OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ermita de Sant Francesc (Sant Climent de Llobregat)

L'Ermita de Sant Francesc, actualment gairebé enderrocada, era la capella particular de la Masia de Can Colomer de les Valls situada a la població de Sant Climent de Llobregat, Baix Llobregat, que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Estava dedicada a Sant Francesc d'Assís.

## Descripció

Es tracta d'una construcció de planta rectangular, que està edificada en un pendent, motiu pel qual s'ha fet un petit un muret de contenció davant l'entrada. La porta, actualment no conservada, devia ser rectangular i es pot dir que la façana és idèntica pel que fa a la forma a la capella de Sant Miquel a la Masia de Can Molins. El sostre, de teules, no es conserva. L'interior conserva a les parets restes de pintura vermella, marró i blava. A cada paret lateral i tocant amb el sostre s'obre una petita finestra rectangular. La façana i part de les parets estan esgrafiades. La façana disposa d'un remat curvilini i l'arc de la porta és de maó.
En lletres neoclàssiques i escrit en dues línies es pot veure: "1798. Ave Maria Purisima sin pecado con...". Falta part de la inscripció perquè ha caigut part de la paret. La façana imita grossos maons i traços curvilinis.

## Història

L'Ermita de Sant Francesc fou edificada l'any 1798, tal com es pot veure a la inscripció que encara es conserva a la seva façana principal a sobre de la porta d'entrada, i està dedicada a Sant Francesc d'Assís. Era l'ermita o capella de la Masia de Can Colomer. A l'Arxiu parroquial de Sant Climent es conserva documentació referida al permís per celebrar missa a la Capella signada el 2 d'agost de 1998. A banda de la imatge de Sant Francesc, posteriorment, en restaurar-lo i fer un nou altar, s'hi afegiren les imatges de Sant Joan i de la Mare de Déu del Roser. Es creu que a mitjans del segle xix se li construí un nou altar.
Actualment, la capella resta sola, mig en runes i abandonada.

## Referències

* 1 2 3 Fort i Gaudí, Jordi. «Capelles o ermites que té i ha tingut el terme de Sant Climent: Capella de Can Colomer de les Valls». A: Sant Climent de Llobregat. Sant Climent de Llobregat: Arxiu Marià, 1980, p. 187-189. ISBN 84-300-4987-8.
* 1 2 3 4 «Ermita de Sant Francesc». Pat.mapa: arquitectura. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 setembre 2015].
* ↑ Goicoechea i Orsolich, Manuel. El Pagès poeta : Joan Diví i Borràs de Sant Climent. Sant Boi de Llobregat: Biblioteca Popular, 1963.
# Ermita de Sant Francesc de Paula

L'ermita de Sant Francesc de Paula està situada a Gaianes (Comtat, País Valencià).
Està situada al vessant de la serra de Benicadell, al nord del municipi, en una zona conegut com la lloma del calvari. El camí que part de Gaianes cap a l'ermita, està envoltat per casalicis de viacrucis.
La seua advocació està dedicada a Sant Francesc de Paula, patró de la població. Així, quan Juan Merita era procurador dels comtes de Cocentaina, el comte va atorgar permís per construir una ermita en la lloma del calvari el 27 de maig de 1694. La seua construcció data de principis del segle xviii.
A la dreta de l'ermita, es troba una font i un panell de ceràmica amb la representació de Sant Francesc de Paula. Aquesta representació rep popularment el nom d'el santet, per la seua reduïda grandària.
El conjunt arquitectònic conté un pòrtic, la zona oratòria, una creu de pedra, la sagristia i la casa de l'ermità. També, l'ermita està proveïda d'una zona recreativa.
A l'Església de Sant Jaume Apòstol de Gaianes, es conserva una relíquia del patró. Des d'aquesta església parteix una romeria, durant les festes patronals, a l'ermita amb la imatge de Sant Francesc de Paula. Es realitza el diumenge de festes.

