OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Erkki Linko

Erkki Edvard Linko, fins al 1906 Lindroth (Tampere (regió de Pirkanmaa), 27 de febrer, 1893 - Estocolm, 23 de novembre, 1966), va ser un líder d'orquestra finlandès i fundador de l'Orquestra Simfònica de la Ràdio Finlandesa.
Linko era fill del director de cor Edvard Linko i Maria Elisabeth Lundelin. El seu germà Ernst Linko era músic i estava casat amb la cantant d'òpera Lahja Linko. Es va convertir en estudiant el 1912 i va estudiar a la Universitat de Hèlsinki fins a 1918. En la seva joventut va dirigir produccions d'opereta al Teatre de Tampere.
Va estudiar música al Conservatori de Hèlsinki del 1920 al 1922, i el 1930 va realitzar un viatge d'estudis a Àustria i Riga. Entre 1916 i 1927 va dirigir diverses orquestres de cinema i restaurants, i el 1927 va ser un dels iniciadors de l'Orquestra Simfònica de la Ràdio, de la qual va ser director del 1927 al 1952. Va ser director de la biblioteca musical de la ràdio de 1944 a 1952, cap de la Westerlund Concert Bureau de 1948 a 1949, membre de la junta de l'Associació de Músics de Finlandia de 1923 a 1927 i el seu secretari de 1926 a 1927. Linko també va dirigir orquestres de ràdio a Riga, Praga i Estocolm.
El maig de 1929 van arribar a Hèlsinki tècnics alemanys de la companyia de gramòfons Polyphon i es van fer una seixantena d'enregistraments a l'apartament dels "Sällskapet Muntra Musikanters". Linko va ser director de l'orquestra d'estudi de la companyia (Helsinki Polyphon Orchestra). Entre els solistes convidats hi havia R.R. Ryynänen, Lauri Sirelius, Olga Siikaniemi, Iivari Kainulainen i Markus Rautio. Un enregistrament històric en el qual Linko va participar com a director de l'orquestra va ser Tango Carita amb Martta Tiger com a cantant. El tango, compost per François de Godzinsky, es va convertir així en el primer enregistrament nacional del gènere a Finlàndia, malgrat que l'estil musical es practicaba al país des de 1913.

## Referències

* ↑ ”Erkki Edvard Linko (Lindroth)”. Geni.com. Läst 15 oktober 2022.
* 1 2 3 Qui és tothom (Aikalaiskirja): Informació personal sobre el poble finlandès modern 1954. Hèlsinki: Ottawa. 1954. pàg. 486
* 1 2 3 "Concert fàcil d'entendre al finlandès del nord". Oient de ràdio. 19 de febrer de 1939. Llegit el 15 d'octubre de 2022.
* ↑ ”Helsingissä lau'etaan gramofoniin”. Uusi Suomi. 24 maj 1929. Läst 15 oktober 2022.
* ↑ Lindfors, Jukka (3 juni 2013). ”Tulisesta tangosta tuli Suomessa verkkaan askellettua mollimelankoliaa”. Yle. Läst 15 oktober 2022.
# Amblyeleotris macronema

Amblyeleotris macronema és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Illa Lizard (Austràlia).

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1874. Notice sur les genres Amblyeleotris, Valenciennesia et Brachyeleotris. Versl. Akad. Amsterdam (Ser. 2) v. 8. 372-376.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Polunin, N. V. C. & R. Lubbock. 1979. Five new prawn-associated gobies (Teleostei: Gobiidae) of the genus Amblyeleotris. Bull. Br. Mus. (Nat. Hist.) Zool. v. 36 (núm. 4): 239-249.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Balitora brucei

