OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mediaş

Mediaş (nom romanès; en alemany Mediasch, en hongarès Medgyes, en el dialecte saxó de Transsilvània Medwesch) és una ciutat del centre de Romania, a Transsilvània, la segona en importància dins la província de Sibiu després de la capital, Sibiu, de la qual dista 55 km; és també a 39 km de Sighişoara i a 41 km de Blaj. S'aixeca vora el riu Târnava Mare.
El municipi tenia 55.153 habitants segons el cens del 2002 i una superfície de 62,62 km².
Es troba al centre d'una reputada regió vitícola. Des del 1900 és també un dels centres d'explotació de gas metà més importants de Romania.

## Història

La ciutat la van fundar, a requesta de diversos reis d'Hongria, els colons alemanys coneguts com els saxons de Transsilvània, entre el final del segle xii i el començament del xiii. Fins al segle xvi Mediaş es va desenvolupar com un important centre comercial, polític i cultural.
La primera església romanesa de la ciutat, la va fer bastir, el 1826, el bisbe grecocatòlic Ioan Bob, que hi fundà també la primera escola de llengua romanesa.

## Demografia

El 2002, la població de Mediaş (55.153 habitants) estava formada per diverses comunitats ètniques: una majoria eren romanesos (45.376), més 6.554 hongaresos, 1.959 gitanos, 1.150 alemanys i 114 d'altres procedències.

## Turisme

Veritable museu a l'aire lliure, Mediaş ha conservat bé el seu patrimoni arquitectònic, que presenta una rica gamma d'estils: gòtic, renaixentista, barroc, neoclàssic i modernista d'estil Secessió. A més a més, la ciutat també ha conservat una bona part de les seves fortificacions, amb 17 torres i bastions, les muralles d'una alçada de més de 7 metres, 3 portes principals i 4 de secundàries. L'església fortificada de Santa Margarida (Sfânta Margareta), al centre històric, presenta un valuós conjunt de frescos gòtics i un curiós rellotge de torre que mostra les fases de la lluna.
La localitat de Moşna, que conserva una imponent església fortificada, es troba a 10 km de Mediaş, a la carretera que va a Agnita, petita vila medieval també amb església fortificada. A 18 km de Mediaş hi ha l'estació balneària de Bazna, petita localitat medieval, ja esmentada el 1302, que també té una impressionant església fortificada; la vila disposa de diverses fonts d'aigua mineral, rica en sals, i de fangs minerals i salats.
# Ocna Sibiului

Ocna Sibiului (en alemany: Salzburg; en hongarès: Vízakna) és una ciutat al centre del comtat de Sibiu, al sud de Transsilvània, al centre de Romania. Es troba a 10 km al nord-oest de la capital del comtat, Sibiu. La ciutat administra un sol poble, Topârcea (Tschapertsch; Toporcsa).
Segons el cens del 2011, el 89,4% dels habitants eren romanesos i el 9,7% hongaresos.

## Galeria d'imatges

* L'església fortificada

## Referències

* ↑ Rezultatele finale ale Recensământului din 2011: «Tab8. Populația stabilă după etnie – județe, municipii, orașe, comune». Institutul Național de Statistică din România, 01-07-2013. Arxivat de l'original el 2016-01-18.
# Tensor d'energia-moment

El tensor de tensió-energia, també anomenat tensor energia-impuls (o igualment tensor d'energia-moment) és una quantitat tensorial en la teoria de la relativitat que s'usa per a descriure el flux d'energia i el moment lineal d'una distribució contínua de matèria en el context de la teoria de la relativitat, a més de ser molt important en les equacions d'Einstein per al camp gravitacional.
Fixat un conjunt de coordenades o una base $\scriptstyle \{{\mathbf {e} }^{0},{\mathbf {e} }^{1},{\mathbf {e} }^{2},{\mathbf {e} }^{3}\}$ en cada punt de l'espaitemps (els elements d'aquesta base seria matemàticament 1-forma), el tensor energia-impuls és un tensor de rang 2 que es pot descriure com una matriu del tipus:
$\mathbf {T} (\mathbf {x} )=T_{\alpha \beta }(\mathbf {x} ){\mathbf {e} }^{\alpha }{\mathbf {e} }^{\beta },\qquad T_{\alpha \beta }={\begin{bmatrix}T_{00}&T_{01}&T_{02}&T_{03}\\T_{10}&T_{11}&T_{12}&T_{13}\\T_{20}&T_{21}&T_{22}&T_{23}\\T_{30}&T_{31}&T_{32}&T_{33}\end{bmatrix}}$
En què en l'expressió anterior s'ha usat el conveni de sumació d'Einstein. Si considerem ara un observador que es mou amb quadrivelocitat $\scriptstyle \mathbf {u} =u^{\alpha }\mathbf {e} _{\alpha }$ per a aquest observador ve donada per:
$e=T_{\alpha \beta }(\mathbf {x} ){\frac {u^{\alpha }u^{\beta }}{c^{2}}}$
I el flux d'energia a través d'una superfície (de tipus espacial i en repòs respecte a l'observador) el vector normal vingui donat per $\scriptstyle \mathbf {n}$, ve donat per:
$-T_{\alpha \beta }(\mathbf {x} )u^{\alpha }n^{\beta }$

