OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Illa de Magaruque

L'illa de Magaruque, coneguda també antigament com a Illa Santa Isabel és una illa par de l'arxipèlag de Bazaruto, a la costa de Moçambic. Administrativament depèn de la província d'Inhambane al sud d'aquest país africà. Es troba a 5,6 quilòmetres al sud de l'illa de Benguerra, i a 9,9 km a l'est de Punta Chue en la part continental de Moçambic.
L'illa posseeix 2,4 km de longitud de nord a sud, i un ample de fins a 1,0 km. La seva superfície és de menys de 2 km². És propietat del multimilionari empresari de Zimbabwe John Bredenkamp.

## Referències

* ↑ http://www.traveljournals.net/explore/mozambique/map/m489899/ilha_magaruque.html%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://travelingluck.com/Africa/Mozambique/Inhambane/_1041965_Ilha%20Santa%20Isabel.html
# Illa de Sapinya

L'illa de Sapinya, també inclosa com a espai del complex de zones humides de les Illes de l'Ebre, es localitza al terme municipal d'Amposta. Es tracta d'una illa fluvial relativament petita, abasta menys de 7 hectàrees, de caràcter netament deltaic i formada per l'acreció de barres de sorres i llims. Dins de la zona humida, també s'inclou el braç fluvial i la riba dreta del riu.

## Flora

El nivell freàtic està a la mateixa alçada que el riu, a uns 3-4 m de la part superior de l'illa. Hi ha fins a 130 espècies de plantes catalogades, tot i que un gran nombre correspon a espècies ornamentals introduïdes i fruiters (Phoenix, Pittosporum, Agave, Ficus, Vitis, Citrus, Malus, etc.), restes dels antics conreus que prosperaven fins a la dècada de 1980. La part central està ocupada actualment per prats mesòfils de fenàs de marge (Brachypodium phoenicoides) i els boscos de ribera resten arraconats a les vores de l'illa. El seu bosc de ribera, constituït per salzedes i alberedes, és d'una gran riquesa (hàbitat d'interès comunitari; codi 92A0). També hi ha tamarius (Tamarix sp.) i uns quants peus de vern (Alnus glutinosa). Tanmateix cal destacar la presència del freixe (Fraxinus angustifolia oxycarpa) i del lligabosc valencià (Lonicera biflora), propi del nord d'Àfrica i que té al Baix Ebre el seu límit septentrional. Aquestes dues darreres espècies estan estrictament protegides en el conjunt del PEIN. Al sector amb aigües més lèntiques -marge dret de l'illa, hi creixen herbassars de Potamogeton crispus.
És especialment interessant l'evolució botànica d'aquesta illa per l'avanç de l'albereda en aquelles zones de conreu abandonades. En el conjunt del delta els boscos de ribera han estat intensament transformats en cultius i, per aquest motiu, els pocs retalls que en queden mereixen una atenció especial.

## Fauna

Pel que fa a la fauna, a l'illa s'hi fa un important dormidor hivernal d'ardèids i corbs marins entre altres ocells. La seva conservació de l'illa però no sembla fàcil, ja que aquesta pateix una forta erosió dels marges, efecte de la navegació fluvial i del dèficit actual de sediments fluvials. Es tracta d'un problema que, amb la navegabilitat de l'Ebre, té tendència a incrementar-se i pot fer perillar el bosc de ribera existent. Actualment ja s'han realitzat actuacions sobre el marge esquerre de l'illa. Concretament s'ha construït una escullera submergida per tal de reforçar i dotar el marge d'estabilitat.

## Protecció

L'illa de Sapinya es troba protegida a diferents nivells. Forma part del Parc Natural del Delta de l'Ebre, està inclosa al PEIN del "Delta de l'Ebre", se situa a la Xarxa Natura 2000 ES0000020 "Delta de l'Ebre" i a més ha estat declarada Reserva natural parcial.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Illa de Sapinya - el Ter Vell». Zones Humides de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 22 de febrer 2015. [Consulta: 16 febrer 2015].
# Illa de Ziegler

L'illa de Ziegler (en rus: Остров Циглера) és una illa de la Terra de Francesc Josep, Rússia, al centre del grup de la Terra de Zichy.