Balitora brucei és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia, Bhutan, Bangladesh, el Nepal i Myanmar.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.
* ↑ Oo, W. 2002. Inland fisheries of the Union of Myanmar. A T. Petr i D.B. Swar (eds.) Cold Water Fisheries in the Trans-Himalayan Countries. FAO Fish. Tech. Pap. 431.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. ´
* Gray, J. E. 1830-1835. Illustrations of Indian zoology; chiefly selected from the collection of Major-General Hardwicke, F.R.S., .... 20 parts in 2 vols. Illustrations of Indian zoology; chiefly selected from the collection of Major-General Hardwicke, F.R.S., .... Pls. 1-202.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. 1988. Indian and Indochinese species of Balitora (Osteichthyes: Cypriniformes) with descriptions of two new species and comments on the family-group names Balitoridae and Homalopteridae. Revue Suisse de Zoologie v. 95 (núm. 2): 487-504.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zheng, C.-Y. i W. Zhang 1983: On the genus Balitora Gray from Yunnan Province, China. Journal Sci. Med. Jinan University 1983 (núm. 1): 65-70. (en xinès amb resum en anglès).
# Amblyeleotris rubrimarginata

Amblyeleotris rubrimarginata és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Austràlia (Queensland).

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1874. Notice sur les genres Amblyeleotris, Valenciennesia et Brachyeleotris. Versl. Akad. Amsterdam (Ser. 2) v. 8. 372-376.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Mohlmann, M. S. & J. E. Randall. 2002. Three new species of gobiid fishes of the genus Amblyeleotris from the central and western Pacific. Raffles Bull. Zool. v. 50 (núm. 1): 215-226.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Wilho Ilmari

Wilho Ilmari (fins a 1906 Sundberg (Kymi (província de Kymenlaakso), 24 d'abril, 1888 - Turku (regió de Finlándia Propia), 18 d'agost, 1983), va ser un director i actor finlandès.
Va ser director adjunt del Teatre Nacional de Finlàndia i director de l'Escola de Teatre de Finlandia des de 1942. El treball de director cinematogràfic més conegut d'Ilmari és Els set germans (1939). Va ser el president de l'Associació de Directors de Teatre i Directors de Teatre de Finlàndia des de 1945.
Ilmari va rebre la medalla Pro Finlandia el 1947. Va rebre el títol de Conseller de Teatre el 1951. Ilmari està enterrat al cementiri Vell de Turku.

## Teatres

Va ser director de teatre al Teatre del Poble de Turku, Tampere i al teatre itinerant de 1910 a 1919, director al Teatre Nacional de 1937 a 1957 i ajudant de direcció de 1947 a 1947, i director artístic del Teatre-Obrers de Hèlsinki a 11969. Ilmari va ser un respectat intèrpret de Kivi i Shakespeare.

## Filmografia

* Tukkijoella (1928)
* Kuriton sukupolvi (1937)
* Vieras mies tuli taloon (1938)
* Nummisuutarit (1938)
* Jumalan tuomio (1939)
* Seitsemän veljestä (1939)
* Oi, kallis Suomenmaa (1940)
* Yli rajan (1942)
* Hopeakihlajaiset (1942)
* Rakkaus on nopeampi Piiroisen pässiäkin (1950)
* Pitkäjärveläiset (1951)

## Referències

* ↑ Korsberg, Hanna: Moderni Kansallinen. 3/2005. Ennen ja nyt – historian tietosanomat. Viitattu 25.10.2006.
* 1 2 3 4 Otavan Iso tietosanakirja, osa 3, p. 1158. Otava 1968.
* ↑ Turun seurakunnan hautahaku Hautakartta. Viitattu 5.12.2023.
# Balèria

Balèria (segle iii - Manacor, segle iv) és considerada pel Bisbat de Mallorca una de les primeres cristianes de l'illa de les quals es té notícia. Fou enterrada a la basílica paleocristiana de Son Peretó (Manacor) juntament amb un infant, motiu pel qual se suposa que va participar de la comunitat cristiana vinculada a aquesta parròquia.