### Llei de conservació

En el context de la teoria de la relativitat, la llei de conservació de l'energia i la llei de conservació de la quantitat de moviment poden expressar-se de manera molt simple en termes del tensor d'energia-impuls. Concretament, ambdues lleis es poden escriure conjuntament com una equació de continuïtat del tipus:
La quantitat $\nabla _{\mu }T^{\mu \nu }=0$ sobre una llesca de tipus espai dona el quadrivector energia-moment o quadrimoment. Aquest tensor és el corrent de Noether associat a les translacions en l'espaitemps. En relativitat general, aquesta quantitat actua com la font de la curvatura de l'espaitemps, i és la densitat de corrent associada a les transformacions de gauge (en aquest cas, transformacions de coordenades) pel teorema de Noether. Ara bé, en l'espaitemps corbat, la integral de tipus espai depèn de la llesca de tipus espai, en general. No hi ha, de fet, manera de definir un vector global d'energia-moment en un espaitemps corbat en general. $P^{\mu }={\frac {1}{c}}\int _{V}T^{0\mu }\ d^{3}\mathbf {x}$

### Tensors relacionats

La part tridimensional del tensor energia-impuls coincideix amb el tensor tensió de la mecànica dels medis continus.

## Exemples

En teoria de la relativitat, el tensor energia-impuls d'un fluid perfecte és expressable en termes dels seus quadrivelocitat, densitat màssica i pressió:
$T_{\mu \nu }=\left(\rho +{\frac {p}{c^{2}}}\right)u_{\mu }u_{\nu }+pg_{\mu \nu }$

## Enllaços externs

* http://people.hofstra.edu/faculty/Stefan_Waner/diff_geom/Sec12.html Arxivat 2006-05-07 a Wayback Machine..
# Eclipsi solar de l'1 juliol del 2057

Un eclipsi solar anular es produirà l'1 de juliol del 2057. Un eclipsi solar es produeix quan la Lluna passa entre la Terra i el Sol, enfosquint totalment o parcialment la vista de la Terra del Sol. Un eclipsi solar anular es produeix quan el diàmetre aparent de la Lluna és més petit que el del Sol, fent que el Sol per semble un anell, bloquejant la majoria de la llum del Sol.

## Enllaços externs

* Gràfics de la NASA (anglès)
# Economia de l'empresa

L'economia administrativa o economia de l'empresa és la branca de l'economia que aplica l'anàlisi microeconòmic a les decisions empresarials específiques. Com a tal, és una conjunció de la teoria econòmica amb l'economia pràctica. Utilitza tècniques quantitatives, com ara l'anàlisi de regressió i la correlació, el càlcul lagrangià, la programació lineal, la teoria de les decisions, i la teoria del jocs. En aquest sentit és molt similar a la investigació d'operacions; de fet, utilitza moltes de les tècniques de la investigació operacional.
El propòsit principal de l'economia administrativa és realitzar l'optimització de les decisions empresarials sota els objectius i les restriccions imposades per l'escassesa.
Encara que qualsevol decisió empresarial pot ser analitzada amb l'economia administrativa, sovint s'utilitza en:
* l'estimació de la demanda - les tècniques estadístiques com ara l'anàlisi de regressió són utilitzades per a determinar el nivell de la demanda d'un producte, servei o marca.
* l'anàlisi dels riscos - diversos models d'incertesa, regles de decisió i de la quantificació dels riscos són utilitzats per a determinar el risc d'una decisió.
* l'anàlisi de la producció - tècniques microeconòmiques utilitzades per a analitzar l'eficiència de la producció, l'assignació òptima dels factors, costos, economies d'escala i per a estimar la funció de costos de l'empresa.
* l'anàlisi del preu: tècniques microeconòmiques que s'utilitzen per a analitzar les decisions de determinació dels preus, com ara la transferència de preus, l'assignació conjunta dels preus, les estimacions de l'elasticitat dels preus, i l'elecció del preu òptim.
* el pressupost del capital - teoria de la inversió, que s'utilitza per a examinar les decisions de compra de capital d'una empresa.
A les universitats aquest curs s'ofereix principalment als estudiants avançats de llicenciatura.
# Òrgan artificial

