OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estret de James Ross

L'estret de James Ross és un braç de mar de l'oceà Àrtic, un canal d'aigua entre l'illa del Rei Guillem i la península de Boothia, al territori de Nunavut. L'estret fa uns 180 quilòmetres de llargada per entre 48 i 64 d'amplada i connecta el canal de M'Clintock amb l'estret de Rae. Hi ha nombroses illes a l'interior del canal, com ara les illes Clarence, les illes Tennent, les illes Beverley i l'illa Matty.

## Història

Port el nom en honor de l'explorador polar James Clark Ross, que fou el primer en explorar aquestes terres durant la segona expedició a l'Àrtida (1829-33) del seu oncle, John Ross. Diversos exploradors polars que buscaven el pas del nord-oest van navegar per l'estret, inclòs Roald Amundsen.

## Referències

* ↑ James Ross Strait - Entry in the Columbia Gazetteer of North America on Bartleby.com
# Núria Candela i Vilana

Núria Candela i Vilana (Sabadell, 1945) és una poeta i actriu catalana que ha dedicat la seva carrera professional a la divulgació de la poesia a través de recitals, realitzant lectures en més d'un centenar de poblacions dels Països Catalans. La seva trajectòria es caracteritza per la relació amb poetes com Joan Oliver, Joan Vinyoli i Joan Brossa, a qui va dedicar recitals monogràfics i que van influir significativament en la seva obra. Després dels seus inicis a la dècada dels anys seixanta, la seva activitat va augmentar amb projectes, com la producció de muntatges teatrals centrats en figures poètiques catalanes.

## Referències

* ↑ «La Junta de Portaveus aprova una moció de suport a la petició de Creu de Sant Jordi a Núria Candela». [Consulta: 8 octubre 2024].
* ↑ De Sagarra, Josep Maria «El cementiri dels mariners». Àncores i estrelles. Llibreria Catalònia, 1936.
* ↑ «Núria Candela, la veu dels poetes». [Consulta: 8 octubre 2024].
# Estació de Shin-Itabashi

L'estació de Shin-Itabashi (新板橋駅, Shin-Itabashi eki) és una estació de ferrocarril metropolità a la línia Mita, operada pel Metro Públic de Tòquio (TOEI) i localitzada al districte especial d'Itabashi, a Tòquio, Japó. El nom de l'estació es pot traduir al català com a "Nou Itabashi" per tal de diferenciar-la de l'estació d'Itabashi, la qual es troba molt a prop.
La línia Mita de la TOEI serveix aquesta estació, la qual té com a codi identificador l'I-17 i el color blau fosc. Localitzada entre les estacions de Nishi-Sugamo i Itabashi Kuyakusho mae, es troba al quilòmetre 17 de la línia Mita des del seu començament a l'estació de Meguro.
L'estació de Shin-Itabashi fou inaugurada el 27 de desembre de 1968. L'arquitectura de l'estació, subterrània, consisteix en una plataforma central única amb dues andanes, una a cada banda respectivament. Molt a prop de l'estació es troben l'estació d'Itabashi (amb la qual hi ha transbordament), propietat de la Companyia de Ferrocarrils del Japó Oriental (JR East), a 5 minuts de distància i l'estació de Shimo-Itabashi, propietat dels Ferrocarrils Tōbu i a 7 minuts de distància.

## Línies

Línies que passen per aquesta estació :
| < | Línia | > |
| Metro Públic de Tòquio |||
| Itabashikuyakushomae (I-18) |
| Itabashikuyakushomae (I-18) | Línia Mita | Nishi-Sugamo (I-16) |

## Galeria

* Venda de bitllets
* Andanes (2019)
* Eixida A3 (2007)

## Referències

* ↑ 東京地下鉄 公式サイトから抽出（2019年5月26日閲覧）
* 1 2 Terada, Hirokazu. データブック日本の私鉄. Japan: Neko Publishing, 19 gener 2013, p. 218. ISBN 978-4-7770-1336-4.
* ↑ «●JR線と連絡会社線との乗り換え駅» (PDF) (en 日本語). 東日本旅客鉄道. Arxivat de l'original el 2020-05-12. [Consulta: 26 juliol 2020].
# AF Gloria Bistriţa

L'Academia de Fotbal Gloria Bistrița és un club de futbol romanès de la ciutat de Bistrița.

