OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Argamum (castrum)

Argamum (grec antic: Όργάμη, llatí: Argamum) era un fort de la província romana de Mèsia. És la primera colònia grega que els autors situen al Pont Euxí, segons una cita que Esteve de Bizanci fa d'Hecateu de Milet. S'ubica a l'actual Romania.
Al segle i es menciona Argamum quan era governador de Mèsia Mani Laberi Màxim, i es diu que dominava una zona rural. Durant les excavacions arqueològiques dutes a terme en aquell indret, es va descobrir la muralla d'època tardo-romana (segles IV-VI) i dues basíliques cristianes (segle vi).

## Referències

* ↑ «Repertoriul Arheologic Naţional», 04-03-2016. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 11 juny 2021].
* ↑ Esteve de Bizanci. Ἐθνικά ('Ethnica'), 494, 16
* ↑ Stillwell, Richard (et al.). «Argamum». The Princeton Encyclopedia of Classical Sites. [Consulta: 16 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Argamum
* UCL Institute of Archaeology - Argamum
* Castra romana de Romania: Google Maps / Earth Arxivat 2012-12-05 at Archive.is
# Corydoras burgessi

Corydoras burgessi és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Negro.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras burgessi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. 1987. Two new species of catfishes (Siluriformes, Callichthyidae and Pimelodidae) from the Rio Unini, Amazonas, Brazil. Trop. Fish Hobby. v. 35 (núm. 12): 22-25.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reis, R.E. 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Oca de l'illa de Maurici

L'oca de l'illa de Maurici (Alopochen mauritiana) és un ocell aquàtic extint de la família dels anàtids (Anatidae).
Era un parent proper de l'oca d'Egipte. Conegut a partir dos carpmetacarpians subfòssils i algunes descripcions, aquest ocell tenia la mida d'una gallina. El seu aspecte és desconeguda, excepte que les seves ales mostraven el típic patró del gènere Alopochen.
# Brycon posadae

Brycon posadae és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica, a les conques fluvials transandines de l'Equador i Colòmbia.

## Referències

* ↑ Müller J. & Troschel F. H. 1844. Synopsis generum et specierum familiae Characinorum. (Prodromus descriptionis novorum generum et specierum). Arch. Naturgeschichte v. 10 (pt 1). 81-99 + Zu pag. 99 (foldout).
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fowler, H. W. 1945. Colombian zoological survey. Pt. I.--The freshwater fishes obtained in 1945. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 97: 93-135.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Géry, J. i V. Mahnert 1992: Notes sur quelques Brycon des bassins de l'Amazone, du Parana-Paraguay et du Sud-Est brésilien (Pisces, Characiformes, Characidae). Revue Suisse de Zoologie v. 99 (núm. 4): 793-819.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Howes, G. J. 1982: Review of the genus Brycon (Teleostei: Characoidei). Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology v. 43 (núm. 1): 1-47.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Brycon posadae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Dudley Buck

Dudley Buck (Hartford, Connecticut, 10 de març de 1839 - Orange, Nova Jersey, 6 d'octubre de 1909) fou un compositor i organista estatunidenc.
Estudià a París, Leipzig i Dresden, retornat al seu país el 1862 fixant la seva residència a Chicago, la qual s'incendià destruint molts dels seus manuscrits. Més tard fou organista de Boston, Nova York i Brooklyn.
Va compondre l'òpera còmica Deseret; els poemes simfònics, The Legend of Don Munio (1874), Marmion (1880), i The Golden Legend; ofertoris; motets; himnes, i d'altres obres religioses. Entre els seus llibres hi ha The influence of the Organ in History o Dictionary of Musical Terms (Nova York, 1882). També són de gran valor les seves Illustrations in Choir-Accompaniment with Hints on Registration.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix II, pàg. 635 (ISBN 84-239-4572-3)
* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 9, pàg. 1194-95 (ISBN 84-239-4509-X)
# Ídol de Mikeldi