Un òrgan artificial és un dispositiu artificial que es implanta o integrat en un ésser humà per substituir l'òrgan d'una persona, amb el propòsit de restaurar una funció específica o un grup de funcions relacionades, de manera que el pacient pot tornar a una vida tan normal com sigui possible. La funció de substitució no necessàriament ha d'estar relacionada amb el suport vital.
Aquesta definició implica el fet que el dispositiu no ha d'estar contínuament connectats a una font d'energia estacionària, o d'altres recursos fixos, com els filtres o les unitats de processament químic (el diari de recàrrega ràpida de les bateries, la recàrrega dels productes químics, i/o neteja/substitució de filtres, exclouria que un dispositiu pugui denominar com a òrgan artificial). Així, una màquina de diàlisi, encara que és un dispositiu de suport vital molt reeixit i críticament important que reemplaça completament les funcions d'un ronyó, no és un òrgan artificial. En aquest moment no hi ha disponible un ronyó artificial eficient i autocontingut.
La carrera d'enginyeria biomèdica busca la manufactura d'aquests dispositius per a l'ajuda de la salut comprenent el funcionament del cos humà i utilitzant la tecnologia de què disposem per millorar la salut. S'espera que amb l'ús d'òrgans òrgans artificials es podran curar diverses malalties i fer trasplantaments d'una manera més senzilla i el pacient no haurà d'esperar tant a rebre aquest trasplantament.

## Tipus

En les últimes dècades s'han perfeccionat diversos tipus d'òrgans artificials que s'han implantat en els éssers humans i que han aconseguit suplir, tot i que de forma limitada, part de les funcions de l'òrgan original:
* Cervell
* Cor
* Cossos cavernosos
* Fetge
* Extremitats
* Oïda
* Ull
* Ovaris
* Pulmons
* Pàncrees
* Tràquea
* Vàlvules estomacals: càrdies i Pílor. El càrdies o el Pílor artificials poden ser utilitzats per lluitar contra el càncer esofàgic, achalasia i la malaltia del reflux gastroesofàgic.
* Bufeta

## Referències

* ↑ «Chapter 1: The Basics of Artificial Organs». A: Polymeric Materials and Artificial Organs. 256. Washington, DC: American Chemical Society, 1984, p. 1–11 (ACS Symposium Series). DOI 10.1021/bk-1984-0256.ch001. ISBN 9780841208544.
* ↑ «Artificial Organs». Reference.MD. RES, Inc, 06-06-2012. [Consulta: 16 març 2016].
* ↑ «Chapter 2: Artificial Organs». A: Handbook of Research on Biomedical Engineering Education and Advanced Bioengineering Learning: Interdisciplinary Concepts - Volume 1. Hershey, PA: Medical Information Science Reference, 2012, p. 60–95. ISBN 9781466601239.
* ↑ Tang, Reginald «Artificial Organs». Bios, 69, 3, 1998, pàg. 119–122. ISSN: 0005-3155.
* ↑ «Doctor Invented Kidney Dialysis Machine, Artificial Organs» (en anglès). The Washington Post, 13-02-2009.
* ↑ Enderle, John; Bronzino, Joseph. Introduction to Biomedical Engineering (en anglès). Academic Press, 2012. ISBN 978-0-12-374979-6.