## Història

El club va ser fundat el 6 de juliol de 1922. Evolució del nom:
* 1922: Ceramica Bistrița
* 1954: Progresul Bistrița
* 1956: CS Gloria Bistrița
* 1992: CF Gloria 1922 Bistrița
* 2014: Gloria Progresul Bistriţa
* 2015: AF Gloria Bistrița
Fins a l'any 2008 el club havia jugat 18 temporades a la primera divisió romanesa. Ha participat diversos cops en competicions europees, com la Copa Intertoto de 2007, en la que eliminà el OFK Grbalj i Maccabi Haifa, però fou eliminat per l'Atlètic de Madrid, tot i la victòria romanesa a Bistrița per 2-1, i derrota 1-0 a Madrid. Els seus majors títols foren la Copa romanesa de 1993-94 i la copa de la lliga de 2000.

## Palmarès

* Segona divisió romanesa de futbol:
** 1989-90
* Tercera divisió romanesa de futbol:
** 1957-58, 1969-70, 1974-75
* Quarta divisió romanesa de futbol:
** 2015-16
* Copa romanesa de futbol:
** 1993-94
* Copa de la Lliga romanesa de futbol:
** 2000

## Referències

* ↑ Evolutia denumirilor echipelor de-a lungul anilor a enciclopediaromaniei.ro
* ↑ «Romania - All-Time Table 1932-2008». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ Gloria Bistrita - Atlético Madrid : 2-1 Match report from Scorespro.com
* ↑ Atlético Madrid - Gloria Bistrita : 1-0 Match report from Scorespro.com
* ↑ «Romania Cup Finals». RSSSF. [Consulta: 4 octubre 2011].
* ↑ «Romania - List of League Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* ACF Gloria Bistriţa web oficial
* web no oficial Arxivat 2011-02-15 a Wayback Machine.
* Gloria Bistriţa web no oficial Arxivat 2020-12-26 a Wayback Machine.
* Gloria Bistriţa - Liga 1
# Consell Regional del Centre-Vall del Loira

El Consell regional del Centre-Vall del Loira (França) és una assemblea elegida que dirigeix la regió del Centre-Vall del Loira. La seu es troba a Orleans a 9, rue Saint-Pierre Lentin. Actualment és presidit per François Bonneau (PS). Està format per 77 membres.

## Composició

* 19 consellers pel Loiret
* 18 consellers per l'Indre i Loira
* 12 consellers per l'Eure i Loir
* 10 consellers pel Cher
* 10 consellers pel Loir i Cher
* 8 conseilers per l'Indre

## Presidents del Consell regional

* Raymond Boisdé (1974-1976) - (RI)
* Pierre Sudreau (1976-1979) - (MR després UDF)
* Jean Delaneau (1979-1983) - (UDF-PR)
* Daniel Bernardet (1983-1985) - (UDF)
* Maurice Dousset (1985-1998) - (UDF-PR)
* Bernard Harang (1998-1998) - (UDF-DL); dimití després de ser escollit amb els vots del Front national
* Lydie Gerbaud (1998) - (RPR); '
* Michel Sapin (1998-2000) - (PS);
* Jean Germain (2000) - (PS);
* Alain Rafesthain (2000-2004) - (PS)
* Michel Sapin (2004-2007) - (PS);
* Jean Germain (2007) - (PS);
* François Bonneau (depuis 2007) - (PS).

### Resultats electorals
## Resultat de les eleccions de 2010

Resultat de les eleccions regionals franceses del 14 i 21 de març de 2010 al Centre :
| Cap de llista | Cap de llista | Llista | Primera volta | Primera volta | Segona volta | Segona volta | Escons | Escons |
| Cap de llista | Cap de llista | Llista | # | % | # | % | # | % |
| | Hervé Novelli | Majoria presidencial | 227 392 | 29,02 | 323 178 | 36,46 | 21 | 27,27 |
| | François Bonneau* | PS i aliats | 221 168 | 28,22 | 443 310 | 50,01 | 49 | 63,64 |
| | Jean Delavergne | EÉ | 91 365 | 11,66 | 443 310 | 50,01 | 49 | 63,64 |
| | Marie-France Beaufils | FG - Alternatifs - PCOF | 59 034 | 7,53 | 443 310 | 50,01 | 49 | 63,64 |
| | Philippe Loiseau | FN | 87 872 | 11,21 | 120 001 | 13,54 | 7 | 9,09 |
| | Marc Fesneau | MoDem | 39 803 | 5,08 | | | | |
| | Jean Verdon | PDF | 27 844 | 3,55 | | | | |
| | Michel Lasserre | NPA | 20 338 | 2,60 | | | | |
| | Farida Megdoud | LO | 8 837 | 1,13 | | | | |
| Inscrits | Inscrits | Inscrits | 1 779 660 | 100,00 | 1 779 413 | 100,00 | | |
| Abstenció | Abstenció | Abstenció | 953 662 | 53,59 | 849 639 | 47,75 | | |
| Votants | Votants | Votants | 826 998 | 46,41 | 929 774 | 52,25 | | |
| Blancs i nuls | Blancs i nuls | Blancs i nuls | 42 345 | 5,13 | 43 285 | 4,66 | | |
| Vàlids | Vàlids | Vàlids | 783 653 | 94,87 | 886 489 | 95,34 | | |
* llista del president sortint