## Referències

* 1 2 3 4 Candelas Orgilés, Ramón. Las ermitas de la provincia de Alicante (en castellà), 2004.
* ↑ Francisco Figueras Pacheco. "Geografía General del Reino de Valencia. Provincia de Alicante". Barcelona, 1911.
# Ermita de Sant Gregori d'Atzeneta del Maestrat

L'Ermita de Sant Gregori d'Atzeneta del Maestrat, a la comarca de l'Alt Maestrat (País Valencià) és un edifici religiós que es troba a un quilòmetre de la població d'Atzeneta del Maestrat, al costat de la carretera CV-165 en direcció de la Torre d'en Besora, aproximadament en el quilòmetre 25.
Està reconeguda com a Bé de Rellevància Local segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat Valenciana, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), presentant com a codi identificador el 12.04.001-002.

## Descripció històrica-artística

L'ermita de Sant Gregori data del segle xviii, iniciant-se la seua construcció en 1714 i concloent-se l'any 1723, tal com queda inscrit en les parets de la sagristia Es va construir seguint les pautes de l'estil barroc.
És una ermita de grans dimensions, de fàbrica de maçoneria i carreus que es va construir per decisió eclesiàstica pensant que amb això aconseguirien protegir la vila de les plagues de paràsits que solien sofrir les vinyes de la zona.
Es va aixecar utilitzant un dels murs del cementeri com a paret mitgera amb l'ermita, i presenta un atri d'entrada porticat amb tres arcs de mig punt, en cadascun dels tres costats, i sobre ell a l'interior de l'ermita se situa el cor. Damunt de l'arc central s'obre una finestra que serveix per donar il·luminació al cor, i s'acaba amb una espadanya, decorada amb boles i on se situa una única campana fosa en 1854.
És un edifici d'una sola nau, i capelles, amb coberta de teula a dues aigües. Respecte al seu interior, destaca el paviment que data del segle XIX i La volta de canó que presenta dos arcs recolzats en sengles pilastres divisòries de l'espai interior en dos trams i presbiteri. Encara que és de nau única presenta prolongacions laterals i un trasaltar, que limita amb el cementeri contigu. Poden destacar-se també la pila d'aigua beneïda datada en 1919, així com la presència d'un púlpit.
L'altar major és ric en daurats i en ell destaca la imatge de Sant Gregori que s'emmarca en un retaule de fusta tallat per Francesc Soria, i sufragat per Melchor Rovira. Existien antany unes taules amb imatges de Santa Anna, la mare de Déu amb el Nen i el Calvari, conegudes com a “d'Artesa”, ja desaparegudes. Cal assenyalar també les pintures del sostre de l'altar major, en les quals es veu al sant conjurant a les plagues del camp.

## Referències

* 1 2 3 http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 5 6 7 8 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/calatz1.htm Arxivat 2018-04-28 a Wayback Machine.
* 1 2 3 4 Plan General de Atzeneta del Maestrat (Castellón).
# Ermita de Sant Honorat

L'Ermita de Sant Honorat és una petita església situada al vessant meridional al puig de Randa dins el municipi d'Algaida.
La muntanya de Randa, des del segle xiv, va ser habitada per persones en retir espiritual després que fos el lloc de contemplació de Ramon Llull. Entre 1394 i 1397 es portà a terme la primera edificació per acollir els eremites Arnau Desbrull i Miquel Catllar que des de feia anys vivien a la contrada. S'aprofità que ja no hi havia ermitans per a reformar l'edifici entre 1654 i 1661. Des de 1763 la Confraria de Sant Pau i Sant Antoni s'hi establí fins a la darreria del segle xix.
El 1890 se'n va fer càrrec Joaquim Rosselló i Ferrà on hi fundà la Missioners dels Sagrats Cors de Jesús i Maria. L'edifici patí una nova reforma el 1962.
Sant Honorat és el patró d'Algaida i el dia de la festa (16 de gener) ballen els cossiers a la vila.

## Vegeu també

* Santuari de Cura
* Santuari de Nostra Senyora de Gràcia

## Referències

* ↑ «Ermita de Sant Honorat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ermita de Sant Isidre (Altea)

L'ermita de Sant Isidre és una ermita que es troba a Altea (la Marina Baixa). Va ser construïda per iniciativa dels veïns en 1999 en la partida dels Arcs.
És de planta quadrada de 8 per 8 metres, i la façana està coberta de trossos de ceràmica blanca. En la façana principal, a mà esquerra trobem un xicotet campanar amb una creu de fusta. L'estil de l'ermita és un estil modern, trencant amb el d'altres ermites del mateix terme com ara la de Santa Bàrbera del Cascall o la de Sant Lluís Beltran al Barranquet, entre d'altres.

