OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Habitatge a l'avinguda Generalitat, 27-29 (Viladecans)

L'Habitatge a l'avinguda Generalitat, 27-29 és una obra del municipi de Viladecans (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa de planta rectangular construïda amb pedra i maó i amb les façanes arrebossades. Consta de planta baixa, pis i terrat amb torre emmerletada. Destaca la simetria i l'alineació de les obertures. A la planta baixa, a la façana principal, hi ha dues portes que centren una finestra i al primer pis un balcó corregut amb barana de ferro forjat i tres sortides.
A la façana lateral hi ha quatre finestres distribuïdes simètricament, dues al primer pis i dues a la planta baixa; les de baix tenen fals guardapols (pintat), mentre que les del primer pis tenen l'arc en relleu.
La barana del terrat està dividida en set trams tot formant una ondulació. Tots els arcs guardapols, tant de finestres com de portes, són esglaonats.

## Història

La casa fou construïda durant el primer quart del segle xx.

## Referències

* 1 2 3 4
# Acanthobrama terraesanctae

Acanthobrama terraesanctae és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac de Tiberíades (Israel).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Landau, R., 1991. Mirogrex terraesanctae (Cyprinidae) of Lake Kinneret: biomass changes in relation to inflow; growth rate in relation to fish zooplankton interaction. Hydrobiologia 218:1-14.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Krupp, F. i W. Schneider, 1989. The fishes of the Jordan River drainage basin and Azraq Oasis. p. 347-416. A Fauna of Saudi Arabia. vol. 10.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Steinitz, H. 1952. Acanthobrama terrae-sanctae, sp.n., from Lake Tiberias, Israel. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 12) v. 5 (núm. 51): 293-298.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ulmeni

Ulmeni (abans Șilimeghiu; hongarès: Sülelmed; alemany: Ulmendorf) és una ciutat del comtat de Maramureș, a Crișana (Romania). Es troba a la riba esquerra del riu Someș. Va ser declarada ciutat el 2004. La ciutat administra set pobles: Arduzel (Szamosardó), Chelința (Kelence), Mânău (Monó), Someș-Uileac (Szilágyújlak), Tohat (Szamostóhát), Țicău (Szamoscikó) i Vicea (Vicsa).
El 2011 hi vivien 7270 habitants. El 53,6% eren romanesos, el 23,7% hongaresos i el 22,5% gitanos. El 2002, el 69,5% eren ortodoxos romanesos, el 23,2% reformats, el 4% pentecostals, l'1% greco-catòlica, el 0,5% catòlic i l'1,3% van declarar pertànyer a una altra religió.

## Galeria

* Església de fusta a Arduzel
* Església de fusta a Someș-Uileac (Reformada)
* Església de fusta a Ulmeni

## Referències

* ↑ «Rezultate | Recensamant 2011» (en romanès). [Consulta: 28 setembre 2021].
# Institut de Recerca Espacial Asher

L’Institut de Recerca Espacial Asher (en hebreu: מכון אשר לחקר החלל) és un centre de recerca israelià especialitzat dedicat a la recerca científica. El centre forma part de l'Institut Tecnològic d'Israel (Technion). El centre es troba en el Districte de Haifa.
L'institut Asher va ser establert el 1984. Els seus membres provenen de cinc facultats del Technion, i té un personal tècnic dels científics del Technion, en una varietat de camps relacionats amb l'espai (física, enginyeria aeroespacial, enginyeria mecànica, enginyeria elèctrica, automatització i ciències de la computació). L'institut Asher és un important centre de recerca espacial a Israel i està involucrat en el desenvolupament dels sistemes espacials basats en tecnologies avançades i innovadores, així com l'educació, mitjançant graus avançats.

## Vegeu també

* Ciència i tecnologia a Israel

## Referències

* ↑ Kramer, Herbert J. Observation of the Earth and Its Environment: Survey of Missions and Sensors. Springer Science & Business Media.
* ↑ Heck, Andre. StarBriefs Plus: A Dictionary of Abbreviations, Acronyms and Symbols in Astronomy and Related Space Sciences. Springer Science & Business Media.
* ↑ International Research Centers Directory. Gale Research Company.
# Barcelonès (moneda)

El barcelonès era el nom que rebien els diners encunyats a Barcelona, sobretot els diners de billó, que s'anomenaven barcelonesos, i també els croats d'argent o barcelonesos d'argent.