## De 1998 a 2004

El consell regional era format per 77 membres :
* Majoria regional (19 PS, 9 PCF, 3 Verts, 2 apparentés) : 33 electes.
* Oposició regional (22 UMP, 4 UDF, 1 CPNT, 2 MPF, 1 apparenté) : 30 electes.
* Extrema dreta (8 FN, 5 apparenté) : 13 electes.
* Extrema esquerra (1 LO) : 1 electe.

### De 2004 a 2010

El consell era format per 77 membres :
* Majoria regional (25 PS, 13 PCF, 8 Verts, 2 PRG) : 48 electes.
* Oposició regional (13 UMP, 6 MoDem, 1 NC) : 20 electes.
* Extrema dreta (9 FN) : 9 electes.

## Referències

* ↑ «Résultats des élections régionales 2010 - Centre».

## Enllaços externs

* Web del consell regional Arxivat 2006-08-11 a Wayback Machine.
# Baia de Aramă

Baia de Aramă és una petita ciutat romanesa situada al comtat de Mehedinți, a la regió històrica d'Oltènia, amb una població de 5.349 habitants. El riu Brebina travessa la ciutat. Es poden trobar algunes ruïnes dàcies a la ciutat, així com el monestir de Baia de Aramă del segle xvii.
El nom de la ciutat significa "mina de coure", cosa que suggereix que Baia d'Aramă va arribar a ser una ciutat important per la mineria de coure. No obstant això, amb el pas dels anys, moltes de les mines de la ciutat han tancat, deixant aproximadament la meitat de la ciutat a l'atur.
La ciutat administra vuit pobles: Bratilovu, Brebina, Dealu Mare, Mărășești, Negoești, Pistrița, Stănești i Titerlești.
Segons el cens realitzat el 2011, la població de Baia de Aramă ascendeix a 5.349 habitants, per sota del cens anterior del 2002, quan es van registrar 5.648 habitants. La majoria dels habitants són romanesos (85,51%), amb una minoria de gitanos (9,98%). Per al 4,47% de la població, se'n desconeix l’ètnia.

## Referències

* ↑ «Recensământul Populației și al Locuințelor 2002 - populația unităților administrative pe etnii». Kulturális Innovációs Alapítvány (KIA.hu - Fundația Culturală pentru Inovație). Arxivat de l'original el 2013-10-14. [Consulta: 6 agost 2013].
* ↑ Rezultatele finale ale Recensământului din 2011: Plantilla:Citat web
# Pam

Un pam o palm és una antiga unitat de longitud antropomètrica (la mesura entre l'extrem del dit polze i l'extrem del menovell amb els dits estesos) que es va estandarditzar en 20,873 centímetres. A Catalunya i les Illes era la vuitena part de la cana. Al País Valencià és la quarta part de la vara.
A la Roma antiga existia una mesura anomenada palmus, que era l'ample del palmell de la mà, sense comptar el polze, que equivalia a 7,3925 centímetres.

## Bibliografia

* Claudi ALSINA i CATALÀ; Gaspar FELIU i MONTFORT; Lluís MARQUET i FERIGLEː Pesos, mides i mesures dels Països Catalans. Barcelona, Curial, 1990

## Referències

* ↑ «pam». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «palm». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
Viccionari
# Text

Un text és un conjunt de paraules articulades que formen un discurs unitari, és una composició lingüística amb intenció de comunicar un missatge.
El mot prové del llatí textum, derivat del verb texere i significa teixit. En sentit estricte aquesta composició pertany a la llengua escrita, però el seu significat s'ha estès, gràcies a la semiòtica, a qualsevol unitat que transmet un significat. Per això es pot parlar de textos orals o de costums i tradicions que actuen com a textos, en el sentit que poden ser llegits —interpretats— per algú altre i que vehiculen un missatge.

