OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Esquirol vermell peruà

L'esquirol vermell peruà (Hadrosciurus pyrrhinus) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmica del Perú, on viu als vessants orientals dels Andes. No se sap gaire cosa sobre l'hàbitat i la història natural d'aquest esquirol. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Amori, G.; Koprowski, J.; Roth, L. Sciurus pyrrhinus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 7 abril 2014.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol volador de Hodgson

L'esquirol volador de Hodgson (Petaurista magnificus) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Bhutan, la Xina, l'Índia i el Nepal. Els seus hàbitats naturals són els boscos perennifolis tropicals i subtropicals i els boscos de frondoses. Està amenaçat per la destrucció del seu entorn per l'agricultura, la tala d'arbres a petita escala, els incendis forestals i la caça.

## Referències

* ↑ Molur, S. Petaurista magnificus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 21 setembre 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol volador de Vordermann

L'esquirol volador de Vordermann (Petinomys vordermanni) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Brunei, Indonèsia, Malàisia i Myanmar. Es tracta d'un animal nocturn i arborícola. El seu hàbitat natural són les selves de plana. Està amenaçat per la destrucció del seu entorn per la tala d'arbres i l'expansió de l'agricultura.
Aquest tàxon fou anomenat en honor del metge i científic neerlandès Adolphe Guillaume Vorderman.

## Referències

* ↑ Francis, C.; Gumal, M. Petinomys vordermanni. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 1 octubre 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 433-434. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol volador de la Xina septentrional

L'esquirol volador de la Xina septentrional (Aeretes melanopterus) és un esquirol volador endèmic de la Xina.

## Taxonomia

Actualment, els experts reconeixen dues subespècies d'esquirol volador de la Xina septentrional:
* A. m. melanopterus Milne-Edwards, 1867 (Hebei)
* A. m. szechuanensis Wang, Tu i Wang, 1966 (Sichuan central i nord-oriental i Gansu meridional)

## Descripció

El cos de l'esquirol volador de la Xina septentrional mesura 27,5-35,5 cm de llargada i la cua fa 33-35,6 cm. Els pèls del dors, breus, peluts i suaus, són de color marró clar uniforme, amb la base gris pissarra. Els pèls dels flancs tenen les extremitats groguenques. Les regions inferiors són de color variable del grisenc al camussa, a excepció de la gola i de la part posterior de la superfície ventral, que són blanquinoses. El patagi és marró fosc i el cap és generalment de color més clar i més gris que el dors. La cua, peluda i clarament aplanada, és de color gris-camussa amb la punta negra.

## Distribució i hàbitat

L'esquirol volador de la Xina septentrional viu només en dues petites àrees del país, una a prop de Pequín, a la província de Hebei (Xina nord-oriental), l'altra al llarg del límit entre el Gansu meridional i Sichuan. Viu als boscos de muntanya, des del nivell del mar fins a 3.000 msnm.

## Biologia

Aquest esquirol volador de mida mitjana es distingeix dels altres membres de la família en l'estructura de les incisives superiors, que són amples i amb un spñc central a la superfície frontal. La peculiar estructura de les dents permet hipotetitzar que els costums alimentaris i la biologia de A. melanopterus són lleugerament diferents dels dels altres esquirols voladors. D'altra banda, l'únic que se sap amb certesa sobre la biologia d'aquest animal és que habita els boscos.

## Conservació

A causa de la desforestació, els experts xinesos consideren que l'esquirol volador de la Xina septentrional ha esdevingut un animal rar. La UICN el classifica com a espècie gairebé amenaçada.

## Referències

* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol volador de peus grocs

L'esquirol volador de peus grocs (Trogopterus xanthipes) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic de la Xina, on viu a altituds d'entre 1.360 i 2.750 msnm. Es tracta d'un animal nocturn que s'alimenta principalment de fulles de roure. El seu hàbitat natural són els boscos temperats. Està amenaçat per la destrucció del seu entorn a causa de la tala d'arbres i l'expansió de les plantacions d'arbres, així com per la seva caça per a la medicina tradicional xinesa.

## Referències

* ↑ Smith, A. T.; Johnston, C. H. Trogopterus xanthipes. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 6 octubre 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol volador del mont Gaoligong

L'esquirol volador del mont Gaoligong (Biswamoyopterus gaoligongensis) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic de la província xinesa de Yunnan. El seu hàbitat natural són els boscos perennifolis de frondoses. Té una llargada de cap a gropa de 440 mm, la cua de 520 mm i un pes de 1.370 g. El seu nom específic, gaoligongensis, significa ‘del Gaoligong’ en llatí. Com que fou descobert fa poc, la UICN encara no n'ha avaluat l'estat de conservació, però els seus descriptors consideren que està amenaçat per les explotacions agrícoles i la caça furtiva.

