OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hàl·lux rígid

L'hàl·lux rígid (conegut en llatí com a hallux rigidus) és una degeneració artròsica que afecta a l'articulació metatarsofalàngica, a la base de l'hàl·lux (el dit gros del peu).

## Signes i símptomes

A la base del primer dit:
* Dolor i dificultat en fer certes activitats (caminar estona, córrer, estar en gatzoneta).
* Rigidesa a l'articulació.
* Inflor i inflamació al voltant de l'articulació.
Encara que el trastorn és degeneratiu, pot aparèixer en pacients relativament joves, especialment esportistes actius que en algun moment han sofert un traumatisme a l'articulació.

## Tractament
### No quirúrgic

El tractament precoç per a casos lleus pot incloure sabates amb la sola en balancí (per disminuir la flexió del dit en fer el pas), medicaments (antiinflamatoris) o infiltracions (glucocorticoides per reduir la inflamació i el dolor). Es poden recomanar programes de fisioteràpia, tot i que hi ha evidències molt limitades que proporcionen beneficis per reduir el dolor i millorar la funció de la articulació.

### Cirurgia

En alguns casos, la cirurgia és l'única manera d'eliminar o reduir el dolor.

## Referències

* ↑ Zammit, GV; Menz, HB; Munteanu, SE; Landorf, KB; Gilheany, MF «Interventions for treating osteoarthritis of the big toe joint.». The Cochrane Database of Systematic Reviews, 9, 08-09-2010, pàg. CD007809. DOI: 10.1002/14651858.CD007809.pub2. PMID: 20824867.

## Vegeu també

* hàl·lux
* hàl·lux valg
* hàl·lux var
# Observatori de Berna-Zimmerwald

L'observatori de Berna-Zimmerwald (originalment Observatorium Zimmerwald) és un observatori astronòmic operat per l'Institut Astronòmic de la Universitat de Berna (Astronomisches Institut der Universität Bern). Construït en 1956 està situat a 10 km al sud de Berna, Suïssa, prop de Zimmerwald. El telescopi d'un metre d'obertura ZIMLAT va ser inaugurat en 1997.

## Referències

* ↑ «1775 Zimmerwald (1969 JA)». JPL – Small-Body Database Browser. [Consulta: 2 setembre 2015].
* ↑ «Zimmerwald Observatory». Arxivat de l'original el 2009-03-07. [Consulta: 31 maig 2018].
* ↑ «The ZIMLAT Telescope». Universität Bern, Astronomisches Institut, Zimmerwald Observatory, 03-08-2007. Arxivat de l'original el 10 de juliol 2012. [Consulta: 31 maig 2018].

## Vegeu també

* Llista dels majors telescopis reflectors

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (anglès)
# Alzinera de Linyola

L'Alzinera de Linyola (Quercus ilex subsp. ballota) és un arbre que es troba a Linyola (el Pla d'Urgell), el qual apareix en diversos escuts (del poble i d'entitats esportives), postals i símbols del municipi.

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: 3,03 m.
* Perímetre de la base del tronc: 3,76 m.
* Alçada: 13,04 m.
* Amplada de la capçada: 13,44 m.
* Altitud sobre el nivell del mar: 253 m.

## Entorn

Es troba tocant al nucli urbà de Linyola. Creix en una feixa de conreus de secà, on es conrea userda, blat, ordi i dacsa. De manera espontània, l'acompanyen fonoll, morró negre, lletsó, bosses de pastor, ravenissa blanca, blet, malva, boixac, canyís i arçot. Hi ha diversitat de fauna antropòfila: colom roquer, tórtora, cadernera, oreneta, pardal comú, estornell i rata negra.

## Aspecte general

Té bon estat foliar i de brancatge, i una sorprenent producció glanera. Al tronc presenta diverses cavitats, algunes força grans, sobretot a la part baixa de la soca, on el propietari ha fet tractaments amb ciment, però difícilment es tancaran. Tot i així, l'arbre és robust i ufanós. Realment, està una mica enfonsant perquè l'any 1965 es va anivellar el terreny i l'alzina (que era sobre unes roques) va ser coberta fins a la soca, aproximadament amb un metre de terra fèrtil per a conreu. Aquest fet li va fer perillar la salut, però després de treure-li una mica de terra de l'entorn de la soca va respondre bé i va revifar. És una carrasca realment molt fotogènica i amb un gran simbolisme per a la gent de Linyola, la qual se l'estima molt. L'arbre pren més significació pel fet que la comarca del Pla d'Urgell es caracteritza per l'alt grau de transformació en conreus (a quasi tot el territori), fet que explica la inexistència de boscos.