## Geografia

L'illa té una longitud de 45 quilòmetres, que s'estenen del nord-oest cap al sud-est. Té una superfície de 448 km² i gairebé està coberta per glaceres. El punt més alt de l'illa es troba a 554 msnm. Estrets canals la separen de les illes veïnes, al sud les illes Salisbury i Wiener Neustadt i al nord les illes Jackson, Payer i Greely.

## Història

L'illa ser descoberta el 1873 per Julius von Payer i Karl Weyprecht. No fou fins al 1905 quan va ser cartografiada i batejada en honor de l'home de negocis de Nova York William Ziegler, líder de diverses expedicions al pol Nord.

## Referències

* ↑ «Islands of Russian Federation». Arxivat de l'original el 2012-02-04. [Consulta: 10 desembre 2020].
* 1 2 «Franz-Joseph-Land Info - Ziegler Insel ». Arxivat de l'original el 2021-05-07. [Consulta: 10 desembre 2020].
* ↑ – Ziegler-Fiala Polar Expedition, 1903–1905
# Illa de la Pedrosa

L'Illa de la Pedrosa és un illot proper a la costa del Massís del Montgrí a l'est i protegint la Cala Pedrosa entre el Cap Castell, al nord, i el Cap d'Oltrera, al sud; dins del municipi de Torroella de Montgrí al Baix Empordà. És una penya afusada en sentit nord-oest/sud-est amb una superfície de 461,08 m² amb una elevació màxima de 31,4 msnm que acaben en espadats en el vessant oest, mentre que el vessant est davalla amb un relativament suau pendent fins a la mar.

## Referències

* ↑ Càtedra de Geografia i Pensament Territorial V. Institució Catalana d'Història Natural. Mallarach, Josep Vila i Diego Varga (eds.). El PEIN deu a anys després : balanç i perspectives. Girona: Publicacions de la Universitat de Girona, 2004. ISBN 84-8458-207-8.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Illa de la Princesa Dagmar

L'illa de la Princesa Dagmar (en danès: Prinsesse Dagmar Ø) és una illa costanera deshabitada del mar de Wandel, a la Terra del Rei Frederic VIII, Groenlàndia. Forma part del del Parc Nacional del Nord-est de Groenlàndia. L'illa va rebre el nom de la princesa Dagmar de Dinamarca.
Es troba al sud-est de l'illa de la Princesa Thyra i al sud de l'illa de la Princesa Margaret, a prop de la costa de la Terra del Príncep Hereu Christian, a l'extrem nord-est de Groenlàndia. L'illa té una superfície de 144,5 km² i una línia de costa de 55,8 quilòmetres.

## Referències

* ↑ UNEP
* ↑ Compiled by Per Ivar Haug «Islands». Gazetteer of Greenland. UBiT, Universitetsbiblioteket i Trondheim "University Library in Trondheim", 15, 8-2005. ISSN: 1502-0800. Arxivat 2011-06-15 a Wayback Machine.
# Illa de ses Bledes

L'illa de ses Bledes o illes Bledes es troba devora el cap de s'Alairó, al municipi d'Es Mercadal a Menorca, és una zona d'especial interès per a la protecció de les aus. Just davant mateix de l'illa, es troba cala Barril.
També hi ha una illa de ses Bledes a l'arxipèlag de Cabrera i una altra illa de ses Bledes a Eivissa.
L'illa de ses Bledes de Menorca té una extensió de 3,67 hectàrees, està a 163 metres de Menorca i la seva altitud màxima és de 60,7 metres.
La subespècie de sargantana gimnèsia que ocupa aquesta illa és Podarcis lilfordi sargantanae.

## Referències

* http://www.obsam.cat/indicadors/sistemes-naturals/illots/illots-biologiques.pdf Arxivat 2011-09-06 a Wayback Machine.
# Illa del Descobridor

L'Illa del Descobridor és un illot situat immediatament al sud del Cap de la Nau (País Valencià), en el terme municipal de Xàbia. Es tracta d'una illa allargada que posseïx una extensió d'unes 2,5 hectàrees. És plenament pedregosa, i es troba envoltada de penya-segats, la qual cosa la fa gairebé inaccessible.
Posseïx una important colònia de corbs marins i el seu fons marí, que conté una gran diversitat d'espècies, motiu pel és freqüentada pels bussejadors. Està sota la protecció de la Reserva marina del Cap de Sant Antoni.
El seu nom prové, segons la història popular, del nom d'un marí local, anomenat Bartolomé, que va estar en la tripulació d'uns dels vaixells comandats per Cristòfol Colom en el seu descobriment d'Amèrica.

