OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Avançament de reacció

L'avançament de reacció, és un terme de la química inicialment inroduït per Théophile de Donder sota el nom de degré d'avancement. Permet caracteritzar l'estat d'avançament d'una reacció química entre el seu estat inicial (abans de la reacció) i el seu estat final (després de la reacció)

## Definició

L'avançament de la reacció s'assenyala amb la lletra grega ξ (ksi) i es defineix per : $\xi ={\frac {(n_{i}-n_{i,0})}{\nu _{i}}}$, o
* $n_{i,0}~$ és la quantitat inicial de la substància $i~$ ;
* $n_{i}~$ sent la quantitat dins l'estat d'avançament considerat i
* $\nu _{i}~$ el seu nombre estequiomètric amb signe negatiu si el constituent $i~$ és un reactiu de partida i positiu si és un producte de la reacció. En l'equació equilibrada, els coeficients estequiomètrics s'escriuen sense signe.
L'avançament de reacció s'expressa en mols. Abans de la reacció, $\xi =0~$.

## Exemples de càlcul

Considerem la reacció: 2 H₂ + O₂ = 2 H₂O amb les següents quantitats inicials: 2 mols de H₂, 1 mol de O₂ i 0 mols de H₂O.
Quan s'hagi consumit 1 mol de H₂ restarà 0,5 mol de O₂ i s'haurà format 1 mol de H₂O
L'avançament de la reacció es pot calcular indiferentment en relació a qualsevol de les substàncies posades en reacció.
En relació a H₂ : $\xi ={\frac {1-2}{-2}}=0,5$ mol
En relació a O₂ : $\xi ={\frac {0,5-1}{-1}}=0,5$ mol
En relació a H₂O : $\xi ={\frac {1-0}{2}}=0,5$ mol
Per a les mateixes quantitat inicials i transformades, el valor de l'avançament de la reacció depèn de la manera d'escriure la reacció.

## Referències

* ↑ IUPAC. Quantities, Units and Symbols in Physical Chemistry - the Green Book - Second Edition, Blackwell Sciences, (1993) page 43
# Avenc del Xartolí

L'avenc del Xartolí és una cavitat oberta arran de mar situada entre la cala de l'Estany Podrit i la platja de la Llenya al municipi de l'Ametlla de Mar a la comarca del Baix Ebre.
En alguns mapes (ICGC) apareix amb el nom avenc del "Xertolí". El significat (etimologia) del nom (topònim) prové del gentilici masculí de Xert (Baix Maestrat) o de Xerta (Baix Ebre).
S'hi accedeix des de l'Ametlla de Mar, seguint el camí de ronda i GR-92 Mediterrani en sentit sud que, un cop depassat un camping i una edificació i abans d'arribar a la urbanització l'Hidalgo, arribant a una punta o morro on hi una gran roca plana.

## Referències

* ↑ «Avenc del Xartolí». enciclopèdia.cat, GEC, 2021. [Consulta: 15 octubre 2021].
* ↑ «l’Ametlla de Mar, Baix Ebre. Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya». Institut cartogràfic i Geològic de Catalunya, 2017. Arxivat de l'original el 2020-01-04. [Consulta: 15 octubre 2021].
* ↑ «Mapa topogràfic, base 1:5.000». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, 2021. [Consulta: 15 octubre 2021].
* ↑ «xertolí». enciclopèdia.cat, GEC, 2021. [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ «coves del Xertolí». Pirisport.com, 2021. [Consulta: 18 octubre 2021].
# Averievita

L'averievita és un mineral de la classe dels vanadats. Rep el seu nom del vulcanòleg rus Valerii Viktorovich Averiev (1929-1968).