## Propietats d'un text ben format

Un text ben format ha de tenir coherència, cohesió, adequació i presentació de manera que existeixi una unitat temàtica i d'estil que ajudi a la comprensió per part del receptor.

### Cohesió

Implica la correcta relació entre les diferents parts del text. Compleix normes sintàctiques, gramaticals, i signes de puntuació.

### Adequació

L'adequació és la propietat d'adaptar el missatge a la situació, mitjançant el registre.
Registre: Variant estilística que s'adapta a diferents situacions de comunicació.
* Culte: El més curós de tots. Molta precisió lèxica. Correcció gramatical. S'utilitza en poesia i ciències.
* Estàndard: El normal. S'utilitza a la premsa, relacions interpersonals i en llenguatge col·loquial.
* Vulgar: Ús més descuidat de la norma lingüística, pobresa de vocabulari, ús de paraules inapropiades, pronunciació deficient, etc.

## Tipus de text

Els textos es divideixen segons el tipus de llenguatge emprat, la modalitat textual i el tipus de públic al qual van dirigits, que condiciona per exemple el registre o grau de formalitat i la selecció de conceptes.
Segons el llenguatge, un text pot ser:
* Periodístic.
* Literari, si usa les convencions d'estil i la doble figuració de la literatura.
* Científic, si apareixen tecnicismes i mots monosèmics.
* Administratiu o jurídic, amb abundància d'abreviatures i fórmules lexicalitzades provinents del dret.
* Publicitari.
Segons la modalitat, un text pot ser:
* Text descriptiu
* Text narratiu
* Text expositiu o divulgatiu (que inclou l'instructiu).
* Text argumentatiu
* Text explicatiu
* Text predictiu
* Text teatral

## Referències

* ↑ «Text». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1r abril 2017].
* ↑ Yuri Lotman - The Structure of the Artistic Text
* ↑ van Dijk, T.A. (1980). Macrostructures. Hillsdale: N.J. Erlbaum, A: Marinkovich Ravena, Juana, Una propuesta de evaluación de la competencia textual narrativa Revista Signos 1999, 32(45-46), 121-128; versió online ISSN 0718-0934
* ↑ Domínguez, Alberto. «Los 15 tipos de texto (y sus características)» (en castellà), 15-05-2019. [Consulta: 14 juliol 2019].

## Bibliografia

* Jacques Derrida, De la grammatologie, París, 1967.
* Tzvetan Todorov, « Texte », a O.Ducrot et Tzvetan Todorov, Dictionnaire encyclopédique des sciences du langage, Paris, 1972.
* Roland Barthes: Le Plaisir du texte, París, 1973.
Viccionari
# Alexander Fölker

Alexander Fölker (nascut el 28 de gener de 1956 a Orșova), és un exjugador d'handbol, romanès, que va competir als Jocs Olímpics de 1976, als Jocs Olímpics de 1980, i als Jocs Olímpics de 1984, i va obtenir medalla en tots ells.
El 1976 va guanyar la medalla d'argent amb la selecció romanesa. Hi va jugar un partit, i marcà quatre gols.
Quatre anys més tard, va guanyar la medalla de bronze amb la selecció romanesa. Va jugar cinc partits, i hi marcà vuit gols.
El 1984 fou membre de l'equip romanès que guanyà novament la medalla de bronze. Va jugar els sis partits, i hi marcà vuit gols.
El 2010 era manager de l'equip MT Melsungen de la Bundesliga alemanya.

## Notes i referències

* ↑ http://www.mt-melsungen.de/

## Enllaços externs

* Fitxa a databaseolympics.com
# Alexandru Buligan

Alexandru Buligan (nascut el 22 d'abril de 1960 a Drobeta-Turnu Severin), és un exjugador d'handbol romanès, que va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 i en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992.

