OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escola unitària mixta de Calella – Llafranc

L'escola unitària mixta de Calella – Llafranc fou un centre educatiu que impartia classes als alumnes de les poblacions de Calella i Llafranc fins a finals dels anys 60 del segle xx.
El fons arxivístic va ser conservat a la mateixa escola fins al seu ingrés a l'Arxiu Municipal de Palafrugell.

## Història

L'any 1886 Josep Niell Gelpí, Josep Lladó Vert i Sebastià Morató Poch es van proposar crear una escola a Calella de Palafrugell. Dos anys més tard l'Ajuntament els va donar permís per a la seva construcció. L'escola, situada a tocar la carretera amb Palafrugell, constava de dues aules separades (una per nens i l'altra per nenes) i en principi va ser costejada per les aportacions setmanals dels pescadors. Al cap d'un temps, donada la dificultat del manteniment econòmic es va acordar traspassar l'escola a l'Ajuntament. A principis del segle XX l'Ajuntament decidia tornar a posar en funcionament l'escola de Calella després d'haver estat tancada uns anys. La creació a Palafrugell de noves escoles a finals dels anys seixanta va contribuir en la definitiva desaparició de la petita escola de Calella a principis dels anys setanta. L'edifici, situat al carrer de Chopitea, va ser enderrocat. En el seu lloc hi ha actualment un parc infantil.

## Notes

* ↑ La denominació escola unitària fa referència a una escola amb una sola aula i un sol educador que atén alumnes de diferents edats. La denominació escola mixta fa referència al fet que hi ha nens i nenes, però en aules separades (no és co-educativa on nens i nenes compartirien aula).

## Referències

* ↑ Esteba, Josep «Fets, records i consideracions». Es Còdol, 01-06-1993 [Consulta: 5 agost 2014].
* 1 2 «Fons documentals de l'Arxiu Municipal de Palafrugell (dins els Fons d'Institucions)». Ajuntament de Palafrugell. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 5 agost 2014].
* ↑ BUSQUETS, Joan. MOLERO, Josep. L'ensenyament a Palafrugell. Quaderns de Palafrugell. Ajuntament de Palafrugell i Diputació de Girona. 1993.
* ↑ ESTEBA ZURBRÜGG, Miquel. Calella. De la pesca al turisme. Quaderns de Palafrugell. Ajuntament de Palafrugell i Diputació de Girona. 2001.
* ↑ «Primeres propostes de noms a donar als carrers de Calella». Es Còdol, 01-12-1999 [Consulta: 5 agost 2014].
# Escombraire

Un escombraire, escombrador o agranador i agranaire és una persona que té una professió que consisteix a escombrar els carrers i a replegar tota sort d'escombraries i deixalles dels carrers i carrerons. Antigament rebia el nom de femater o aplegador de fems.
També escombraire designa el granerer, és a dir qui fabrica(va) escombres. L'escombrer o granerer és qui ven(ia) escombres.
El seu treball també inclou buidar les paperers i els recipients de residus del carrer. És un treball, que normalment és menystingut i mal pagat, i també pot ser físicament dur. Però avui dia es fabriquen diferents vehicles per a facilitar-ne la feina. Els escombraires estan equipats normalment amb una pala, un raspall, i un carro per als residus recollits. A alguns llocs disposen d'una pinça per a agafar el paper sense ajupir-se (anomenada "snack").
Modernament s'empren màquines per a escombrar el carrer. N'hi ha de tres tipus: De rodet de raspall, aspiradores i combinades que conjuntes ambdós sistemes

## Referències

* ↑ Robert Brinkmann; Graham A. Tobin. Urban sediment removal: the science, policy, and management of street sweeping. Springer, 31 agost 2001, p. 23–. ISBN 9780792374657.
* Escombraires buidant les papereres de la ciutat
* Escombraires a les parades d'autobusos al Parkallé d'Aarhus
* Eines d'escombraire: Una pinça de paper, una pala, un raspall i el carro

## Enllaços externs

* http://www.johnstonsweepers.com/johnston-sweepers/history-1904-1949.php
* http://www.epa.gov/npdes/pubs/sw_nurp_vol_1_finalreport.pdf
* http://www.mag.maricopa.gov/pdf/cms.resource/TIP_2008_CMAQ-Methodology-for-PM10-Street-Sweepers17106.pdf Arxivat 2009-05-08 a Wayback Machine.
* http://www.fhwa.dot.gov/environment/ultraurb/3fs16.htm
* http://sanfranciscostreetcleaning.com/ Arxivat 2011-12-31 a Wayback Machine.
# Escopinya verrucosa

L'escopinya verrucosa (Acanthocardia tuberculata) és una espècie de mol·lusc bivalve marí comestible però no gaire apreciat.

