions en part del seu tresor parroquial, destacant, d'entre unes altres, la restauració de la Sagrada Custòdia processional de l'església parroquial del municipi, pagada per l'ajuntament, dins del seu programa de recuperació del patrimoni artístic del municipi.

## Referències

* ↑ Fitxa BRL. Generalitat Valenciana. Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport Consulta 8 de novembre del 2016
* ↑ Sant Joan Baptista Conferència Episcopal Espanyola Consulta 9 de novembre del 2016
* ↑ Monuments religiosos Església Parroquial Ajuntament de la Vall d'Alba Consulta 9 de novembre del 2016
* ↑ MÉS SOBRE LA VALL D'ALBA Associació Turistrat. Consulta 9 de novembre del 2016
* ↑ Església Parroquial Sant Joan Baptista Castelló Mediterrani Consulta 9 de novembre del 2016
* ↑ Una imatge de la Verge del Lledó per a la parròquia de la Vall d'Alba Basílica del Lledó Consulta 9 de novembre del 2016
* ↑ La Vall d'Alba restaura la custòdia de la parròquia local El periòdic Mediterrani, març de 2010 Consulta 9 de novembre del 2016
# Sant Llorenç de Sous

L'església de Sant Llorenç de Sous fou el temple parroquial de l'antic poble de masies disperses de Sous (Albanyà, Alt Empordà), actualment deshabitat. Antigament pertanyia a l'extingit municipi de Bassegoda, pertanyent a la Garrotxa.

## Història

En un document de l'any 872, es parla de la basílica de Sant Llorenç, però el 898 consta que l'església no era més que una cel·la o ermita; aquesta havia estat fundada pels monjos benedictins de Sant Aniol d'Aguja. Una vegada assolida la condició d'abadia i havent passat a dependre d'ella la seva casa originària de Sant Aniol, el monestir de Sant Llorenç de Sous perllongarà la seva existència independent fins a ser incorporat, arran d'una butlla del papa Climent VIII, signada l'any 1592, al de Sant Pere de Besalú.
La ruïna de l'església del monestir de Sant Llorenç del Mont, molt danyada ja en els terratrèmols del segle xv, obligà a abandonar-la definitivament en el segle xviii. La nova església de Sant Llorenç de Sous fou consagrada el 1829 per l'abat Melcior de Rocabruna i Taverner de Sant Pere de Besalú. Després de l'exclaustració (1835), aquesta església fou servida pels capellans del santuari de la Mare de Déu del Mont, situat al cim de la muntanya. Durant la seva estada al santuari, l'any 1884, Verdaguer assistí a la festa major del poble de Sous, celebrada en aquesta església, i en deixà testimoni literari. En el segle xx el lloc ha quedat despoblat.
És un temple d'una sola nau que aprofita els murs de la construcció medieval. La façana és coronada per un esvelt campanar de cadireta de doble obertura.
La supressió de la comunitat monàstica i l'existència posterior d'aquesta església ha fet que modernament s'apliqui el nom de Sant Llorenç de Sous a l'antic monestir de Sant Llorenç del Mont.

## Protecció

L'església de Sant Llorenç de Sous està inclosa en les disposicions legals de protecció del patrimoni històric que afecten el conjunt del monestir de Sant Llorenç del Mont.

## Vegeu també

* Monestir de Sant Llorenç del Mont
* Santuari de la Mare de Déu del Mont
# Sant Tomàs de Fluvià

Sant Tomàs de Fluvià és un nucli de població del municipi altempordanès de Torroella de Fluvià, situat a l'est del terme i a un parell de quilòmetres al nord del Fluvià, que l'any 2005 tenia 33 habitants censats. És la seu de l'antic priorat de nom Canyà, del qual només en subsisteix l'església, ja que el claustre ha desaparegut.
Aquest petit priorat, bastant desconegut, sovint ha estat confós amb el veí de Sant Miquel de Fluvià. Fou creat entre el 1066 i el 1098 pel monestir de Sant Víctor de Marsella, que va esdevenir un centre de reforma monàstica de tipus gregorià que, amb l'annexió de nombrosos priorats i abadies, formà una mena de congregació de més de tres-centes cases. Fou ocupat per un prior i dos monjos; la comunitat es va reduir al final del segle xiv. Al segle xv el priorat es va convertir en simple església parroquial.
Dins del patrimoni arquitectònic en destaca l'església.