## Característiques

L'averievita és un vanadat amb fórmula Cu₆(VO₄)₂O₂Cl₂. Cristal·litza en el sistema hexagonal formant cristalls pseudohexagonals de fins a 0,3 mm. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 4 i la seva exfoliació és bona on {1010}.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'averievita pertany a «08.BA: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ sobre 1:1» juntament amb els següents minerals: ambligonita, montebrasita, tavorita, triplita, zwieselita, sarkinita, triploidita, wagnerita, wolfeïta, stanĕkita, joosteïta, hidroxilwagnerita, arsenowagnerita, holtedahlita, satterlyita, althausita, adamita, eveïta, libethenita, olivenita, zincolibethenita, zincolivenita, auriacusita, paradamita, tarbuttita, barbosalita, hentschelita, latzulita, scorzalita, wilhelmkleinita, trol·leïta, namibita, fosfoel·lenbergerita, urusovita, theoparacelsita, turanita, stoiberita, fingerita, lipscombita, richel·lita i zinclipscombita.

## Formació i jaciments

L'averievita va ser descoberta a la fumarola Iadovítaia, al volcà Tolbàtxik (Kamtxatka, (Rússia), literalment "la fumarola verinosa". Aquest lloc té el rècord mundial en nombre d'espècies noves de minerals per metre quadrat, havent-se trobat en aquesta fumarola fins a 15 nous minerals en tan sols 2 metres quadrats. Sol trobar-se associada a altres minerals com: piypita, alumoklyuchevskita, fedotovita, alarsita, nabokoïta, tenorita, lammerita i langbeinita.

## Referències

* ↑ «Averievite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 setembre 2015].
* ↑ «Averievite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 2 setembre 2015].
* ↑ «Yadovitaya fumarole, Second scoria cone, Northern Breakthrough (North Breach), Great Fissure eruption (Main Fracture), Tolbachik volcano, Kamchatka Oblast', Far-Eastern Region, Russia» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Avicennita

L'avicennita és un mineral de la classe dels òxids. Va ser descoberta l'any 1958, i va rebre aquest nom en honor del metge, filòsof i científic persa Avicena (980-1037).

## Característiques

L'avicennita és la forma mineral de l'òxid de tal·li III, amb fórmula Tl₂O₃, i pot presentar impureses de ferro. És de color negre grisós, opac, de lluentor metàl·lica. És molt densa (8,9 g/cm³) i molt trencadissa. Cristal·litza en el sistema cúbic. A causa de la gran toxicitat del tal·li, l'avicennita ha de ser tractada amb extrema cura; cal rentar-se les mans després de tocar-la, evitant la inhalació de pols després de la seva ruptura o manipulació. Forma cristalls de menys d'1 mm, alguns d'ells amb cares octaèdriques. També pot presentar-se com grans porosos o com a recobriments en carlinita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'avicennita pertany a «04.CB: Òxids amb proporció metall:oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: brizziïta, corindó, ecandrewsita, eskolaïta, geikielita, hematites, ilmenita, karelianita, melanostibita, pirofanita, akimotoïta, auroantimonita, romanita, tistarita, bixbyita, armalcolita, pseudobrookita, mongshanita, zincohögbomita-2N2S, zincohögbomita-2N6S, magnesiohögbomita-6N6S, magnesiohögbomita-2N3S, magnesiohögbomita-2N2S, ferrohögbomita-6N12S, pseudorútil, kleberita, berdesinskiita, oxivanita, olkhonskita, schreyerita, kamiokita, nolanita, rinmanita, iseïta, majindeïta, claudetita, estibioclaudetita, arsenolita, senarmontita, valentinita, bismita, esferobismoïta, sillenita, kyzylkumita i tietaiyangita.

## Formació i jaciments

Apareix com a producte d'oxidació de la carlinita en menes d'or carboníferes en calcàries silicificades i quars. La seva localitat tipus es localitza en el llogaret de Dzhuzumli, a la regió de Samarcanda (Uzbekistan), on apareix associada a limonita i hematites. És un mineral molt escàs, existint jaciments en els estats de Nevada i Utah, als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Avicennite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges d'avicennites (anglès)
# Hostal de la Corda

L'Hostal de la Corda és un antic hostal del municipi de la Vall d'en Bas, instal·lat en un gran casal del segle xvii. El 26 de març de 1875, hi tingué lloc l'entrevista secreta dels generals Arsenio Martínez Campos i Francesc Savalls, que comportà, de fet, la fi de la resistència carlina a Catalunya.

