OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estat de Bombai

L'Estat de Bombai fou un estat de l'Índia que va existir fins a la seva partició segons criteris lingüístics en els dos estats de Maharashtra i Gujarat (1 de maig de 1960).
La superfície de l'estat era de 494.358 km² i la població de 48.264.622 (estimació del 1956 segons el cens de 1951). El 1951 parlaven urdú a l'estat el 5,5% de la població.

## Història

Aquest estat va derivar de l'antiga presidència de Bombai, una entitat creada sota domini britànic. El 1937 la presidència va agafar el nom de Província de Bombai. L'agost de 1947 amb la independència, els principats indígenes de Gujarat i Dècan foren incorporats a la província que fou reanomenada Estat de Bombai. L'1 de novembre de 1956 es va produir una reorganització administrativa i hi foren incorporats els territoris de llengua marathí de Marathwada abans dependents de l'Estat de Hyderabad, de Vidarbha, abans a Madhya Pradesh, i de Saurashtra i Kutč. mentre l'extrem sud, de llengua kannada, fou incorporat a Karnataka. L'estat va conservar el nom però fou anomenat sovint com Maha Dwibhashi Rajya, el "Gran estat bilingüe".
Van sorgir moviments per la separació entre gujaratis i marathis: el Mahagujarat dirigit per Shri Indubhai Yagnik fou el principal a Gujarat. A territori de llengua marathí la reclamació va esdevenir violenta, i l'1 de maig de 1960 es va decidir separar l'estat en dos: Maharashtra i Gujarat.

## Ministres i governadors

El ministres en cap de l'estat, tots del Partit del Congrés, foren:
* Bal Gangadhar Kher (1888-1957) 15 d'agost de 1947 a 21 d'abril de 1952
* Morarji Desai (1896 - 1995) 21 d'abril de 1952 a 1 de novembre de 1956
* Yeshwantrao Balwantrao Chavan (1913 - 19??) 1 de novembre de 1956 a 1 de maig de 1960
Els governadors foren:
* David John Colville baró de Clydesmuir (1894 - 1954) 15 d'agost de 1947 - 6 de gener de 1948
* Raja Maharaj Singh (1878 - 1959) 6 de gener de 1948 - 30 de maig de 1952
* Sir Girja Shankar Bajpai (1891 - 1954) 30 de maig de 1952 - 5 de desembre de 1954
* Mangaldas Mancharam Pakvasa (1882 - 19??) 5 de desembre de 1954 - 1 de març de 1955
* Harekrushna Mahatab (1899 - 1987) 1 de març de 1955 - 14 d'octubre de 1956
* Mohomedali Currim Chagla (1900 - 1981) 14 d'octubre de 1956 - 10 de desembre de 1956
* Sri Prakasa (1890 - 1971) 10 de desembre de 1956 - 1 de maig de 1960

## Vegeu també

* Presidència de Bombai
* Samyukta Maharashtra Samiti
# Efecte Zener

A l'electrònica, l'efecte Zener (emprat sobretot en el díode Zener amb el nom apropiat) és un tipus de ruptura elèctrica, descobert per Clarence Melvin Zener. Es produeix en un díode p-n polaritzat inversament quan el camp elèctric permet el túnel d'electrons des de la valència a la banda de conducció d'un semiconductor, donant lloc a nombrosos portadors minoritaris lliures que de sobte augmenten el corrent invers.
Sota un alt voltatge de polarització inversa, la regió d'esgotament de la unió pn s'eixampla, la qual cosa condueix a un camp elèctric d'alta intensitat a través de la unió. Els camps elèctrics prou forts permeten l'efecte túnel d'electrons a través de la regió d'esgotament d'un semiconductor, donant lloc a nombrosos portadors de càrrega lliures. Aquesta generació sobtada de portadors augmenta ràpidament el corrent invers i dona lloc a la conductància de gran pendent del díode Zener.
L'efecte Zener és diferent de la ruptura d'allau. La ruptura d'allau implica que els electrons portadors minoritaris a la regió de transició s'acceleren, pel camp elèctric, a energies suficients per alliberar parells d'electrons-forat mitjançant col·lisions amb electrons lligats. L'efecte Zener i l'allau es poden produir simultàniament o independentment l'un de l'altre. En general, les ruptures de la unió dels díodes que es produeixen per sota de 5 volts són causades per l'efecte Zener, mentre que les ruptures que es produeixen per sobre de 5 volts són causades per l'efecte allau. Les ruptures que es produeixen a tensions properes als 5 V solen ser causades per alguna combinació dels dos efectes. Es troba que la tensió de ruptura de Zener es produeix a una intensitat de camp elèctric d'aproximadament 3x10⁷ V/m La ruptura de Zener es produeix a les unions fortament dopades (semiconductor de tipus p moderadament dopat i de tipus n fortament dopat), que produeix una regió d'esgotament estreta. La ruptura de l'allau es produeix en unions lleugerament dopades, que produeixen una regió d'esgotament més àmplia. L'augment de la temperatura a la unió augmenta la contribució de l'efecte Zener a la ruptura i disminueix la contribució de l'efecte allau.