## Referències

* ↑ http://www.grec.cat/cgibin/gec3cencp.pgm?GRUP=219415&CERCA=canya&PAG=0004
# Santa Maria d'Ollers

L'Església de Santa Maria d'Ollers és una església de Barberà de la Conca (Conca de Barberà). Es va construir als anys 40 del segle XX arran de la destrucció de l'antiga església parroquial d'Ollers durant la Guerra Civil espanyola. Així, en la postguerra es va habilitar un habitatge com a nova església i se li va afegir una torre i un portal d'entrada, al que es donà accés per unes escales. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular situat al bell mig del poble. Bastit a mitjans de segle xx, probablement fou un habitatge fins a principis dels 1940 quan, després de l'ensorrament de l'antiga església durant la guerra civil, s'hi afegí un campanar, un portal d'entrada cobert i unes escales d'accés Si bé l'edifici no té cap interès de tipus artístic i arquitectònic, és necessària la seva ressenya com a aportació a la història recent de la societat i l'església a Catalunya.

## Referències

* 1 2

## Enllaços externs

* «Santa Maria d'Ollers». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Santa Maria de la Bisbal d'Empordà

L'església de Santa Maria de la Bisbal d'Empordà és una obra del municipi de la Bisbal d'Empordà protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'església de Santa Maria es troba elevada respecte del nivell de la plaça Major. S'hi accedeix a través d'una escalinata. Es tracta d'un edifici de grans dimensions, d'una nau amb capelles laterals i absis poligonal de cinc costats. La façana d'accés s'obre a ponent, amb una gran portalada central que presenta una porta d'arc carpanell emmarcada per una estructura decorativa típicament barroca: dos grans pedestals suporten dos parells de columnes de capitell compost que serveixen de base a un entaulament delimitat per una motllura sinuosa molt sobresortint. Al damunt hi ha una fornícula buida amb timpà trencat, al centre del qual hi ha la data del "1757". La façana es completa amb una rosassa superior i, dins una fornícula, una escultura de la Mare de Déu. La coberta és de teula a dues vessants. A la banda esquerra de la façana està situat el campanar; és un element de base quadrada i pisos superiors octogonals amb finestres d'arc apuntat. El parament de migdia presenta set contraforts entre les capelles laterals, mentre que el situat a la banda nord té sis contraforts.

## Història

La primitiva església de Santa Maria de la Bisbal fou consagrada l'any 904, encara que el temple actual no conserva cap vestigi anterior al segle xviii. L'obra va ser començada durant els primers anys d'aquell segle, com ho confirmen les dates del 1704 i 1705 que apareixen a les portes del presbiteri. A la façana hi ha la data del 1757, segurament data d'acabament del temple. Després de la guerra civil del 1936-39 va haver de fer-se de nou l'altar major, obra dirigida per l'arquitecte Pelai Martínez i inaugurada l'any 1953.

## Referències

* 1 2
# Sferisterio

L'sferisterio (mot italià; en plural sferisteri) és la pista de joc per a les modalitats pallone col bracciale i pallapugno del joc de pilota italià, el pallone.

## Pista de joc

Un sferisterio és un terreny pla i rectangular que en un dels costats llargs té un mur de suport amb una xarxa. Les mesures canvien segons la modalitat que s'hi jugue:
* Pallone col bracciale: 16 m d'ample per 86 m de llarg.
* Pallapugno: 18 m d'ample per 90 m de llarg.

## Història

L'origen del mot és el grec σφαιριστήριον (sphairistérion), un annex dels gimnasos grecs on es practicava un joc de pilota, el fol·lis. Hom suposa que dels grecs passà als romans, i aquests escamparen els jocs de pilota arreu d'Europa i donaren lloc als esports que compten les ratlles (les llargues valencianes, el ballepelote belga, les chazas castellanes i sud-americanes, el joc de pilota a mà frisó, el laxoa basc i el pallone italià).
Al segle xix, amb la popularitat del pallone col bracciale, es construeixen sferisteri amb aforament per a milers d'espectadors, com l'Sferisterio delle Cascine a Florència i el de Macerata.
Al segle xx els de més renom són per al pallone elastico, com l'Sferisterio Edmondo de Amicis de Torí, el primer amb il·luminació artificial.