## Curiositats

Abans de la darrera Guerra Civil Espanyola (1936-1939) i ben a prop d'aquesta alzina, n'hi havia una altra de més gran de mida i clivellada d'escorça. El propietari (el senyor Joan Civit) compila i exposa amb rètols al voltant de l'arbre frases carregades d'ètica (Eduquem bé els infants i no caldra educar els hòmens, La parla és plata i el silenci, or, entre d'altres).

## Accés

Cal dirigir-se al mateix poble. Sortint pel camí dels Arcs, a pocs metres, es troba l'alzina en uns camps. GPS 31T 0324868 4619446.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Boada, Martí; Boada, Arnau, 2011. Arbres remarcables de Catalunya. 100 ombres colossals. Edicions Brau, Figueres. ISBN 9788496905535. Pàgs. 166-167.

## Enllaços externs

* Parcs naturals - Gencat.cat Arxivat 2015-09-29 a Wayback Machine. (català)
# Alzineta

L'alzineta (Teucrium chamaedrys), rep el seu nom popular pel fet que les seves fulles recorden les de l'alzina en miniatura. És una espècie de planta silvestres i ornamental originària d'Europa i el Pròxim Orient. Històricament era utilitzada com a planta medicinal per al tractament de la gota i a vegades com a component de la tríada veneciana.

## Descripció

És una petita mata de menys de 30 cm d'alçada, les fulles són coriàcies i generalment tenen una amplada no superior a 1 cm amb la longitud del limbe aproximadament el doble que l'amplada. La corol·la és purpúria o rarament blanca. El calze fa de 5 a 8 mm. Floreix de maig a setembre. Les seves flors són labiades de color rosa lavanda o rosat porpra. Les llavors maduren d'agost a setembre.
Teucrium chamaedrys és la planta hoste per a Orobanche teucrii.

## Localització i hàbitat

És una planta autòctona als Països Catalans. És nativa del sud d'Europa, la conca mediterrània i el Caucas. Es troba naturalitzada al Regne Unit. És de distribució holàrtica mediterrània i submediterrània. No es troba a Eivissa ni a Formentera.
Habita en boscs clars, garrigues, pastures, rases etc. damunt sòls secs més o menys eutròfics del nivell de la mar fins a 1.800 m d'altitud.

## Subespècies

Als Països Catalans se'n troben dues subespècies:
* Teucrium chamaedrys pinnatifidum: Força comuna a tota l'àrea de distribució. La seva distribució general és mediterrània occidental.
* Teucrium chamaedrys germanicum: En aquesta àrea només es fa al Pirineu, on és força rara. La seva àrea general és submediterrània.

## Usos medicinals

A Occitània si més no, s'empra com a planta depurativa en tisana.

## Referències

* ↑ «Teucrium chamaedrys». Herbari virtual del Mediterrani Occidental. Universitat de les Illes Balears.
* 1 2 3 4 de Bolòs, Oriol [et al.].. Flora manual dels Països Catalans. 2a edició. Barcelona: Pòrtic, 1993. ISBN 84-7306-400-3.
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans Barcelona 1990

## Bibliografia

* Crockett, James U.; Tanner, Ogden. Herbs. 1. Time-Life Books, 1977.
* Grieve, Maud. «Germander, Wall», 1931. [Consulta: 8 maig 2007].

## Enllaços externs

* Teucrium chamaedrys a Missouri Botanical Garden Arxivat 2011-09-26 a Wayback Machine.
* Teucrium chamaedrys a PFAF
# Al·localcoselita

L'al·localcoselita és un mineral de la classe dels òxids. El nom deriva dels mots grecs άλλος (allos - diferent) i χαλκός (chalkos - referent al coure) i del mot seleni. D'aquests mots resulta ALLO-CHALCO-SE-lita. El nom li va ser donat per a reflectir en el nom les diferents valències i el comportament variable del coure en aquest mineral.