## Galeria d'imatges

* Vista de l'illa des del nord.
* Vista de l'illa des del nord.
* Castell de la Granadella, amb l'illa del Descobridor al fons
* Vista cap a l'illa des de Xàbia
# Illa del Galatxo

L'Illa del Galatxo és un dels espais del complex de zones humides de les Illes de l'Ebre. Se situa al curs del riu Ebre i pertany als municipis de Móra d'Ebre i Móra la Nova. Presenta una extensió d'aproximadament 26 hectàrees i es localitza al sud de la població de Móra d'Ebre en un tram fluvial reduït on també es localitzen dues altres illes: l'illa del vado del Vapor i la platja de Molló.

## Flora

La vegetació predominant en l'illa del Galatxo és el bosc de ribera (hàbitat d'interès comunitari; codi 92A0) en el qual predominen les salzedes de salze blanc (Salix alba) i les alberedes d'àlber (Populus alba) amb pollancre (Populus nigra). Destaca també la presència de tamarigars de Tamarix canariensis i T. Africana, oberts i lluminosos (hàbitat, igualment, d'interès comunitari, codi 92D0). També s'hi troben canyissars en el marge dret de l'illa on les aigües són més calmades. Pel que fa a la fauna, cal indicar que, com a espai del PEIN "Illes de l'Ebre", es localitzen poblacions de la nàiade Margaritifera auricularia, un mol·lusc bivalve en perill d'extinció a tot Europa i estrictament protegit pel Decret 328/1992, d'aprovació del PEIN.

## Fauna

El conjunt de les illes fluvials de l'Ebre representen un rosari de biòtops-pont que faciliten el desplaçament de multitud d'ocells de zones humides, des dels aiguamolls litorals -majoritàriament el delta de l'Ebre-, vers l'interior de la península Ibèrica.

## Protecció

Tot i que no s'identifiquen impactes específics sobre l'espai, la problemàtica ambiental que podria tenir l'espai en un futur serà molt semblant a la resta d'espais del complex de zones humides de les Illes de l'Ebre. És per aquest motiu que convindria plantejar-se la seva gestió i conservació de forma global.
L'Illa del Galatxo es troba protegida a diferents nivells. Pertany a la Reserva natural de fauna salvatge de les Illes de l'Ebre, es troba inclosa a l'espai del PEIN "Illes de l'Ebre" (juntament amb l'illa i galatxo de Subarrec, l'illa de Miravet, l'illa d'Audí, l'illa de Vinallop i l'illa de la Xiquina) i a més forma part de l'espai de la Xarxa Natura 2000 ES5140010 "Riberes i Illes de l'Ebre".

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Illa del Galatxo». Zones Humides de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 23 de febrer 2015. [Consulta: 16 febrer 2015].
# Etenol

L'etenol, també conegut com a alcohol de vinil, alcohol vinílic, hidroxietè o hidroxietilè, és un alcohol amb la fórmula química C₂H₃OH (H₂C=CHOH) i nombre CAS 557-75-5. En condicions normals, tautomeritza en acetaldehid. Per aquesta inestabilitat, l'alcohol de polivinil termoplàstic (PVA o PVOH), que seria un derivat d'aquest monòmer, es fabrica de manera indirecta mitjançant la polimerització d'acetat de vinil, seguida de la hidròlisi dels enllaços èster.
El 2001 els astrònoms A. J. Apponi i Barry Turner descobriren alcohol de vinil en el núvol molecular Sagittarius B gràcies al radiotelescopi de 12 metres de la National Science Foundation a l'Observatori Nacional Kitt Peak.

## Vegeu també

* Etanol

## Enllaços externs

* «Scientists Toast the Discovery of Vinyl Alcohol in Interstellar Space», 01-10-2001. [Consulta: 20 desembre 2006].
# Emperadriu Zhen (Cao Fang)