## Referències

* ↑ «Progetto The Gate - Città di Torino». [Consulta: 13 juliol 2019].
* ↑ «Sferisterio - Parco delle Cascine». [Consulta: 13 juliol 2019].
* ↑ d'Italia, MuseoTorino,Comune di Torino,Direzione Musei,Assessorato alla Cultura e al 150° dell'Unità. «Sferisterio Edmondo De Amicis - MuseoTorino» (en italià). [Consulta: 13 juliol 2019].
* ↑ «Via Napione 32, prima delle case c’era lo Sferisterio» (en italià), 03-11-2016. [Consulta: 13 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Sferisterio de Torí (Corso Tazzoli)
# Shijō

L'emperador Shijō (四条 天皇, Shijo-Tennō, 17 de març del 1231 - 10 de febrer del 1242) va ser el 87è emperador del Japó, segons l'ordre tradicional de successió. Va regnar entre 1232 i 1242. Abans de ser ascendit al Tron de Crisantem, el seu nom personal (imina) era Príncep Imperial Mitsuhito. També era conegut com a Príncep Imperial Toshito.

## Biografia

L'emperador Shijo va assumir el tron després de l'abdicació de l'emperador Go-Horikawa i va governar entre el 26 d'octubre del 1232 i el 10 de febrer de 1242, data de la seva mort.
Realment no exercia cap poder, el seu pare va exercir com emperador Enclaustrat fins a la seva mort en 1234. Posteriorment l'administració va ser dirigida pels seus familiars materns Kujō Michiie i Saionji Kintsune.
Va morir el 1242 als deu anys, després d'un accident. No va deixar hereus.

## Referències

* ↑ Titsingh, Isaac. (1834). Annales des emepeurs du japon, pp. 242-245; Varley, H. Paul. (1980). Jinnō Shōtōki. pp. 227.
* ↑ Varley, p. 227.
* ↑ Titsingh, pp. 241-242.

## Bibliografia

* Titsingh, Isaac, ed. (1834). [Siyun-sai Rin-siyo/Hayashi Gahō, 1652], Nipon o daï itsi ran; ou, Annales des empereurs du Japon, tr. par M. Isaac Titsingh avec l'aide de plusieurs interprètes attachés au comptoir hollandais de Nangasaki; ouvrage re., complété et cor. sur l'original japonais-chinois, accompagné de notes et précédé d'un Aperçu d'histoire mythologique du Japon, par M. J. Klaproth . París: Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland.— Dos copias de este libro están disponibles en línea: (1) en la librería de la Universidad de Michigan, digitalizado el 30 de enero de 2007; y (2) en la librería de la Universidad de Stanford, digitalizado el 23 de junio de 2006. Texto original en francés.
* Varley, H. Paul, ed. (1980). [ Kitabatake Chikafusa, 1359], Jinnō Shōtōki ("A Chronicle of Gods and Sovereigns: Jinnō Shōtōki of Kitabatake Chikafusa" translated by H. Paul Varley) . Nova York: Columbia University Press. ISBN 0-231-04940-4

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó
# Bran (Brașov)

Bran (en alemany: Törzburg; en hongarès: Törcsvár) és una comuna al comtat de Brașov, Transsilvània (Romania). Es tracta d'uns 25 quilòmetres sud-oest de la ciutat de Brașov i consta de cinc pobles: Bran, Poarta (hongarès: Porta), Predeluț (Kispredeál), Șimon (Simon) i Sohodol (Szohodol). Està inclosa a la subregió històrica de Burzenland.
El castell medieval de Bran és una destinació turística popular, en part perquè està associat a la casa de Dràcula a la novel·la homònima de Bram Stoker.