## Festivitat

Les festes de Sant Isidre se celebren en agost. Durant les seues festes hi ha diferents actes com la tradicional romeria, l'entrada de la murta, el sopar de germanor, la coca a la "llumà" i la paella gegant entre molts altres. Abans de la festa se celebra un quinari en honor del sant.

## Història

La zona on es va construir l'ermita és coneguda popularment com "Els Pilars", ja que just enfront de l'era de l'ermita encara es mantenen les restes de l'aqüeducte romà que portava aigua fins a l'altra banda del barranc dels Arcs.
Per això també la partida i el barranc reben el nom de "els Arcs", ja que conserven la toponímia referent a la vella construcció romana.

## Referències

* ↑ «Web de l'ajuntament d'Altea. Ruta de les ermites». Arxivat de l'original el 2014-09-13. [Consulta: 6 març 2014].

## Enllaços externs

* Notícia de la Festa de Sant isidre
* Localització
* Programa d'Actes Sant Isidre 2015 http://www.alteamipueblo.es/grandes/fiestas/santisidre201504g.jpg
# Ermita de Sant Isidre de Beneixama

L'Ermita de Sant Isidre és al cim de la Talaieta, un paratge al poble de Beneixama.
Arquitectònicament no té massa interès, però el lloc on està permet la contemplació d'unes vistes immillorables de la vall de Beneixama i dels pobles de la rodalia com a vista d'ocell. Va ser construïda a la mitjania del segle xx.
Al seu interior hi ha la imatge de Sant Isidre, patró dels llauradors castellans. El dia del sant se celebra una romeria des de Beneixama fins a l'ermita, a més d'una petita fira i diverses activitats tradicionals. La comparsa de llauradors de Beneixama hi participa activament des de fa molts anys.
Cal esmentar, però, que els sants protectors tradicionals valencians són els Santets de la Pedra (Sant Abdó i Sant Senent, també coneguts com a Sant Nin i Sant Non en el refrany "Sant Nin i Sant Non, els santets de la Pedra són").
A la mateixa comarca de la Vall de Biar hi ha dues ermites on es veneren: l'ermita dels Sants de la Pedra de Biar, d'estil gòtic reconquesta i l'ermita de Sant Bertomeu, reconstruïda sobre les restes del castell d'Almisrà, al Camp de Mirra.
L'advocació de Sant Isidre a terres de Beneixama té a veure amb els primers moments de la dictadura franquista i els seus intents uniformitzadors. Avui dia, però, aquesta veneració ha esdevingut "intocable" entre els seus incondicionals.

## Referències

* ↑ «Ermita de San Isidro (La Talaieta)».
* ↑ «Ermita de Sant Isidre de La Talaieta».
* ↑ «Sant Nin i sant Non» (en espanyol europeu). [Consulta: 28 novembre 2021].
# Ermita de Sant Joan de Mirambell

L'ermita de Sant Joan és un temple situat al municipi de Bonrepòs i Mirambell. És un Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.13.074-003.

## Història

Es tracta d'un petit edifici, d'una sola nau, edificat al segle XVII (1685) sobre l'antiga mesquita àrab (en ús fins al 1525), coneguda com la Mesquita Major, del nucli inicial del poble.
L'any 1528, Bonrepòs i Mirambell es van separar eclesiàsticament de Carpesa. Tot i que la mesquita àrab primitiva va passar a ser considerada església el 1525, per tal d'instruir la fe cristiana a la població morisca de Mirambell, no és fins al 1685 quan se li dona la forma arquitectònica que té actualment; per tal d'aconseguir-ho, es va haver de destruir la mesquita i sobre ella es va alçar l'ermita.
Presenta una espadanya recoberta per morter i pintada, hi ha dues campanes foses l'any 1974, la menor està en bon estat i dedicada a la Mare de Déu de Pilar i la més gran, que està dedicada a Sant Joan Baptista, no funciona a causa del seu mal estat.