## Referències

* ↑ Cuenca, Pere Bosch i. «Una trobada furtiva - 30 abril 2018». [Consulta: 4 març 2022].
* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-300-5737-4 [Consulta: 5 maig 2015].
* ↑ «Hostal la Corda / Masia de Cal Fuster». Inventari del patrimoni de la Garrotxa. [Consulta: 16 novembre 2015].
* ↑ «Història | Web oficial de l'Ajuntament de Riudaura». [Consulta: 4 març 2022].
# Empeltament dèrmic

L'empeltament dèrmic o empeltament de pell, un tipus de cirurgia d'empelt, implica el trasplantament de pell. El teixit trasplantat s'anomena empelt de pell.
Els cirurgians poden utilitzar l'empelt de pell per tractar:
* ferides o traumatismes extensos
* cremades
* àrees de pèrdua de pell extensa a causa d'una infecció com la fasciïtis necrosant o la púrpura fulminans
* cirurgies específiques que poden requerir empelts de pell perquè es produeixi la curació, amb més freqüència per l'eliminació de càncers de pell
L'empeltament de pell es realitza després de lesions greus quan part de la pell del cos està danyada. L'extirpació quirúrgica (excisió o desbridament) de la pell danyada va seguida de l'empeltament de pell. L'empelt té dues finalitats: reduir el curs del tractament necessari (i el temps a l'hospital) i millorar la funció i l'aspecte de la zona del cos que rep l'empelt de pell.
Hi ha dos tipus d'empelts de pell:
* El tipus més comú consisteix a treure una capa fina de pell d'una part sana del cos (la secció donant), com pelar una patata.
* Un empelt de pell de gruix total implica pessigar i tallar la pell lluny de la secció donant.
Un empelt de pell de gruix total és més arriscat, pel que fa a que el cos accepti la pell, però només deixa una línia de cicatriu a la secció donant, similar a una cicatriu de cesària. En el cas dels empelts de pell de gruix total, la secció donant sovint es curarà molt més ràpidament que la lesió i causa menys dolor que un empelt de pell de gruix parcial.

## Referències

* ↑ "Plastic, Aesthetic and Reconstructive Surgery"
* ↑ "Necrotizing fasciitis and purpura fulminans"
# Agència d'Asil de la Unió Europea

L'Agència d'Asil de la Unió Europea, anteriorment anomenada Oficina Europea de Suport a l'Asil (EASO, per les seves sigles en anglès), és una agència europea creada per la Regulació de la Unió Europea 439/2010 per enfortir la cooperació dels Estats membres de la Unió Europea en l'asil, millorar la implementació del Sistema Comú Europeu d'Asil, i donar suport als estats membres que estan sota una pressió particular.

## Història

En el 2008, la Comissió Europea va proposar la creació de l'Oficina d'Asil com EASO per millorar la cooperació entre els Estats membres en administrar peticions d'asil.
Els ministres de immigració de la Unió Europea de Malta van acordar el 2010 que EASO se situés a Malta, segons les discussions al voltant de les contínues migracions de immigrants il·legals de la Banya d'Àfrica, els quals arriben havent passat per Líbia.
El 2021, l'EASO havia elaborat plans bilaterals amb set estats membres —Xipre, Grècia, Itàlia, Malta, Espanya, Lituània i Letònia— per oferir-los assistència en la gestió de l'asil.

## Referències

* ↑ «EUROPEAN ASYLUM SUPPORT OFFICE |» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-01-19. [Consulta: 3 abril 2017].
* ↑ Anonymous. «Common European Asylum System - Migration and Home Affairs - European Commission» (en anglès), 06-12-2016. [Consulta: 3 abril 2017].
* ↑ European Commission «Report on Migration and Asylum». Communication from the Commission, 29-09-2021, pàg. 8.

## Vegeu també

* Frontex
# Illa Gran de Beguitxev

L'Illa Gran de Beguitxev (iacut: Бегичев Улахан арыыта; rus: Большо́й Бе́гичев, Bolxoi Béguitxev) és una illa del Mar de Làptev, a Rússia.

## Geografia

La seva superfície és de 1764 km². L'Illa Gran de Beguitxev es troba dins del Golf de Khatanga (rus: Хатангский залив), dividint aquest golf en dos estrets.

