OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Illa de Pombeba

L'Illa da Pombeba és una illa situada a l'interior de la Badia de Guanabara, a prop del moll del Port de Rio, a la ciutat de Rio de Janeiro, al Brasil. Pertany al barri de Caju.
L'illa és una formació artificial, creada a partir de successius abocaments de material de dragatge del Port. Malgrat això, hi ha presència de vegetació de manglars a la seva riba i de bosc en seu interior, amb diverses espècies d'ocells.
L'illa actualment pateix diversos problemes ambientals, originats tant en l'activitat portuària com en la pol·lució de la Badia de Guanabara. Un dels problemes als quals s'enfronta per l'illa és la gran acumulació de pneumàtics en les aigües del voltant, descobert per O Globo el 2016, resultat d'anys de omissió del poder públic.
El 2011, l'illa va ser el lloc definit per Instituto Estadual do Ambiente (INEA) per a rebre prop de 30 mil metres cúbics dels sediments de la draga del Port de Rio. Per rebre el material del dragatge, van ser utilitzats sis tubs, cadascun amb capacitat de retenir 5 mil metres cúbics de sediment. Aquests tubs són grans sacs rectangulars fets amb un teixit sintètic que permet només el pas d'aigua, mantenint el sediment confinat.

## Referències

* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès). [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Levantamento e monitoramento da avifauna na Ilha da Pombeba, Baía de Guanabara, Rio de Janeiro, Brasil» (PDF) (en português). Atualidades Ornitológicas. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 15 dezembro 2016].
* ↑ PAIVA, Gabriel; RAMALHO, Guilherme. «Ilha da Pombeba acumula pneus descartados na Baía de Guanabara» (en portuguès). O Globo, 19-10-2016. [Consulta: 15 desembre 2016].
* ↑ «Sedimentos dragados no Porto do Rio serão depositados na Ilha da Pombeba» (en português). Portal Naval, 04-04-2011. Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 15 desembre 2016].

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# Fregall

El fregall, el fregador o l'esponja de cuina és un estri utilitzat per a fregar la vaixella i els utensilis de cuina. Està format per un conjunt de fibres naturals o sintètiques amb propietats abrasives. El seu ús és simple: es diposita detergent o sabó rentavaixelles sobre la seva superfície, s'humiteja amb aigua i es frega amb fermesa la peça fins a retirar la brutícia. Un cop acabada l'operació de rentada, s'aclareix i es deixa eixugar.

## Història

L'origen del fregall es remunta a principi del segle xx. Edwin W. Cox era un venedor que comercialitzava bateries de cuina de porta a porta. Atès el seu escàs èxit, i havent detectat la preocupació de les mestresses de casa per la neteja de la vaixella, va idear una mena de drap amb encenalls d'acer.
La clientela va apreciar tant la seva invenció que al cap del temps va superar les vendes de les pròpies cassoles. Cox va patentar el seu invent el 1917 amb el suggerent nom de SOS, acrònim de Save Our Saucepans (Salveu les nostres cassoles).

## Tipus

Hi ha diversos tipus de fregalls. Són molt habituals els que combinen una superfície rugosa de fibra usada per a tractar objectes durs, amb una altra suau d'esponja emprada per a superfícies delicades com gots de vidre o els fogons vitroceràmics. Es poden fabricar de diferents materials com:
* Espart, fabricat amb fibra natural
* Luffa, esponja vegetal de la família Cucurbitaceae amb una vida útil de prop de 3 mesos. En no tenir tòxics i ser biodegradable, és una alternativa ecològica per a rentar la vaixella sense ratllar-la ni danyar-la.
* Polièster o poliamida són els materials més habituals i solen ser de color verd, encara que també se'n fabriquen en blau, negre, blanc, etc.
* Fregall de Luffa
* Alumini, o acer inoxidable, en forma de fines cintes que s'enrotllen formant un cabdell que cap a la mà. Són els més durs de tots, per això poden ratllar gairebé qualsevol superfície. S'usa per a fregar olles i objectes metàl·lics.

## Higiene

* Desinfectar l'esponja cada dia, per exemple, escalfant-al microones durant un minut. També ho podem fer a la rentadora o deixant-la dins d'una solució d'aigua amb clor.
* Tot i les tasques de desinfecció, hem de tenir en compte que canviar l'estri periòdicament és més convenient.
* Situar els fregalls en un entorn sec un cop utilitzats. D'aquesta manera, minimitzem el risc de proliferació de bacteris a causa de la humitat.
Un estudi dirigit per l'empresa independent NSF revela que el fregall és l'objecte de la casa on s'acumulen més gèrmens.