## Noms comuns

Escopinya verrucosa, copinya verrucosa, ratllat, ou ratllat, petxina ratllada, petxina de Montserrat.

## Descripció

Fa fins a 9 cm de llargada, viuen a una fondària de fins a 80 m en zones de sorra grossa, sota la influència dels corrents. Sovint es troba la seva closca a les platges. La closca és sòlida i gruixuda amb costelles força sortints, és de color crema amb taques rosades i marrons, sense espines i l'interior és blanc.

## Distribució

Part sud del mar del Nord, fins al Mediterrani i nord-oest d'Àfrica.

## Referències

* ↑ «TERMCAT - Acanthocardia turberculata». [Consulta: 3 març 2021].
* ↑ «Escopinya verrucosa - Catàleg de peixos de la Costa Brava - Museu de la Pesca». [Consulta: 3 març 2021].
* ↑ «Marine Species Identification Portal : Acanthocardia tuberculata». Arxivat de l'original el 2022-08-14. [Consulta: 3 març 2021].
* http://waste.ideal.es/especies108.htm
* http://www.ictioterm.es/nombre_cientifico.php?nc=199
# Escorxador municipal de Palafrugell

L'escorxador municipal de Palafrugell és una obra de l'arquitecte Isidre Bosch i Batallé, al municipi de Palafrugell (Baix Empordà), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de grans dimensions, aïllat, format per un cos central, d'estructura basilical amb coberta de teula verda vidriada a dues vessants a doble nivell i dos cossos laterals de coberta a quatre vents amb decoració de boles ceràmiques. L'accés principal es troba al cos central, retirat respecte de la línia de façana. Altres accessos s'obren als costats i a la part posterior de l'edifici. Una porta situada al mur lateral del cos de la dreta condueix a l'habitatge, que n'ocupa el pis superior. Les obertures són, en general, d'arc molt rebaixat i emmarcades amb maó vist, utilitzat així mateix en el ràfec i extrems dels murs. S'utilitza també, com a element decoratiu, un conjunt de finestres cegues d'arc de mig punt situades a les façanes anterior i posterior. Aquesta darrera mostra una línia unitària per la inclusió d'un cos transversal de les mateixes característiques que el conjunt. L'element més cos transversal de les mateixes característiques que el conjunt. L'element més remarcable des del punt de vista decoratiu és la utilització del maó vist.

## Història

A l'Arxiu Municipal de Palafrugell hi ha constància d'un projecte per a l'escorxador ja el 1884, signat per l'arquitecte Martí Sureda el dia 1-6-1884. Posteriorment, el 1907, l'arquitecte Isidre Bosch va presentar un nou projecte d'escorxador, que va ser aprovat i dut a terme. Els plànols daten del 2-4-1907.

## Referències

* 1 2
# Escudella (recipient)

L'escudella és un plat soper o fondo de terrissa, porcellana o altres materials en forma de casquet semiesfèric allargat, generalment sense anses (dites de vegades orelles), on hom serveix sopa, brou o aliments semblants. Els terrissaires que en fabriquen s'han anomenat tradicionalment escudellers. El terme escudella també designa una mena de tassa, de forma semiesfèrica o aproximadament semioval, de cabuda variable però inferior a un litre, que serveix per a prendre brou, llet, cafè, te, etc..

