OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carl Heinrich Graun

Carl Heinrich Graun (Wahrenbrück, Brandenburg, 7 de maig de 1704 - Berlín, 8 d'agost de 1759) fou un compositor i tenor alemany. Junt amb Johann Adolph Hasse és considerat el compositor d'òpera alemany més important del seu temps.
Ingressà molt jove, junt amb els seus dos germans, en l'Escola de la Creu, de Dresden, el 1713, estudiant cant sota la direcció de l'especialista Grundig, i les altres ensenyances musicals sota la de Christian Petzold, llavors organista de la Capella Reial, Carl demostrà en tots els conceptes una singular aplicació. Després cursà composició amb Smith, mestre de la Capella reial de Polònia, i havent escoltat en la cort una part d'òperes cantades per famosos artistes, va concebre una verdadera passió per la música dramàtica. Com que posseïa una bella veu de tenor, fou recomanat pel poeta Koenig, i debutà en l'Òpera de Brunswick el 1726 amb l'obra de Schumann Herricus Auceps; més no agradant-li algunes paràgrafs del seu paper, els canvià tant a gust del duc i de la cort, que se li encarregà l'òpera que s'acostumava a representar per la fira.
Aquesta òpera fou Polidoro, a la que li seguiren moltes d'altres i un oratori per Nadal; però totes mancaven de força dramàtica. Va compondre la música pels funerals del duc August Guillem i del rei Frederic August, des de llavors abandonà definitivament la seva ocupació habitual, que era la de cantar en els concerts. Fou comissionat per Frederic el Gran per escollir a Itàlia una companyia d'òpera, i de retorn va compondre per aquesta sis obres que foren de molt bon grat del rei i de la cort, arribant el monarca a senyalar-li una pensió de 7.500 francs. A més va ser mestre de capella de Frederic el Gran des de la seva ascensió al tron el 1740 fins a la mort de Graun, dinou anys després a Berlín.
La música de Graun, en general, malgrat tenir tendresa i gracia, es mancada d'originalitat, sent una imitació, no servil, dels mestres italians.
Va compondre les òperes següents, sobre llibres de Pietro Metastasio i d'Apostol Zeuss, estrenades quasi totes a Brunswick o a Berlín;
* Polidoro (1726)
* Sánico y Sinida (1726)
* Ifigenia in Aulide (1726)
* Escipion el Africano (1726)
* Faraón (1726)
* Rodelinda (1741)
* Cesare e Cleopatra (1742)
* Artajerjes (1743)
* Catón de Utica (1744)
* Alejandro en l'Índia (1744)
* Lucio Papirio (1745)
Graun va escriure un gran nombre d'òperes. La seva òpera Cesare e Cleopatra va inaugurar l'Òpera de Berlín el 1742. D'altres, com Montezuma (1755), amb llibret del rei Frederic, que fou editada per Albert Mayer-Reinach a les primeries del segle xx. Cap de les seves peces no solen interpretar-se en l'actualitat, encara que la seva passió Der Tod Jesu (La mort de Jesús 1755) va ser executada amb freqüència a Alemanya molts anys després de la seva mort. Altres treballs seus comprenen concerts, sonates per a trio i un Te Deum.
Carl Heinrich Graun, germà de Johann Gottlieb Graun, també fou compositor.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 33, pàg. 1310 (ISBN 84-239-4533-2)
# Bernardo O'Connor y O'Phaly

Bernardo O'Connor y O'Phaly (Estrasburg, 1696 - Madrid, 29 de març de 1780) va ser un militar espanyol d'origen irlandès. Va néixer a França i en 1724 va ingressar a l'exèrcit espanyol. En 1739 fou nomenat comandant del segon batalló del Regiment d'Infanteria d'Irlanda En 1747 va ascendir a mariscal de camp i en 1755 fou nomenat governador militar de Tortosa. En 1760 ascendí a tinent general i fou governador militar de Pamplona i Barcelona. ou nomenat capità general de Catalunya en 1767 i 1772-1773. Durant el seu mandat va intentar implantar el sistema de sorteig per al reclutament militar (quintes) en comptes del reclutament de voluntaris, cosa que provocaria l'avalot de les quintes i la seva destitució per l'aleshores secretari de guerra, el comte de Ricla.
En 1772 fou nomenat capità general de Castella la Vella i en 1776 el rei Carles III d'Espanya li concedí el títol de comte d'Ofalia (pel comtat d'Offaly, d'on era originària la seva família).

## Referències

* ↑ Gaceta de Madrid, número 35, de 02/05/1780
* ↑ Gaceta de Madrid, núm. 36, de 08/09/1739.
* ↑ «Bernardo O'Connor y O'Phaly». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Gaceta de Madrid, núm. 24, d'11/06/1776.