## Altres usos

* Els fregalls es poden utilitzar com a filtres mecànics per a l'aigua dels aquaris.
* El fregall d'alumini és una eina habitual de lampisteria utilitzada per a netejar els tubs abans de soldar-los.

## Referències

* ↑ Fregall a Optimot
* ↑ «Historia». Arxivat de l'original el 2019-07-02. [Consulta: 2 juliol 2019].
* ↑ Mantenimiento del estropajo
* ↑ Cuándo cambiar un estropajo
* ↑ Uso del estropajo en los acuarios

## Vegeu també

* Scotch-Brite

## Enllaços externs

* Comparació de tipus
* Scotch-Brite catalog Arxivat 2018-12-25 a Wayback Machine.
# Friedrich Ratzel

Friedrich Ratzel (Karlsruhe, 30 d'agost de 1844 - Ammerland, 9 d'agost de 1904) fou un geògraf i zoòleg alemany, considerat com el fundador de l'antropogeografia.

## Biografia

Friedrich Ratzel va nàixer el 1844 al si d'una família vinculada al Marcgravi de Karlsruhe. El seu pare, Carl Ratzel, era el cap dels vailets d'aquella casa noble. Després d'estudis a l'institut de la ciutat, als 15 anys començà a treballar com a aprenent amb apotecaris. Uns quants anys després estudià geologia i zoologia a les Universitats de Heidelberg, de Jena i Berlín, i acabà els estudis el 1868. Després d'aquell període universitari, va publicar Sein und Werden der organischen Welt sobre Darwin.
Va exercir de professor de geografia a les universitats de Leipzig i Múnic, i més endavant feu viatges per Europa (1869) i Amèrica (1872-1875). Influït per les idees de Darwin i per tesis deterministes del segle xix, va reflexionar sobre les relacions existents entre espai geogràfic i població, i va intentar relacionar la història universal amb les lleis naturals. De la mateixa manera Ratzel va jugar un important paper en l'antropologia evolucionista, contraposant-lo a la idea que les poblacions necessiten difondre els seus trets culturals més enllà del seu ambient original i que, alhora, els contactes amb altres pobles permeten el desenvolupament. Ratzel enfronta l'evolucionisme al difusionisme, arribant a la conclusió de l'intercanvi com a motor del progrés.
La teoria de l'espai vital (Lebensraum) de Ratzel fou aprofitada a Alemanya pel Tercer Reich per a donar suport la seva política expansionista. La derrota alemanya a la Segona Guerra Mundial va desacreditar per un temps la geopolítica, que darrerament ha tornat a recuperar el seu interès.

## Obres

* Die Vereinigten Staaten von Amerika (Els Estats Units d'Amèrica, 1878)
* Anthropogeographie (Antropogeografia, 1891)
* Politische Geographie (Geografia política, 1897)

## Referències

* ↑ Pietro Scarduelli Introducción a la Antropología Cultural 1977, Editorial Villalar (madrid), pgs 19-20, ISBN 84-7427-021-9
# Frontó Eder Jai

L'Eder Jai, renombrat a 1987 com Jai Alai, va ser un frontó de Pilota Basca ubicat als peus de la Serra Gelada a Benidorm. Tenia una capacitat de 2.372 espectadors, i el frontó feia 54 m. de llarg per 11 d'amplada. Tot i tindre constància de la seua existència des dels anys 1960, va ser inaugurat el 1973, per iniciativa del basc Jose Luis Bereciartúa i l'empresari valencià Jaime Puchades.
A l'any 1975, es va celebrar a aquest frontó la 17ª edició del Festival de la Cançó de Benidorm
Al mateix any, 1975, va tancar les seus portes i no seria fins a 1987 quan les reobriria, baix la gerència de l'empresari americà d'origen cubà Joe Fernández, ara amb el nom de Jai Alai.
En 1987 va ser l'escenari del duel a frontó entre Genovés i Martinikorena. Poc després, tancaria i seria posat en venda, passant a ser un temple dels Testimonis de Jehovà.

