OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# María, llena eres de gracia

María, llena eres de gracia és una pel·lícula colombiana, en coproducció amb els Estats Units, estrenada el 2004.
Basada en nombrosos testimoniatges i entrevistes dels protagonistes del tràfic de drogues entre Colòmbia i els Estats Units, aquesta segona pel·lícula del director estatunidenc Joshua Marston aborda el problema de les mules en el narcotràfic.

## Argument

A Maria, jove i bonica colombiana de 17 anys, li agraden els desafiaments i s'ofega a la seva petita ciutat de Colòmbia prop de Bogotà. Està embarassada de 3 mesos de Juan, mecànic, i viu pobre amb la seva germana, el seu nebot, la seva mare i la seva àvia en una petita casa superpoblada, i no té altre futur que el de la seva germana, mare soltera. Vol marxar del país, ja que ja no suporta ser explotada per la seva família i l'empresari de la plantació de roses on treballa. La seva trobada amb Franklin i sobretot amb un mafiós local sembla l'únic mitjà d'escapar-se, però ha d'acceptar ser una "mula" a compte del traficant.
Blanca, l'amiga de Maria, és també de viatge. Arribades als EUA, es refugien amb Carla, la germana de la seva companya Lucy, que ha mort a l'arribada, amb l'estómac esclatat pels 70 pepas (mandonguilles) de cocaïna comprimida que cada mula s'ha d'empassar i transportar. Després d'haver desafiat els narco-traficants, Maria li agafa gust a la vida, i es dedica a un objectiu més noble, el nen que porta.

## Repartiment

* Catalina Sandino Moreno: Maria Alvarez
* Yenny Paola Vega: Blanca, amiga de Maria
* Wilson Guerrero: Juan, l'amic de Maria
* Johanna Andrea Mora: Diana, la germana de Maria
* John Álex Toro: Franklin, el noi de la moto
* Jaime Osorio Gómez: Javier, el boss
* Guilied Lopez: Lucy
* Patricia Rae: Carla
* Ed Trucco: un inspector de duanes
* Selenis Leyva: una inspectora de duanes
* Juan Porras Hincapie: Wilson
* Oscar Bejarano: Carlos
* Fernando Velasquez: Pablo
* Orlando Tobon: Don Fernando
* Lourdes Martin: la metgessa
* Osvaldo Plasencia: Enrique

## Premis i nominacions
### Premis

* 2004. Os de Plata a la millor interpretació femenina per Catalina Sandino Moreno

### Nominacions

* 2004. Os d'Or
* 2005. Oscar a la millor actriu per Catalina Sandino Moreno
# Carlos López

Carlos López és el nom dels següents personatges:
* Carlos López Buchardo (Buenos Aires, 1881 - 1948), compositor de música argentí
* Carlos López García-Picos (Betanzos, 1922 – Oleiros, 2009), compositor gallec
* Carlos López Moctezuma (Ciutat de Mèxic, 1909-1980), actor de la Època d'Or del cinema
* Carlos Antonio López (Asunción, 1792 - 1862), polític paraguaià
* Carlos Ariel López Chimino (1977), jugador d'hoquei patins argentí
# Poienile Izei

Poienile Izei (en hongarès: Sajómező) és una comuna al comtat de Maramureș (Romania). La comuna està composta per un sol poble, Poienile Izei, que formava part de la comuna de Botiza fins que es va separar el 1995.
Segons el cens del 2002, el 99,9% dels habitants eren romanesos i el 0,1% ucraïnesos. La totalitat de la població eren ortodoxos romanesos.
El 1700 van construir l'església de sant Parascheva i és una de les vuit esglésies de fusta de Maramureș que s'enumeren per la UNESCO com a patrimoni de la humanitat.

## Referències

* ↑ «Wooden Churches of Maramureș». whc.unesco.org.
# Zara Home

Zara Home és una cadena creada per Inditex l'any 2003 especialitzada en moda presta i decoració per a la casa. Al voltant del 70% dels seus productes són tèxtils, completant l'oferta amb objectes de decoració i parament. Presenta diverses línies sobre decoració: contemporània, clàssica, ètnica i línia blanca. Zara Home compta amb 259 punts de venda repartits entre Espanya, Portugal, França, Bèlgica, Països Baixos, Regne Unit, Andorra, Itàlia, Polònia, Grècia, Romania, Malta, Xipre, Rússia, Turquia, Mèxic, Líban, Kuwait, Emirats Àrabs Units, Aràbia Saudita, Bahrain, Qatar, Jordània, Oman, Marroc i Egipte.