## Carrera esportiva

Va debutar com a professional amb 17 anys a la Politècnica de Timisoara. El seu següent equip va ser el Dinamo de Bucarest, des d'on va passar a la lliga Asobal el 1990, per jugar a l'Arrate basc. Després d'un breu pas pel Guadalajara, el 1995 va fitxar pel Portland San Antonio, on es va retirar el 2002. En el seu palmarès hi té una Copa de Romania i una lliga Asobal. Al San Antonio hi va estar set anys com a jugador i vuit més realitzant tasques de delegat, entrenador de porters i relacions públiques amb l'EHF, així com d'entrenador ajudant de Javier Cabanas i Chechu Villaldea. El juny de 2010 va deixar Pamplona per anar a entrenar l'HC Constanta, l'equip campió vigent de la lliga romanesa d'handbol.

### Selecció romanesa

Amb la seva selecció hi va jugar 230 partits com a porter.
A Los Angeles 1984 fou membre de l'equip romanès que va guanyar la medalla de bronze. Hi va jugar tots sis partits com a porter.
Vuit anys més tard, formà part de l'equip romanès que acabà vuitè a l'Olimpíada de Barcelona’92. També aquí hi va jugar tots sis partits, com a porter.

## Referències

* ↑ «Buligan deja el San Antonio para entrenar al campeón de la Liga rumana» (en castellà). noticiasdenavarra.com, 22-06-2010. Arxivat de l'original el 2011-10-23. [Consulta: 13 setembre 2012].

## Enllaços externs

* Fitxa a databaseolympics.com
# Papallona de l'ortiga

La papallona de l'ortiga o ortiguera (Aglais urticae) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels nimfàlids (Nymphalidae) present als Països Catalans.

## Morfologia

Envergadura alar entre 42 i 50 mm. A l'anvers predomina un color taronja llampant amb una taca negra a la regió basal, punts negres a les ales anteriors (a part del lleonat, 1 de gran i dos petits) i una franja al submarge alar puntejada de blau. Taca blanca característica a l'àpex, absent a Nymphalis polychloros.

## Ecologia

Habita en gran part d'Europa fins a la costa del Pacífic. Absent a la majoria d'illes del Mediterrani (excepte Còrsega i Sardenya), Islàndia, entre d'altres; absent també a les Illes Balears. A la península Ibèrica es troba sobretot en zones muntanyoses.
Habita allà on creixi la planta nutrícia de l'eruga, espècies del gènere Urtica tals com Urtica dioica i Urtica urens. Evita biòtops secs.
Presenta voltinisme depenent de l'altitud i localitat. Pot ser univoltina, bivoltina o trivoltina, volant des del maig fins a l'octubre. Hiberna com a imago i els primers individus hibernants apareixen durant març i abril. En dies càlids d'hivern es pot interrompre la diapausa.
Les erugues són gregàries.

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 4 març 2025].
* ↑ «Museu de Ciències Naturals de Granollers - Aglais urticae» (en català). [Consulta: 4 març 2025].
* 1 2 3 «Aglais urticae» (en castellà). Asturnatura. González Fernández, J.. [Consulta: 25 juliol 2013].
* 1 2 3 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Mariposas de España y Europa (en castellà). Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-84-2.
* ↑ «Small Tortoiseshell» (en anglès). Butterflies of Europe. Adrian Hoskins. [Consulta: 25 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Waste Magazine (castellà)
* UK Butterflies (anglès)
* European Butterflies (anglès)
# Damer de la blenera

El damer de la blenera (Melitaea trivia) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels nimfàlids (Nymphalidae) present als Països Catalans.

## Distribució

Es distribueix pel sud d'Europa, Turquia, Orient Mitjà, l'Iran, Afganistan, sud de Rússia, el Kazakhstan, nord del Pakistan i nord de l'Índia. A la península Ibèrica es troba en poblacions al nord i centre i alguna aïllada a les principals serres andaluses.

## Hàbitat

Zones amb flors, càlides i seques; també camps de cultiu abandonats. L'eruga s'alimenta de plantes del gènere Verbascum, a la península Ibèrica sobretot de Verbascum thapsus i Verbascum pulverulentum.

## Període de vol i hibernació

Dues generacions a l'any: la primera entre mitjans d'abril i començaments de maig i la segona entre juny i agost. Hiberna com a eruga en nius de seda.

## Descripció

* Melitaea trivia ♂
* Melitaea trivia ♂ △
* Melitaea trivia ♀
* Melitaea trivia ♀ △

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 4 març 2025].
* ↑ «Proposta de noms comuns per a les papallones diürnes (ropalòcers) catalanes». Butlletí de la Societat Catalana de Lepidopterologia. Arrizabalaga et al., 01-12-2012. [Consulta: 24 gener 2014].
* 1 2 3 4 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Mariposas de España y Europa (en castellà). Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-84-2.