## Referències

* 1 2 3 4 «Benidorm: Deporte y Apuestas en el renovado "Jai Alai".». Diari ABC, 01-07-1987.
* 1 2 «Frontón Eder Jai». Auñamendi Eusko Entziklopedia.
* 1 2 3 Soldado, Alberto «Lo que pudo ser y no fue». Levante-EMV, pàg. 22 de novembre de 2015.
* ↑ Soldado, Alberto «El desafío que apasionó a vascos y valencianos». Levante-EMV, 21-04-2015.
* 1 2 «Eder Jai, la reconversión de ´un templo de la pelota´ - Informacion.es». Diari Información, 25-08-2011. [Consulta: 22 desembre 2016].
* ↑ Final de la 17 edición del Festival de la Canción de Benidorm 1975. Radiotelevisió Espanyola, 12-07-1975.
* ↑ Soldado, Alberto «El desafío que apasionó a vascos y valencianos». Levante-EMV, 27-04-2015.
# Fukuisaure

L'fukuisaure (Fukuisaurus, " llangardaix de Fukui") és un gènere representat per una sola espècie de dinosaures ornitòpodes iguanodòntids que va viure a principi del període Cretaci, fa aproximadament 125 milions d'anys, en el Barremià, en el que és avui Japó. Les restes de Fukuisaurus (フクイサウルス) foren descobertes el 1990, a Katsuyama, Prefectura de Fukui. L'espècimen tipus no va ser descrit fins al 2003 per Kobayashi i Azuma. El crani d'aquest nou iguanodòntid va ser descobert als dipòsits fluvials de la Formació Kitadani. Fukuisaurus tènia una articulació molt forta entre el Vómer i el Maxil·lar, indicant que el crani no posseïa moviment com en els iguanodòntids o els hadrosàurids.
# Fórmula de Kingman

En teoria de cues, una disciplina dins de la teoria matemàtica de la probabilitat, la fórmula de Kingman (també coneguda com l'equació VUT), és una aproximació del temps d'espera mitjà en una cua G/G/1. La fórmula és el producte de tres termes que depenen de la utilització (U), la variabilitat (V) i el temps de servei (T). Va ser publicat per primera vegada per John Kingman en el seu article The single server queue in heavy traffic (la cua de servidors únics en trànsit pesat) de 1961. Se sap que generalment és molt precisa, especialment per a un sistema que funciona a prop de saturació.

## Enunciat de fórmula

Els estats d'aproximació de Kingman és igual a
    $\mathbb {E} (W_{q})\approx \left({\frac {\rho }{1-\rho }}\right)\left({\frac {c_{a}^{2}+c_{s}^{2}}{2}}\right)\tau$
on τ és el temps mitjà de servei (és a dir, μ = 1/τ és el servei estimat), λ és l'estimació mitjana de l'arribada, ρ = λ/μ és l'ús, c$_a$ és el coeficient de variació per a les arribades (és a dir, la desviació estàndard dels temps d'arribada dividida per l'hora mitjana d'arribada) i c$_s$ és el coeficient de variació dels temps de servei.

## Referències

* ↑ Shanthikumar, J. G; Ding, S.; Zhang, M. T. «Queueing Theory for Semiconductor Manufacturing Systems: A Survey and Open Problems» (en anglès). IEEE Transactions on Automation Science and Engineering, 4(4), 2007, pàg. 513. DOI: 10.1109/TASE.2007.906348.
* ↑ Kingman, J.F.C «The single server queue in heavy traffic» (en anglès). Mathematical Proceedings of the Cambridge Philosophical Society, 57(4), 10-1961, pàg. 902. DOI: 10.1017/S0305004100036094. JSTOR: 2984229.
* ↑ Harrison, Peter G; Patel, Naresh M. Performance Modelling of Communication Networks and Computer Architectures (en anglès), p. 336. ISBN 0-201-54419-9.
# Go-Daigo