## Vegeu també

* bol
* plat

## Referències

* ↑ DCVB:Escudella.
* ↑ Si té anses o agafalls laterals, es diu escudella amb orelles
Viccionari
# Escuder (Estamariu)

L'Escuder és una muntanya de 1.225 metres que es troba al municipi d'Estamariu, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Escull Johnson del Sud

L'Escull Johnson del Sud (en xinès: 赤瓜礁; en vietnamita: Đá Gạc Dt.; en malai: Terumbu Johnson Selatan) és un escull de les Illes Spratly en el Mar de la Xina meridional controlat per la República Popular de la Xina (PRC), però la propietat disputada per Filipines, Brunei, Malàisia, Taiwan i Vietnam.
Es troba en la part sud-oest dels bancs de la Unió, al costat de l'Escull Collins. Al juliol de 2012, per reforçar encara més el seu reclam, una flota xinesa de 29 vaixells pesquers de Hainan protegits pel Yuzheng 310 (un vaixell patruller de l'administració pesquera) va passar 20 dies de pesca a la regió. Al maig de 2014, Filipines va anunciar que un dels seus vols de reconeixement havia descobert que la Xina, estava dragant i guanyant terres al mar en l'escull. Xina va respondre dient que era una construcció normal, que es realitza al seu territori. La superfície guanyada havia aconseguit uns 0,1 quilòmetres quadrats.

## Vegeu també

* Illes Spratly
* Geografia d'Àsia
* Gran Muralla de Sorra
* Escull de Fiery Cross
* Illa Woody

## Referències

* ↑ «China’s New Spratly Island Defenses». Center for Strategic and International Studies, 13-12-2016. [Consulta: 17 desembre 2016].
* ↑ «Johnson reef tracker». Center for Strategic and International Studies. [Consulta: 5 març 2016].
* ↑ «Còpia arxivada» (en anglès). Arxivat de l'original el 2015-10-01. [Consulta: 27 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Fotos de l'Illa
# Escullera (Sant Feliu de Guíxols)

L'Escullera és una obra de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Element urbà destinat al resguard del port i la platja de la vila, dels temporals de mar. És un sortint de 510 metres de llargària paral·lel a la costa. Està fet de ciment armat. Són dos camins que finalitzen en una placeta on hi ha un far de poca potència. El camí inferior és ample i permet el pas dos cotxes, l'altre camí és superior i estret com un passeig de vianants. Per la part de mar, recorrent tota la llargària de l'escullera, uns grans blocs de ciment frenen les onades.

## Història

El nou impuls donat el port pel comerç amb Amèrica a mitjans del segle xviii, coincidí amb la naixença de la indústria del suro a la vila, i des dels anys 1880 fins a la primera Guerra Mundial- època d'or suro-tapera- hi hagué un extraordinari moviment portuari. En 1748-88 s'havia sol·licitat la construcció d'un port nou, però l'escullera actual no fou iniciada fins al 1904. El projecte fou aprovat gràcies a les gestions de Salvador Jaer i Eduard Carbonell. La primera pedra fou posada per Alfons XIII, que arribà per mar amb Antoni Maura. L'obra s'acabà el 1910.

## Referències

* 1 2
# Escultura a la Terminal d'autobusos de Manresa

L'Escultura a la Terminal d'autobusos de Manresa és una escultura mòbil de l'escultor, pintor, gravador, muralista i vitraller de les segones avantguardes, Francesc Fornells-Pla (Bcn, 1921-1999), marit de la també artista, Conxa Sisquella. Data de l'any 1982, i forma part d'una sèrie d'escultures mòbils monumentals a l'espai públic que també es troben als municipis de Badalona (1981) i Girona (1984). Es troba al municipi de Manresa (Bages) i està inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquesta escultura fou el resultat d'una innovadora experiència consistent en la síntesi de l'escultura, el mòbil i el vitrall. Sobre una petita peanya quadrangular de ciment s'aixeca una estructura metàl·lica seguint generalment la forma d'una piràmide de base quadrada, però amb peus. Pintada de negre, té un eix rotatori a la part superior que suporta un conjunt de plaques orientades en diferents direccions amb vidres transparents de colors. Els vidres són blancs, grocs i vermells. L'acció del vent o el desplaçament de l'espectador fa que es pugui observar la relació d'aquests colors primaris i se'n obtinguin els secundaris.

## Galeria d'imatges

Diferents vistes de l'escultura

## Referències

* 1 2 «Escultura a la Terminal d'autobusos de Manresa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3
* ↑ Fundació Fornells-Pla i Conxa Sisquella, a la Garriga. [Consulta: 10-10-2021].