    En aquest nom xinès, el cognom és Zhen.
Emperadriu Zhen :
| Xinès: | Xinès: | 甄皇后 |
L'Emperadriu Zhen (morta el 251), nom personal desconegut, formalment coneguda com a Emperadriu Huai (懷皇后; literalment: "L'Emperadriu Amable-Però-Morta-Aviat"), va ser una emperadriu de Cao Wei durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Ella va ser la primera esposa de Cao Fang, el tercer governant de Cao Wei.
No es coneix molt sobre ella, a part que el seu avi, Zhen Yan (甄儼), va ser un germà de la mare del pare adoptiu de Cao Fang, Cao Rui, l'Emperadriu Zhen Wenzhao. Cao Fang la va crear emperadriu en el 243. Ella va morir en el 251 i va ser enterrada amb els honors d'una emperadriu. (La raó per la qual el seu nom pòstum va ser d'un caràcter en lloc de dos es devia al fet que el seu marit va ser deposat finalment en el 254, i mai per tant va rebre un nom imperial a títol pòstum; els costums de l'època en general dictaven que el nom pòstum de l'emperadriu portés a un caràcter dels seus marits ".)

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Chen Shou. Registres del Tres Regnes, Capítol 4, Biografies dels tres joves emperadors.
* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Capítol 5, Biografies d'emperadrius i concubines.
* Sima Guang. Zizhi Tongjian, Capítols 74-75.
# Experiència extracorporal

L'experiència extracorporal és la sensació d'estar flotant en l'aire projectat fora del cos. En alguns casos, els creients o partidaris d'aquest fenomen indiquen que la persona pot experimentar l'autoscòpia (possibilitat de veure el seu propi cos des del punt de vista d'un observador extern) o fins i tot el poder projectar-se en altres llocs. Aquesta mateixa sensació s'anomena projecció astral, viatge astral, desdoblament astral o projecció de la consciència quan es tracta d'un tipus d'experiència subjectiva (pot ser conscient o inconscient), per la qual moltes persones diuen haver experimentat el fenomen d'una separació, o «desdoblament», del que anomenen el cos astral (o cos subtil), del cos físic, entre d'altres.
Neurocientífics i psicòlegs consideren aquest tipus d'experiències com una dissociació provocada per diferents factors psicològics i neurològics.

## Investigacions

L'escriptor Robert Monroe va publicar Far journeys, on presenta diferents relats sobre el desdoblament astral. Monroe va desenvolupar un mètode anomenat Hemisync per induir les projeccions. Després de l'èxit del seu llibre, Robert Monroe va fundar l'Institut Monroe per difondre les seves idees.
L'any 1986, el parapsicòleg brasiler Waldo Vieira (1932-2015) va publica Projeciologia, on va registrar més de 1900 casos provinents de fonts en 18 idiomes.
William Buhlman, a Aventures fora del cos, va investigar mètodes de desdoblament.
Altres investigadors importants inclouen Charles Tart y Karlis Osis.

## Referències

* ↑ G. N. M. Tyrrell: Apparitions (pág. 149). Londres: Gerald Duckworth, 1943.
* ↑ Robert Monroe: Far journeys. ISBN 0-385-23182-2.
* ↑ Projectiology
* ↑ Vieira, Waldo. Projeciologia. Panorama das Experiências da Consciência Fora do Corpo Humano (en portugués). 21 x 27 cm; 3,1 kg. 10ª. Foz do Iguaçu, PR - Brasil: Associação Internacional Editares, 2010, p. 1254. ISBN 85-98966-15-0.
* ↑ Buhlman, William. Aventuras fuera del cuerpo, como realizar viajes extracorporales, 1996.
* ↑ Investigadores importantes.
# Illa Jarvis

L'illa Jarvis és un territori sota administració dels Estats Units d'Amèrica que consta oficialment com no incorporat. Està inclòs a les illes d'Ultramar Menors dels EUA.
Geogràficament és a l'arxipèlag de les illes de la Línia. Les seves coordenades són: 0° 22′ S, 160° 3′ O﻿ / ﻿0.367°S,160.050°O﻿ / -0.367; -160.050.
La superfície és de 4,5 km². Està deshabitada. De clima tropical semiàrid i amb vegetació poc densa, la natura silvestre està oficialment protegida per les lleis dels Estats Units.
El 1821 va ser descoberta pel capità britànic Brown del vaixell Eliza Francis. El capità nord-americà Michael Baker la va explorar diverses vegades entre el 1835 i el 1845. El 1858 va ser annexada pels nord-americans que hi van explotar el guano fins que va ser exhaurit el 1879 i aleshores l'abandonaren. El 1889 el Regne Unit la va annexar formalment però no la va ocupar. El 1935 els Estats Units van reclamar i ocupar l'illa.
Altres noms històrics amb què s'ha conegut l'illa són: Bunker, Volunteer, Jervis, Brook i Brock.
Cal un permís especial per visitar l'illa que normalment queda reservat per a científics i educadors.
# Agència de Notícies Andorrana