## Referències

* ↑ «Fitxa BRL: Ermita de Sant Joan» (en castellà). Cult.gva.es. [Consulta: gener 2016].
* ↑ Modes. «Los imprescindibles del Carraixet: Bonrepòs i Mirambell» (en espanyol europeu), 18-03-2021. [Consulta: 21 desembre 2023].
* ↑ «Bonrepòs i Mirambell» (en valencià). Diputació València. [Consulta: 21 desembre 2023].
* ↑ «Mirambell: la morería de l’Horta Nord - El Meridiano de L'Horta El Meridiano de L\'Horta» (en castellà), 24-09-2021. [Consulta: 21 desembre 2023].
* ↑ «Història. Ajuntamet de Bonrepòs i Mirambell». [Consulta: 21 desembre 2023].
* ↑ «Ermita Sant Joan Baptista de Mirambell». Campaners.com. [Consulta: gener 2016].
# Ermita de Sant Joaquim (Aielo de Malferit)

L'ermita de Sant Joaquim és una ermita situada en el Calvari, en el municipi d'Aielo de Malferit. És un Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.24.042-002.
El temple rep també els noms d'ermita del Calvari, i d'ermita de Sant Engraci. Està dedicada a Sant Joaquim i Santa Anna, però la seua advocació més popular és la de Sant Engraci màrtir, les relíquies del qual es veneren en el temple parroquial.

## Història

Va ser construïda al segle xviii, possiblement per iniciativa dels marquesos de Malferit. Se la cita en documents des de 1727, data de fosa de la seua campana. Va ser restaurada l'any 2005, pintant-se l'exterior de color ocre i modificant-se alguns dels seus elements, com l'espadanya.
A inicis del segle xxi està cedida a la comunitat ortodoxa romanesa de la zona, que hi celebra els seus serveis. És seu de la parròquia ortodoxa romanesa de Sfinţii Trei Ierarhi.

## Descripció

Es troba al final de l'avinguda de la Diputació Provincial. Està precedida per un camí de terra flanquejat de xiprers, que forma el Viacrucis.
L'edifici té una façana que acaba en un capcer rematat per una espadanya amb teuladeta. Davant de la façana hi ha un porxo tancat en el qual s'obre l'única porta d'accés al temple. En el costat dret d'edifici sobresurt el cos de la sagristia, sobre el qual es perllonga el ràfec de la teulada. Les teulades tant del cos principal com del porxo són a dues aigües.
L'interior és una sola nau, de planta rectangular. Es cobreix amb volta bufada de dos trams partida per un arc toral. El sòl és amb forma d'escaquer i les parets estan recorregudes per un sòcol fosc. L'altar és neoclàssic, i en la seua fornícula vidriada es troba una imatge de Sant Engraci, realitzada en 1942 per Josep Maria Bayarri.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 5 6 «Ermitas de la Comunidad Valenciana» Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine..
* ↑ «Episcopia Ortodoxa Romana a Spaniei si Portugaliei» Arxivat 2015-02-09 a Wayback Machine. (en rumano).
# Ermita de Sant Jordi (el Puig)

L'ermita de Sant Jordi és un temple situat al municipi del Puig. És un Bé de Rellevància Local, amb identificador número 46.13.204-003.

## Història

Se situa al lloc on va produir-se la Batalla del Puig l'any 1237 i està dedicada a la figura de sant Jordi.
Va ser construïda el 1631. L'any 1926 l'ajuntament de València va iniciar-ne la restauració, que va ser inaugurada el 9 d'octubre de 1927 amb una cerimònia religiosa i una processó cívica fins a l'ermita, que es repeteix cada any.

## Descripció

L'indret en el qual es troba l'ermita té un clar interés paisatgístic, amb arbres monumentals i zones enjardinades.
Hi ha mosaics al·legòrics a l'interior de l'ermita de la Batalla del Puig i una creu recordant els caiguts en el combat.