## Vegeu també

* Francesc Fornells-Pla
* Conxa Sisquella

## Enllaços externs

* Escultura a la Terminal d'autobusos de Manresa, a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
* «Monuments públics de Manresa», al bloc Tot passejant, 2012.
* Fundació Fornells-Pla i Conxa Sisquella, a la Garriga.
# Escola elemental del Sagrat Cor (l'Alguer)

L'Escola elemental del Sagrat Cor (Scuole elementari del Sacro Cuore) és un edifici de l'Alguer catalogat com a Bé Cultural per la Regió Autònoma de Sardenya.

## Descripció

És un edifici d'estil rústic estilitzat amb grans finestres d'arc. Està format per dues ales perquè els nois entressin per una porta i les noies per una altra.

## Història

Va ser la seu de la primera escola municipal de l'Alguer, que va néixer entre finals del segle xix i principis del xx.
El curs 2014-2015 l'escola va fer una aposta per la formació artística musical i teatral.
Els accessos a l'escola eren molt deficients com denunciaven els mitjans l'any 2016. El 2018 es va fer una remodelació dels accessos al centre educatiu.

## Referències

* 1 2 3 «Alghero, Scuole elementari del Sacro Cuore». Patrimoni. Regione Autonoma della Sardegna. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2018. [Consulta: 24 setembre 2018].
* ↑ «Sacro Cuore di Alghero: la scuola va in scena». alguer.it, 2015 [Consulta: 24 setembre 2018]. Arxivat 24 de setembre 2018 a Wayback Machine.
* ↑ «Alghero, l'acquazzone forma un lago a Sacro Cuore». lanuovasardegna.it, 25-11-2016 [Consulta: 24 setembre 2018].
* ↑ «Alghero: prosegue il restyling delle scuole». http://notizie.cagliarioggi.it, 07-02-2018 [Consulta: 24 setembre 2018].

## Bibliografia complementària

* D.Scano, Impressioni e note sull'Esposizione della architettura di Torino, Cagliari, 1891, pp. 29-32;
* F. Masala, Architettura dall'Unità d'Italia alla fine del '900, collana "Storia dell'arte in Sardegna", Nuoro, Ilisso, 2001 sch. 6.
# Escola la Seda

L'Escola la Seda és un edifici noucentista del municipi del Prat de Llobregat (Baix Llobregat) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular de tres pisos d'alçada, el més baix dels quals és de planta baixa a la banda del pati (dues façanes) i soterrani a la part de l'entrada principal. La simplicitat i la racionalitat de construcció, de planta simple i grans finestres a quatre vents per a obtenir una bona il·luminació natural a les classes, es va temperar amb el disseny de les obertures, una mica retardatari, com mirant al modernisme i, amb la solució de la teulada, amb falses golfes i un ample ràfec amb rajoles de ceràmica a la part de sota. Tot això li dona una certa aparença de «casa de nines» destinada a associar l'edifici amb la infància.
L'estat de conservació és satisfactori fins i tot amb detalls de fàcil degradació o eliminació com la marquesina de vidre i la forja de la porta principal, els estucs o les baranes de pedra artificial.

## Història

El municipi del Prat de Llobregat va arribar molt tard al procés d'industrialització, cartenia un sèctor agrícola important i puixant. Fins al 1923 no s'hi instal·là la primera gran empresa, la segona va ser la Seda el 1925. Aquesta última amb la finalitat de millorar les condicions per als treballadors als que calia desplaçar-se fins al Prat en un temps en què l'única via de comunicació regular era el ferrocarril, va construir l'escola que encara porta el seu nom.

## Referències

* 1 2 3

## Enllaços externs

* Escola la Seda, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Escolta activa

L'Escolta activa és aquella que no només sent i percep les vibracions dels sons que emet l'emissor, sinó que li fa saber que és escoltat i que per tant l'entén. Significa realitzar una escolta en què la persona que emet el missatge, interpreta, ens interessem pel que intenta comunicar-nos. Això suposa tenir una mirada que transmet algun feed-back sobre el missatge de l'altre, centrar-se pacientment, realitzar un cert buidatge de les coses pròpies i dels prejudicis i allotjar sense condicions. És la capacitat de comprendre el que es pretén comunicar, especialment rellevant en l'àmbit de la conflictologia.