## Enllaços externs

* Espanya. Capità General de Catalunya (1772-1773 : O'Connor y O'Phaly), Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya
# Bryconamericus stramineus

Bryconamericus stramineus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes. Adult, pot assolir 11,4 cm de llargària total i 19,9 g de pes. Viu en zones de clima subtropical entre 22 °C - 26 °C de temperatura.
Es troba a Sud-amèrica, a les conques dels rius Uruguai (Brasil), La Plata i São Francisco.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., McAtee W. L. & i D. P. Ward 1907. On further collections of fishes from Paraguay. Ann. Carnegie Mus. v. 4 (núm. 2). 110-157.
* ↑ Eigenmann, C. H. 1908. Preliminary descriptions of new genera and species of tetragonopterid characins. (Zoölogical Results of the Thayer Brazilian expedition.). Bulletin of the Museum of Comparative Zoology v. 52 (núm. 6): 91-106.
* 1 2 FishBase (anglès)
# Ànec australià

L'ànec australià (Tadorna tadornoides) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita aiguamolls, vores de llacs i praderies des del sud-oest d'Austràlia Occidental, cap a l'est, a través d'Austràlia Meridional i Victòria fins al nord de Nova Gal·les del Sud i Tasmània.
# Coll de Sauva Negra

El Coll de Sauva Negra, en alguns mapes anomenat Collet de la Terma, és una collada de 922,9 metres d'altitud situat a cavall dels termes municipals de Castellcir, de la comarca del Moianès, de Centelles, i de Sant Martí de Centelles, de la d'Osona.
Està situada en el sector est del terme castellcirenc, en el meridional del terme de Centelles i en el nord-occidental del de Sant Martí de Centelles. És a llevant de la Sauva Negra, a prop i al nord-est de la Popa, del Castell de Castellcir i de l'església romànica de Sant Martí de la Roca.
El 1868 està documentat amb el nom de Coll d'Armes.

## Referències

* ↑ Rodríguez, 2009.

## Bibliografia

* RODRÍGUEZ LARA, José Luis. Aproximació a la Toponímia del Moianès. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2009. (Col·lecció "Camí Ral", núm. 30). ISBN 978-84-232-0735-0.

## Enllaços externs

* El Coll de Sauva Negra en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Àcid fusídic

L'àcid fusídic és una biomolècula de la família dels esteroides. La sal sòdica de l'àcid fusídic és un antibiòtic especialment efectiu davant estafilococs productors de penicil·lasa, inclosos aquells que són resistents a les penicil·lines isoxazòliques. Té activitat bacteriostàtica, encara que és sensible a l'efecte inòcul. Actua inhibint la síntesi proteica actuant sobre els ribosomes.
Té una bona absorció, aconseguint millorar els nivells obtinguts quan s'administra sense haver ingerit cap aliment. La dosi usual és de 0,5 a 1 g, tres vegades al dia. La seva distribució és bona. Penetra poc en el líquid cefalorraquidi. S'excreta fonamentalment per la bilis i molt escassament pel ronyó. És ben tolerat generalment encara que pot originar trastorns digestius discrets i exantemes.
A Espanya està comercialitzat com a Fucibet©, Fucidine©, Fucithalmic© i Ácido Fusídico©.

## Referències

* ↑ G.VERGER GARAU, Enfermedades infecciosas.
* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2018.
# Duke Nukem Forever

Duke Nukem Forever és un videojoc d'acció en primera persona en tres dimensions originàriament desenvolupat per l'empresa i distribuïdora de videojocs 3D Realms i més endavant per Gearbox Software. És especialment conegut pels seus continus endarreriments i els seus canvis en el motor gràfic del joc. És la seqüela dels anteriors videojocs Duke Nukem, Duke Nukem II i Duke Nukem 3D. Després de 14 anys en desenvolupament, el 8 de maig del 2009 3D Realms va anunciar que no continuaria amb l'elaboració de la següent entrega. El 3 de setembre de 2010, en l'exposició Penny Arcade es va donar a conèixer que Gearbox Software s'encarregaria de desenvolupar Duke Nukem Forever, i aquest seria publicat en 2011 per a Microsoft Windows. PlayStation3 i Xbox 360.

## Argument

D'ençà que Duke va salvar al món de la primera invasió alienígena 15 anys abans, s'ha dedicat a viure en el seu propi hotel i casino amb comoditat, luxes i dues bessones que l'idolatren. Els alienígenes reprenen la invasió i segresten a totes les dones atractives de la terra, incloent les bessones d'en Duke, per venjar-se de qui els va guanyar anys enrere i per fecundar-les, ampliant d'aquesta manera les files del seu exèrcit. En Duke és l'únic heroi de la terra capaç de salvar a la humanitat de la invasió alienígena i així recuperar la pau mundial.