## Referències

* ↑ «PN junction breakdown characteristics» (en anglès). Circuits Today, 25-08-2009. [Consulta: 16 agost 2011].
* ↑ "Zener and Avalanche Breakdown/Diodes" Arxivat 2017-11-07 a Wayback Machine., School of Engineering and Applied Sciences, Harvard University
* ↑ Fair, R.B.; Wivell, H.W. IEEE Transactions on Electron Devices, 23, 5, 5-1976, pàg. 512–518. DOI: 10.1109/T-ED.1976.18438. ISSN: 1557-9646.
* ↑ «PN junction breakdown characteristics» (en anglès). Circuits Today, 25-08-2009. [Consulta: 16 agost 2011].
* ↑ "Zener and Avalanche Breakdown/Diodes" Arxivat 2017-11-07 a Wayback Machine., School of Engineering and Applied Sciences, Harvard University
# Agrupación Nacionalista Independente

L'Agrupación Nacionalista Independente fou una organització política de caràcter galleguista fundada en 1931 i que es va integrar en el Partit Galleguista.

## Trajectòria

L'Agrupación Nacionalista Independente es va fundar per iniciativa de Xoán Xesús González a Santiago de Compostel·la en 1931, el seu president era Lois Tobío Fernández, el vicepresident Ricardo Carballo Calero, el secretari general el mateix Xoán Xesús i el secretari d'actes Luís Seoane.
La principal activitat del grup consistí en l'organització del primer gran míting galleguista que es va celebrar després de la proclamació de la Segona República Espanyola a Compostel·la el 10 de maig i en el que intervingueren Castelao, Valentín Paz Andrade, Álvaro das Casas i Ramón Otero Pedrayo entre d'altres. El grup es va integrar en el Partit Galleguista, cosa que provocà l'abandó de Xoán Xesús González.

## Bibliografia

* Marcos Seixo, Limiar en A modelo de Paco Asorey, Xerais, 2002
# Any Nou Vietnamita

Têt Nguyên Dán és la celebració de l'Any Nou Vietnamita (en vietnamita: Tết Nguyên Đán) (en xinès: 節 元旦) literalment: "Dia del nou any". Hi ha altres festivals anomenats Têt, com el Tết Trung Thu, la Festa de la Mitja Tardor. El Têt és la celebració més important de l'any. Es tracta d'un festival de colors, una explosió de petards, els districtes competeixen en enginy per ser els millors amb els seus balls i les seves decoracions. La festivitat té lloc el dia de la primera lluna nova, a la meitat del període que separa el solstici d'hivern del equinocci de primavera, entre el 21 de gener i el 20 de febrer. Les festivitats duren des del primer dia de l'any fins al tercer, però es poden estendre molt bé durant una setmana. El drac daurat arriba per caçar als darrers esperits malvats que podrien assaltar l'indret. El Têt generalment se celebra el mateix dia que l'Any Nou Xinès, ja que Vietnam i la Xina popular tenen el mateix calendari lunisolar. El període d'observació de la lluna nova, que marca el començament de l'any, pot variar un dia segons les respectives ciutats des d'on s'observa el fenomen. No obstant això, moltes de les característiques de les festivitats són idèntiques.