## Basílica on fou enterrada

La basílica fou descoberta el 1912 per mossèn Josep Aguiló Pinya, qui adquirí els terrenys i hi realitzà excavacions. Es tracta d'una estructura de planta rectangular, amb tres naus separades per una filera de columnes. De la nau central es recuperà un primitiu altar de pedra. El trespol del centre és cobert per una sèrie de mosaics amb motius vegetals i geomètrics, amb representacions d'aus, sanefes, faixes i cercles enllaçats. Entre ells sobresurt la làpida sepulcral dedicada a la jove Balèria, que incorpora motius de simbologia cristiana (aus, cràteres) i que actualment pot veure's al Museu Arqueològic Municipal de Manacor. A la làpida pot llegir-se: «Baleria fidelis in pace vixit annis XXVI. Trasivit de hac vita sub die II kalendas octobris» (Balèria visqué en pau 26 anys. Passà d'aquesta vida dia segon abans de les calendes).
L'estructura arquitectònica del temple sembla influïda pels cànons siriopalestinencs i nordafricans de la segona meitat del segle v, signe dels contactes culturals que s'establiren entre l'illa i el continent africà. Però els mosaics s'incorporaren més tard, entorn del segle vi, segons es desprèn de les afinitats itàliques i nordafricanes i també dels repertoris iconogràfics de les sinagogues orientals. Aquest darrer aspecte també assenyala la importància del component jueu en l'art cristià primerenc Potser aquest fou l'origen de Balèria.

## Referències

* 1 2 3 «Balèria». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).

## Bibliografia

* Balèria, núm. 1 (setembre 1995), p. 2. Lloseta: Comunió i alliberament.
* Gran Enciclopèdia de Mallorca. Palma: Promomallorca, DL1989. Vol. 1
* Castells Valdivieso, M (2001). Retrobar el patrimoni. Estratègies de desenvolupament territorial a partir de la interpretació de la basílica de Son Peretó (Manacor). A: I Jornades d'estudis locals de Manacor: Manacor, cultura i territori. Manacor: Ajuntament de Manacor.
# Campionat del Món de X-Trial 2021

La temporada de 2021 del Campionat del Món de X-Trial fou la 29a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 5 proves puntuables, a celebrar a finals de 2020. A l'hora de la veritat, però, el calendari es va veure escurçat a només 2 proves a causa de la pandèmia de COVID-19: el Trial Indoor d'Andorra la Vella (6 de novembre) i el Trial Indoor de Barcelona (21 de novembre).

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Toni Bou | Montesa | 40 |
| 2 | Adam Raga | TRRS | 27 |
| 3 | Jaime Busto | Vertigo | 21 |
| 4 | Gabriel Marcelli | Montesa | 18 |
| 5 | Matteo Grattarola | Beta | 13 |
| 6 | Miquel Gelabert | Gas Gas | 10 |
| 7 | Jeroni Fajardo | Sherco | 9 |
| 8 | Toby Martyn | TRRS | 4 |
| 9 | Jorge Casales | Gas Gas | 2 |

## Referències

* «World Championship X Trial 2021» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 10 maig 2021].
* «Championship overview. Ranking riders 2021» (en anglès). fim-moto.com. FIM, 2021. [Consulta: 10 maig 2021].
# Un divan a Nova York

Un divan a Nova York (títol original: Un divan à New York) és pel·lícula franco-belgo-alemanya de Chantal Akerman estrenada l'any 1996. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un psicoanalista novaiorquès intercanvia el seu pis amb una francesa, Béatrice. Però no es coneixen pràcticament, i els qui pro quo tenen lloc d'una part i de l'altra.

## Repartiment

* Juliette Binoche: Béatrice Saulnier
* William Hurt: Henry Harriston
* Stephanie Buttle: Anne
* Barbara Garrick: Lizbeth Honeywell
* Paul Guilfoyle: Dennis
* Richard Jenkins: Campton
* Kent Broadhurst: Tim
* Matthew Burton: Wood
* Henry Bean: Stein
* Bernard Breuse: Jerôme.