## Referències

* ↑ Bolòs, Jordi: Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 284. Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-297-4706-0, plana 42.
* ↑ Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 103, entrada: "barcelonès". ISBN 84-297-3521-6.
# Habitatge a l'avinguda Generalitat (Viladecans)

L'Habitatge a l'avinguda Generalitat és una obra del municipi de Viladecans (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa de planta baixa, pis i terrat amb coronament denticulat que defineix petits miradors o balcons, originàriament protegits per baranes de ferro. Un d'aquests denticulats permet veure, en una part on l'arrebossat ha caigut, un tros de paret amb maons.
La casa presenta un pis amb dos balcons correguts, un a la façana principal amb tres sortides i un a la façana lateral amb dues sortides. Totes les portes d'aquest pis són protegides per arcs guardapols que imiten arcs adovellats.
A la planta baixa la façana principal té la porta d'entrada amb finestra a banda i banda, i la lateral dues finestres amb ondulacions motllurades.

## Història

Va ser construïda en el primer quart del segle xx.

## Referències

* 1 2 3 4
# Caputxí bru

El caputxí bru (Sapajus apella) és una espècie de mico de la família dels cèbids que es troba a Sud-amèrica. És conegut pels noms de macaco-prego-das-guianas al Brasil o mono caí a l'Argentina.
És una de les espècies de primats no humans més de distribució més extensa al neotròpic. És un animal omnívor —s'alimenta de fruits, ous, invertebrats i petits vertebrats (llangardaixos i ocellets)— que es pot trobar en diferents ambients, però majoritàriament en boscos tropicals i/o subtropicals.
Sol ser una espècie animal bastant social, que viu en grups de 6 a 18 individus, dins dels quals acostuma a haver-hi un mascle dominant que se sol reproduir amb diferents femelles.

## Referències

* ↑ Entrada «Sapajus apella (tufted capuchin)» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 3 setembre 2024].
* ↑ «caputxí bru». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 16 juliol 2023].
* ↑ «macaco-prego-das-guianas» (en portuguès). Dicionário Infopédia da Língua Portuguesa. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «Sapajus cay (capuchino de Azara, mono caí bayo - Hooded Capuchin, Azara´s Capuchin)» (en castellà). SIB, Parques Nacionales, Argentina. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ Silva Júnior, J.S. «Taxonomy of capuchin monkeys, Cebus Erxleben, 1777». Neotropical Primates, vol. 29, núm. 2, 2002. ISSN: 2995-2174.
* ↑ Lima, Marcela G. M.; Buckner, Janet C.; Silva‐Júnior, José de Sousa e; Aleixo, Alexandre; Martins, Amely B. «Capuchin monkey biogeography: understanding Sapajus Pleistocene range expansion and the current sympatry between Cebus and Sapajus» (en anglès). Journal of Biogeography, 44, 4, 4-2017, pàg. 810–820. DOI: 10.1111/jbi.12945. ISSN: 0305-0270.
* ↑ Rylands, Anthony; Mittermeier, Russell; Bezerra, Bruna; Paim, Fernanda; Queiroz, Helder. «Family Cebidae (Squirrel Monkeys and Capuchins)». A: Mittermeier, R.; Rylands, A.B.; Wilson, D. E. (eds.). Handbook of the Mammals of the World: Primates (en anglès). Lynx Edicions, 2013. ISBN 978-84-96553-89-7.
* ↑ Izawa, Kosei «Social behavior of the wild black-capped Capuchin (Cebus apella)» (en anglès). Primates, 21, 4, 01-10-1980, pàg. 443–467. DOI: 10.1007/BF02373834. ISSN: 1610-7365.
* ↑ van Schaik, C. P.; Noordwijk, M. A. van «The Special Role of Male Cebus Monkeys in Predation Avoidance and Its Effect on Group Composition». Behavioral Ecology and Sociobiology, 24, 5, 1989, pàg. 265–276. ISSN: 0340-5443.
# Barraca de fira