## Referències

* ↑ «Año nuevo en Vietnam» (en castellà). trotavietnam.
# Altiplà de la Segarra

L'altiplà de la Segarra, o simplement la Segarra, és un altiplà que va dels 450 als 900 metres d'altitud i està situat prop del centre de Catalunya, entremig de la conca del riu Segre (a ponent), la conca del riu Anoia i la conca del riu Llobregat (a llevant tots dos) i, per tant, a una elevació més alta que les terres circumdants. És una zona amb una estructura econòmica basada en l'agricultura (el cultiu predominant és el cereal de secà).
Tradicionalment, s'ha associat aquest altiplà amb una comarca. La divisió comarcal de 1936 de Catalunya va fixar la comarca administrativa de la Segarra, amb capital a Cervera; aquesta comarca administrativa ocupava el sector central de l'altiplà segarrenc, però en va deixar fora la rodalia de Calaf (Alta Segarra), que s'anomena tradicionalment la calma de Calaf, la rodalia de Santa Coloma de Queralt (Baixa Segarra) i la rodalia de Tàrrega i el nord de les Borges Blanques (que va rebre del nom d'Urgell).

## Referències

* ↑ la Segarra, Gran Enciclopèdia Catalana.
# Appletiser

Appletiser, mot construït com a joc de paraules des de "appetizer" (aperitiu en anglés) és un suc de fruita espumós creat mesclant suc de fruita amb aigua carbonatada. Va ser creat el 1966 a Elgin Valley, Cap Occidental, Sud-àfrica, per l'immigrant franco-italià Edmond Lombardi. Per a l'exportació i fora de temporada, el suc es concentra extraient l'aroma i l'aigua. El concentrat es pot emmagatzemar llavors en cambres frigorífiques. A Sud-àfrica, el suc es filtra i després s'embotella immediatament, sense afegir aigua. El concentrat es pot convertir llavors en suc afegint l'aigua i l'aroma concentrat en les ràtios originals.
El 1966, Edmond Lombardi va començar a crear el seu suc de fruita brillant, Appletiser, barrejant el suc de fruita amb aigua carbonatada. El negoci tenia la seu a la vall d'Elgin del Cap Occidental, Sud-àfrica. Les exportacions van començar el 1969 a dos arxipèlags: les Illes Canàries (Espanya) i el Japó. El 2016, la marca Appletiser va ser venuda a la Coca-Cola.

## Referències

* ↑ «Descubre la historia de Appletiser y el secreto de su sabor» (en castellà). Arxivat de l'original el 2019-03-27.
* ↑ CANARIAS7 «Coca-Cola lanzará en el mercado nacional Appletiser». , 27-06-2017 [Consulta: 24 abril 2021].
# Escut de Saint Christopher i Nevis

L'escut de Saint Christopher i Nevis es va adoptar el 16 de febrer del 1967, durant l'època de la federació amb Anguilla, i fou concedit per la reina Elisabet II. El 19 de setembre del 1983, arran de la independència del país, se'n va modificar el lema (l'anterior era Unity in Trinity, 'Unitat en la Trinitat').

## Blasonament

D'argent, un xebró de gules, acostat al cap de dues flors de ponciana al natural, una a cada banda, i d'una goleta al peu, també al natural. El cap d'atzur, carregat amb la testa d'un indígena caribeny al natural, dextrat d'una flor de lis d'or i sinistrat d'una rosa d'argent botonada de gules.
Té com a suports dos pelicans a banda i banda, el de la destra sostenint una palmera i el de la sinistra una canya de sucre, damunt una cinta amb el lema nacional en anglès: COUNTRY ABOVE SELF ('El país abans que un mateix').
Com a cimera, un casc amb llambrequí d'or i de sable, somat d'un borlet dels mateixos colors on descansa una corona mural de gules de la qual surt una torxa de sinople aguantada per una mà negra i una de blanca, ambdues al natural.