## Característiques

L'al·localcoselita és un òxid de fórmula química Cu$^+$PbCu₅$^{2+}$(SeO₃)₂Cl₅O₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'allochalcoselita és un òxid del grup 4.JG.40 (4 pels òxids (hidròxids, vanadats, aseniats, antimoniats, bismutats, sulfats, seleniats, tel·lurats i iodats; J pels asenats, antimonats, bismutats, sulfats, selenats i iodats i G pels seleniats amb anions addicionals i sense aigua), juntament amb els següents minerals: prewittita, georgbokiïta, parageorgbokiïta, cloromenita, sofiïta, ilinskita, francisita, derriksita i burnsita.

## Formació i jaciments

S'ha descrit en fumaroles volcàniques a Kamtxatka, Rússia.

## Referències

* ↑ «Allochalcoselite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Garrido, Josep Lluís; Ybarra, Joan Manuel. Nomenclàtor de les espècies minerals, 2010, p. 374. D.L. B-38531-2010 [Consulta: 22 novembre 2015].
# Al·lèrgia a l'ou

L'al·lèrgia a l'ou és un tipus d'al·lèrgia als aliments. És una hipersensibilitat a les substàncies del rovell i la clara d'ou, que causen una sobrerreacció al sistema immunitari que pot donar greus símptomes físics a milions de persones en tot el món.
L'al·lèrgia a l'ou apareix principalment, però no exclusivament, en infants. de fet és la segona al·lèrgia més comuna en els infants. (la més comuna és l'al·lèrgia a la llet de vaca.) Normalment es tracta excloent l'ou de la dieta i vigilant els aliments que puguin estar contaminats amb ou. La reacció més greu es coneix com a anafilaxi i és una situació d'emergència que requereix atenció mèdica immediata i tractament amb epinefrina. La majoria dels infants superen aquesta al·lèrgia a l'edat de cinc anys però alguns la mantenen tota la vida.

## Antígens

La majoria de gent amb al·lèrgia als ous de gallina tenen anticossos que reaccionen amb una o quatre proteïnes de la clara d'ou: ovomucoide, ovoalbúmina, ovotransferrina, i lisozima; l'ovomucoide, és la més comuna que ataca el sisteme immune. El rovell d'ou conté diversos antígens potencials: livetina, apovitil·lina, i vosvetina.

## Tractament

Actualment no es pot guarir l'al·lèrgia a l'ou.
Hi ha perill de reacció adversa en les vacunes del grip que típicament es fan en embrions de pollastre i el producte final conté proteïnes de l'ou.

## Referències

* ↑ National Institutes of Health, NIAID Allergy Statistics 2005 http://www.niaid.nih.gov/factsheets/allergystat.htm
* ↑ «Egg Allergy». Food Allergy Initiative, 2008. [Consulta: 12 novembre 2008].
* ↑ National Report of the Expert Panel on Food Allergy Research, NIH-NIAID 2003 http://www3.niaid.nih.gov/about/organization/dait/PDF/june30_2003.pdf Arxivat 2006-10-04 a Wayback Machine.
* ↑ “Egg Allergy Facts” Arxivat 2013-01-12 a Wayback Machine. Asthma and Allergy Foundation of America
* 1 2 Thomas Platts-Mills; Ring, Johannes. Allergy in Practice. Berlin: Springer, 2005, p. 106. ISBN 3-540-00219-7.
# Ama-no-jaku

L'Ama-no-jaku ("esperit diví malvat") és una criatura similar a un dimoni japonès. Generalment és representat com una espècie de petit oni i és capaç de provocar els desitjos més foscos d'una persona i així convèncer-lo per a cometre males accions. És l'esperit de la contradicció i la perversitat.
Una de les aparicions més conegudes de l'Ama-no-jaku succeeix al conte de fades Urikohime (La princesa meló), en el qual una noia miraculosament nascuda d'un meló és adorada per una parella de vells. El matrimoni protegeix Urikohime del món exterior, però, la noia ingènuament permet a un Ama-no-jaku entrar a casa seva, on aquest la devora i de vegades la imita portant la seva pell escorxada.
# Amadina degollada

L'amadina degollada o teixidor degollat (Amadina fasciata) és un moixó molt comú a la seva àrea d'origen, a l'Àfrica subsahariana.
Té un plomatge de color sorra clar, amb petites taques negres per sobre i més clares per sota. Cua marró molt fosc. La barbeta i les galtes són clares. Potes de color rosa. El mascle adult té una banda de color vermell brillant a través de la gola, mentre que la dels joves mascles és més apagada.
Viu en zones de sabana espinosa i boscos de mopane de l'Àfrica subsahariana. S'ha introduït a Portugal.

## Referències

* ↑ «Amadina degollada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Federació de Cooperatives Agràries de Catalunya

La Federació de Cooperatives Agràries de Catalunya (FCAC) és el principal òrgan de representació i defensa del cooperativisme agrari a Catalunya. Fundada el 1983, contribueix al desenvolupament de les cooperatives agràries, tant al seu creixement com competitivitat. És hereva de la Unió de Sindicats Agrícoles de Catalunya i de la Federació de Sindicats Agrícoles de Catalunya.
A finals de la dècada de 2010, la FCAC comptava amb poc més de 200 cooperatives, gairebé una cinquantena de les quals centenàries, amb un total d'aproximadament 31.000 socis. Els seus membres són molt heterogenis, des de petites cooperatives de poble, fins a grans cooperatives, així com cooperatives de primer grau com de segon grau. També varien pel que fa al sector productiu (arròs, cítrics, herbacis i farratges, oli d'oliva, fruita seca i garrofa, etc.). La major part de les cooperatives se situen a la Catalunya Nova, en menor grau a la resta de comarques.
Va rebre la Creu de Sant Jordi el 2023, en el seu quarantè aniversari, en reconeixement dels seus «principis i valors, que enriqueixen un sector que, des de l’economia social, contribueix a un creixement econòmic responsable, sostenible i integrador socialment i territorialment». També va rebre la Placa al treball President Macià el 2013 en la categoria de responsabilitat social empresarial.

## Presidència

El càrrec de presidència ha estat ocupat per les següents persones:
* Antoni Casanovas i Brugal (1983-90)
* Xavier Tubert i Alsina (1990-2008)
* Josep Pere Colat i Clua (2008-14)
* Ramon Sarroca i Capell (2014-)

## Referències

* 1 2 3 Vives-Xiol, Jordi «El cooperativisme agrari a Catalunya: orígens i situació actual». Quaderns Agraris, 46, 2019, pàg. 93–112. ISSN: 2013-9780 [Consulta: 21 juny 2023].
* ↑ «La Federació de Cooperatives Agràries de Catalunya, distingida amb la Creu de Sant Jordi». Jornal.cat, 03-05-2023. [Consulta: 1r juliol 2023].

## Enllaços externs

* Federació de Cooperatives Agràries de Catalunya - Lloc web oficial
# Ermita nova de Sant Vicent Ferrer (Agullent)

L'Ermita nova de Sant Vicent Ferrer és una ermita situada en el camí del Calvari, en el municipi d'Agullent. És un Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.24.004-005. Avui en dia és utilitzada com a alberg juvenil.

## Història

Hi ha a Agullent dues ermites dedicades a Sant Vicent Ferrer, conegudes com La Vella i La Nova. Ambdues es troben properes entre si, separades per un curt camí que alberga el Viacrucis. L'ermita nova es va començar a edificar el 20 d'octubre de 1745, sobre les ruïnes d'una altra anterior que havia estat destruïda poc abans per un terratrèmol. En 1992 va ser objecte d'una restauració en el seu interior. El 2018 fou rehabilitat.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de bona grandària que té annexa una casa d'exercicis espirituals. Davant té una porxada amb teulada a un pendent. Aquest porxe presenta un arc lateral i quatre frontals, dels quals un serveix d'accés. L'edifici en si és d'una sola nau, rectangular i allargada. Està coberta per una volta amb llunetes, creuada per arcs torals recolzats sobre pilastres amb cornisa. Entre les pilastres s'obren les quatre capelles laterals sota arquivoltes. El conjunt de nau i capelles laterals està decorat amb pintures barroques.
El presbiteri té volta de quadrant d'esfera i alberga un retaule barroc de fusta daurada. En el cos central d'aquest retaule es troba la taula Lo Post, i als seus costats pintures de José Segrelles de 1946 que representen el miracle de la làmpada, que penja al costat de l'altar. Es conserven també antics quadres i peces d'imatgeria, entre les quals destaca un Crist Crucificat policromado del segle xv.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/vvbagu.htm Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* 1 2 «Agullent rehabilita l'alberg juvenil de l'Ermita de Sant Vicent». Eldiario.es, 04-04-2018 [Consulta: 4 abril 2018].
# Observatori de Kitami

L'Observatori de Kitami s'hi troba al Centre Cultural de la Regió de Kitami-Abashiri, situat en l'est de Hokkaido, Japó. El seu codi d'observatori és el 400. Les seves coordenades geodèsiques són 0.72344 radis terrestres des de l'eix de rotació i +0.68811 radis terrestres des del pla equatorial, amb 143.7827 graus a l'est de Greenwich.
Els astrònoms aficionats Atsushi Takahashi i Kazurō Watanabe van descobrir una gran quantitat d'asteroides des d'aquest lloc. Fins a l'any 2012 s'havien realitzat 680 descobriments des de Kitami.

## Referències

* ↑ MPC List of Observatory Codes found here, retrieved on March 20, 2007
* ↑ Near-Earth Objects Dynamic Observatory list retrieved on March 20, 2007
* ↑ «Minor Planet Discoverers». [Consulta: 24 maig 2021].
* ↑ «Minor Planet Discovery Sites», 02-11-2012. [Consulta: 24 maig 2021].
# Sin and Punishment: Hoshi no Keishōsha

Sin and Punishment (罪と罰～地球の継承者～, Tsumi to Batsu: Hoshi no Keishōsha, Sin and Punishment: Successor of the Earth), quina traducció significa Pecat i Càstig: El Successor de la Terra, és un videojoc de tirs de Nintendo 64 desenvolupat per Treasure i llançat al mercat per Nintendo el 21 de novembre de l'any 2000 en Japó. El joc de Nintendo 64 només va veure la llum en el mercat japonès, no obstant això, la versió per a Consola Virtual llançada en l'any 2007 també estigué disponible en els mercats europeu i nord-americà.
La seqüela, Sin and Punishment 2, està sent desenvolupada per a Wii.

## Referències

* ↑ «Sin & Punishment» (en anglès). GameFAQs. [Consulta: 28 març 2016].
# Resistance: Fall of Man

Resistance: Fall of Man (prèviament es deia I-8) és un videojoc del gènere dels d'acció en primera persona creat per Insomniac Games, els creadors del popular Spyro the Dragon per PlayStation i Ratchet & Clank per PlayStation 2. Resulta que el videojoc ha sigut publicat per Playstation 3 de manera exclusiva. La seva sortida a Europa va ser el 23 de març de 2007 i el 14 de novembre al Japó i EUA.

## Argument

Resistance: Fall of Man es desenvolupa en un passat alternatiu, durant tres intensos dies del juliol del 1951. En aquest videojoc no té lloc a la Segona Guerra Mundial ni l'amenaça nazi, però altres esdeveniments encara pitjors que van ocupar el seu lloc a la història; la invasió Quimera. Durant els anys 30 la intel·ligència americana aconsegueix informes de bioexperimentació a Rússia que parlaven de pobles i ciutats assolades. Es tem que els soviètics haguessin desenvolupat una terrible arma biològica, però res més lluny de la realitat.
Rússia va ser infectada pel desconegut virus Quimera i va quedar aïllada durant més de deu anys. El 1951 aquesta abominable espècie va llançar un atac a gran escala i va conquerir Europa sencera en una setmana. Gran Bretanya era l'última regió de la resistència, organitzada en bases secretes. Els Estats Units decideixen planejar una ofensiva conjunta i envien les seves forces a unir-se als britànics. Un atac sorpresa impossibilita la trobada, quedant els marines davant d'un enemic desconegut.
De tot l'exèrcit americà només queda un únic sobrevivent. El sergent Nathan Hale, infectat pel virus Quimera encara que resulta inexplicablement immune als seus efectes nocius. Rescatat pels seus aliats europeus, és aquí on comencen els tres llargs i memorables dies en els que es desenvolupa el videojoc.

## Premis

* Premis rebuts per IGN:
** Videojoc de PlayStation 3 de l'any
** Millor Shooter en primera persona de Playstation 3 de l'any 2006
** Meillor tecnologia gràfica a la Playstation 3 el 2006
** Millor ús de so a la Playstation 3 el 2006
** Millor Multijugador online a la Playstation 3 el 2006
** Millor innovació de disseny a la Playstation 3 el 2006

## Anàlisis

* GamesMaster — 85%
* GameSpot — 8.6/10
* NexGen Wars — 9.2/10
* PSM (revista) — 89%
* MeriStation Magazine— 8.5/10

## Enllaços externs

* (anglès) Lloc web de Resistance: Fall of Man
* (anglès) Comunitat oficial en línia
# Oca caranca