Barraca de fira, o simplement La fira, és una pintura a l'oli realitzada per Pablo Picasso el 1900 a París i que actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Picasso de Barcelona,

## Descripció

Aquesta obra va ser executada per Picasso durant la seva primera estada a París la tardor de 1900. Anomenada també La fira, s'emmarca dins de la sèrie d'obres que Picasso va realitzar al voltant de la vida nocturna parisenca, en què són patents les influències d'artistes com Steinlen i Toulouse-Lautrec. Va formar part de l'exposició Vollard del 1901 a París (segons Daix i Palau es tracta del núm. 59 de l'“Exposition de tableaux de F.Iturrino et de P-R. Picasso").
La temàtica i composició de Barraca de fira fan referència a l'obra cabdal de Picasso d'aquest primer viatge a París, Le Moulin de la Galette, que actualment es troba al Solomon R. Guggenheim Museum de Nova York i que va poder ser contemplada al Museu Picasso de Barcelona durant l'exposició Devorar París, el 2011.
L'aplicació de la pinzellada és fluida i la seva disposició crea un joc d'insinuacions en les quals l'atmosfera de l'ambient dels circs ambulants instal·lats a París recull una iconografia anterior alhora que preludia temes ulteriors. Es pot observar un cert joc amb l'espectador: la dona de l'angle inferior dret està mirant directament l'espectador com si l'invités a participar.
Daix apunta que, probablement, aquesta és una fira que s'instal·lava al Boulevard Clichy de París des del començament de la tardor fins a Reis. Els circs ambulants dels bulevards de París es converteixen en espais de visita freqüents per al jove Picasso i els seus amics al llarg de les seves primeres estades en aquesta ciutat.
Adquirida pel Museu Picasso el 2005, per la seva temàtica i composició s'inscriu dins del conjunt d'obres que ja té el Museu Picasso d'aquest període i que mostren el primer contacte del jove Picasso amb les avantguardes parisenques, com a L'abraçada, La fi del número o L'espera (Margot).

## Exposicions rellevants

* 1901 - Gallerie Vollard, París
* 1955 - Picasso 1900-1955 Múnic, Haus Kunst.
* 1955 - Picasso 1900-1955 Rheinisches Museum Köln-Deutz.
* 1956 - Picasso 1900-1955 Kunsthalle d'Hamburg
* 2006 - Fondation Pierre Gianadda, Martigny (Suïssa)

## Referències

* ↑ .«Fitxa de l'obra al web del museu». Museu Picasso, 2007. [Consulta: 12 juliol 2011].

## Bibliografia

* Rafart i Planas, Claustre. Guia del Museu Picasso. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 1998, p.21. DL B.2.887-1998. ISBN 84-7609-869-3.
* DAIX, Pierre i BOUDAILLE, Georges, Picasso 1900-1906 : catalogue raisonné de l'oeuvre peint. 2ª ed. Neuchâtel, Ides et Calendes, 1988, núm. V 63, p. 23, 183
* DUPUIS-LABBÉ, Dominque, OCAÑA, Maria Teresa (coms.), Picasso i el circ. Barcelona, Museu Picasso / Fondation Pierre Gianadda, 2006, núm. 17, p. 85
* JARDOT, Maurice, Picasso, 1900-1955. Múnic [etc.], Haus der Kunst, 1955, núm. 2, s. p. (reproduïda en b/n)
* PALAU I FABRE, Josep, Picasso vivent: 1881-1907. Barcelona, Polígrafa, 1980, núm. 504, p. 208, 531
* ZERVOS, Christian, Pablo Picasso : vol. XXI : Supplément aux années 1892-1902. París, Cahiers d'Art, 1969, núm. 227, p. 88
# Habitatge a l'avinguda Onze de Setembre, 8 (Olot)