## Història

L'Orde Teutònica va començar a construir aquí un fort de fusta anomenat Dietrichstein a principis del segle xiii. Després de la destrucció del fort per part dels mongols el 1242, el rei Segimon d'Hongria va ordenar la construcció d'un castell de pedra el 1377, mentre que l'assentament de Bran començava a desenvolupar-se a prop. Situat al capdamunt d'un escarpat penya-segat, el castell custodiava una ruta comercial estratègica entre Transsilvània i Valàquia. El 1498, Bran va passar a la jurisdicció de Braşov.
Després que l'Imperi Otomà derrotés el Regne d'Hongria al segle xvi, Bran va passar a formar part del Regne d'Hongria oriental i del Principat de Transsilvània que finalment va passar a formar part de la monarquia dels Habsburg El 1804 la comuna va passar a formar part de l'Imperi austríac juntament amb el Gran Principat de Transsilvània i el 1867 la meitat hongaresa de l'Imperi Austrohongarès. Es va afegir al Regne de Romania després de la Primera Guerra Mundial.
El castell de Bran és un dels llocs de visitants més populars de Romania, fet famós en l'època moderna quan la reina Maria el va restaurar després de rebre'l dels residents del comtat de Brașov als anys vint. El castell està obert als turistes, que poden veure l'interior sols o en una visita guiada. Fora del castell hi ha exemples de cases de pagès i cases de pagès tradicionals romaneses.

## Referències

* ↑ Light, Duncan. The Dracula Dilemma: Tourism, Identity and the State in Romania. Farnham: Ashgate Publishing, 2012.
* ↑ Belanger, Jeff. Ghosts of War: Restless Spirits of Soldiers, Spies, And Saboteurs. Career Press, 2006.
* ↑ Smith, Laurajane. The Cultural Moment in Tourism. Routledge, 2012.
# Elecció papal de 1073

L'elecció papal de 1073 va ser després de la mort d'Alexandre II. El 21 d'abril de 1073, mentre es feia el funeral del pontífex a la Basílica de Sant Joan del Laterà, el clergat i el poble romà van proclamar "Que Ildebrando sigui el Papa", "El beat Pere ha escollit l'ardiaca Ildebrando". Més tard, el mateix dia, Ildebrando va ser acompanyat a San Pietro in Vincoli i va ser escollit Papa pels cardenals allí reunits.

## Polèmica

Aquesta elecció generà polèmica perquè es qüestionava si la seva elecció va ser fruit d'un fervor extraordinari cap a Ildebrando de manera espontània o per algun compromís. Les circumstàncies d'aquest tipus d'eleccions no han estat habituals i es considera que no respecten les normes previstes en la butlla del 1059. Així i tot, es va considerar vàlid el crit unànime del poble romà que va instar l'elecció de Gregori VII.
En el decret de la seva elecció, després de ser escollit com a bisbe de Roma el 22 d'abril de 1073, Gregori VII es proclama com "un home pietós, potent en el coneixement humà i diví, amant de la igualtat i la justícia, un home de bona conducta, no violent, modest, sobri, cast, un home la infància del qual està consumada en l'amor a la Mare Església, que ha viscut el punt àlgid de la seva vida en ser elevat a ardiaca".

## Cardenals
### Electors

Mitjançant la butlla de Nicolau II "In nomini Domini" del 1059, es va reformar el procediment d'elecció permetent només als cardenals bisbes el dret a escollir al nou Papa, amb el consens del clergat menor. A l'abril del 1073 eren sis els cardenals electors, però només dos d'ells van estar presents en la mort del Papa anterior:
* Giovanni (nomenat el 1057) - Cardenal bisbe de Porto
* Ubaldo (nomenat el 1063) - Cardenal bisbe de Savina

### Absents

Dos cardenals no van estar presents en l'elecció: el primer a causa d'una legació estrangera, i el segon perquè era un abat benedictí que no residia a Roma:
* Gerald de Regensburg (nomenat el 1072) - Cardenal bisbe d'Ostia
* Pere Igni (nomenat el 1072) - Cardinal bisbe d'Albano, abat de San Salvador de Fucecchio

## Referències

* ↑ «The Cardinals of the Holy Roman Church - Papal elections and conclaus by century». Arxivat de l'original el 2016-04-14. [Consulta: 4 març 2017].
# Autenticació d'accés bàsica

autenticació d'accés bàsica és un mètode que permet que el client HTTP pugui incloure el nom d'usuari i la contrasenya corresponent a la petició HTTP.
De forma abreviada, l'autenticació d'accés bàsica es coneix per les sigles BA, de l'anglès Basic Authentication.