## Referències

* ↑ «Ermita de Sant Jordi». Cult.gva.es. [Consulta: desembre 2015].
* 1 2 «Ermita de Sant Jordi». Elpuigturistico.es. [Consulta: desembre 2015].
# Ermita de Sant Josep (Ador)

L'ermita de Sant Josep o del Santíssim Crist de l'Empara és un temple situat a l'elevació coneguda com El Cabeço, a l'oest del municipi d'Ador (Safor, País Valencià). És Bé de Rellevància Local amb identificador número 46.25.002-005.1
Encara que es troba sota l'advocació de Sant Josep, també es venera ací la imatge del Santíssim Crist de l'Empara, que és el patró d'Ador. La devoció per aquest Crist, que s'estén a la resta de la comarca de la Safor, possibilita que es conega també per aquest nom. Durant les festes patronals que se celebren a la tercera setmana del mes d'agost, el dijous d'aquesta setmana es dedica al Crist, destacant les tradicionals Pujada i Baixada de la imatge des de l'ermita.
L'ermitori depén del clergat diocesà; segons l'Arquebisbat de València només té culte durant les festes de la seua advocació.

## Història

L'ermita es va edificar entre 1563 i 1564, per iniciativa de Josep Faus. El 1684 està documentada la presència d'un ermità, fet que s'estendrà fins a 1981. L'edifici s'ha restaurat en diverses ocasions, especialment al segle xx.

## L'edifici

L'ermita es troba en una placeta que l'envolta. Es tracta d'un edifici d'aspecte renaixentista de 18 per 9 metres. A banda i banda té adossades dependències annexes. Al costat de la porta es troben els casalicis de les dues últimes estacions del Via Crucis.
La façana és de frontó, rematada per una espadanya amb penell. La campana data de 1654 i rep el nom de Sagrada Família. Aquest nom se li va donar en memòria de la protecció a les famílies d'Ador enfront de la pesta. La porta d'accés està decorada amb motllures i amb el nom de l'ermita en un retaule ceràmic entre la llinda i l'òcul superior.
La coberta és de teula, a dues aigües en el cos principal i d'una sola en els annexos.
L'interior presenta volta de canó amb dos arcs faixons que parteixen de pilastres adossades als paraments. El pis és escacat. El presbiteri està elevat sobre grades i hi ha un retaule barroc després de l'altar major.
Hi ha dues imatges principals en el temple. La de Sant Josep, policromada, es troba en una fornícula en el retaule de l'altar major. La del Crist de l'Empara, més profusament decorada, es conserva en un altar lateral.

## Enllaços externs

* Fitxa a la Generalitat valenciana
* Fitxa a Ermites de la Comunitat Valenciana Arxivat 2014-07-15 a Wayback Machine.
* Arquebisbat de València Arxivat 2014-08-08 a Wayback Machine.
* Ajuntament d'Ador
# Ermita de Sant Lluís Bertran (Bunyol)

L'ermita de Sant Lluís Bertran és un petit temple situat en el passeig de Sant Lluís, en el municipi de Bunyol. És un Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.18.077-009.

## Història

Segons la tradició local, Sant Lluís Bertran va descansar en el lloc on es troba l'ermita al retorn d'una peregrinació a Sant Jaume de Compostel·la en la seua joventut. L'edifici va ser construït en 1876 per reemplaçar a un altre més antic que va ser destruït en 1874 pels efectes d'una riuada. Va ser dissenyada per José Brel, pintor valencià.

## Descripció

El petit temple és d'estil historicista neogòtic. La seua coberta és a dues aigües. La campana es troba en una espadanya alçada sobre el capcer posterior, apegada a la roca.
En la façana hi ha talles de guix pintat, en estil neogòtic, la porta ogival i sobretot això el frontó amb un òcul amb rosassa lobulada de pedra. Un petit retaule ceràmic presenta la imatge de Sant Lluís Bertran, el sant titular.
L'interior, de reduïdes dimensions, s'il·lumina a través d'unes finestres ogivals en els murs laterals. Sobre l'altar major hi ha una figura del titular en una fornícula i un retaule pintat.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 5 «Ermitas de Buñol | Ermitas de Valencia» (en castellà). Ermitas y Santuarios de la Comunidad Valenciana. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 25 desembre 2020].
# Ermita de Sant Roc d'Atzeneta del Maestrat

L'ermita de Sant Roc d'Atzeneta del Maestrat, a la comarca de l'Alt Maestrat (País Valencià), és un edifici religiós que està situat el centre del nucli antic del municipi, a la plaça Major.
Està reconeguda com a Bé de Rellevància Local segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat Valenciana, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), presentant com a codi identificador el 12.04.001-009.