L'Agència de Notícies Andorrana (ANA) és l'agència de notícies d'Andorra. Va néixer l'1 de desembre de 2008 amb l'objectiu de nodrir els professionals de la comunicació i gabinets de premsa, així com a institucions públiques i empreses privades, de contingut informatiu multimèdia. L'ANA no és de titularitat pública, sinó que la gestiona un grup independent.
En el terreny internacional, l'ANA ha establert un conveni ferm de col·laboració amb l'agència de notícies portuguesa Lusa i amb l'Agència EFE, i manté portes obertes i col·laboracions puntuals amb altres agències d'arreu del món.

## Referències

* ↑ «Es crea l'Agència de Notícies Andorrana». VilaWeb, 28-11-2008. [Consulta: 18 novembre 2012].
* ↑ «Informació». Agència de Notícies Andorrana.
* ↑ «Consell Audiovisual Andorrà i Agència de Notícies Andorrana». El Punt Avui, 02-09-2012.
* ↑ «L'Aliança Europea d'Agències de Notícies s'interessa per Andorra». El Periòdic d'Andorra [Escaldes-Engordany], 22-08-2012. Arxivat de l'original el 2012-08-24 [Consulta: 18 novembre 2012]. Arxivat 2012-08-24 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Bertrana, Univers (coord.). L'entorn comunicatiu d'Andorra. Andorra: Universitat d'Andorra, 2015.

## Enllaços externs

* Agència de Notícies Andorrana
# Bisbat de Ruhengeri

L'Bisbat de Ruhengeri (francès: Diocèse de Ruhengeri; llatí: Dioecesis Ruhengeriensis) és un bisbat de l'Església catòlica pertanyent a Ruanda, sufragani de l'arquebisbat de Kigali. En 2012 comptava 389.183 batejats sobre 1.110.000 habitants. El bisbe és Vincent Harolimana.

## Territori

La diòcesi comprèn la ciutat de Districte de Musanze i la ciutat de Ruhengeri.
La seu episcopal es troba a Ruhengeri.
El territori s'estén sobre 1.762 km² i es divideix en 23 parròquies.

## Història

La diòcesi fou erigida el 20 de desembre de 1960 amb la butlla Cum Fidei del papa Joan XXIII, arrabassant-li el territori a l'arxidiòcesi de Kabgayi (avui diòcesi) i del bisbat de Nyundo.
El 5 de novembre de 1981 ha cedit una porció del seu territori per l'erecció del nou bisbat de Byumba.

## Llista de bisbes

* Joseph Sibomana † (21 agost 1961 - 5 setembre 1968 nomenat bisbe de Kibungo)
* Phocas Nikwigize (5 setembre 1968 - 5 gener 1996 retirat)
* Kizito Bahujimihigo (21 novembre 1997 - 28 agost 2007 nomenat bisbe de Kibungo)
** Seu vacant (2007-1012)
* Vincent Harolimana, des del 31 gener 2012

## Estadístiques

A finals del 2012, la diòcesi tenia 389.183 batejats sobre una població de 938.000 persones, equivalent al 35,1 % del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diàques | religiosos | religiosos | parroquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diàques | homes | dones | |
| 1970 | 241.315 | 970.464 | 24,9 | 59 | 28 | 31 | 4.090 | | 49 | 80 | 15 |
| 1980 | 370.764 | 1.201.000 | 30,9 | 58 | 27 | 31 | 6.392 | | 53 | 124 | 16 |
| 1990 | 286.471 | 692.640 | 41,4 | 49 | 22 | 27 | 5.846 | | 40 | 110 | 11 |
| 1999 | 378.563 | 790.000 | 47,9 | 20 | 9 | 11 | 18.928 | | 11 | 30 | 11 |
| 2000 | 387.578 | 700.000 | 55,4 | 25 | 8 | 17 | 15.503 | | 17 | 50 | 11 |
| 2001 | 406.047 | 857.745 | 47,3 | 32 | 12 | 20 | 12.688 | | 21 | 56 | 11 |
| 2002 | 418.299 | 850.115 | 49,2 | 40 | 19 | 21 | 10.457 | | 27 | 48 | 11 |
| 2003 | 428.380 | 829.072 | 51,7 | 41 | 21 | 20 | 10.448 | | 24 | 46 | 11 |
| 2004 | 446.440 | 849.021 | 52,6 | 43 | 25 | 18 | 10.382 | | 27 | 58 | 11 |
| 2010 | 488.000 | 989.000 | 49,3 | 57 | 42 | 15 | 8.561 | | 25 | 77 | 11 |
| 2014 | 389.183 | 1.110.000 | 35,1 | 68 | 53 | 15 | 5.723 | | 20 | 91 | 12 |