## Escuts utilitzats anteriorment

* Escut de Saint Christopher, Nevis i Anguilla (1958-1967)
* Escut de Saint Christopher, Nevis i Anguilla (1967-1983)

## Vegeu també

* Bandera de Saint Christopher i Nevis

## Enllaços externs

* Heraldry of the World - Escut de Saint Christopher i Nevis (anglès)
* Hubert Herald – Escut de Saint Christopher i Nevis (anglès)
# Notació d'índex abstracte

La notació d'índex abstracte (també coneguda com a notació d'índex de nom de ranura) és una notació matemàtica per a tensors i espinors que utilitza índexs per indicar els seus tipus, en lloc dels seus components en una base particular. Els índexs són mers marcadors de posició, no relacionats amb cap base i, en particular, no són numèrics. Per tant, no s'ha de confondre amb el càlcul de Ricci. La notació va ser introduïda per Roger Penrose com una manera d'utilitzar els aspectes formals de la convenció de suma d'Einstein per compensar la dificultat de descriure les contraccions i la diferenciació covariant en la notació tensoral abstracta moderna, tot preservant la covariància explícita de les expressions implicades.
Deixar $V$ ser un espai vectorial, i $V^{*}$ el seu doble espai. Considereu, per exemple, un tensor covariant d'ordre 2 $h\in V^{*}\otimes V^{*}$. Aleshores $h$ es pot identificar amb una forma bilineal $V$. En altres paraules, és una funció de dos arguments a $V$ que es pot representar com un parell de ranures:
$h=h(-,-).$
La notació d'índex abstracte és només un etiquetatge de les ranures amb lletres llatines, que no tenen cap significat a part de la seva designació com a etiquetes de les ranures (és a dir, no són numèriques):
    $h=h_{ab}.$
    Una contracció del tensor (o traça) entre dos tensors es representa per la repetició d'una etiqueta d'índex, on una etiqueta és contravariant (un índex superior corresponent al factor $V$) i una etiqueta és covariant (un índex inferior corresponent al factor $V^{*}$). Així, per exemple,
    ${t_{ab}}^{b}$
    és la traça d'un tensor $t={t_{ab}}^{c}$ en els seus dos últims espais. Aquesta manera de representar les contraccions del tensor mitjançant índexs repetits és formalment similar a la convenció de suma d'Einstein. No obstant això, com que els índexs no són numèrics, no implica una suma: més aviat correspon a l'operació de traça independent de la base abstracta (o aparellament natural) entre factors tensorals de tipus $V$ i els de tipus $V^{*}$.

## Referències

* ↑ Kip S. Thorne and Roger D. Blandford. Modern Classical Physics: Optics, Fluids, Plasmas, Elasticity, Relativity, and Statistical Physics (en anglès). Princeton University Press, 2017. ISBN 978-0-69115902-7.
* ↑ Roger Penrose. The Road to Reality: A Complete Guide to the Laws of the Universe (en anglès). Vintage, 2007. ISBN 978-0-67977631-4.
* ↑ Roger Penrose and Wolfgang Rindler. Spinors and Space-Time, Volume 1: Two-Spinor Calculus and Relativistic Fields (en anglès). Cambridge University Press, 1984. ISBN 978-0-52133707-6.
* ↑ «6.7: Abstract Index Notation» (en anglès). https://phys.libretexts.org,+15-03-2018.+[Consulta: 8 gener 2023].
# Esquirol d'orella tacada

L'esquirol d'orella tacada (Callosciurus adamsi) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu als estats malaisis de Sabah i Sarawak. El seu hàbitat natural són els boscos de dipterocarpàcies, tant a les planes com als turons. Està amenaçada per la tala d'arbres i la transformació del seu entorn per a usos agrícoles.
El nom específic d'aquest esquirol fou triat en honor de C. D. Adams, un funcionari de Borneo.

## Referències

* ↑ Duckworth, J. W.; Meijaard, E. Callosciurus adamsi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 17 agost 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 3. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol de Finlayson

L'esquirol de Finlayson (Callosciurus finlaysonii) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Cambodja, Laos, Myanmar, Tailàndia i el Vietnam, així com Singapur, on ha sigut introduït. Es tracta d'un animal arborícola. Els seus hàbitats naturals són els boscos oberts, les plantacions de cocoters i els boscos densos. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del zoòleg escocès George Finlayson.

## Referències

* ↑ Duckworth, J. W., Timmins, R. J.; Parr, M. Callosciurus finlaysonii. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 18 agost 2015.
* ↑ Beolens, Watkins i Grayson, 2009, «Finlayson, G.».