### Illes adjacent

* Illa Petita de Beguitxev
De només 15 km²
* Preobrajenia
Al nord de l'Illa Gran de Beguitxev.
* Cap Paska a l'Illa Gran de Beguitxev

## Història

Està situada a les coordenades de 74°32’.00 N, 112°02’.00 E.
Va ser descoberta per Nikífor Béguitxev

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor Mundial». Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 20 març 2024].
* ↑ William Barr, The First Soviet Convoy to the Mouth of the Lena.
* ↑ Master Plan of the Shore-Based Facilities for the Global Maritime Distress and Safety System (pdf) p81. Arxivat 12-12-2006 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Around the Polar Circle by Motor Vehicle:
# Estornell d'Abbott

L'estornell d'Abbott (Poeoptera femoralis) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae) que habita els boscos de muntanya de Kenya i Tanzània. El seu estat de conservació es considera en perill d'extinció.
El nom comú d'Abbott fa referència al naturalista nord-americà William Louis Abbott (1860-1936).

## Referències

* 1 2 Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell d'Abbott». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 675. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Abbott's Starling. Poeoptera femoralis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Estornell de Kosrae

L'estornell de Kosrae (Aplonis corvina) és un ocell extint de la família dels estúrnids (Sturnidae).

## Hàbitat i distribució

Habitava l'illa Kosrae, a les Carolines.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell de Kosrae». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 17 octubre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 849. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Kosrae Starling. Aplonis corvina» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Estornell de malabar

L'estornell de Malabar o estornell de cap cendrós (Sturnia malabarica) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae) que habita boscos, matolls i conreus del nord de l'Índia, Bangladesh, Myanmar, sud-oest de la Xina i Sud-est asiàtic. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Segons la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.2, juliol 2022) aquest tàxon tindria dos subespècies (S. m. malabarica i S. m. memoricola). Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), consideren tres subespècies, doncs hi sumen l'estornell de Blith (Sturnia malabarica blythii), tàxon que el COI considera una espècie apart: Sturnia blythii.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell de Malabar». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ Fitxa de l'estornell de cap cendrós a la pàgina del SIOC Rev. 21/05/2013 (català)
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 673. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Chestnut-tailed Starling. Sturnia malabarica» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
* 1 2 «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 673. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Estornell esplèndid

L'estornell esplèndid (Lamprotornis esplèndid) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae). Es troba a l'Àfrica Occidental i Central. El seu hàbitat són els manglars, boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes, els pantans tropicals i les sabanes seques També se'l troba en jardins rurals i boscos degradats. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell cuallarg». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 675. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Splendid Starling. Lamprotornis splendidus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 29 agost 2022].
# Estornell fumat

L'estornell fumat (Spodiopsar cineraceus) és un ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae). Es troba a la Xina, Japó, Mongòlia, Taiwan, Corea del Sud, Corea del Nord i l'Extrem Orient Rus. Els seus hàbitats són el bosc boreal, les pastures, les terres llaurades, les plantacions i les àrees urbanes. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «estornell fumat». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 673. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «White-cheeked Starling. Spodiopsar cineraceus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# Estratificació de l'aigua

L'estratificació de l'aigua ocorre quan masses d'aigua amb propietats diferents -salinitat (haloclina), oxigenació (quimioclina), densitat (picnoclina), temperatura (termoclina)- formen capes que actuen com barreres al mesclat de l'aigua. Aquestes capes normalment es disposen d'acord amb la densitat, amb les masses d'aigua menys denses situades per sobre de les capes més denses.
L'estratificació de l'aigua també crea barreres per al mesclat dels nutrients entre les capes. Això pot afectar la producció primària en una zona per la limitació del procés fotosintètic. Quan els nutrients del bentos no poden desplaçar-se a la zona fòtica, el fitoplàncton pot quedar limitat per la disposició dels nutrients. Una producció primària més baixa també porta a una menor productivitat neta en les aigües.

## Altres factors

La turbulència pot trencar l'estratificació que crea capes mixtes d'aigua. Les formes de turbulència poden ser per la fricció del vent, la surgència i el seu fenomen oposat (downwelling).
Marshall et al. (2002) van suggerir que la baroclinitat podia ser un factor important per a mantenir-ne l'estratificació.