## Fonts

* Anuari pontifici del 2013 i precedents, a Catholic-hierarchy
* (francès) Web oficial de la diòcesi
* Diòcesi de Ruhengeri a gcatholic.org
* (llatí) Butlla Cum Fidei, AAS 53 (1961), p. 538
# Explosió de Madrid de 2022

L'explosió de Madrid de 2022 es va produir el 6 de maig de 2022, després d'una acumulació de gas a Madrid, Espanya. Dues persones van morir i 19 més van resultar ferides.
Abans de l'explosió, diversos veïns van sentir una forta olor de gas. L'explosió es va produir passades les 13.00 hores, al Barri de Salamanca de Madrid. A les 19.00 hores, es van identificar les dues persones que van morir, tots dos treballadors homes.

## Referències

* ↑ Telemadrid. «Tragedia en el barrio de Salamanca: dos muertos y una veintena de heridos por una fuerte explosión» (en castellà), 06-05-2022. [Consulta: 19 maig 2022].
* ↑ «Dos desaparecidos y al menos cuatro hospitalizados tras la fuerte explosión en un edificio de Madrid» (en castellà), 06-05-2022. [Consulta: 19 maig 2022].
* ↑ «Encuentran muertos a los dos desaparecidos en la explosión de un edificio en el barrio de Salamanca de Madrid» (en castellà), 06-05-2022. [Consulta: 19 maig 2022].
* ↑ Brascia, Patricia Peiró, Clara Angela. «Dos muertos y 18 heridos en la explosión de un edificio en el distrito de Salamanca de Madrid» (en castellà), 06-05-2022. [Consulta: 19 maig 2022].
* ↑ «Hallan los cadáveres de los dos obreros desaparecidos en la explosión de la calle General Pardiñas de Madrid» (en castellà), 06-05-2022. [Consulta: 19 maig 2022].
* ↑ «Dos muertos y 18 heridos, uno grave, por una explosión en Madrid» (en castellà), 06-05-2022. [Consulta: 19 maig 2022].
* ↑ Cano, Silvia. «Dos operarios muertos y 20 heridos tras una explosión en un edificio del barrio de Salamanca de Madrid» (en castellà), 06-05-2022. [Consulta: 19 maig 2022].
# Explotació laboral

L'explotació laboral es defineix com el fet de rebre un pagament inferior al treball que es realitza, la qual cosa inclou des dels petits abusos fins als tallers de treball esclau. Karl Marx desenvolupà la seva teoria de l'economia del capitalisme basant-se en la idea de l'explotació laboral on la plusvàlua és la diferència que no es paga al treballador. Un cas especial és l'Explotació infantil.
La precarietat laboral hi està estretament relacionada.

## Casos d'explotació laboral

Aquí es nombren casos d'explotació laboral en correlació amb l'Estatut dels treballadors (Espanya):
* Treballar jornades seguides sense tenir cap descans (com a mínim 12 hores entre jornades).
* Treballar un excés d'hores sobre les estipulades en el contracte i sense cobrar més.
* Treballar en dies festius i no ser renumerats.
* Excés de tasques.
* Impagament o retard dels pagaments.
* Treballar a la vigilia d'un examen d'obenció d'un títol reglat.
* Fer treballar el treballador en hores de classe (horari lectiu).
* Fer treballs durant el descans del treballador (dur feina a casa sense estar estipulat).

## Bibliografia

* de Juan, J.L. (2014, 4 de maig) "Esclavos del mundo libre", suplement Babelia, El País.
* Tressell, Robert (2014) Los filántropos en harapos trad. de Ricardo García Pérez. 1ª ed. en castellà. Madrid: Capitán Swing.

## Enllaços externs

* Anotacions sobre la relació capitalista entre Treball i Riquesa Arxivat 2015-06-01 a Wayback Machine. Anàlisi marxista de l'Edició GegenStandpunkt.