## Referències

* ↑ Li, Q.; Li, X.-Y.; Jackson, S. M.; Li, F.; Jiang, M.; Zhao, W.; Song, W.-Y.; Jiang, X.-L. «Discovery and description of a mysterious Asian flying squirrel (Rodentia, Sciuridae, Biswamoyopterus) from Mount Gaoligong, southwest China» (en anglès). ZooKeys, 864, 2019, pàg. 147-160. DOI: 10.3897/zookeys.864.33678. ISSN: 1313-2970.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Esquirol volador llanós

L'esquirol volador llanós (Eupetaurus cinereus) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. És endèmic del nord del Pakistan. Es tracta d'un animal nocturn que s'alimenta principalment de fulles de pins. El seu hàbitat natural són els boscos secs de coníferes, on viu a altituds d'entre 2.400 i 3.800 msnm. Està amenaçat per la destrucció del seu entorn a causa de la desforestació, l'expansió dels camps de conreu, la tala d'arbres a petita escala i el desenvolupament urbanístic.

## Referències

* ↑ Zahler, P. Eupetaurus cinereus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 9 setembre 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Estat de Franklin

L'Estat de Franklin, República Lliure de Franklin o l'Estat de Frankland) va ser un territori no reconegut i autònom situat en el que avui dia és Tennessee Oriental, als Estats Units. Va ser creat el 1784 a partir d'una part del territori a l'oest de les Muntanyes Apalatxes, que havia estat oferida per Carolina del Nord com una cessió al Congrés per ajudar a pagar els deutes relacionats amb la Guerra de la Independència dels Estats Units. Va ser fundat amb la intenció de convertir-se en el catorzè estat dels nous Estats Units.
La primera capital de Franklin va ser Jonesborough. Després de l'estiu de 1785, el govern de Franklin (que tenia aleshores la seu a Greeneville), va governar com un "govern paral·lel" que va funcionar al costat (però no de manera harmònica) d'una burocràcia restablerta de Carolina del Nord. Franklin mai no va ser admès a la Unió. L'estat extrajudicial va existir només durant quatre anys i mig, aparentment com una república, després de la qual Carolina del Nord va assumir el control total de la zona.
La creació de Franklin és innovadora, ja que va ser el resultar tant d'una cessió (un oferiment de Carolina del Nord al Congrés) com d'una secessió (separant-se de Carolina del Nord, quan la seva oferta al Congrés no es va aplicar i es va rescindir la cessió original).

## Vegeu també

* Territori del Sud-oest
* Associació Watauga
# Estat de Katsina

L'Estat de Katsina és un dels 36 estats federats que formen Nigèria, situat al nord del país. Té una superfície de 24192 km² i una població (cens del 2006) de 5.801.584 habitants dels quals 2.948.279 són mascles i 2.853.305 femelles, segons la Nigeria National Population Comission, si bé el cens indicava 5.792.578 persones. La projecció pel 2011 era de 6.725.626 habitants.

## Història

L'Estat Katsina va ser creat el 23 de setembre de 1987 a partir de la divisió de l'antic Estat de Kaduna.

## Geografia

Katsina limita al nord amb Níger, a l'est amb els estats de Jigawa i Kano, al sud amb el de Kaduna i a l'est amb el de Zamfara. El seu territori ocupa una superfície de 23.822 km², una àrea similar a la del País Valencià.
Les principals ciutats són, Katsina, que és la capital, Daura, Funtua, Malumfashi, Bakori i Kankia.
A causa del clima sec de la regió, els rius locals (Koza, Sabke, Tagwai, Gada, Karaduwa, Bunsuru, Gagare, Turami, Sokoto, Tub, Chalawa, Galma...) solament tenen cabal durant l'estació humida.

## Administració

L'Estat Katsina està dividit en 34 LGA (Local Government Area): Bakori, Batagarawa, Batsari, Baure, Bindawa, Charanchi, Dandume, Danja, Donen-Musa, Daura, Dutsi, Dutsin-Dt., Faskari, Funtua, Ingawa, Sípia, Kafur, Kaita, Kankara, Kankia, Katsina, Kurfi, Kusada, Mai'Adua, Malumfashi, Mani, Mashi, Matazu, Musawa, Rimi, Sabuwa, Safana, Sandamu i Zango.
També està dividida en dos emirats, el de Katsina (que ocupa 29 de les LGA de l'estat) i el de Daura. S'ha proposat dividir l'emirat de Katsina en 4 perquè el poble tingui més fàcil accés als seus caps tradicionals.