L'ídol de Mikeldi és una escultura de gres amb forma d'animal trobada a Durango, Biscaia, País Basc, que representa un porc o un toro que té entre les potes un disc. La seua datació és incerta: algunes teories apunten a la segona edat del ferro entre el segle iv aC i el segle i aC. Pren el nom de l'ermita al costat de la qual el trobaren, Sant Vicent de Mikeldi.
És un quadrúpede, toro o senglar de 1.560 kg i un volum de 0,625 m³, realitzat en gres de Gallanda, zona propera a la troballa, i té un disc entre les potes. No hi queda rastre d'inscripcions, tot i que hi ha testimoniatge que en tenia, testimoniatges ratificats per un estudi tridimensional, amb làser i escaneig realitzat el maig de 2013.
S'ha datat de l'edat del ferro i es creu que tenia finalitat funerària. És una peça única a Euskal Herria, i prou habitual a l'altiplà castellà.
És semblant als senglars de pedra dels vetons; la principal diferència amb aquestes escultures és el disc solar (o lunar) que sosté sota el cos. S'exhibeix al Museu Basc de Bilbao.

## Història

Al 1634 Gonzalo de Otalora i Guitssas, en el seu llibre Micrología de la Merindad de Durango, parla ja de l'existència d'aquest ídol, el descriu i hi indica l'existència de caràcters "notables i no entesos", així com la seua antiguitat.
Al 1864 Juan Ernesto Delmas redescobreix l'ídol i el vol traslladar d'una forma digna, però la propietària dels terrenys obliga que torne a ser enterrat. El 1896 es col·loca al costat de la casa que hi ha junt a l'ermita de Sant Vicent: l'operació, la realitza la propietària de la casa, Saturdina de Isusi.
Al 1920 el director del Museu Arqueològic de Bilbao, Jesús Larrea, obté el permís de l'amo dels terrenys per traslladar l'ídol al museu, i en deixa a Durango una rèplica.
El 23 de setembre de 1969 Mikeldi SA (Larrañaga, Ortueta i Cia., empresa dedicada a la fabricació de reblons, caragols i rosques) propietaris de l'ídol, manifesten a la Diputació que els agradaria que la peça fos transferida a Durango. El 19 d'abril de 2016 l'Ajuntament de Durango acorda iniciar converses amb el Museu Arqueològic de Bilbao per traslladar-lo a la localitat.

## Referències

* ↑ Ortíz-Osés, 2007, p. 86.
* 1 2 «Ídol de Mikeldi» (en èuscar). Ajuntament de Durango.
* ↑ [Un estudi en 3D pot revelar antigues inscripcions en l'ídol de Mikeldi. Mitjà: El País. Autor: Efe. Data: 23 de setembre de 2013].
* 1 2 Irazabel, Jon. Duranguesado: breve historia. Gerediaga elkartea. ISBN 978-84-940017-3-4.
* ↑ El Museu Basc de Bilbao rectifica i aclareix que no rebé l'ídol de Mikeldi com a donació, sinó com a “dipòsit”. Mitjà: Magalari. Autor: Iban Gorriti. Data: 2 de setembre de 2017.
* ↑ El Museu de Bilbao faltava a la veritat. Els propietaris del Mikeldi requeriren el 1969 a la Diputació l'ídol per cedir-lo a l'Ajuntament de Durango. Mitjà: Magalari. Autor: Iban Gorriti. Data: 23 d'abril de 2016.

## Bibliografia

* Ortíz-Osés, Andrés. Los mitos vascos: aproximación hermenéutica. Bilbao: Publicaciones de la Universidad de Deusto, 2007 (Serie Euskal Herria, v. 26.). ISBN 978-84-9830-683-5.

## Vegeu també

* Verro de pedra

## Enllaços externs

* L'ídol de Mikeldi.
# Clarissa Chun

Clarissa Kyoko Mei Ling Chun (en xinès: 陳美玲; 5 d'octubre de 1982), és una lluitadora estatunidenca de lluita lliure. Va participar en dos Jocs Olímpics. Guanyadora d'una medalla de bronze a Londres 2012 i va obtenir el 5è lloc a Pequín 2008 en la categoria de 48 kg. Cinc vegades va competir a Campionats Mundials, aconseguint una medalla d'or en 2008. Va guanyar la medalla de bronze als Jocs Panamericans de 2011. Va obtenir set medalles en Campionat Panamericà, d'or en 2008, 2009, 2010 i 2016. Quatre vegades va representar al seu país en la Copa del Món, en 2001 i 2004 classificant-se en la 4a posició.

## Referències

* ↑ ««Biography and Olympic Results»». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-04-28. [Consulta: 28 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Perfil a la pàgina iat.uni-leipzig.de (anglès)
# Corydoras cruziensis

Corydoras cruziensis és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Madeira a Bolívia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras cruziensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Knaack, J. 2002. Ein weiterer neuer Panzerwels aus Bolivien: Corydoras cruziensis n. sp. (Pisces, Siluriformes, Callichthyidae). VDA--Aktuell 2002 (núm. 3): 60-69.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reis, R.E. 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Brycon sinuensis

Brycon sinuensis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Sinu a Colòmbia.

## Referències

* ↑ Müller J. & Troschel F. H. 1844. Synopsis generum et specierum familiae Characinorum. (Prodromus descriptionis novorum generum et specierum). Arch. Naturgeschichte v. 10 (pt 1). 81-99 + Zu pag. 99 (foldout).
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Brycon sinuensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Géry, J. i V. Mahnert 1992: Notes sur quelques Brycon des bassins de l'Amazone, du Parana-Paraguay et du Sud-Est brésilien (Pisces, Characiformes, Characidae). Revue Suisse de Zoologie v. 99 (núm. 4): 793-819.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Howes, G. J. 1982: Review of the genus Brycon (Teleostei: Characoidei). Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology v. 43 (núm. 1): 1-47.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Can Blanquera

Can Blanquera és una obra casa desapareguda d'Amer (Selva) que estava inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

En l'actualitat s'estan duent a terme les pertinents obres de construcció de l'edifici.
Unes obres que ja deixen entreveure, vagament, tant l'esquelet com la projecció estructural i formal de l'edifici: immoble de tres plantes cobert amb una teulada a dues aigües de vessants façana. Està ubicat al costat esquerre del Passeig del Firal, però simultàniament fa cantonada a la dreta amb el carrer de les Guilleries.
Tanmateix l'edifici actual no difereix gaire del seu predecessor. I és que contemplant fotografies antigues com ara la de la fitxa del Servei de Patrimoni de l'any 1985 (Vegeu fitxa del Servei de Patrimoni núm. 26.480) observem que l'edifici antic constava de tres plantes i estava cobert amb una teulada a dues aigües de vessants a façana. La façana principal era la que donava al Passeig del Firal hi tenia tres crugies. La planta baixa constava de dues obertures, com eren el portal quadrangular d'accés amb llinda i muntants de pedra ben treballats i escairats i una petita finestra lateral.
El primer i segon pis estaven resolts partint del mateix esquema formal, que consistia en l'aplicació de tres obertures rectangulars per pis, respectivament, projectades com a balconades amb les seves baranes de ferro forjat. Tan sols diferien en un aspecte i era en la mida sensiblement major de les obertures del primer pis.
La façana lateral que donava al carrer de les Guilleries, no estava arrebossada sinó que quedava a la vista totes les pedres fragmentades i els còdols de riu manipulats a cops de martell i lligades amb morter de calç.
Ara bé en un moment històric determinat, que de ben segur es tractaria a principis de segle, es va procedir a esfondrar l'edifici primigeni i a construir un nou immoble, l'esquelet del qual és el que podem contemplar avui en dia.
Contemplant la fotografia del Servei de Patrimoni, s'observa a simple vista que l'antic Can Blanquera compartia unes grans similituds estructurals, formals i compositives amb dos habitatges del passeig del Firal, com són Ca l'Oriol i l'habitatge al número 25. Els tres compartien trets com ara: les cobertes a dues aigües de vessants a façana; l'estructuració formal de les façanes - en el cas de Ca l'Oriol i el núm. 25 dues crugies i en el cas de Can Blanquera tres-; similitud d'obertures; la planimetria rectangular, els tres contemplaven tres plantes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Blanquera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Dun (músics)