## Descripció històrica-artística

Es tracta d'un edifici datat al segle xviii, en concret en 1757, construïda amb carreus seguint les pautes arquitectòniques barroques. De petites dimensions presenta una sola nau, de forma quadrangular, i gran altura de murs, a la qual s'accedeix a través d'una única porta situada en la façana principal de l'ermita, que presenta sobre l'esmentada porta una fornícula buida en la qual apareix l'any de construcció i un òcul encegat per col·locar en ell un panell de ceràmica representant a Sant Roc, a qui es dedica l'ermita. L'exterior de l'ermita està rematat amb una espadanya, posterior a la construcció del temple, i d'estil neoclàssic, en la qual hi ha una sola campana la fosa la qual data de l'any 1844. La coberta presenta cúpula de teula vidriada.
Respecte al seu interior, cal destacar la presència d'arcs de mig punt, i un altar major neoclàssic datat al segle xix, amb una imatge moderna del sant titular.

## Referències

* 1 2 «Ermita de San Roque». Generalitat Valenciana, 2018. [Consulta: 5 març 2021].
* 1 2 3 4 «Ermita de San Roque» (en castellà). Ermitas y Santuarios de la Comunidad Valenciana, 2011. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 5 març 2021].
* 1 2 3 «Plan General de Atzeneta del Maestrat (Castellón).» (PDF) (en castellà). AYUNTAMIENTO DE ATZENETA DEL MAESTRAT. [Consulta: 6 març 2021].
* 1 2 http://www.turismodecastellon.com/103077_es/Ermita-de-San-Roque-%28Atzeneta-del-Maestrat%29-tradiciones-religiosas/ Arxivat 2015-05-04 a Wayback Machine.
# Ermita de Sant Salvador d'Alentorn

L'Ermita de Sant Salvador d'Alentorn és una obra del poble d'Alentorn, dins del terme municipal d'Artesa de Segre, a la comarca de la Noguera. S'inclou en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una ermita d'una nau encastada sota una bauma. Es troba adaptada a aquesta roca, amb tres façanes, essent la lateral reforçada per dos contraforts i amb accés per la de llevant. El portal, descentrat, té una llinda amb arc rebaixat i dues petites espitlleres als laterals. Un petit campanar de cadireta a sobre el carener s'uneix amb la balma i conté una campaneta. Hi ha restes de murs més antics pels voltants de la capella.
A prop d'aquesta ermita troglodítica, al pla de les Viudes, hi ha sepultures excavades a la roca.
* Interior de l'ermita
* L'ermita en el context de la bauma

## Referències

* 1 2
# Ermita de Sant Sebastià (Calaf)

L'Ermita de Sant Sebastià és una església del municipi de Calaf (Anoia) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un petit edifici de planta rectangular, sense absis. Tota la nau és coberta amb una volta de canó. La porta d'entrada, amb un arc de mig punt, és als peus de l'església i sobre ella hi ha un petit campanar d'espadanya.

## Història

Es tracta d'una capella votiva, erigida pels jurats de Calaf entorn de l'any 1690, amb motiu d'haver-se deslliurat la població de la pesta bubònica, que assolà el país en aquells temps, l'any 1651. Actualment s'està repicant el guix que recobreix totes les parets i la volta de l'interior de la nau, i s'està deixant la pedra al descobert. El 1880 caigueren les seves voltes i fou reparada.

## Referències

* 1 2 3 4 5
# Ermita de Santa Bàrbara (Cocentaina)

L'ermita de Santa Bàrbara de Cocentaina, (Comtat), està situada sobre un turó on se celebra la festa popular de la "corriola" cada 8 de desembre. Data del segle xiii i respon a la tipologia de les anomenades ermites de conquesta.
L'ermita és d'una sola nau rectangular, amb tres crugies, presbiteri i nàrtex. La seva coberta és a dues aigües i es recolza sobre arcs de diafragma gòtics que a l'exterior es converteixen en gruixuts contraforts. Sobre els arcs es recolza l'estructura de coberta amb bigues. El presbiteri està més elevat que la nau, mentre que el nàrtex davanter, obert i d'època posterior, és més baix i en el plànol d'unió amb la nau se situa l'espadanya. La il·luminació natural a l'interior és escassa, ja que només arriba a través de dues finestres laterals i les portes d'accés.