## Afavorir l'escolta activa

Per a realitzar una bona escolta activa és necessari:
* Eliminar possibles distraccions.
* Establir contacte visual.
* Ús d'un to i volum adequat.
* Reforçar el missatge de l'emisor.
* No interrompre.
* Concentrar-nos en el que diuen per a poder resumir-ho
* Centrar les intervencions sobre el missatge emès.
* Controlar els silencis.
* No jutjar, ni pre-jutjar.
* Identificar els sentiments de l'emisor.
* Ser pacient.
* Controlar les pròpies emissions.
* Prendre notes.

## Aplicacions de l'escolta activa

L'escolta activa permet establir un sentiment de confiança entre les dues persones que s'estan comunicant. L'emisor se sentirà probablement més valorat, i el receptor generarà més respecte i el fet d'escoltar aportarà efectes tranquil·litzants i eliminarà tensions. D'aquesta manera s'afavorirà una relació positiva que permetrà fer un abordatge més profund dels problemes.

## Obstacles relacionats amb l'escolta activa

Els podem distingir entre generals i específics:
* Generals
** Propis de l'entorn: soroll, distraccions, etc.
** Propis de l'estat físic: cansament, estat de salut
** Propis de l'àrea emocional: ansietat, agressivitat, temor, etc.
** Propis de l'àrea cognitiva o mental: prejudicis morals, culturals, primeres impressions.
* Específics
** L'ansietat
** La superficialitat o dificultat a l'hora d'atendre els sentiments dels altres.
** La tendència a jutjar, imposar.
** La impaciència i la impulsivitat
** La passivitat experimentada per aquells que tendeixen a donar sempre la raó.
** La tendència a predicar.

## Relació amb l'assertivitat

L'escolta es relaciona amb l'assertivitat en el fet que la conducta assertiva permet expressar sentiments i desitjos positius i negatius de forma eficaç, sense negar o menysprear els drets dels altres i sense crear o sentir vergonya. Cal discriminar les ocasions que l'expressió personal és important i adequada. Defensar-se, sense agressió o passivitat, de la conducta poc cooperadora.

## Relació amb l'empatia

El fet de sentir empatia vers l'emissor del missatge ens permetrà entendre els sentiments de l'altre i, per tant, realitzar una millor escolta activa.

## Referències

* 1 2 Diversos Autors. (2010). Cos de Psicòlegs. Generalitat de Catalunya. Barcelona:Adams.
* ↑ Vinyamata, Eduard. Conflictología: curso de resolución de conflictos (en castellà). Grupo Planeta (GBS), 2009, p. 282. ISBN 978-84-344-4477-5.

## Vegeu també

* Audició musical
# Escorxador (Girona)

L'Escorxador era una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un conjunt de pavellons desenvolupats en una banda de l'illa limitada pels carrer Font Clara, Ramon Folch, Carnicer i Vicenç Vives. L'edifici central té dues plantes i és de secció rectangular. A la part posterior hi ha la nau. Hi ha el pavelló lateral a cada banda d'una sola planta i coberta de dues vessants. Les façanes són arrebossades i pintades, el cos central imita la pedra i alguns trams són d'obra vista.

## Història

Originàriament havia estat l'escorxador municipal. El pavelló lateral esquerra havia estat ocupat fins fa pocs anys pel cos de Bombers. El pavelló lateral dret era ocupat per la central lletera municipal fins fa dos anys. Actualment s'utilitza el pati per dipòsit municipal de cotxes.