### Fox News contra Duke Nukem

Després que la cadena de notícies Fox News critiqués el Bulletstorm com un dels videojocs més violents del mercat, la cadena va atacar al videojoc de Duke Nukem Forever. Concretament per una modalitat del multijugador anomenada “Capture the babe”, una variant del clàssic joc multijugador de capturar la bandera. En aquest cas, el jugador havia d'anar a la base de l'altre equip i robar una noia segrestada i portar-la a la seva base. Durant el trajecte la noia es posa nerviosa i comença a forcejar i per tal de calmar-la el jugador li dona una palmada a les natges. Aquest fet va arribar a la vicepresidenta del Women's Media Center que es va mostrar indignada pel contingut en considerar terriblement sexista i ofensiu, assegurant que podria ser perjudicial per a les dones, especialment les més joves.

## Referències

* ↑ «Levi Buchanan (3-09-2010)». [Consulta: 8 juny 2014].
* ↑ «Video Game's 'Capture the Babe' Mode Has Players Slapping Women» (en anglès). [Consulta: 9 juny 2014].

## Enllaços externs

* Duke Nukem Forever - Lloc web oficial
# Carl Israel Sandström

Carl Israel Sandström (Linköping, 14 de novembre del 1824 - Göteborg, 20 de novembre del 1880) fou un organista, professor i compositor suec, germà del cantant d'òpera Gustaf Sandström. Estudià en el Conservatori d'Estocolm i assolí gran anomenada a músic molt polivalent i compositor de lieder i peces corals. Les seves obres principals que es publicaren són: Sänger vid Piano (1853); Körer för Mansröster (1864); Kring ängerfanan (1874), i quatre quaderns de cançons per les escoles, molt interessant.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 53, ISBN 84-239-4553-7
# Bryconamericus subtilisform

Bryconamericus subtilisform és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., McAtee W. L. & i D. P. Ward 1907. On further collections of fishes from Paraguay. Ann. Carnegie Mus. v. 4 (núm. 2). 110-157.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Román-Valencia, C. 2003. Descripción de tres nuevas especies de Bryconamericus (Pisces: Ostariophysi: Characidae) de Colombia. Memoria, Fund. La Salle Cien. Nat. Núm. 155 (for 2001): 31-49.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ànec becgroc

L'ànec becgroc (Anas undulata) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita llacs, estanys, aiguamolls i corrents fluvials de gran part de l'Àfrica oriental i Meridional, des d'Etiòpia, oest d'Uganda i Kenya, cap al sud fins al sud de Namíbia i Sud-àfrica.
# Coll de la Jaguinta

El Coll de la Jaguinta, en alguna bibliografia, de la Jacinta, és una collada situada a 1.881,8 metres d'altitud al límit dels termes comunals de Caudiers de Conflent i de la Llaguna, de la comarca del Conflent, tots dos a la Catalunya del Nord.
És a l'extrem sud-oest del terme de Caudiers de Conflent i a la zona nord del de la Llaguna. És a l'extrem nord del Bosc Comunal de la Llaguna, al sud-est del Dormidor, al nord-est del Coll de la Quillana i de l'Aeròdrom de Montlluís - la Quillana.
Aquest coll sol ser lloc de pas de moltes excursions a peu, d'esquí de fons, amb raquetes o amb bicicleta de muntanya.

## Referències

* ↑ El Coll de la Jaguinta en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Palau, 2001.

## Bibliografia

* Palau i Sanmartí, Josep. «Recorregut núm. 17». A: Els millors circuits de fons del Pirineu Oriental. Valls: Cossetània Edicions, 2001 (Col·lecció Azimut, 25). ISBN 84-95684-36-5.
# Punta Blanca (Horta de Sant Joan)

El Punta Blanca és una muntanya de 837 metres que es troba al municipi d'Horta de Sant Joan, a la comarca catalana de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Carl Ludwig von Oertzen

Carl Ludwig von Oertzen, també Carl von Oertzen, i Karl von Oertzen (Galenbeck, 15 de febrer de 1801 - Schönberg (Mecklenburg), 24 de setembre de 1871) fou un músic alemany, camarlenc del duc de Mecklemburg-Strelitz.
Va ser conseller de justícia, i el 1842 abandonà les seves funcions en la cort del citat duc i s'establí a Berlín. Tingué una gran afició per la música; el 1840 estrenà en el teatre de la cort de Mecklemburg una òpera de la seva composició, titulada La princesa de Messina, i el 1846 fou cridat per encarregar-se de la capella de música de la seva vila nadiua.
Publicà diverses col·leccions de lieder i de Trinklieder, a Leipzig i a Berlín i l'estudi crític Die Oper der gegenwart; també és autor de diverses composicions religioses.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 39, pàg. 761 (ISBN 84-239-4539-1)
# Faïna Ranévskaia

Faïna Ranévskaia (rus: Фаина Георгиевна Раневская) (Taganrog, 15 d'agost de 1896 $^{(Julià)}$ - Moscou, 19 de juliol de 1984) fou una actriu soviètica, reconeguda com una de les millors del seu país, tant en comèdia com en drama. És famosa també pels seus aforismes.
Al llarg de la seva carrera va actuar en obres d'autors com Anton Txékhov, Aleksandr Ostrovski, Maxim Gorki, Ivan Krilov, Fiodor Dostoievski o Lleó Tolstoi. També va destacar-se com a actriu de cinema en films com Pyshka, Mechta o La Ventafocs.
Va guanyar entre molts d'altres el Premi Stalin (1949 i 1951) i el Premi Artista del Poble de l'URSS (1961).