## Economia

Katsina és un estat principalment agrícola, sent els principals cultius de cotó, cacauet, mill, blat de moro, arròs i blat.

## Població, llengua i religió

Els principals grups etnicoculturals són els pobles hausses i fulani que parlen les respectives llengües. La religió majoritària és l'islam.

## Referències

* Aprendre sobre Katsina
* Informació de Katsina
# Estat de Kogi

L'Estat de Kogi és un dels trenta-sis estats que formen la República Federal de Nigèria. És anomenat popularment l'Estat de la Confluència perquè el riu Níger i el riu Benue es troben a la seva capital, la ciutat de Lokoja, que fou la primera capital administrativa de la moderna Nigèria.

## Superfície i població

La superfície és de 29.833 km² (el 13è de 36, una superfície similar a la d'Albània) i la població el 2006 era de 3.314.043 habitants (previsió per al 2011 de 3.850.400). La densitat poblacional és de 125,7 habitants per quilòmetre quadrat.

## Pobles, llengües i religió

Els habitants pertanyen en majoria a les ètnies igala, ebira i okun (yagba), junt amb altres grups menors com els bassa (grup nupe), els ogugu (fracció dels igales), gwari, kakanda i oworo, ogori, magongo i eggan; parlen llengües pròpies, sent l'okun i l'oworo dialectes del ioruba. Les religions principals són el cristianisme i l'islam.

## Història

Vegeu Yagba
L'estat de Kogi fou creat el 1991 amb parts dels estats de Kwara i de Benue. El modern estat correspon a l'antiga província de Kabba de la regió del Nord de Nigèria.

## Administració

Aquest estat se subdivideix internament en un total de vint-i-un Àrees de Govern Local:
| Adavi Ajaokuta Anpka Bassa Dekina Ibaji Idah Igalamela-Odolu Ijumu Kabba/Bunu Kogi | Lokoja Mopa-Muro Ofu Ogori/Magongo Okehi Okene Olamaboro Omala Yagba-East Yagba-West |

## Referències

* Kogi State Arxivat 2016-03-10 a Wayback Machine.
# Estat de fugida

L'estat de fugida, també anomenat fugida dissociativa, és una classe d'amnèsia en la qual l'individu que la pateix sofreix una o més «sortides» de la seva personalitat de manera sobtada i inesperada, és a dir, que no recorda una part o la totalitat de la seva vida passada i no sap qui és. Això pot donar lloc a la creació d'una nova identitat.
Sol ser temporal, arribant a durar des d'hores a setmanes, mesos i, fins i tot, anys.

## Causes

Es pot produir per diverses causes, entre les quals destaquen:
* El compliment de desitjos: per exemple, d'escapar de l'estrès i començar una nova vida.
* Els sentiments de rebuig o de separació.
* Un xoc fort: accidents de trànsit, abusos sexuals, assetjament, etc.
En aquests casos, l'estat de fugida pot protegir la persona del suïcidi, o ajudar-la a escapar de situacions doloroses o traumàtiques.

## Diagnòstic

Aliè al problema de la pèrdua de memòria, sorgeix el risc que el pacient desaparegui a la recerca d'una nova vida, abandonant als seus familiars i coneguts. Aquest podrà, fins i tot, arribar a viatjar a l'estranger o començar un nou ofici amb una nova identitat.
Sovint la persona no té símptomes, o simplement es troba lleugerament confusa. No obstant això, si l'estat de fugida arribés a la seva fi, tornaria de sobte al seu estat inicial, recuperant la dolorosa sensació de la qual intentava fugir.
En altres ocasions, la persona recupera lleument la personalitat inicial durant breus períodes, donant lloc a successos de polarització, si la persona recuperés totalment la personalitat inicial, alguns dels seus records quedarien bloquejats.