L'emperador Go-Daigo (后 醍醐 天皇, Go-Daigo-Tennō, 26 de novembre del 1288 - 19 de setembre del 1339) va ser el 96è emperador del Japó, segons l'ordre tradicional de successió.
Go-Daigo es va convertir en emperador del Japó el 1318 i va intentar eliminar el shogunat Kamakura, que havia governat el Japó com a govern militar de facto de la ciutat de Kamakura des de les Guerres Genpei el 1185, i restablir el poder al govern civil sota la Casa Imperial a Kyoto. El shogunat Kamakura va ser governat indirectament pel clan Hōjō com a shikken, els regents del shōgun, i va bloquejar activament les maniobres de l'emperador per restaurar el domini imperial. Va enderrocar amb èxit el shogunat Kamakura el 1333 al final de la guerra Genkō i va establir la efímera Restauració Kenmu per tornar la Casa Imperial al poder. Aquesta havia de ser l'última vegada que l'emperador tingués poder real fins a la Restauració Meiji el 1868. La restauració de Kenmu va ser enderrocada al seu torn per Ashikaga Takauji el 1336, inaugurant el shogunat Ashikaga, i va dividir la família imperial en dues faccions oposades entre la Cort del Nord recolzada per Ashikaga situada a Kyoto i la Cort del Sud amb seu a Yoshino dirigida per Go-Daigo i els seus posteriors successors, iniciant el Període Nanboku-chō (les corts del Nord i del Sud).
Els historiadors post-Meiji consideren que el seu regnat abasta els anys 1318 i 1339, no obstant això, els registres històrics pre-Meiji consideren que va regnar entre 1318 i 1332, atès que fou deposat pel shogunat Ashikaga. Els historiadors pre-Meiji consideren que l'emperador Go-Daigo va governar com Pretendent del Nord entre els anys 1336 i 1339. Abans de ser ascendit al Tron de Crisantem, el seu nom personal (imina) era Príncep Imperial Takeharu (尊 治 亲王, Takeharu-shinnō)

## Referències

* ↑ Sansom, George. A History of Japan, 1334–1615 (en anglès). Stanford University Press, 1961, p. 7–11. ISBN 0804705259.
* ↑ Sansom, George. A History of Japan, 1334–1615 (en anglès). Stanford University Press, 1961, p. 22, 42. ISBN 0804705259.
* ↑ Titsingh, Isaac. (1834). Annales des emepeurs du japon, pp. 281-294
* ↑ Varley, H. Paul. (1980). Jinnō Shōtōki. pp. 241-269.
* ↑ Titsingh, Isaac. (1834). Annales des emepeurs du japon, pp. 281
* ↑ Varley, H. Paul. (1980). Jinnō Shōtōki. pp. 241

## Bibliografia

* Siyun-sai Rin-siyo, Hayashi Gahō. Nipon o daï itsi ran ou Annales des empereurs du Japon, tr. par M. Isaac Titsingh avec l'aide de plusieurs interprètes attachés au comptoir hollandais de Nangasaki; ouvrage re., complété et cor. sur l'original japonais-chinois, accompagné de notes et précédé d'un Aperçu d'histoire mythologique du Japon (en francès). Traducció: Isaac Titsingh. París: Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland, 1834 [1a. ed. 1652].
* Varley, H. Paul, ed. (1980). Kitabatake Chikafusa, 1359, Jinnō Shōtōki ("A Chronicle of Gods and Sovereigns: Jinnō Shōtōki of Kitabatake Chikafusa" translated by H. Paul Varley) . Nova York: Columbia University Press. ISBN 0-231-04940-4

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó
# Go-Fukakusa

L'emperador Go-Fukakusa (后 深 草 天皇, Go-Fukakusa-Tennō, 28 de juny del 1243 - 17 d'agost del 1304) va ser el 89è emperador del Japó, segons l'ordre tradicional de successió. Va regnar entre 1246 i 1260. Abans de ser ascendit al Tron de Crisantem, el seu nom personal (imina) era Príncep Imperial Hisahito (久 仁 亲王, Hisahito-shinnō).

## Biografia

El 1247 va abdicar el seu pare, l'emperador Go-Saga i el Príncep Imperial Hisahito va assumir el tron, als dos anys, amb el nom d'emperador Go-Fukakusa. El seu pare actuaria com emperador enclaustrat.
No obstant això, en 1260, després de pressions del seu pare, abdica a l'edat de quinze anys a favor del seu germà menor, que es convertiria en l'emperador Kameyama.
Després de l'ascensió de l'emperador Go-Uda el 1274, Saionji Sanekane negocià amb el shogunat i es nomena un fill de l'emperador Go-Fukakusa com príncep de la Corona. En 1287, el príncep Imperial Hirohito assumiria el tron amb el nom d'emperador Fushimi, i l'emperador Go-Fukakusa actuaria com emperador enclaustrat.
No obstant això, el 1290 es retira de la posició d'emperador enclaustrat i es converteix en monjo budista. El seu setè fill, el príncep Imperial Hisaaki es convertiria en el 8è shogun Kamakura, reforçant el poder de la branca familiar que va fundar l'emperador Go-Fukakusa, el Jimyōin-tō.
En 1304 mor a l'edat de 61 anys.

## Referències

* ↑ Titsingh, Isaac. (1834). Annales des emepeurs du japon, pp. 248-255; Varley, H. Paul. (1980). Jinnō Shōtōki. pp. 231-232.
* ↑ Titsingh, p. 248; Varley, p. 231.

## Bibliografia

* Titsingh, Isaac, ed. (1834). [Siyun-sai Rin-siyo/Hayashi Gahō, 1652], Nipon o daï itsi ran; ou, Annales des empereurs du Japon, tr. par M. Isaac Titsingh avec l'aide de plusieurs interprètes attachés au comptoir hollandais de Nangasaki; ouvrage re., complété et cor. sur l'original japonais-chinois, accompagné de notes et précédé d'un Aperçu d'histoire mythologique du Japn, par M. J. Klaproth . París: Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland.— Dos copias de este libro están disponibles en línea: (1) en la librería de la Universidad de Michigan, digitalizado el 30 de enero de 2007; y (2) en la librería de la Universidad de Stanford, digitalizado el 23 de junio de 2006. Texto original en francés.
* Varley, H. Paul, ed. (1980). [ Kitabatake Chikafusa, 1359], Jinnō Shōtōki ("A Chronicle of Gods and Sovereigns: Jinnō Shōtōki of Kitabatake Chikafusa" translated by H. Paul Varley) . Nova York: Columbia University Press. ISBN 0-231-04940-4

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó
* Ben No Naishi
# Go-Saga

L'emperador Go-Saga (后 嵯峨 天皇, Go-Saga-Tennō, 1 d'abril del 1220 - 17 de març del 1272) va ser el 88è emperador del Japó, segons l'ordre tradicional de successió. Va regnar entre 1242 i 1246. Abans de ser ascendit al Tron de Crisantem, el seu nom personal (imina) era Príncep Imperial Kunihito (邦 仁 亲王, Kunihito-shinnō).

## Referències

* ↑ Titsingh, Isaac. (1834). Annales des emepeurs du japon, pp. 245-247; Varley, H. Paul. (1980). Jinnō Shōtōki. pp. 228-231.
* ↑ Titsingh, p. 245; Varley, p.228.

## Bibliografia

* Titsingh, Isaac, ed. (1834). [Siyun-sai Rin-siyo/Hayashi Gahō, 1652], Nipon o daï itsi ran; ou, Annales des empereurs du Japon, tr. par M. Isaac Titsingh avec l'aide de plusieurs interprètes attachés au comptoir hollandais de Nangasaki; ouvrage re., complété et cor. sur l'original japonais-chinois, accompagné de notes et précédé d'un Aperçu d'histoire mythologique du Japon, par M. J. Klaproth . París: Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland.— Dos copias de este libro están disponibles en línea: (1) en la librería de la Universidad de Michigan, digitalizado el 30 de enero de 2007; y (2) en la librería de la Universidad de Stanford, digitalizado el 23 de junio de 2006. Texto original en francés.
* Varley, H. Paul, ed. (1980). [ Kitabatake Chikafusa, 1359], Jinnō Shōtōki ("A Chronicle of Gods and Sovereigns: Jinnō Shōtōki of Kitabatake Chikafusa" translated by H. Paul Varley) . Nova York: Columbia University Press. ISBN 0-231-04940-4

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó
# Guix ortopèdic

Dins l'entorn de la traumatologia el guix ortopèdic, també conegut com a l'escaiola ortopèdica o escaiola quirúrgica consisteix en un teixit impregnat d'un material que s'endureix en assecar-se, utilitzat per garantir la immobilització d'un membre per raó d'un trauma o fractura, en cas de lesions de tendons o en ortopèdia, per corregir una deformitat.

## Descripció tècnica

Les tires de guix convencionals estan impregnades amb sulfat de calci, que s'endureix en assecar-se alliberant calor. Al contrari que el morter i el ciment, l'escaiola roman força tova després de posar-la i es pot manipular fàcilment. El guix que es fa servir actualment en medicina incorpora tires de fibra de vidre de diferents amplades que s'endureix també amb una reacció exotèrmica deguda a la polimerització (com en el cas de les tires d'escaiola clàssiques).
El motlle també es pot fer també amb resina (termo plàstica de polipropilè de baixa temperatura). Aquest darrer material és ràdio-transparent, més lleuger i més resistent a l'aigua que l'escaiola tradicional.