## Bibliografia

* Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol de Gray

L'esquirol de Gray (Callosciurus inornatus) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a la Xina, Laos i el Vietnam. Es tracta d'un animal arborícola. Els seus hàbitats naturals són els boscos secundaris, pertorbats i perennifolis, tant secs com humits. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que a Laos és objecte de caça.

## Referències

* ↑ Duckworth, J. W., Timmins, R. J. Callosciurus inornatus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 18 agost 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol de Guayaquil

L'esquirol de Guayaquil (Simosciurus stramineus) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu al voltant del golf de Guayaquil (nord-oest del Perú i sud-oest de l'Equador). El seu hàbitat natural són els boscos perennifolis humits i els boscos tropicals secs. També se'l troba a les zones urbanes, on pot ser que hagi sigut introduït. Està amenaçat per la caça i per la destrucció del seu entorn a causa de la tala d'arbres i l'expansió de l'agricultura.

## Referències

* ↑ Duckworth, J. W.; Koprowski, J. Sciurus stramineus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 9 octubre 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol de Heinrich

L'esquirol de Heinrich (Hyosciurus heinrichi) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic de les muntanyes del centre de Sulawesi (Indonèsia). S'alimenta de cucs. El seu hàbitat natural són els boscos primaris montans, on viu a altituds d'entre 1.400 i 2.300 msnm. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
Aquest tàxon fou anomenat en honor del biòleg i explorador alemany Gerd Heinrich.

## Referències

* ↑ Ruedas, L. Hyosciurus heinrichi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 25 agost 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 183. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol de Hoogstraal

L'esquirol de Hoogstraal (Sundasciurus hoogstraali) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic de la regió faunística de Palawan (Filipines). Els seus hàbitats naturals són els boscos secundaris i els jardins. Està amenaçat per la destrucció del seu entorn.
Aquest tàxon fou anomenat en honor de l'entomòleg i parasitòleg estatunidenc Harry Hoogstraal.

## Referències

* ↑ Ong, P.; Tabaranza, B.; Rosell-Ambal, G.; Balete, D. Sundasciurus hoogstraali. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 7 setembre 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 194-195. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol de Mentawai

L'esquirol de Mentawai (Callosciurus melanogaster) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic de l'arxipèlag de Mentawai (Indonèsia). El seu hàbitat natural són els boscos primaris i secundaris de plana. Està amenaçat per la desforestació que s'està produint al seu entorn natural. El seu nom específic, melanogaster, vol dir ‘panxa negra’ en llatí.

## Referències

* ↑ Lunde, D.; Duckworth, J. W.; Lee, B.; Tizard, R. J. Callosciurus melanogaster. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 18 agost 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol de Nayarit

L'esquirol de Nayarit (Sciurus nayaritensis) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Mèxic i els Estats Units, on se'l troba a altituds d'entre 1.560 i 2.700 msnm. Els seus hàbitats naturals són els boscos mixtos de coníferes i els boscos de roures i pins. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que és objecte de caça a escala local.

## Referències

* ↑ Linzey, A. V.; Koprowski, J.; Roth, L. Sciurus nayaritensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 16 octubre 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol de Palawan meridional

L'esquirol de Palawan meridional (Sundasciurus steerii) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic de la regió faunística de Palawan (Filipines). Els seus hàbitats naturals són els boscos primaris, els boscos secundaris, les plantacions i els jardins. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
Aquest tàxon fou anomenat en honor del zoòleg, botànic i ornitòleg estatunidenc Joseph Beal Steere.

## Referències

* ↑ Ong, P.; Tabaranza, B.; Rosell-Ambal, G.; Balete, D.; Heaney, L. Sundasciurus steerii. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 3 setembre 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 391. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol de banda negra de Borneo

L'esquirol de banda negra de Borneo (Callosciurus orestes) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Indonèsia i Malàisia. Es tracta d'un animal arborícola que s'alimenta de fruita i formigues. Els seus hàbitats naturals són els boscos montans baixos i els boscos de dipterocarpàcies alts. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Duckworth, J. W.; Lee, B.; Tizard, R. J. Callosciurus orestes. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 19 agost 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :