OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amblyeleotris marquesas

Amblyeleotris marquesas és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a les Illes Marqueses.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1874. Notice sur les genres Amblyeleotris, Valenciennesia et Brachyeleotris. Versl. Akad. Amsterdam (Ser. 2) v. 8. 372-376.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Mohlmann, M. S. & J. E. Randall. 2002. Three new species of gobiid fishes of the genus Amblyeleotris from the central and western Pacific. Raffles Bull. Zool. v. 50 (núm. 1): 215-226.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Amblyraja frerichsi

Amblyraja frerichsi és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Reproducció

És ovípar i les femelles ponen càpsules d'ous, les quals presenten com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 1.000 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Argentina i l'Uruguai.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Malm A. W., 1877. Göteborgs och Bohusläns fauna, Ryggradsdjuren. Göteborg. Göteborgs Bohusläns Fauna. 1-674. Pls. 1-9.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Krefft, G., 1968. Neue und erstmalig nachgewiesene Knorpelfische aus dem Archibenthal des Südwestatlantiks, einschließlich einer Diskussion einiger Etmopterus-Arten südlicher Meere. Arch. Fischwiss. v. 19 (núm. 1): 1-42.
* ↑ «Amblyraja frerichsi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Menni, R.C. i L.O. Lucifora, 2007. Condrictios de la Argentina y Uruguay. ProBiota, FCNyM, UNLP, Serie Técnica-Didáctica, La Plata, l'Argentina, 11: 1-15.
* ↑ Nion, H., C. Rios i P. Meneses, 2002. Peces del Uruguay: Lista sistemática y nombres comunes. Montevideo, Uruguai, DINARA, Infopesca.
* ↑ Pequeño, G., 1997. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada: addendum. Rev. Biol. Mar. Oceanogr. 32(2):77-94.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Amblyrhynchotes rufopunctatus

Amblyrhynchotes rufopunctatus és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar de la Xina Meridional.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, G. S., 1984: Tylerius, a new generic name for the Indo-Pacific pufferfish, Spheroides spinosissimus (Regan, 1908) (Tetraodontiformes: Tetraodontidae) and comparisons with Amblyrhynchotes (Bibron) Duméril. Bulletin of Marine Science v. 35 (núm. 1): 32-37.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ozora Festival

L'Ozora Festival és un festival de música amb caràcter anual que té lloc a prop del poble hongarès d'Ozora. La Dernière Heure va definir l'Ozora com un «Tomorrowland ecològic amb l'atmosfera de pau i amor d'un Woodstock del segle XXI».

## Història

El festival se celebra en una finca d'Ozora, a prop del petit poble de Dádpuszta, cada any des del 2004. El primer festival de música celebrat a Ozora es va anomenar Solipse i va tenir lloc durant l'eclipsi solar de l'11 d'agost de 1999. Solipse va comptar amb una edició a Zàmbia el 2001.
L'Ozora és un dels festivals de música trance més grans d'Europa, és similar al Boom Festival de Portugal, al Burning Man de Nevada i al Fusion Festival d'Alemanya. A causa del seu èxit s'han celebrat diverses edicions d'un dia de l'Ozora Festival a diversos indrets com Tòquio, París, Mèxic i São Paulo.

## Referències

* ↑ «Get psychedelic this weekend in Bengaluru». The Times of India, 14-06-2018 [Consulta: 25 agost 2018].
* ↑ Pierre Vangrootloon «Ozora, l’autre Tomorrowland» (en francès). La Libre Belgique, 13-08-2013 [Consulta: 25 agost 2018].
* ↑ Pierre Vangrootloon «Ozora, l’autre Tomorrowland» (en francès). La Dernière Heure, 16-08-2013 [Consulta: 25 agost 2018].
* ↑ «O.Z.O.R.A. Festival».
* ↑ «Solipse 2001 · 18 Jun 2001 · Lusaka (Zambia) · goabase ॐ parties and people» (en anglès). goabase ॐ parties and people. [Consulta: 22 setembre 2021].
* ↑ Jimmy Bricks «From bush doof to clowncore: your favourite underground music scenes». The Guardian, 06-12-2017 [Consulta: 24 agost 2018].
* ↑ «O.Z.O.R.A. One Day in Tokyo 2020 NIGHT».
* ↑ Thémis Belkhadra (en francès) , 22-03-2017. Arxivat 1 October 2019$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Ozora também desembarcará no Brasil em 2016» (en portuguès). Wonderland in Rave, 08-12-2015. [Consulta: 25 agost 2018].
# Habitatge al carrer Manlleu i Jaume I (Vic)

L'Habitatge al carrer Manlleu i Jaume I és una obra de Vic (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Casa entre mitgeres situada en una cantonada. Es de plantya rectangular i la part més allargada correspon al C/ Jaume I el Conqueridor. Consta de PB i dos pisos coberta amb teula aràbiga a diverses vessants. A la planta hi ha moltes obertures i un portal a l'angle aixamfranat. Damunt d'aquest hi ha tribunes de planta poligonal. Les obertures presenten una gradació amb l'alçada. Les obertures del 1er.p. presenten unes motllures i relleus d'obra que en el segon es simplifiquen al qual cosa fa pensar que siguin afegides posteriorment. El ràfec amb bigues de fusta és decorat per una mena de cornisa que també marca el nivell inferior del 1er.p.
La façana és arrebossada i pintada. L'estat de conservació es bo.

## Història

Edifici que segurament fou construït entre 1939 i 1945 es va instal·lar en els solars que havien estat ocupats pels tallers de construccions Sadar-L.Prats.
Situat a l'antic camí itinerant que comunicava la ciutat amb el sector nord, va començar a créixer al S.XII, al XIII anà creixent com a raval. Al llarg dels segles s'hi van construir diversos edificis religiosos: l'edifici gòtic de Santa Clara nova i també els Carmelitans a l'altra banda del carrer. Al S.XVII passà a formar part de l'eixampla barroca que al S.XVIII es va estendre pel barri de Santa Eulàlia i al S.XIX amb la construcció d'edificis a l'horta d'en Xandri fins al C/ DE Gurb.

## Referències

* 1 2 3 4
# Gila (desambiguació)

«Gila» té aquests significats:
# Girona Club Hoquei

El Girona Club Hoquei (Girona CH) és un club català d'hoquei sobre patins de la ciutat de Girona. Les seccions masculina i femenina juquen a l'OK Lliga. La masculina per primera vegada des del 2016. I l'any 2018 disputarà per primer cop la CERS.

## Història

L'hoquei patins es va conèixer a Girona als anys 1935-1936. Acabada la guerra civil el 1939 es creà l'Agrupación Deportiva Gerundense, que durà fins a l'aiguat de l'any 1940, que va deixar inservible la pista de la Piscina on jugava el club. Es decidí canviar d'emplaçament i crear el Girona Club d'Hoquei, i el gener de 1941 es va inaugurar la pista de Vista Alegre, primera de l'estat dedicada a l'hoquei patins. Els anys 1941 i 1942 el club fou campió de Catalunya. Durant aquests anys destacà el jugador August Serra, tres vegades Campió del Món. La temporada 1953-54 es va assolir de nou el Campionat de la Lliga de Catalunya, en noble lluita amb els grans equips del Barça, Espanyol i els de Reus. La temporada 1987-88 es fusionà amb el CP Devesa.
L'any 2016 l'equip masculí ascendí a la OK Lliga per primer cop a la seva història, just en l'any del seu 75è aniversari.

## Palmarès

* 3 Campionat de Catalunya d'hoquei patins:
** 1941, 1942, 1954
* 1 Copa Generalitat d'hoquei patins:
** 2015

## Referències

* ↑ «Girona CH». rinkhockey.net. [Consulta: 1r octubre 2015].
* 1 2 3 4 5 6 7 «Història». Girona CH. Arxivat de l'original el 2015-08-17. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Evolució històrica de l'hoquei sobre patins (també es pot trobar a [https://www.yumpu.com/es/document/view/8766304/evolucio-historica-de-lhoquei-sobre-patins-apunts/5)]». Carles Gallén, director de la revista Stick, www.revista-apunts.com. Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «El Gerona campeón de Cataluña». Mundo Deportivo, 23-04-1941. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Hockey sobre ruedas». Mundo Deportivo, 17-04-1942. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Hockey sobre Patines». Mundo Deportivo, 22-03-1954. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «El Girona CH puja a la OK Lliga».

## Enllaços externs

* Girona Club Hoquei - Lloc web oficial
# Goji

El goji, baies de goji o cireres goji són unes baies vermelles provenents de dues espècies del gènere Lycium, l'arç negre (Lycium barbarum) i una espècie similar l'arç de la Xina (Lycium chinense) (枸杞 o 枸杞 gǒuqǐ). Les dues espècies d'arbust són solanàcies (com els tomàquets, patates, pebrots i albergínies.

## Característiques

Actualment les baies d'aquests arbusts es comercialitzen a les nostres contrades com a part d'una dieta sana. Es troben generalment en forma de fruita dessecada. Es mengen barrejades amb musli, cereals d'esmorzar, amanides o amb iogurt. El seu gust és més aviat dolç, semblant al d'una pansa tot i que força més insípid.
Tot i que sovint es comercialitzen amb el nom de "baies tibetanes" les baies de goji no provenen del Tibet. Es cultiven generalment en extenses plantacions al nord de la Xina, especialment a les voreres del riu Groc, terres ubèrrimes. Segons la medicina tradicional xinesa, aquestes baies tenen la propietat d'augmentar la vitalitat i de contrarestar la fatiga. Tanmateix, els beneficis del goji que de vegades s'anuncien són sovint exagerats. Segons Emilio Martínez de Victoria, director de l'Instituto de Nutrición y Tecnología de los Alimentos de la Universitat de Granada, els gojis contenen els mateixos nutrients que les fruites i verdures tradicionals.

## Vegeu també

* Arç negre
* Llista de fruits comestibles

## Referències

* ↑ Nom proposat pel Termcat.
* ↑ El consum diari de goji pot ser potencialment beneficiós per a la salut humana, tot i que té contraindicacions Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. extra.cat, 30 de maig de 2010
* ↑ http://www.elmundo.es/elmundosalud/2010/05/20/nutricion/1274376937.html

## Enllaços externs

* http://www.losproductosnaturales.com/2011/01/bayas-de-goji-y-demas-cuentos-chinos.html
* «Bayas de Goji: Beneficios y Peligros de este Superalimento - Vidatriz» (en castellà). Vidatriz, 22-06-2017. Arxivat de l'original el 2020-10-31 [Consulta: 11 juliol 2017].
# Grunerita

La grunerita és un mineral del grup dels Silicats, subgrup Inosilicats i dins d'ells pertany als amfíbols. És un hidroxi-silicat de ferro —pot portar fluor com a impuresa.
És l'extrem amb ferro de la sèrie de solució sòlida en la qual l'altre extrem amb magnesi és la cummingtonita (Mg₇Si₈O$_{22}$(OH)₂).
Nomenat en honor de Emmanuel-Louis Gruner (1809-1883), químic franc-suís que fou el primer que va analitzar aquest mineral l'any 1853 juntament amb tots els termes fèrrics de la seva sèrie.

## Amosita

L'amosita o amiant marró és una varietat fibrosa de la grunerita, més important que aquesta, per la seva aplicació industrial com asbest o amiant. El seu nom prové de l'acrònim de "Asbestos Minis of South Africa", on es va descobrir. En l'actualitat, l'ús d'asbest marró d'amosita està prohibit en molts estats europeus perquè la pols de les fibres pot produir malalties pulmonars per inhalació. Es recomana a col·leccionistes guardar-ho en caixa de plàstic hermètica. La montasita, una altra varietat de grunerita poc coneguda, també s'usa com asbest.

## Ambient de formació

La grunerita és un mineral rar, però característic de roques metamòrfiques procedents del metamorfisme regional o dinamotèrmic de sediments silícics rics en ferro.

## Localització, extracció i ús

Hi ha importants jaciments de grunerita a Austràlia, Xina i els Estats Units. A Espanya apareix a Madrid, Ojén (Màlaga) i Vigo (Pontevedra). A part de l'interès per a col·leccionistes només s'explota per asbests, en una important mina d'amosita en el Departament de Santa Cruz (Bolívia).

## Referències

* ↑ «Grunerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Webmineral data
* Lloc sobre mineralogia de la Universitat a Distància Arxivat 2009-12-13 a Wayback Machine.
* Dades sobre localització de grunerita
* Lloc web amb dades de gruneria
# HMS Nelson (1814)

L'HMS Nelson va ser un vaixell de línia de primer nivell de 126 canons de la Royal Navy, avarat el 4 de juliol de 1814 a les drassanes Woolwich, però després va quedar en reserva a Portsmouth fins al 1854, quan es va treballar per posar-lo en servei per a la Guerra de Crimea, però aquesta va acabar abans que el vaixell estigués llest i va tornar a la reserva.
Va ser reconvertit en un "screw ship" o vaixell de vapor amb hèlix el 1860, amb dos pisos i equipat amb un motor de 2.102 cavalls de potència indicats (1.567 kW) per a una velocitat de 10,5 nusos (19,4 km/h; 12,1 mph).
El 1865, l'HMS Nelson va ser donat a la colònia de Victòria com a vaixell escola, i finalment va ser equipat per un cost de 42.000£ i va navegar cap a Austràlia l'octubre de 1867. Viatjant pel cap de Bona Esperança, va arribar el febrer de 1868. Va ser el primer vaixell a atracar a les drassanes Williamstown de nova construcció. El seu armament el 1874 figurava com a dos canons RML de 7 polzades, vint canons de 64 lliures, vint canons de 32 lliures i sis obusos de 12 lliures.
Entre 1879 i 1882, el vaixell es va reduir encara més a una sola coberta i la seva plataforma es va reduir només al pal principal, el vaixell es va reclassificar com a fragata. L'antic armament va ser substituït en part per un de moderns. Va ser deixat en reserva a Willamstown el 1891 retirant-ne les calderes el 1893.
El 28 d'abril de 1898 va ser subhastat i venut a Bernard Einerson de Sydney per 2.400 lliures.
L'any 1900 va ser tallat una altra vegada per a col·locar-hi un cremador de carbó, mantenint el nom de Nelson, les fustes superiors extretes es van utilitzar per construir un vaixell d'un sol ús anomenat Oceanic.
El 1908 va ser venut a la Union Steamship Co. de Nova Zelanda, i al juliol va ser remolcat des de Sydney fins a Beauty Point al riu Tamar, a Tasmània, per utilitzar-lo com a magatzem de carbó. On hi va naufragar amb 1.400 tones de carbó a bord i va romandre submergit durant quaranta dies fins que finalment va ser reflotat.
El gener de 1915 va ser remolcada a Hobart per a fer servei com a casc de carbó, fins que es va vendre l'agost de 1920 al Sr. H Gray per 500 lliures, sent remolcat riu amunt fins a Shag Bay per a una ruptura gradual, va continuar en servei fins a la dècada de 1930,[4] encara que algunes de les seves fustes encara sobreviuen.
El mascaró de proa del vaixell va ser conservat per la Brigada Naval de Nova Gal·les del Sud, llavors Armada Reial Australiana, abans de ser presentat al Museu Marítim Nacional d'Austràlia per a la seva exhibició.

## Referències

* ↑ Lavery, 1983, p. 187.
* 1 2 «H.M.S. NELSON» (en anglès). Irene Schaffer's Website. [Consulta: 13 gener 2024].
* ↑ «View Shipwreck - Nelson» (en anglès). Australasian Underwater Cultural Heritage Database. [Consulta: 13 gener 2024].

## Biografia

* Lavery, Brian. Ship of the line. vol 1. Conway Maritime Press Ltd. 1983. 224 pàgines. ISBN 978-0851772523.
# HTC Desire Z

L'HTC Desire Z és un telèfon intel·ligent desenvolupat per HTC que va ser anunciat el 15 de setembre del 2010 i va ser llançat a Europa i al Canadà el novembre. Té les característiques de l'HTC Desire i de l'HTC Desire HD però incorpora un teclat QWERTY retràctil que facilita l'escriptura.

## Enllaços externs

* HTC Desire Z - Lloc web oficial (anglès)
* T-Mobile G2 official site Arxivat 2011-07-04 a Wayback Machine. (anglès)
* HTC Desire Full Specifications (anglès)
* HTC Desire Z Fans Group Arxivat 2014-03-27 a Wayback Machine. (anglès)
# Habitatge 1 al carrer Únic d'Aulàs

L'Habitatge 1 al carrer Únic d'Aulàs és un edifici de Tremp (Pallars Jussà) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici construït a tres vents i amb tres nivells d'alçat adaptats al desnivell del terreny. Presenta les façanes arrebossades i la seva entrada principal situada al carrer central del nucli; aquesta obertura està conformada per un arc de mig punt d'obra. El frontis posterior de gran longitud, mostra una disposició relativament ordenada de les obertures, totes elles rectangulars, amb llindes de fusta i emmarcades per franges llises de morter. Destaca el balcó corregut situat en la segona planta, amb volada d'obra i barana metàl·lica de barrots simples

## Història

No es disposa de dades documentals sobre la construcció de l'immoble que, tipològicament, respon a les característiques de l'arquitectura civil del segle xix, en aquest cas aplicada a un àmbit rural que accentua la seva austeritat i l'escassa qualitat dels materials emprats.