Dun fou una família de músics francesos, que durant més d'un segle formaren part de l'Òpera de París i de l'Acadèmia Reial de música. En la Pastorale còmique de Moliere s'hi troba un cantant d'aquest nom; un fill d'aquest, Jean, fou un dels intèrprets de l'Armide (Lully) (1688); dos fills d'aquest continuaren en l'Òpera fins al 1742, i el 1772 un altre Jean Dun cobrava una pensió de 1.000 lliures, desapareguent el 1773 el cognom Dun de l'Acadèmia reial de música. Alexander Dun el que potser fou més famós de la nissaga, formà part com a violinista de l'orquestra de l'Òpera de París entre (1762-1775), i deixà escrits:
* Sei sonate à violino solo, col basso (París);
* Menuet d'Exandet et la Fursterberg, avec es variations e diferents mouvements sur la mème air pour un violon seul (París).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 18, 2.ª part, pàg. 2472, ISBN 84-239-4581-2
# Ímandra

L'Ímandra (en rus Имандра; en finès Imantero) és un llac de Rússia que es troba a la península de Kola, al sud de Múrmansk, dins l'Óblast de Múrmansk, a la Lapònia russa.Es troba a 127 msnm. La seva superfície és de 876 km² i la profunditat màxima, de 67 metres. Drena les aigües cap al golf de Kandalakxa, a la mar Blanca, a través del riu Niva.
El llac és conegut per la transparència de les seves aigües i l'abundant pesca. Les principals ciutats que es troben a la riba del llac són: Montxegorsk, important centre d'esports hivernal; Apatiti i Poliàrnie Zori.
En la dècada de 1970, l'extracció de silicats de nefelina del Massís de Khibini va produir episodis de contaminació en les seves aigues.

## Referència

* ↑ Yakovlev, Evgeny; Druzhinina, Anna; Druzhinin, Sergey; Zykov, Sergey; Ivanchenko, Nikolay «Assessment of physical and chemical properties, health risk of trace metals and quality indices of surface waters of the rivers and lakes of the Kola Peninsula (Murmansk Region, North–West Russia)» (en anglès). Environmental Geochemistry and Health, 44, 8, 01-08-2022, pàg. 2465–2494. DOI: 10.1007/s10653-021-01027-5. ISSN: 1573-2983.
* ↑ Marin, Yuri. XIII General Meeting of the Russian Mineralogical Society and the Fedorov Session (en anglès). Springer Nature, 2023-02-14, p. 460. ISBN 978-3-031-23390-6.
* ↑ «Kandalaksha Bay». Ramsar Sites Information Service, 1976. [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ Breyfogle, Nicholas. Eurasian Environments: Nature and Ecology in Imperial Russian and Soviet History (en anglès). University of Pittsburgh Press, 2018-11-06, p. 182. ISBN 978-0-8229-8633-1.
# Corydoras difluviatilis

Corydoras difluviatilis és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras difluviatilis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Britto, M. R. & R. M. C. Castro 2002. New corydoradine catfish (Siluriformes: Callichthyidae) from the upper Paraná and São Francisco: the sister group of Brochis and most of Corydoras species. Copeia 2002 (núm. 4): 1006-1015.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reis, R.E. 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.