## Premis i nominacions

Esment especial per a Chantal Akerman en el Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary el 1996.(1)

## Referències

* ↑ «Un divan a Nova York». esadir.cat.
* ↑ «Un divan à New York» (en anglès). The New York Times.
# Football Association Red Boys Differdange

El Football Association Red Boys Differdange (FA Red Boys Differdange / FA Red Boys Differdingen / FA Red Boys Deifferdeng) fou un club de futbol luxemburguès de la ciutat de Differdange.

## Història

El Red Boys va ser fundat el 1907, just un any després del primer club del país, el Fola Esch. No debutà a la lliga luxemburguesa fins al 1919, a la segona divisió, tot i que en pocs anys esdevingué un dels clubs més importants del país.
Durant els anys 20 i 30 fou el dominador del futbol del país al costat de l'Spora Luxemburg. Red Boys guany 13 títols entre1923 i 1936. En total guanyà 6 lligues i 15 títols a la Copa, rècord de la competició.
Desaparegué l'any 2003 en fusionar-se amb l'AS Differdange, convertint-se en Football Club Differdange 03.

## Palmarès

* Lliga luxemburguesa de futbol:
    Campions (6): 1922-23, 1925-26, 1930-31, 1931-32, 1932-33, 1978-79
    Finalistes (10): 1926-27, 1933-34, 1934-35, 1957-58, 1973-74, 1975-76, 1979-80, 1980-81, 1983-84, 1984-85
* Copa luxemburguesa de futbol:
    Campions (15): 1924-25, 1925-26, 1926-27, 1928-29, 1929-30, 1930-31, 1933-34, 1935-36, 1951-52, 1952-53, 1957-58, 1971-72, 1978-79, 1981-82, 1984-85
    Finalistes (9): 1923-24, 1931-32, 1934-35, 1947-48, 1949-50, 1954-55, 1969-70, 1976-77, 1985-86

## Referències

* ↑ Club history - FC Differdange 03
* ↑ «Luxemburg - List of Champions».
* ↑ «Luxembourg - List of Cup Finals». RSSSF. [Consulta: 9 abril 2024].
# 221B Baker Street

221B Baker Street és una adreça de la ciutat de Londres on hi havia situada, en la ficció, la residència del detectiu Sherlock Holmes, creat per l'escriptor escocès Arthur Conan Doyle. A l'època de Doyle, el número no existia. Parla per primera vegada de l'habitatge en la novel·la Estudi en escarlata (A Study in Scarlet) de 1887:
| « | We met next day as he had arranged, and inspected the rooms at No. 221B, Baker Street, of which he had spoken at our meeting. They consisted of a couple of comfortable bed-rooms and a single large airy sitting-room, cheerfully furnished, and illuminated by two broad windows. | Com convingut a la nostra reunió, ens vam trobar l'endemà, per mirar l'habitatge al núm. 221B, Baker Street. Tenia un parell de dormitoris còmodes i un gran saló airejat, il·luminat per dues finestres amples. | » |
| — A.C. Doyle, 1987, A Study in Scarlet ||||
El carrer Baker Street es troba al barri de West End, zona on aleshores vivien els londinencs benestants. Aquesta àrea inclou els barris de Mayfair, Kensington i Regent's Park. L'adreça se situa al nord de Baker Street, prop del Regent's Park. En realitat, el carrer és molt més estret de com ha estat representat en algunes pel·lícules de Holmes. És una artèria important en el trànsit nord-sud de la ciutat i era tan congestionat a l'època de Holmes com ho és en els nostres temps.