## Vegeu també

* Biònica
* Biomecànica
* Implant coclear
* Enginyeria biomèdica

## Enllaços externs

* American Society for Artificial Internal Organs (ASAIO)
# Elongació (física)

L'allargament conegut com a elongació és l'augment de longitud d'un material o d'un cos vivent (en aquest cas, l'extensió o l'estirament d'un dels seus teixits, especialment del muscular) quan és sotmès a un esforç de tracció sense que se'n produeixi el trencament. Aquest allargament s'expressa en tant por cent (%) respecte a la longitud inicial.
En un material elàstic, quan l'allargament o elongació no supera el límit d'elasticitat del material, aquest recupera la longitud inicial en cessar l'esforç de tracció, però si supera el límit esmentat ja no pot recuperar la longitud inicial.

## Indústria aeronàutica

En aeronàutica, l'allargament o aspect ratio d'un ala és el quocient de dividir l'envergadura per la corda mitjana, és a dir, és la proporció entre la longitud i l'amplària mitjana de l'ala. Aquest valor és decisiu en el valor de la resistència induïda i, per tant, del coeficient de planatge o equivalent l'eficiència de l'ala.
$\Lambda ={\frac {b^{2}}{S}}$
On:
* $\Lambda$: és l'allargament.
* $b$: és l'envergadura.
* $S$: és la superfície de l'ala.

## Referències

* Ortiz Berrocal, L., Elasticidad, McGraw-Hill, 1998, ISBN 84-481-2046-9.
* Fink, Donald G. Manual práctico de electricidad para ingenieros.
# El·lipsi

En lingüística, l'el·lipsi (del grec ἔλλειψις, élleipsis, «omissió»), o construcció el·líptica, és una figura retòrica que consisteix en l'omissió deliberada d'una o més paraules en una clàusula que, encara que siguin necessàries per a la correcta construcció gramatical, es poden sobreentendre pel context.

## Exemples de la llengua comuna

Jo hi aniré demà i ells, dimecres. (...i ells hi aniran dimecres)
Encantat! (... de conèixer-te)

## Exemples literaris

El carrer desert. Les pedres humides. L'asfalt, lluent com un mirall. (en què s'omet reiteradament el verb)
(Salvador Espriu)

## Exemples del llenguatge publicitari

* Calefacció Roca, solucions per al seu confort.
(Roca)
* Amb Agiolax, un rellotge.
(laxant Agiolax)
* El·lipsi verbal: S'ometen paraules a la frase, o no s'anomena allò de què es parla. Molts dels titulars són el·lipsis. Exemple: Think different, ordinadors Apple.
* El·lipsi visual: S'ometen parts d'una imatge per a reforçar-ne un atribut.

## Exemples referits a la narració (escrita o visual)

També es fa servir el terme el·lipsi per referir-se a la tècnica narrativa que omet una part del relat i que permet reduir el temps del discurs respecte al temps de la història.
En el cas que aquest procediment respongui a la voluntat de l'autor d'amagar-nos una part dels fets –com passa de vegades en novel·les policíaques o relats de misteri, per exemple–, ens trobem davant el recurs que Morier anomena escamotage (escamoteig).

## Referències

* ↑ Jané, Albert «Les el·lipsis». Llengua Nacional, 81, 4rt. trimestre 2012, pàg. 31-34.
* 1 2 «L'el·lipsi». Rodamots. [Consulta: setembre 2019].
* 1 2 Rom Rodriguez, Josep; Sabaté López, Joan «Retòrica verbal i visual en publicitat». Anàlisi i aplicacions del llenguatge publicitari. UOC, p.13.
* ↑ Cortés, Carles. Començar a escriure: la construcció dels primers relats de Mercè Rodoreda (1932-1938). Instituto Alicantino de Cultura "Juan Gil-Albert", Diputación Provincial de Alicante, 2002, p.221.

## Vegeu també

* El·lipsi temporal
# Empenyiment (física de partícules)

En física d'altes energies, l'empenyiment o thrust (en anglès) és un observable que permet caracteritzar la forma global d'un esdeveniment donat produït en una col·lisió de partícules (electrons, protons) en un col·lisionador.
Quan dues partícules d'alta energia xoquen sovint produeixen jets de partícules secundàries. Això passa quan es produeixen un o diversos parells de quark-antiquark i/o gluons durant la col·lisió. Els quarks i gluons produïts formen un cascades d'hadrons anomenats jets. El conjunt de partícules que constitueix un jet viatgen aproximadament en la mateixa direcció que el parell de quarks/gluons original.
L' empenyiment quantifica la coherència o jetiness del grup de partícules resultant d'una col·lisió donada. Es defineix com:
$T={\underset {|n|=1}{\operatorname {max} }}{\bigg{\frac {\sum _{i}|p_{i}.n|}{\sum _{i}|p_{i}|}}{\bigg ]}$ ,
on $p_{i}$ és el moment de la partícula $i$, i $n$ és un vector unitari que maximitza $T$ i defineix l'eix d'empenyiment. La suma és sobre totes les partícules finals resultants en la col·lisió. A la pràctica, la suma només es pot fer amb les partícules mesurades en els detectors.
L'empenyiment $T$ és una magnitud estable respecte del procés de divisió col·lineal de partícules dins del jet i, per tant, és un observable robust, en gran part insensible als detalls del procés d'hadronització dels quarks i gluons.