## Referències

* 1 2
# Escorxador Municipal (Canet de Mar)

L'Escorxador Municipal és una obra modernista de Canet de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici gran que uneix dues construccions i que consta d'un edifici central i unes naus corregudes laterals. Van ser el primer edifici projectat per Eduard Ferres i Puig. Destaca la simplicitat de la planta i el tractament unitari, tant pel que fa als elements de ventilació com pel que fa al fris de rajoles en la coronació.
# Escorxador Municipal (Guissona)

L'Escorxador Municipal és un edifici de Guissona (Segarra) protegit com a bé cultural d'interès local. Es va fer construir per l'alcalde Ramon Petit en un terreny de 400 metres quadrats que havia comprat a Sabí Caba.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular cobert a dues aigües amb una façana principal que dona al carrer del Tint i una façana lateral al carrer Tapioles.
Destaca la façana principal de pedra arrebossada i pintada d'estil modernista, amb un predomini de línies rectes i decoracions amb maons en motllures i cornises. Aquesta façana principal es divideix en tres cossos. El central sobresurt de la resta i presenta en el primer pis una portada rectangular emmarcada per un arc de mig punt que es recolza en una línia d'imposta, i damunt d'aquesta un frontó triangular esgraonat amb un cercle de maons al centre; els cossos laterals són simètrics i estan formats per una doble obertura d'arc de mig punt, damunt de la qual trobem una motllura de maons en forma d'arc rebaixat, i la continuació de la línia d'imposta del cos central.
En la façana lateral hi ha dos grans finestrals i una porta d'arc escarser, que utilitza el maó com a element decoratiu. El coronament d'aquest edifici ens recorda la Casa Amatller, obra de Puig i Cadafalch i també als models constructius del nord d'Europa.

## Referències

* 1 2 3 4 5
# Escorxador Municipal de Calella

L'Escorxador Municipal de Calella és una obra del municipi de Calella (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció coetània al mercat municipal i a la biblioteca de la vila. Malgrat la senzillesa de la construcció cal fer notar la forma corba e les obertures, com una mostra de la influència del modernisme a l'estil noucentista i concretament a les obres públiques i de serveis. Projectada per Jeroni Martorell, arquitecte municipal de la vila, ha sofert diverses modificacions i reformes per incrementar-ne la seva capacitat.

## Enllaços externs

* Escorxador Municipal de Calella Arxivat 2015-02-23 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Escorxador municipal de Ribes de Freser

L'Escorxador municipal de Ribes de Freser és una obra del municipi de Ribes de Freser (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El projecte del 1927 reuneix l'enginyer Cèsar Molinas i l'arquitecte Raimon Duran i Reynals en un intent de "amortizar la utilidad con estetica" (memòria). L'escorxador consta de 4 naus, que rodegen una de central de gran altura a fi d'aconseguir una bona ventilació. La matança es realitza en dues de les naus i les dues restants són destinades a triperia i l'altre a serveis i dependències.
L'edifici és de fàbrica de totxo vist en les seves façanes i de paredat de fusta. Les encavallades i corretges són de ferro. Aquest escorxador té molta semblança amb el de Sant Joan de les Abadesses el qual ha estat destrossat per la construcció d'una sala escolar /intent de poliesportiu).

## Referències

* ↑ «ESCORXADOR MUNICIPAL DE RIBES». Col·legi d'Arquitectes de Catalunya. [Consulta: 16 juny 2018].
* 1 2
# Escorça de bedoll

L'escorça de bedoll és un material tradicional a Europa del nord a Rússia, a Sibèria al Canadà i al nord dels Estats Units. És un material flexible, resistent i impermeable, que es doblega, s'afaiçona i es cus fàcilment. S'obté fàcilment per incisió superficial dels troncs i branques principals de diverses espècies de bedoll.
Al Canadà s'anomena, en francès, mâchecoui, i prové generalment del bedoll blanc (Betula papyrifera).
L'escorça de bedoll té nombrosos usos:
* com a revestiment per a terrats, wigwams, canoes ;
* com a matèria primera per fabricar diversos tipus d'objectes: caixes, bosses, cistelles, mocassins, barrets, etc.
* com a suport per a l'escriptura o d'arts gràfiques ;
* com a torxa per a encendre el foc: la seva impermeabilitat permet que la capa interna romangui seca fins i tot amb mal temps..
* Galotxes finlandeses.
* Barret.
* Caixa.
* Bossa de cuir de bedoll
* Cistells.
* Cistell anishinaabe.
* Corns de pastor.
* Mànec de ganivet.
* Plomades de pesca finlandeses fetes d'escorça de bedoll i pedres
* Canoa.
* Carta sobre escorça (Nóvgorod, segle XIV).

## Vegeu també

* Manuscrits d'escorça de bedoll