L'Habitatge a l'avinguda Onze de Setembre, 8 és una casa eclèctica d'Olot (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa situada a la cantonada Onze de Setembre amb Santa Magdalena. De planta irregular, té tres cossos principals que es reflecteixen amb les teulades, a diferents alçades, de cadascú. El cos més baix té una planta baixa, dos pisos i golfes; el més alt, planta baixa i quatre pisos; el tercer, planta baixa i tres pisos.
Els murs estan arrebossats i en mal estat. Les finestres i balcons tenen un guardapols estucat de diferent pigmentació. Al cos més alt també n'hi ha unes estretes obertures rectangulars verticals. Tots els cossos, excepte el del mig que les té d'obra, tenen àmplies cornises amb bigues. Els forjats amb volutes de les finestres estan molt ben treballades.

## Història

El carrer Onze de Setembre està situat entre la Plaça Palau i la casa de Ca l'Artigues. Antigament era anomenat la Verge de la Guia per haver-hi una capella dedicada a aquesta verge. A l'iniciar-se el carrer, hi havia una creu monumental gòtica de finals del segle xiv que els terratrèmols van enderrocar. Poc després es va bastir la capelleta de la Verge de la Guia o de la Santa Creu, que també va ser enderrocada l'any 1883, en urbanitzar el final del carrer i la Plaça Palau. Cal dir que no totes les cases del carrer foren aixecades al segle xix i ho demostren les llindes del casal número 22 - posa: "1647"- i la del número 16 amb la seva data: "1770".

## Referències

* 1 2 3
# Acanthogobius insularis

Acanthogobius insularis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Referències

* ↑ Gill, T. N., 1859. Notes on a collection of Japanese fishes, made by Dr. J. Morrow. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 11: 144-150.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Shibukawa, K. & Y. Taki, 1996. A new gobiid fish, Acentrogobius insularis, from the Ryukyu Islands, Japan. Ichth. Research v. 43 (núm. 1): 79-85.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Andrew Schultz

Andrew Schultz (Adelaida, 18 d'agost de 1960) és un aclamat compositor clàssic australià.
Músic amb una producció àmplia i àmpliament interpretada i amb un àmbit d'activitat internacional que viu des de 2008 a Sydney, Nova Gal·les del Sud. Va estudiar a les universitats de Queensland i Pennsilvània i al King's College de Londres i ha rebut nombrosos premis, premis i beques com un Fulbright Award (1982), l'Albert H. Maggs Composition Award (1985), el Grand Prix, Érapera-Bastilla (1991), el premi APRA de composició clàssica de l'any (1993), el premi Schueler (2007), el premi Paul Lowin (2009) i la Comissió Simfònica del Centenari de Canberra (2012). És llicenciat en música (Hons), màster en música i doctor en filosofia en composició musical.
Les seves composicions cobreixen una àmplia gamma de treballs de música de cambra, orquestrals i vocals i han estat interpretades, enregistrades i difoses àmpliament per grups i músics líders a nivell internacional. Ha ocupat nombrosos encàrrecs, incloses les de les principals orquestres australianes, i cinc beques d'artistes de "l'Australian Council for the Arts".
Schultz ha escrit diverses obres a gran escala, incloent tres simfonies i tres òperes. Les òperes - Black River (1989), Going into Shadows (2001) i The Children's Bach (2008) - s'han presentat en directe i en pel·lícules a tot el món (vegeu: Black River). Altres obres importants són Concert per a violí (1996), Journey to Horseshoe Bend (2003, basat en el llibre de Ted Strehlow), Song of Songs (2004) i To the evening star (2009). Cadascuna d'aquestes obres ha estat enregistrada, i de la mateixa manera que moltes altres de les seves obres de cambra i orquestrals s'han publicat en disc compacte o en línia. Journey to Horseshoe Bend i Black River es consideren innovadors en els seus temes rellevants socialment i en el seu ús d'intèrprets indígenes per donar suport a narratives que engloben el xoc de cultures autòctones i de colons a Austràlia.
Schultz ha ocupat residències i càrrecs acadèmics al Regne Unit, França, els EUA, Canadà i Austràlia. És professor de música a la Universitat de Nova Gal·les del Sud a Sydney (Austràlia) i havia estat anteriorment professor de composició a la Universitat de Wollongong (Austràlia) i cap de composició i estudis musicals a la "Guildhall School of Music and Drama", Londres.