L'oca caranca (Chloephaga hybrida) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita roques costaneres del sud de Xile i sud de l'Argentina a Terra del Foc.
# Oca de l'Orinoco

L'oca de l'Orinoco (Neochen jubata) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita rius, llacs i aiguamolls de l'est de Colòmbia, centre de Veneçuela, Guaiana, est del Perú, Bolívia, el Paraguai i Brasil central i occidental. És l'única espècie del gènere Neochen.
# Oca riallera grossa

L'oca riallera grossa (Anser albifrons), també anomenada oca cridanera al País Valencià i oca carablanca a les Illes Balears, és una espècie d'ocell de la família dels anàtids i de l'ordre dels anseriformes, considerada una oca.
L'oca riallera grossa fa uns 64-78 cm de llargada i té com a tret característic una franja blanca al voltant del bec que els apareix a partir del primer hivern. El seu plomatge és gris i marronós, més fosc a la part que envolta la franja blanca, i amb barres negres irregulars a la regió ventral. Les seves potes són ataronjades.
Cria principalment a l'oest de Groenlàndia i al nord de Sibèria. Passa l'hivern dispersada arreu d'Europa. La seva presència als Països Catalans és accidental a l'hivern, però darrerament és una mica més comuna als aiguamolls litorals.

## Referències

* ↑ «Oca riallera grossa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
* 1 2 3 Estrada, Joan; Jutglar, Francesc; Llobet, Toni. Ocells de Catalunya, País Valencià i Balears : Inclou també Catalunya Nord, Franja de Ponent i Andorra. Barcelona: Lynx, març de 2010, pàgs. 20-21. ISBN 978-84-96553-54-5.
# Obra Social Sagrada Família

L'Obra Social Sagrada Família és un edifici de Girona inaugurat el 1962 que forma part de a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici funcional de diferents cossos i de planta allargassada. Penja al riu Onyar per una estructura de pilars i jàsseres. El conjunt s'estructura entorn del nucli d'escala. A mà dreta es troba la capella que s'hi accedeix per un porxo de lloseta i pilarets de formigó armat. L'exterior d'ella s'inscriu un gran vitrall modern i un esvelt campanar en forma de creu i de formigó armat. Al costat esquerre de l'escala hi ha un cos allargassat amb mòduls en dent de serra. En general, el conjunt és de baixa alçada i de cobertes de terrat.
# Habitatge al carrer Sant Agustí, 16 (Mataró)

L'Habitatge al carrer Sant Agustí, 16 és una obra historicista de Mataró (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa entre mitgeres de planta baixa i pis. S'observa un portal i finestra en planta baixa i un balcó longitudinal al primer pis. Les dues obertures de la planta pis estan ornamentades amb motius florals i geomètrics que sobresurten de la cornisa.
Anteriorment, la planta baixa es va modificar creant un porxo d'accés a l'habitatge. La façana presenta un acabat pintat en planta baixa i esgrafiat amb motius florals a la planta pis
Aquesta casa i la veïna del número 14 es van unir en una construcció nova i se n'ha respectat la façana del número 16, incorporada a la banda esquerra de l'edifici actual.

## Referències

* 1 2
# Hàmster comú

L'hàmster comú (Cricetus cricetus) és una espècie d'hàmster originària d'Europa. Generalment es troba en terres de conreu a baixa altitud, riques en margues argiloses o loess, tot i que també pot viure a praderies, jardins i landes. Sovint se'l considera una plaga agrícola, però també se'l caça per la pell. El seu àmbit de distribució s'estén des de Bèlgica (on n'hi ha una important població a Berthen) i Alsàcia a l'oest fins a Rússia a l'est i Romania al sud. El 2007, la Comissió Europea amenaçà França amb una multa de 17 milions d'euros per no protegir l'última colònia d'hàmsters comuns que quedava a l'Europa Occidental.

## Referències

* ↑ Entrada «Cricetus cricetus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Interactive Agricultural Ecological Atlas of Russia and Neighboring Countries. «Pests Cricetus cricetus Linnaeus - Common or Black-Bellied Hamster» (en anglès). [Consulta: 4 setembre 2010].
* ↑ «France faces huge fine for failing to save great hamster of Alsace» (en anglès). The Independent, 28-02-2011. Arxivat 9 de gener 2008 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-01-09. [Consulta: 28 febrer 2011].