## Característiques

La implementació BA és el mecanisme més senzill per reforçar el control d'accés a recursos web, ja que no ha de menester cookies, identificadors de sessió ni pàgines d'inici de sessió. En lloc de tot això, BA inclou l'usuari i la contrasenya a la capçalera HTTP sense cap negociació prèvia.

## Seguretat

El mecanisme BA no proporciona confidencialitat en l'enviament de les credencials (nom d'usuari i contrasenya). El que es fa és aplicar-los la codificació Base64 en l'enviament, sense fer ús de mètodes d'encriptació ni funcions de hash. Per aquest motiu, l'autenticació d'accés bàsica es fa servir sobre HTTPS, que sí que garanteix la confidencialitat.
Com que la capçalera BA s'ha d'enviar en cada petició HTTP, el client HTTP guarda temporalment les credencials durant un temps prudencial per, així, no haver de demanar a l'usuari que les proporcioni cada vegada. El període en què es guarda les credencials difereix entre navegadors web.
HTTP no proporciona cap mètode perquè el servidor web permeti al client tancar la sessió. Ha de ser el mateix navegador el que oblidi les credencials, cosa que es pot aconseguir eliminant les dades temporals (catxe) de forma manual.

## Protocol
### Costat del servidor

Quan el client fa una petició sense credencials sobre un URL que en requereix, el servidor respon amb un missatge HTTP on la capçalera conté el codi d'estat HTTP 401 Not Authorized i un camp WWW-Authenticate.
El camp WWW-Authenticate per a autenticació d'accés bàsica té la forma següent:

### Costat del client

Quan el client vol incloure les credencials a la petició HTTP, pot utilitzar el camp d'autenticació.
El camp d'autenticació es compon de la següent manera:
* Nom d'usuari i contrasenya, separats per dos punts, tal com "usuari:contrasenya" i codificats en la variant RFC2045-MIME de Base64, sense limitar-la a 76 caràcters per línia.
* Abans de la cadena codificada, s'hi posa el nom del mecanisme d'autenticació i un espai en blanc. Això és: "Basic "
Per exemple, si el nom d'usuari és 'Aladdin' i la contrasenya és 'open sesame' la capçalera té la forma següent:
Authorization: Basic QWxhZGRpbjpvcGVuIHNlc2FtZQ ==

## Referències

* 1 2 3 http://tools.ietf.org/html/rfc1945#section-11
* ↑ http://tools.ietf.org/html/rfc1945#section-10.16
* 1 2 http://tools.ietf.org/html/rfc1945#section-11.1
* 1 2 http://tools.ietf.org/html/rfc1945#section-10.2
# PAGASA

L'Administració de Serveis Atmosfèrics, Geofísics i Astronòmics de Les Filipines (PAGASA, Pangasiwaang Pilipino sa Palingkurang Atmosperiko, Heopisikal at Astronomiko en tagàlog) és una institució nacional filipina destinada a proveir recomanacions, alertes i avisos sobre inundacions i tifons, i la previsió meteorològica incloent avisos de temps violent, així com informacions addicionals sobre meteorologia, astronomia i climatologia.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (anglès)
# Inca Kola

L'Inca Kola és una beguda carbonatada dolça del Perú de color groc. És actualment la beguda no alcohòlica que més es ven al país, per damunt fins i tot de begudes com ara la Coca Cola, la qual ha comprat la marca fa uns anys. Va ser creada el 1935 per la Corporación José R. Lindley.

## Fonts

* Czinkota, Michael R. Marketing Internacional/ International Marketing (en castellà). Mèxic D.F.: Cengage Learning Editores, 2008. ISBN 9706868275.
* Lamb, Charles W. Marketing (en castellà). Mèxic D.F.: Cengage Learning Editores, 2006. ISBN 9706865470.
* Gitman, Lawrence J. El futuro de los negocios (en castellà). Mèxic D.F.: Cengage Learning Editores, 2006. ISBN 9706864784.

## Referències

* ↑ «Inca Kola: La bebida gaseosa creada como agradecimiento al Perú» (en castellà), 25-02-2022. [Consulta: 26 març 2022].

## Enllaços externs

* «Inca Kola» (en castellà). Corporación José R. Lindley. Arxivat de l'original el 2012-11-17.