## Història de l'adreça

Era un número fictici, fins que es van reorganitzar els números a la dècada de 1930, els números senars del 215 al 229 es van assignar a un edifici art déco conegut com Abbey House, construït el 1932 per a l'Abbey Road Building Society, que la societat i el seu successor van ocupar fins al 2002. Aquesta banca, durant molt de temps va repondre a les cartes adreçades a Sherlock Holmes. El museu es va estrenar al número 239 del carrer, una casa que corresponia a la mena d'habitatge descrit en les novel·les. Hi ha hagut un conflicte entre la banca i el museu, per tenir el dret de rebre i respondre la correspondència del detectiu.
El 1990, la batllesa de Westminster va decidir d'atorgar el número 221B oficialment al museu, tot i que l'edifici es troba fora de sèrie entre 237 i 241. En el film Bàsil, el ratolí detectiu, el ratolí viu al núm. 221½, un forat al socle del 221B.

## Referències

* ↑ Nopca, Jordi «La resurrecció de Sherlock Holmes en català». ara, 30-12-2017 [Consulta: 12 gener 2024].
* ↑ Conan Doyle, Arthur; Franquesa, Elisenda (trad).; Fuster, Jaume (pròleg). Estudi en escarlata (en català, traduït de l'anglès). 11a edició. Barcelona: Laertes, 2005, p. 152 (L'Arca núm. 5). ISBN 978-84-7584367-4.
* 1 2 Stamp, Jimmy «The Mystery of 221B Baker Street» (en anglès). Smithsonian Magazine, 18-07-2012 [Consulta: 12 gener 2024].
* ↑ Barnes, Alan. Sherlock Holmes on Screen (en anglès). Cheltenham: Reynolds & Hearn, 2002, p. 55. ISBN 1-903111-04-8.
# Amblyeleotris stenotaeniata

Amblyeleotris stenotaeniata és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Caledònia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1874. Notice sur les genres Amblyeleotris, Valenciennesia et Brachyeleotris. Versl. Akad. Amsterdam (Ser. 2) v. 8. 372-376.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J. E. 2004. Five new shrimp gobies of the genus Amblyeleotris from islands of Oceania. Aqua, J. Ichthy. Aquat. Biol. v. 8 (núm. 2): 61-78.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# The Book of Vision

The Book of Vision és una pel·lícula de drama psicològi del 2020 dirigida per Carlo S. Hintermann (en el seu llargmetratge narratiu director debut) i protagonitzada per Charles Dance, Lotte Verbeek i Sverrir Gudnason. Terrence Malick fa de productor executiu.
Va ser seleccionada com a pel·lícula d'obertura de la Setmana Internacional de la Crítica al 77a Mostra Internacional de Cinema de Venècia.

## Argument

En l'actualitat, la jove doctora Eva deixa enrere la seva prometedora carrera per estudiar història de la medicina, qüestionant-ho tot, des de la seva naturalesa fins al seu cos, la seva malaltia i el destí segellat. Johan Anmuth és un metge prussià del segle XVIII en lluita perpètua entre l'auge del racionalisme i les formes antigues d'animisme. El Llibre de la visió és un manuscrit que escombra aquestes dues existències, barrejant-les en un vòrtex interminable. Res caduca al seu temps. Només el que desitgeu és real, no només el que passa.

## Repartiment

* Charles Dance com a Johan Anmuth
* Lotte Verbeek com a Eva / Elizabeth
* Sverrir Gudnason com a Dr Nils Lindgren
* Filippo Nigro
* Isolda Dychauk
* Rocco Gottlieb
* Justin Korovkin com a Günter
* Giselda Volodi
* Vera Graziadei com a Rivka Sorkin / Mrs Dobileit

## Referències

* 1 2 Grater, Tom. «'The Book Of Vision', Exec Produced By Terrence Malick, To Open Venice Critics' Week». Deadline Hollywood, 06-07-2020. [Consulta: 8 juliol 2020].
* 1 2 Vivarelli, Nick. «Terrence Malick-Produced Costume Drama 'The Book of Vision' to Open Venice Critics' Week (EXCLUSIVE)». Variety, 06-07-2020. [Consulta: 8 juliol 2020].
* ↑ «The Book of Vision». sicvenezia.it. International Critics' Week. [Consulta: 21 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# La tana