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual (castellà)
* European Butterflies (anglès)
* Asturnatura (castellà)
# Melitaea aetherie

Melitaea aetherie és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels nimfàlids (Nymphalidae).

## Distribució

Es distribueix pel nord-oest d'Àfrica, sud de la península Ibèrica i Sicília. Més concretament, a la península Ibèrica es troba a l'Algarve, Badajoz i zones d'Andalusia, fins als 800 metres d'altitud.

## Hàbitat

Viu en àrees herboses amb flors, càlides i seques, incloent marges de cultius i zones de cultius abandonades. L'eruga s'alimenta de fulles de plantes com ara l'obriülls (Centaurea calcitrapa), Centaurea carratracensis i l'herbacol (Cynara cardunculus), entre d'altres.

## Període de vol i hibernació

A la península Ibèrica vola en una generació entre mitjans d'abril i maig, a Àfrica també fa una generació entre maig i juliol depenent de l'altitud i a Sicíla està citada en dues generacions, la primera entre maig i juny i la segona al setembre. Hiberna com a eruga jove.

## Referències

* 1 2 3 4 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Mariposas de España y Europa (en castellà). Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-84-2.

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual (castellà)
* European Butterflies and Moths (anglès)
# Declaració sobre la Restauració de la Independència de la República de Letònia

La Declaració sobre la Restauració de la Independència de la República de Letònia (en letó:Deklarācija Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu va ser adoptada el 4 de maig de 1990, pel Consell Suprem de la República de Letònia. La Declaració afirma que, encara que Letònia tenia de facto perduda la seva independència el 1940, quan va ser annexada per la Unió Soviètica, el país existia encara de iure com a país sobirà, ja que l'annexió havia estat inconstitucional i contra la voluntat del poble de Letònia. Per tant, es resol que el Pacte Molotov-Ribbentrop i l'Ocupació soviètica de Letònia el 1940 eren il·legals, i va anul·lar la declaració sobre l'adhesió de Letònia a la Unió Soviètica, del 21 de juliol de 1940, es va instituir la Constitució de Letònia de 1922, que va ser, tot seguit, parcialment suspesa, i va establir un període de transició a la «supeditació de facto» per a la independència, el que donaria fi a la primera sessió del Saeima. A més a més, estableix que durant el període transitori de la Constitució de les lleis de la República Socialista Soviètica de Letònia, continuaran sent d'aplicació sempre que no contradiguin els articles 1, 2, 3 i 6 de la Constitució de Letònia, que es veu reforçada per la declaració. Es va disposar una comissió per elaborar una nova edició de la Constitució de Letònia que havia de ser creada. Es van concedir els drets socials, econòmics, culturals i polítics dels ciutadans i residents de Letònia, de conformitat amb les normes internacionals de drets humans. La declaració també afirma que Letònia formaria la seva relació amb la Unió Soviètica sobre la base del Tractat de Riga (1920), en la que la Unió Soviètica havia reconegut la independència de Letònia com inviolable «per a tots els temps futurs». El 4 de maig és un dia de festa nacional a Letònia.

## Adopció

El Consell Suprem va ser escollit el 18 de març de 1990; era la primera elecció a la Letònia soviètica en què es va permetre la participació de diferents parts polítiques. Van ser elegits 201 diputats. Es va adoptar la Declaració del 4 de maig de 1990, en una votació oberta, on es necessitava una majoria de dos terços -132 vots-, 138 diputats van votar a favor de l'adopció de la declaració, hi va haver 1 vot d'abstenció, mentre que d'altres no van voler participar en la votació i, per tant, no hi va haver vots en contra de la declaració.

## Vegeu també

* Revolució Cantant
* Referèndum sobre la independència de Letònia de 1991

## Referències

* ↑ «Constitutional proceedings in Latvia» (en anglès). Latvijas Republikas Satversmes tiesa. Arxivat de l'original el 2018-05-09. [Consulta: 4 febrer 2015].
* ↑ «Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu» (en letó). [Consulta: 4 febrer 2015].
* ↑ «History of Legislature». Saeima. Arxivat de l'original el 2007-10-27. [Consulta: 4 febrer 2015].
* ↑ Supreme Soviet of the Latvian SSR. «Evening session of Supreme council on 4 May 1990» (en letó). Saeima, 4 d¡abril 1990. [Consulta: 4 febrer 2015].