## Referències

* ↑ «Faina Ranevskaya - biography, personal life, photos, filmography, rumors and latest news» (en rus). Manygoodtips.com, 19-12-2017. Arxivat de l'original el 2021-04-19 [Consulta: 5 agost 2018].
* ↑ «Faina Ranevskaya actress :: people :: Russia-InfoCentre». [Consulta: 5 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Aforismes de Faïna Ranévskaia». Arxivat de l'original el 2018-08-05. [Consulta: 5 agost 2018].
# Bryconamericus tolimae

Bryconamericus tolimae és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Magdalena.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., McAtee W. L. & i D. P. Ward 1907. On further collections of fishes from Paraguay. Ann. Carnegie Mus. v. 4 (núm. 2). 110-157.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. 1913. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part II. (Includes 5 separate subtitles.) (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 131). Indiana University Studies Núm. 18: 1-32.
* ↑ «Bryconamericus tolimae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Román-Valencia, C. 2003. Descripción de tres nuevas especies de Bryconamericus (Pisces: Ostariophysi: Characidae) de Colombia. Mem. Fund. La Salle de Cien. Nat. 155:31-49.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ànec becpintat de l'Índia

L'ànec becpintat (Anas poecilorhyncha) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita aiguamolls, rius i llacs del subcontinent indi, Tibet, Sri Lanka, Myanmar, Laos i nord del Vietnam. Era considerat coespecífic d'Anas zonorhyncha.
# Topolovka (Rússia)

Topolovka (en rus: Тополовка) és un poble de l'óblast de Magadan, a l'extrem oriental de Rússia, que el 2021 tenia 54 habitants.
# Carl Rorich

Carl Rorich (Nuremberg, 27 de febrer de 1869 - 4 de juliol de 1941) fou un compositor alemany del Romanticisme.
Estudià en l'Escola Reial de Música de Würzburg, i el 1892 fou nomenat professor de l'Escola de Música del gran ducat de Weimar.
Va ser un compositor de talent, com ho proven les seves obres Märchenouvertüre; la suite Waldleben, etc. També se li deuen música coral, peces per a piano, lieder, etc.
El 1908 publicà Materialien für den theoretischen Unterricht.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 52, pàg. 309 (ISBN 84 239-4552-9)
# Bernhard Christoph Breitkopf

Bernhard Christoph Breitkopf (Klansthal, 2 de març de 1695 - Leipzig, 26 de març de 1777) fou un editor i impressor alemany.
El 1718 s'establí a Leipzig, on casà amb la vídua de l'impressor Müller i emprengué el seu negoci tipogràfic. Començà la seva empresa editorial amb les obres de Gottsched que foren una meravella tipogràfica per la seva època (1726).
Després edità la Bíblia en grec i hebreu amb nombroses notes exegètiques. El 1740 era degà de l'associació de llibreters quan el tercer centenari de la impremta.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 9, pàg. 747 (ISBN 84-239-4509-X)
# Bryconamericus ytu

Bryconamericus ytu és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Uruguai a l'Argentina.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., McAtee W. L. & i D. P. Ward 1907. On further collections of fishes from Paraguay. Ann. Carnegie Mus. v. 4 (núm. 2). 110-157.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Almirón, A. E., M. Azpelicueta & J. R. Casciotta. 2004. A new species of Bryconamericus from the arroya Shangay, río Uruguay basin, Argentina (Teleostei: Characiformes: Characidae). Zool. Abh., Staat. Mus. Tierk. Dresden v. 54: 3-10.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* López, H.L., A.M. Miquelarena i J. Ponte Gómez 2005. Biodiversidad y distribución de la ictiofauna Mesopotámica. Miscelánea 14:311-354.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ànec becvermell

L'ànec bec-roig (Anas erythrorhyncha) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae), d'hàbits sedentaris o migrador local, habita en aiguamolls, estanys i llacs poc profunds d'Àfrica oriental i Meridional i Madagascar.

## Referències

* ↑ Distribució i moviments de l'ànec bec-roig a GROMS Arxivat 2011-09-17 a Wayback Machine. Rev. 31-05-2011