## Referències

* 1 2
# Habitatge a l'avinguda Catalunya, 11 (la Palma de Cervelló)

L'Habitatge a l'avinguda Catalunya, 11 és una obra noucentista de la Palma de Cervelló (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta rectangular, acabada en terrat, amb una façana interessant. Tant les finestres com la porta són recorregudes, a la part superior, per un guardapols. Cal destacar, com a elements ornamentals de la façana, diversos esgrafiats hexagonals que formen un registre a la part superior així com, al mur de la barana del terrat i dins una motllura ovalada, un quadrat inscrit.

## Història

Casa construïda vers els anys 1920-1929.

## Referències

* 1 2
# Habitatge a l'avinguda Catalunya, 42-54 (la Palma de Cervelló)

L'Habitatge a l'avinguda Catalunya, 42-54 era una obra noucentista de la Palma de Cervelló (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt de dos habitatges diferenciats que tenen l'entrada sota un porxo que serveix de base d'un petit terrat situat al primer pis. La façana està arrebossada i en destaca el guardapols de les portes. Dalt de tot hi ha un terrat. L'acabament de la façana, als costats laterals, presenta una lleugera ondulació al mig.
# Habitatge a l'avinguda Generalitat, 15 (el Papiol)

L'Habitatge a l'avinguda Generalitat, 15 és una obra noucentista del Papiol (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular, amb planta baixa, primer pis i coberta a dues aigües. Presenta a més, un cos lateral afegit a l'Est, d'una sola planta. Les obertures estan realitzades en arc de carpanell i emmarcades per un cos a manera de frontó i ventalla calada. Les peanyes dels balcons simulen sanefes. Corona la façana un frontó ondulat amb motllures. La façana està pintada de blanc i l'ornamentació és tota grana, respectant els colors inicials de la construcció.
L'edifici va ser construït entre mitjaneres i en quedar aïllat, s'hi van fer reformes i es van obrir les finestres laterals.

## Referències

* 1 2
# Habitatge a l'avinguda d'Espanya, 2 (Tremp)

L'Habitatge a l'avinguda d'Espanya, 2 és un edifici de Tremp (Pallars Jussà) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici construït a tres vents i de tres nivells d'alçada (planta baixa i dos pisos), amb la façana central aixamfranada i els diferents frontis delimitats per franges verticals de carreus. La planta baixa mostra la fesomia original molt desvirtuada pel local comercial que l'ocupa actualment. Totes les obertures són rectangulars i quadrades, i apareixen emmarcades per franges llises que sobresurten del plom del mur, a mode de guardapols, i que presenten els angles interiors motllurats. Destaca la gran tribuna de pedra, amb els angles igualment motllurats, situada en el xamfrà i que ocupa les dues plantes de l'immoble, amb finestrals i plafons rectangulars. En el coronament s'observen els orificis de ventilació de la coberta i el ràfec de la teulada.
# Habitatge a la Rambla, 15 (Santa Perpètua de Mogoda)

L'Habitatge a la Rambla, 15 és una obra de Santa Perpètua de Mogoda (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa familiar de planta quadrangular formada per planta baixa i dos pisos. A la planta baixa hi ha una botiga i a les plantes superiors, hi ha quatre finestres balconades amb la llinda decorada amb esgrafiats.
Sobresortint de la part superior de l'edifici, es troba al mig un motiu ornamental de forma romboïdal emmarcant un cercle dins del qual s'aprecien dues inicials enllaçades. La façana està decorada amb un material més rellevant, formant carreus decoratius

## Referències

* 1 2 3
# Habitatge a la carretera Laureà Miró, 23 (Sant Feliu de Llobregat)

L'Habitatge a la carretera Laureà Miró, 23 és una obra de Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres amb façana simètrica en la qual destaquen els elements de ventilació de les golfes, barana de coronament de la façana que amaga la coberta, i el cos de perllongació de l'escala que arriba fins a la planta per sobre de la teulada. A la façana hi ha un element amb la inscripció de la data 1903.
# Habitatge a la plaça Capdevila, 21 (Tremp)

L'Habitatge a la plaça Capdevila, 21 és un edifici de Tremp (Pallars Jussà) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres amb el cos lateral esquerre de tres altures i el lateral dret, de dues. Ambdós presenten elements arquitectònics diferenciats. El lateral esquerre compta amb una decoració de tipus classicista rellevant. Les mènsules amb forma de volutes molt amples i decoració floral apareixen suportant els dos balcons. Destaquen també les dues llindes del segon pis, amb plafons ceràmics de motius florals i una petxina central. Els balcons compten amb baranes metàl·liques treballades en formes seriades i geomètriques. Del cos lateral dret destaquen els arcs rebaixats, així com el balcó corregut amb barana metàl·lica amb motius decoratius geomètrics units per garlandes.