## Referències

* ↑ Schultz, Andrew (2004), Journey to Horseshoe Bend (CD), ABC Classics, Catalog no. ABC 476 2266, consultat 28 Novembre 2012

## Bibliografia

* Enllaços de biografia, contacte i editors (Australian Music Center)
* Schultz [enllaç mort] (Descobriu la música australiana)
* Simfonia núm. 3- Century and The Devil's Music (ABC Classic FM)
* Esbós biogràfic (The Australian)
* Barkl, Michael. 1997. Andrew Schultz. The Oxford Companion to Australian Music (ed. Warren Bebbington). Melbourne: OUP.

## Enllaços externs

* Andrew Schultz - Lloc web oficial
# Barri de Sant Miquel (Olot)

El Barri de Sant Miquel és un barri del municipi d'Olot inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El barri de Sant Miquel conté senzilles cases de planta rectangular i teulat a dues aigües amb un petit cos avançat que ubica la sala d'estar-menjador. En general disposen d'una sola planta i estan unides formant filades. Un petit jardinet guarda l'entrada i el porxo, d'arcada de punt rodó. Altres cases del barri, fetes a la mateixa època, disposen de baixos i pis. En els primers hi ha la cuina i el menjador-sala d'estar i el pis i les habitacions. Solen estar envoltades d'un petit jardí.

## Història

A Catalunya el monumentalisme feixista a penes va arrelar i hi ha tot un corrent, en canvi, que continua amb alguns aspectes del Noucentisme. Es podria citar, en aquest sentit, les cases núm. 113 de l'avinguda Batlló, que fan pensar en l'arquitectura de Duran i Reynals i els grups d'habitatges de l'Obra Sindical del Hogar. El primer va ser el grup José Antonio al barri de Sant Miquel, projectat l'any 1942 per J. Baldrich, A. Arderiu i I. Bosch, arran de les inundacions de l'any 1940.
El 1944 van començar a celebrar la seva versió del Ball Pla d'Olot, però amb vestits de paper.

## Referències

* 1 2 «Barri de Sant Miquel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
* ↑ «80 anys del Ball Pla de Sant Miquel d'Olot, 80 anys cosint un barri», 26-09-2024. [Consulta: 13 octubre 2024].
# Habitatge a la Rambla, 14 (Santa Perpètua de Mogoda)

L'Habitatge a la Rambla, 14 és una obra de Santa Perpètua de Mogoda (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa aïllada amb caràcter de ruralia formada per planta baixa i pis. Les finestres del pis tenen balcó. L'edifici té coberta a doble vessant de la qual sobresurt un ràfec. A la part posterior de la casa hi ha un pati tancat. El material de construcció és a base de còdols i totxos. La façana principal que dona a la Rambla està arrebossada.

## Referències

* 1 2
# Andrius Kubilius

Andrius Kubilius (8 de desembre de 1956, Vílnius, RSS de Lituània, URSS) ha estat Primer Ministre de Lituània en dues ocasions, entre 1999 i 2000 i entre 2008 i 2012. És el líder del partit polític conservador Unió Patriòtica - Democristians Lituans.

## Biografia

Després de graduar-se a l'escola de secundària núm. 22 de Vílnius, Kubilius va ser acceptat per la Universitat de Vílnius, on estudià a la Facultat de Física fins al 1979. Va continuar la seva carrera acadèmica i estudis de postgrau a la Universitat de Vílnius entre el 1981 i el 1984.
Kubilius va esdevenir el membre del moviment independentista Sąjūdis. Més tard va esdevenir el Secretari Executiu del Consell de Sąjūdis. Poc després del restabliment de la Kubilius la independència de Lituània va ser elegit a la Seimas (Parlament). Des de llavors ha estat una figura activa en la política lituana. El 1993, va esdevenir membre de la Unió Patriòtica - Democristians Lituans.