## Referències

* ↑ «Escaiola quirúrgica». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 11 maig 2012].

## Vegeu també

* Fèrula
* Embenat
* Peròxid de MEK
* Fractura de Bush
# HITS

L'algorisme HITS (acrònim de l'anglès Hypertext Induced Topic Selection) és un algorisme dissenyat per Jon Kleinberg per valorar i classificar la importància d'una pàgina web.
HITS utilitza dos indicadors per fer aquesta valoració, definint recursivament cadascun a partir de l'altre:
* l'authority, que valora com és de bona la pàgina com a recurs d'informació; pel seu càlcul s'utilitza una suma ponderada de valors hub dels enllaços que apunten cap a aquesta pàgina.
* el hub, que diu com és de bona la informació que s'aconsegueix seguint els enllaços que té cap a altres pàgines; es calcula com una suma ponderada de valors authority de les pàgines a les que apunta aquesta. Algunes implementacions de l'algorisme també consideren quina és la rellevància de les pàgines enllaçades.

## Vegeu també

* Optimització per a motors de recerca
* PageRank

## Enllaços externs

* Algorisme HITS Arxivat 2005-12-18 a Wayback Machine. (en anglès)
# HMN

HMN té els següents significats:
* Museu d'Història Natural de Berlín (del seu nom en alemany Humboldt-Museum für Naturkunde), museu d'història natural amb seu a Berlín, a Alemanya
* Harmonia Mundi Nova, col·lecció de discs de la casa discogràfica Harmonia Mundi
* Hmn també és l'abreviatura de l'horomanita, mineral de la classe dels sulfurs
* hmn també és el codi ISO 639-3 del hmong, contínuum dialectal de la branca occidental de les llengües hmong-mien parlat pels hmong de l'est d'Àsia
# HP CodeWars

L'HP CodeWars és una competició de programació orientada a alumnes des de 3r d'ESO fins a 2n de Batxillerat. Les CodeWars combinen diversos factors de qualitat: un ambient tecnològic i un ampli rang de reptes de programació. Inicialment es va fer a al campus d'HP de Houston durant els primers 15 anys, i després s'hi van afegir altres ciutats a partir del 2014, com Austin, Bangalore, Palo Alto, Roseville, i Taipei i l'any 2015 s'hi afegiren Barcelona i Newcastle.
# Habilitats socials

Les habilitats socials són totes aquelles maneres de fer o de comportar-se, verbals i no verbals que les persones emeten en situacions interpersonals per obtenir una resposta positiva dels altres. La majoria de les vegades són verbals, ja que utilitzem el llenguatge oral i/o escrit per comunicar-nos, però també poden ser no verbals, ja que, sovint, ens comuniquem amb el llenguatge corporal Aquestes conductes s'aprenen, es poden millorar mitjançant la pràctica: l'entrenament en habilitats socials millora la capacitat per a relacionar-se i comunicar-se amb els altres. Aquesta millora proporciona satisfacció i aquesta porta a un augment de la freqüència de les conductes interpersonals, que a la vegada serveix d'entrenament i s'acaba per mecanitzar les estratègies apreses convertint-les en hàbits de conducta consolidada. La falta d'habilitats socials, per contra, afecta negativament a l'autoestima, i genera ansietat, falta de confiança i inhibició social, la qual cosa forma un cercle tancat.
Així doncs, es poden anomenar com habilitats socials, les següents conductes (entre d'altres):
* Saber escoltar
* Saber demanar un favor
* Saber donar les gràcies
* Saber elogiar el que està ben fet
* Saber disculpar-se per alguna cosa mal feta
* Saber presentar una queixa
* Saber posar-se d'acord amb qui s'està en desacord
* Saber expressar els sentiments
* Saber rebre una crítica
* Saber dir que no
* Resolució de conflictes

## Referències

* ↑ Caballo, Vicente E. Manual para el Tratamiento Cognitivo-Conductual de los Trastornos Psicologicos (en castellà). Siglo XXI de España Editores, S.A., 1996. ISBN 9788432309434.

## Bibliografia

* Manuel Segura Morales: Programa de Competència Social, Barcelona, Generalitat de Catalunya, Departament d'Ensenyament
* Juan Vaello Orts, Las Habilidades sociales en el aula, 2005, Santillana Educación,S.L.

## Enllaços externs

* Fem amics! Tutorial
* L'amistat, un tresor! Arxivat 2011-09-25 a Wayback Machine.
Viccionari