## Referències

* ↑ http://www.multilingualarchive.com/ma/enwiki/es/Fugue_state%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.monografias.com/trabajos18/trastornos-disociativos/trastornos-disociativos.shtml
* ↑ http://www.elpais.com/articulo/cultura/estado/fuga/Agatha/Christie/elpepucul/20061015elpepucul_2/Tes
* ↑ http://www.muyinteresante.es/en-estado-de-fuga
# Estearina

L'estearina o tristearina, o tristearat gliceril, C$_{57}$H$_{110}$O₆, és un triacilglicerol, un èster de glicerol de l'àcid esteàric derivat del greix animal que es crea com un subproducte del processament de la carn i de l'oli de fetge de bacallà. També es pot trobar en plantes tropicals com la palmera. Es fa servir en la manufactura d'espelmes i sabons. En la fabricació del sabó, l'estearina es mescla amb hidròxid de sodi dissolt en aigua. També es pot usar aquesta reacció que dona glicerina i estearat de sodi el qual serveix de sabó:
    C₃H₅(C$_{18}$H$_{35}$O₂)₃ + 3 NaOH → C₃H₅(OH)₃ + 3 C$_{17}$H$_{35}$COONa
    estearina + 3 hidròxid de sodi → glicerol + 3 estearat de sodi
També es fa servir estearina amb flocs d'alumini per fer pols fosca d'alumini.

## Referències

* ↑ PubChem. «Glyceryl tri(stearate-1-13C)» (en anglès). [Consulta: 11 abril 2023].
# Estela d'Ezana

L'estela d'Ezana (o del rei Ezana) és l'obelisc central encara dempeus al Parc d'Esteles del nord (que conté centenars d'esteles més menudes i menys decorades) a l'antiga ciutat d'Axum, en l'actual Etiòpia. Aquesta estela degué ser la darrera erigida i la major de les que hi romanen senceres. L'estela d'Ezana té 21 m d'alçada, més petita que la Gran Estela caiguda, de 33 m i que el més conegut obelisc d'Axum, de 24 m. Té la base decorada amb una porta falsa i tots dos costats contenen buits que semblen finestres.

## Història

Aquest obelisc, denominat més correctament "estela" o amb el nom nadiu de "hawilt-hawilti" (perquè no té el cim en forma de piràmide) es tallà i erigí al s. IV de per súbdits del Regne d'Axum, una antiga civilització etíop. Se suposa que la funció d'aquestes esteles era indicar les cambres funeràries subterrànies. Els majors d'aquests indicadors de tombes s'usaven per a cambres funeràries reials i estaven decorades amb finestres falses de diversos pisos i portes també falses, mentre que la noblesa disposava d'esteles més menudes i menys ornades. L'estela del rei Ezana és, probablement, el darrer exemple d'aquesta pràctica, obsoleta després de la conversió dels axumites al cristianisme. Deu el nom al rei Ezana (300-350 de), el primer monarca d'Axum que adoptà el cristianisme seguint l'exemple i els ensenyaments de Frumenci d'Axum, el seu tutor de la infantesa. L'estela és un bloc de granit sòlid gravat, amb una porta i nou finestres falses (es creu que simbolitzen la porta i les nou cambres de la tomba del rei), que es traslladà des d'una pedrera a 4 km, segurament arrossegat per elefants.
L'estela d'Ezana és, a més, l'únic dels tres obeliscos reials majors (els altres són la Gran Estela i l'Obelisc d'Axum) que mai es va partir. Els italians en danyaren severament un en dividir-lo en tres parts i embarcar-lo cap a Roma en un dels més estranys casos d'espoli durant el saqueig colonial. L'estela d'Ezana s'afermà el 2007-2008 per un equip dirigit per l'enginyer Giorgio Croci, durant l'ensambladura de l'obelisc d'Axum. Després de dècades de peticions perquè els fos retornat el seu monument, els etíops finalment recuperaren el seu tresor històric nacional.

## Referències

* ↑ Briggs, Philip. Etiopía. 1ª sined. Barcelona: Athena Media, 2010, p. 258. ISBN 978-84-92963-53-9.
# Estela de Kuttamuwa

L'estela de Kuttamuwa és una taula de basalt, erigida en l'edat del ferro, en època dels regnes luvioarameus (coneguts anteriorment com a neohitites), concretament al s. VIII ae, trobada en un jaciment al sud de Turquia.

## Descobriment i història

L'Expedició Neubauer de l'Institut Oriental de la Universitat de Chicago descobrí l'estela a l'estiu del 2007 al sud-est de Turquia, al jaciment de Sam'al, un dels més importants de l'edat del ferro, en una cambra convertida en santuari mortuori pertanyent a Kuttamuwa, oficial reial del rei Panamuwa, a l'exterior de la ciutat emmurallada de Sam'al.

## Característiques de l'estela

* Material: basalt
* Alçada: 1 m
* Amplària: 0,50 m
* Pes: 1,700 kg
* A l'estela apareix la imatge de Kuttamuwa amb un barret, una copa de vi a la mà dreta, assegut davant una taula plena d'aliments; també conté una inscripció.
* Es trobaren atuells de pedra i aliments en forma d'ofrena al voltant de l'estela.
* L'idioma utilitzat en la inscripció és una barreja entre un dialecte semític i l'alfabet grec de semblants característiques a l'hebreu i l'arameu.