## Referències

* ↑ Miller, Charles B. Biological Oceanography. Blackwell Publishing, 2004.
* ↑ Iriarte, J.L.; Gonzalez, Liu, Rivas, Valenzuela «Spatial and temporal variability of chlorophyll and primary productivity in surface waters of southern Chile (41.5E, 43S)». Estuarine, Coastal and Shelf Science, 74, 3, 2007, pàg. 471–480.
* ↑ Marshall, John; Jones, Karsten, Wardle «Can eddies set ocean stratification?». Journal of Physical Oceanography, 32, 1, 2002, pàg. 26–32.
# Estratopausa

L'estratopausa és la capa de l'atmosfera terrestre que marca el límit entre l'estratosfera i la mesosfera. Es troba a una altitud aproximada de 50 - 55 quilòmetres sobre el nivell del mar. La pressió atmosfèrica a l'estratopausa és mil vegades menor que la del nivell del mar i s'hi assoleix un pic de màxima temperatura -aproximadament 0 °C-, que es manté constant al llarg d'aquesta capa.
Aquest tipus de característica atmosfèrica no tan sols és presenta a la Terra, sinó que també pot existir en altres planetes o llunes amb atmosfera. Els moviments d'aire en aquesta regió són gairebé tots horitzontals, seguint els vents de l'estratosfera.

## Temperatura

A l'estratosfera la temperatura incrementa amb l'altitud com a conseqüència de l'escalfament produït per l'absorció de la radiació ultravioleta (UV) provinent del sol per part de les molècules d'ozó presents, fins a arribar a l'estratopausa, regió en la qual s'assoleix el pic de màxima temperatura (aproximadament 0 °C), que es manté constant al llarg d'aquesta capa. Degut a la presència considerable d'ozó a l'estratopausa, l'estudi de la regió es considera crucial per a poder entendre canvis climàtics i la composició de la capa d'ozó. A la part immediatament superior a l'estratopausa, i amb l'inici de la mesosfera, la temperatura disminueix amb l'altura com a conseqüència de la no-presència d'ozó que no podrà interaccionar amb la radiació UV.
Gradient vertical de temperatura segons interval d'altitud :
| Interval d'altitud | Capa | Gradient vertical de temperatura | Gradient vertical de temperatura |
| (m) | - | (°C/km) | (°F/1000 peus) |
| 0 – 11.000 | Troposfera | 6,5 | 3,57 |
| 11.000 – 20.000 | Tropopausa | 0,0 | 0,0 |
| 20.000 – 32.000 | Estratosfera | -1,0 | -0,55 |
| 32.000 – 47.000 | Estratosfera | -2,8 | -1,54 |
| 47.000 – 51.000 | Estratopausa | 0,0 | 0,0 |
| 51.000 – 71.000 | Mesosfera | 2,8 | 1,54 |
| 71.000 – 85.000 | Mesosfera | 2,0 | 1,09 |
| 85.000 – 90.000 | Mesopausa | 0,0 | 0,0 |
Els valors del gradient vertical de temperatura mostrats a la taula són resultat del càlcul ${-dT/dz}$, de manera que:
* Si tenen signe positiu la temperatura disminueix al augmentar l'altitud en la ratio per distància especificada per interval d'altitud.
* Si tenen signe negatiu la temperatura augmenta al augmentar l'altitud en la ratio per distància especificada per interval d'altitud.
* Si són nuls la temperatura es manté constant al llarg de l'interval d'altitud especificat.

## Referències

* ↑ «Stratopause | meteorology» (en anglès). Encyclopedia Britannica. [Consulta: 5 gener 2020].
* 1 2 «Stratopause (Global Warming)» (en anglès). what-when-how. Arxivat de l'original el 2018-01-28. [Consulta: 5 gener 2020].
* 1 2 «What is the Stratopause» (en anglès). Act for libraries. [Consulta: 5 gener 2020].

## Vegeu també

* Forat de la capa d'ozó
* Contaminació atmosfèrica