La tana és una pel·lícula italiana dirigida per Beatrice Baldacci i estrenada el 2022. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

A la dècada de 2020, els pares d'en Giulio, gent de ciutat, escullen una vida de camp i dedicar-se a una activitat agrícola; el seu fill de divuit anys és despreocupat i desenvolupa una relació molt autèntica amb la naturalesa que l'envolta. Ha optat per no marxar de vacances per ajudar els seus pares amb la feina, però es veu pertorbat per l'arribada a una vila veïna de la Lia, una jove de vint anys. Opten per dur sa mare a la llar de la infància, ja que la seva salut mental està en declivi.
La segona part de la pel·lícula gira cap al drama psicològic.

## Repartiment

* Irene Vetere: Lia
* Lorenzo Aloi: Giulio
* Hélène Nardini: la mare de la Lia
* Elisa Di Eusanio: la mare d'en Giulio
* Paul Ricci: el pare d'en Giulio
* Federico Rosati

## Referències

* ↑ «El refugio». Goita què fan ara. [Consulta: 4 agost 2022].
* ↑ de Marco, Camillo «Critique : La tana» (en it, fr). Cineuropa, avril 2022 [Consulta: 30 maig 2022].
* ↑ «The den (first feature)» (en anglès). Cinecittà. [Consulta: 30 maig 2022].
* ↑ Lupi, Giordano «La tana (Film, 2022)» (en italià). Futuro Europa, mai 2022 [Consulta: 30 maig 2022].
# Inconscients

Inconscients (títol original en castellà Inconscientes) és una coproducció europea del 2004 escrita i dirigida pel català Joaquim Oristrell, ambientada a la Barcelona de començaments de segle xx.

## Argument

1913. Alma és una dona molt moderna; és filla del neurocirurgià doctor Mira, i està casada amb el doctor León Pardo, psiquiatre. Aquest ha conegut a Viena el doctor Sigmund Freud i les seves teories sobre la histèria i la sexualitat, i s'ha posat a la seva disposició.
Un dia torna a casa i el seu marit fa les maletes per marxar, disposat a desaparèixer i deixar-la sola, en saber que ella està embarassada. El també psiquiatre Salvador, casat amb la germana d'Alba, està enamorat de la seva cunyada, i s'ofereix a ajudar-la a intentar trobar León.
L'única pista que tenen és un manuscrit sobre la histèria i la sexualitat femenina basat en quatre pacients; seguint aquests senyals emprenen una aventura on s'entrellacen la hipnosi, l'amor, el perill, i inimaginables tabús.

## Repartiment

* Leonor Watling: Alma
* Luis Tosar: Salvador
* Àlex Brendemühl: Dr. León Pardo
* Mercè Sampietro: Sra. Mingarro
* Núria Prims: Olivia
* Juanjo Puigcorbé: Dr. Mira, pare de l'Alma
* Rosa Maria Sardà: (veu)
* Ana Rayo: Tórtola
* Marieta Orozco: Violeta
* Dolo Beltrán
* Mònica Van Campen
* Albert Dueso
* María Esteve
* Mia Esteve
* Ferran Rañé

## Premis

* Va guanyar quatre Premis Barcelona de cinema: al millor guió, millor actor (Juanjo Puigcorbé), millor pel·lícula, i millor director. També tenia quatre nominacions més: millor actor (Luis Tosar), millor actriu (Leonor Watling), millor fotografia i millor música.
* Nominació al Premi Butaca a la millor actriu catalana de cinema (Mercè Sampietro).
* Nominació a cinc Premis Goya: millor disseny de vestuari, millor maquillatge i perruqueria, millor música original, millor guió original i millor actriu de repartiment (Mercè Sampietro).
* Nominació al Gran Premi del Jurat en el Festival de Cinema de Sundance per a Joaquim Oristrell.

## Referències

* ↑ Títol en català
* ↑ Nominacions i premis, a IMDb (anglès)
Viccionari