## Inscripció de l'estela

| « | Jo, Kuttamuwa, serf de Panamuwa, soc qui ha supervisat l'elaboració d'aquesta estela per a mi mentre encara visc; la col·loquí en una cambra eterna i disposí un festeig en aquesta cambra: un toro per a Adad (déu de la tempesta), un moltó per a Xamaix (déu del Sol), i un moltó per a la meua ànima que és en aquesta estela | » |

## Simbologia i conservació

* La inscripció de l'estela és la prova escrita més antiga de la creença humana d'una ànima immortal separada del cos.
* És una de les esteles funeràries millor conservades de les de la seua època.

## Vegeu també

* Estela.
* Idioma hitita.
* Història dels hitites.
* Llista de monarques hitites.
* Turquia.

## Referències

* ↑ «Found: An Ancient Monument to the Soul». The New York Times. [Consulta: 17 novembre 2008].

## Enllaços externs

* Descobreixen la prova escrita més antiga de la creença en una ànima separada del cos en elmundo.es.
# Estela de Nora

L'Estela de Nora és una estela fenícia del segle IX abans de la nostra era trobada a l'illa de Sardenya, a prop de l'antiga Nora.

## Interpretació

Aquesta estela fenícia fou trobada el 1773 a Pula (Sardenya), propera al jaciment de l'antiga Nora. Es tracta de la inscripció fenícia més antiga d'occident.
La interpretació del text, que és fragmentari, és encara controvertida. Una opció n'és que la inscripció fos una commemoració de la victòria d'un tal Milkaton, durant el regnat del rei xipriota Pumayyaton, en una batalla ocorreguda a Tarsis, i la seua posterior arribada a l'illa de Sardenya. Aquesta interpretació es relacionaria amb la fundació mítica de l'antiga Nora per part del llegendari príncep tartessi Nòrax.

## Referències

* ↑ Orientalia. «La Estela de Nora» (en castellà).
* ↑ «Estela de Nora» (en castellà).
* ↑ Del Castillo, Arcadio «Tarsis en la Estela de Nora: ¿un topónimo de Occidente?» (en castellà). Sefarad, 63, 2003, pàg. 3-32 [Consulta: 26 agost 2020].
# Associació Meteorològica Espanyola

L'Associació Meteorològica Espanyola (AME, Asociación Meteorológica Española en castellà) és una societat sense ànim de lucre les finalitats de la qual es resumeixen a promoure les bones pràctiques en l'àmbit de la professió meteorològica i fomentar la seva divulgació científica i la seva comunicació entre els professionals i la societat. L'AME va ser fundada com a associació professional l'any 1964, gràcies a l'impuls d'un grup de professionals de la meteorologia espanyola amb la finalitat d'agrupar a les persones interessades en aquesta ciència a l'estat espanyol. Des de l'any 1969 celebra unes jornades científiques (Jornadas Científicas de la AME), les quals arribaran a la seva 33a edició el 2014.
L'AME va tenir com a antecessora efímera a la Societat Meteorològica Espanyola, una organització creada en temps de la dictadura de Primo de Rivera pel llavors Director del Servei Meteorològic Nacional i que va arribar a publicar Annals de 1927 a 1929 amb diversos treballs científics de meteorologia.
L'òrgan suprem de govern de l'AME és la seva Assemblea General, que ha de reunir-se tots els anys amb caràcter ordinari, per aprovar la gestió de la Junta Directiva, examinar els comptes anuals i la memòria d'activitats de l'any anterior i el pressupost i el pla d'activitats de l'any en curs. L'òrgan encarregat de la gestió ordinària de l'associació és la Junta Directiva. Formada per onze associats. La Junta Directiva és triada per a mandats bianuals en eleccions convocades amb la mateixa periodicitat i obertes a la participació dels socis mitjançant sufragi emès per correu.

## Referències

* ↑ «Asociaciones de Climatología y Meteorología». ACE, Asociación Española de Climatología. [Consulta: 17 desembre 2013].
* 1 2 «La AME cumple 40 años». RAM-Revista del Aficionado a la Meteorología, 06-12-2004.
* ↑ «XXXIII Jornadas Científicas de la Asociación Meteorológica Española». AEMET, Agencia Estatal de Meteorología. [Consulta: 3 gener 2014].
* ↑ «Organización de la AME». AME, Asociación Meteorológica Española. [Consulta: 3 gener 2014].

## Enllaços externs

* Portal oficial de l'AME (castellà)