## Referències

* ↑ S. Brandt, C. Peyrou, R. Sosnowski, and A. Wroblewski (1964), “The Principal axis of jets. An Attempt to analyze high-energy collisions as two-body processes“, Phys. Lett. 12 57–61.
* ↑ E. Farhi (1977), “A QCD Test for Jets“, Phys. Rev. Lett. 39 1587–1588.
* ↑ V. D. Barger, R. J. N. Phillips (1997) “Collider Physics” Frontier in Physics, Addison-Wesley Publishing Company, Inc.
# Encavalcament (poesia)

En un vers, l'encavalcament o enclavament es produeix quan la pausa oral d'un vers no coincideix amb la pausa mètrica d'un punt, coma, etc. Un exemple el podem trobar en aquest fragment d'un poema de Josep Maria López-Picó:
    Tèbia i perfumada la nit talment com una
    beutat que deslligués la cabellera bruna
    damunt de sa nuesa... El seu esguard on mira
    rient i viva flama encén d'una guspira.
Si la mateixa oració ocupa versos sencers, es diu que és un encavallament suau, però si en el segon vers hi ha una pausa (coma o punt i coma), es tracta d'un encavallament abrupte.

## Referències

* ↑ «Encavalcament (poesia)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Enjambment | poetry | Britannica» (en anglès). [Consulta: 17 desembre 2024].
* ↑ «Enjambement - Significato ed etimologia - Vocabolario» (en italià). [Consulta: 17 desembre 2024].
* ↑ Llibre de Llengua Catalana de 2n d'Eso La Galera.
# Encàrrec de gestió

L'encàrrec de gestió és un mecanisme previst en l'article 11 de la Llei de Règim Jurídic del Sector Públic que permet a l'administració que la realització d'activitats de caràcter material, tècnic o de serveis de la competència dels òrgans administratius o de les entitats de dret públic siguin encarregades a altres òrgans.
Aquest mecanisme es preveu quan l'administració considera que no té suficients mitjans tècnics per dur-la a terme. L'encàrrec de gestió, a diferència de la delegació o l'avocació no comporta una cessió de titularitat de la competència ni dels elements substantius del seu exercici, i, per tant, és responsabilitat de l'òrgan que fa l'encàrrec.
Dins d'aquest mecanisme es diferencien segons:
* Quan l'encàrrec de gestió és entre òrgans administratius o entitats de dret públic que pertanyen a la mateixa administració s'ha de formalitzar en els termes que estableixi la seva normativa pròpia i, si no n'hi ha, per acord exprés dels òrgans o les entitats que hi intervenen. En tot cas, l'instrument de formalització de l'encàrrec de gestió i la seva resolució s'han de publicar, en el diari oficial corresponent.
* Quan l'encàrrec de gestió es faci entre òrgans i entitats d'administracions diferents, s'ha de formalitzar per mitjà de la signatura del conveni corresponent entre elles, llevat que es tracti de la gestió ordinària dels serveis de les comunitats autònomes per les diputacions provincials o, si escau, pels consells insulars, que s'ha de regir per la legislació de règim local.
La llei estableix que l'encàrrec de gestió no es pot aplicar quan la realització de les activitats hagi de recaure sobre persones físiques o jurídiques subjectes al dret privat, i aleshores cal atenir-se a la legislació corresponent de contractes de l'Estat.

## Precedents

En la derogada Llei 30/1992, de 26 de Novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, Arxivat 2015-04-04 a Wayback Machine. l'encàrrec de gestió es trobava inclòs en l'article 15 d'aquesta mateixa.