### Primer ministre

Kubilius va encapçalar Unió Patriòtica - Democristians Lituans a les eleccions presidencials de Lituània de 2008 celebrades el 28 d'octubre. Els conservadors van derrotar els socialdemòcrates, la qual cosa va produir que Kubilius fos el principal candidat per a ser primer ministre. El 27 novembre 2008, Kubilius va ser nomenat oficialment Primer Ministre de Lituània. Va rebre 89 vots a favor, 27 en contra, i 16 membres del Seimas es van abstenir.
Va mantenir-se en el càrrec fins al 13 de desembre de 2012 després de sofrir una derrota en les eleccions presidencials de Lituània de 2012 d'octubre, les quals donaren la victòria als socialdemòcrates.

### A l'oposició

El suport al partit va disminuir a les eleccions legislatives lituanes de 2012 i va ser exclòs del govern d'Algirdas Butkevičius per moltes decisions impopulars preses durant el seu govern, i a la impopularitat de Kubilius. A les eleccions al Parlament Europeu de 2014, el partit va aconseguir derrotar per un marge estret als seus principals competidors, el Partit Socialdemòcrata de Lituània. Després de les eleccions municipals de 2015, Andrius Kubilius va renunciar a la posició de líder del partit.

## Família

La seva esposa Rasa Kubilienė és una violinista de l'Orquestra Simfònica Nacional de Lituània; la parella té dos fills. Kubilius parla lituà, rus i anglès.

## Referències

* ↑ «Lithuania election: Voters 'dump austerity government'» (en anglès). BBC, 15-10-2012. [Consulta: 11 novembre 2024].
* ↑ «Reitingai: pirma – D.Grybauskaitė, paskutinis – A.Kubilius» (en lituà). Delfi, 26-04-2011. [Consulta: 11 novembre 2024].
# Càriclo (filla de Cicreu)

Càriclo (en grec antic Χαρικλώ), segons la mitologia grega, va ser una filla de Cicreu, rei de Salamina.
Casada amb Esciró, rei de Mègara, va tenir una filla, Endeis, que va ser l'esposa d'Èac.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 43. ISBN 8429741461.
* ↑ «Plutarch, Theseus, chapter 10». [Consulta: 8 juliol 2021].
# Xarxa ATLAS

La xarxa ATLAS és una associació de les unitats tàctiques policials dels 27 estats membres de la Unió Europea creada arran dels atemptats terroristes de l'11 de setembre de 2001 per iniciativa del Police Chiefs Task Force.
ATLAS es va establir inicialment de manera informal després dels atemptats de l'11 de setembre de 2001, per a l'intercanvi d'informació i la cooperació entre les activitats de formació entre unitats i més tard es va formalitzar mitjançant una decisió del Consell el 2008 que també va ampliar les funcions d'ATLAS per incloure la prestació d'assistència a petició a un altre Estat membre.
El 2018 es va establir una Oficina de Suport ATLAS al Centre Europeu contra el Terrorisme (ECTC) d'Europol, reforçant així el paper de la Xarxa ATLAS dins de les organitzacions policials europees.
A més d'organitzar seminaris i intercanviar material i procediments, la xarxa ATLAS també ha organitzat exercicis conjunts a Alemanya (2003) i als Països Baixos (2004). El 2013, es va preparar una simulació d'atacs terroristes simultanis en nou Estats membres la Unió Europea.

## Referències

* 1 2 «Seminar of the ATLAS network of European special intervention units». Presidency of the Council of the European Union, 01-10-2008. Arxivat de l'original el 8 October 2011.
* ↑ Block, Ludo Terrorism Monitor, 5, 5, 15-03-2007 [Consulta: 7 octubre 2017].
* ↑ «Closer international cooperation to fight hostage-taking, kidnapping and terrorism». Europol.

## Enllaços externs

* Foreign Affairs: Junts per protegir: la xarxa ATLAS d'Europol i el futur de la seguretat europea
* Ministeri de l'Interior austríac, ATLAS-Verbund: Vernetzung gegen Terror