## Referències

* ↑ «Llei 40/2015, d'1 d'octubre, de Règim Jurídic del Sector Públic.».
* ↑ «(Derogada) Llei 30/1992, de 26 de Novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú». Arxivat de l'original el 2015-04-04. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Endivieta de séquia

Sonchus maritimus, l'endivieta de séquia, és una espècie de lletsó mediterrani dins la família asteràcia.

## Llista de subespècies

Les tres subespècies de Sonchus maritimus han acabat sent considerades iguals i sinònimes a Sonchus martitimus L. Eren:
* Sonchus maritimus subsp. aquatilis Nyman
* Sonchus maritimus subsp. cartilagineus Maire & Sennen
* Sonchus maritimus subsp. maritimus

## Referències

* 1 2 «Sonchus maritimus L. — The Plant List». [Consulta: 22 desembre 2021].
* ↑ «Sonchus oleraceus Linn.». Catalogue of Life. Springer-Verlag [Berlin/Heidelberg].
# Energia potencial

En física, l'energia potencial és l'energia que un objecte posseeix a causa de la seva posició en un camp de forces o que un sistema té a causa de la configuració de les seves parts. Els tipus d'energia potencial més comuns són l'energia potencial gravitatòria d'un objecte (que depèn de la seva posició vertical i de la seva massa), l'energia potencial elàstica d'una molla estesa i l'energia potencial elèctrica d'una càrrega en un camp elèctric. La unitat de mesura del Sistema Internacional d'Unitats per l'energia és el joule (J).
El terme «energia potencial» fou introduït per l'enginyer i físic escocès del segle xix William Rankine, encara que té relació amb el concepte del filòsof grec Aristòtil sobre la potencialitat. L'energia potencial s'associa amb les forces que actuen sobre un cos de tal manera que això només depèn de la posició del cos en l'espai; aquestes forces poden ser representades per un vector en qualsevol punt de l'espai formant el que es coneix com a camp vectorial de forces o camp de forces.
Si el treball d'un camp de forces que actua sobre un cos que es mou d'una posició inicial a una posició final queda determinat solament per aquestes dues posicions –i, per tant, no depèn de la trajectòria del cos– llavors existeix una funció anomenada energia potencial que pot ser avaluada a les dues posicions per determinar-ne el treball.

## Referències

* ↑ Jain, Mahesh C.. «Fundamental forces and laws: a brief review». A: Textbook Of Engineering Physics, Part 1 (en anglès). PHI Learning Pvt. Ltd., p. 10. ISBN 9788120338623.
* ↑ McCall, Robert P.. «Energy, Work and Metabolism». A: Physics of the Human Body (en anglès). JHU Press, 2010, p. 74. ISBN 978-0-8018-9455-8.
* ↑ William John Macquorn Rankine (1853) "On the general law of the transformation of energy," Proceedings of the Philosophical Society of Glasgow, vol. 3, no. 5, pàgs. 276-280; reimprès a: (1) Philosophical Magazine, series 4, vol. 5, no. 30, pages 106-117 (febrer 1853); i (2) W. J. Millar, ed., Miscellaneous Scientific Papers: by W. J. Macquorn Rankine, ... (Londres, Anglaterra: Charles Griffin and Co., 1881), part II, pàgs. 203-208 (anglès)
* ↑ Smith, Crosbie. The Science of Energy - a Cultural History of Energy Physics in Victorian Britain (en anglès). The University of Chicago Press, 1998. ISBN 0-226-76420-6.
# Entorn (sistemes)

Interaccions dels sistemes termodinàmics :
| Tipus de sistema | Flux de massa | Treball | Calor |
| Obert | 1 | 1 | 1 |
| Tancat | 2 | 1 | 1 |
| Aïllat tèrmicament | 2 | 1 | 2 |
| Aïllat mecànicament | 2 | 2 | 1 |
| Aïllat | 2 | 2 | 2 |
En ciència (especialment en termodinàmica) i enginyeria, un sistema és la part de l'univers que s'està estudiant, mentre que l'entorn és la part de l'univers que resta fora de la frontera del sistema. Segons el tipus de sistema, pot interaccionar amb l'ambient intercanviant massa, energia (incloent-hi calor i treball, quantitat de moviment, càrrega elèctrica i altres propietats conservatives. En algunes disciplines, tals com la teoria de la informació, també es pot intercanviar informació.

## Vegeu també

* Matriu de Petersen
* Sistema termodinàmic
Viccionari