## Història

* 2003: A l'agost obre la seva primera botiga a Saragossa, i acaba l'any amb 26 establiments.
* 2005: Es crea Zara Home Kids (productes infantils). A final d'any està present a 8 països.
* 2007: A l'octubre comença la venda per Internet a catorze països europeus.
* 2008: Acaba l'exercici estan present a 24 països amb 1.000 botigues.

## Vegeu també

* Zara (marca)

## Referències

* ↑ Alonso, Triana «Inditex refresca la identidad de Zara Home con un nuevo logo» (en castellà). es.fashionnetwork.com. Fashion Network, 27-07-2023 [Consulta: 25 febrer 2025].
* ↑ «Zara Home - inditex.com» (en espanyol europeu). [Consulta: 15 març 2018].
* ↑ «Inditex inaugura hoy su centro en Pla-Za» (en castellà). El Periódico de Aragón. Prensa Diaria Aragonesa S.A., 08-05-2003 [Consulta: 25 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Pàgina d'informació de la marca Arxivat 2008-12-01 a Wayback Machine.
# No Country for Old Men

No Country for Old Men és una pel·lícula estatunidenca de 2007 guanyadora de quatre Oscars, realitzada pels germans Coen a partir de la novel·la homònima de Cormac McCarthy.

## Argument

Texas, anys 80. Mentre caça prop de la frontera de Mèxic, Llewelyn Moss descobreix per casualitat els cadàvers d'una banda de traficants de droga i un maletí contenint dos milions de dòlars, del qual s'apodera. És perseguit per un assassí psicòtic i el xèrif Bell, un home envellit i sense il·lusions...

## Repartiment

* Tommy Lee Jones: Xèrif Bell
* Javier Bardem: Anton Chigurh
* Josh Brolin: Llewelyn Moss
* Woody Harrelson: Carson Wells
* Kelly Macdonald: Carla Jean
* Garret Dillahunt: Wendell
* Tess Harper: Loretta Bell
* Barry Corbin: Ellis

## Premis i nominacions

D'entre tots els premis que va guanyar, els principals van ser:

### Premis

* Globus d'Or de 2008:
** Millor actor secundari (Javier Bardem)
** Millor guió (Joel Coen i Ethan Coen)
* Oscars de 2008:
** Millor pel·lícula (Joel Coen, Ethan Coen, i Scott Rudin)
** Millor director (Joel Coen i Ethan Coen)
** Millor actor secundari per Javier Bardem
** Millor guió adaptat (Joel Coen i Ethan Coen)
* BAFTA de 2008:
** Millor director per Joel Coen i Ethan Coen
** Millor actor secundari per Javier Bardem
** Millor fotografia per Roger Deakins
* Screen Actors Guild de 2008:
** Millor repartiment
** Millor actor secundari (Javier Bardem)

### Nominacions

* Globus d'Or de 2008:
** Millor director (Joel Coen i Ethan Coen)
** Millor pel·lícula dramàtica
* Oscars de 2008:
** Millor fotografia per Roger Deakins
** Millor muntatge per Roderick Jaynes
** Millor edició de so per Skip Lievsay
** Millor so per Skip Lievsay, Craig Berkey, Greg Orloff, i Peter Kurland
* BAFTA de 2008:
** Millor pel·lícula
** Millor actor secundari per Tommy Lee Jones
** Millor actriu secundària per Kelly MacDonald
** Millor guió adaptat per Joel Coen i Ethan Coen
** Millor muntatge per Roderick Jaynes
** Millor so per Peter Kurland, Skip Lievsay, Craig Berkey, Greg Orloff
* Festival Internacional de Cinema de Canes de 2007: Palma d'Or (Joel Coen i Ethan Coen)

## Referències

* ↑ Hage, Erik. Cormac McCarthy: A Literary Companion (en anglès). McFarland, 2010, p. 84. ISBN 0786455594.
* ↑ Nominacions i premis, a IMDb (anglès)
* ↑ Welsh, James Michael; Whaley, Donald M. Oliver Stone Encyclopedia (en anglès). Rowman & Littlefield, 2012, p. 115. ISBN 081088352X.
# Una noche en el Viejo México

Una noche en el Viejo México (A Night in Old Mexico) és una pel·lícula de 2013 dirigida per Emilio Aragón Álvarez protagonitzada per Robert Duvall i Jeremy Irvine.

## Repartiment

* Robert Duvall: Red Bovie
* Jeremy Irvine: Gally
* Angie Cepeda: Patty Wafers
* Luis Tosar: Panama
* Joaquín Cosío: Cholo
* Jim Parrack: Moon
* James Landry Hébert: J.T.

## Palmarès cinematogràfic
### XXVIII edició dels Premis Goya

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor cançó original | Aquí segueixo Julieta Venegas i Emilio Aragón | Nominat |
| Millor música original | Emilio Aragón | Nominat |

## Referències

* ↑ «Una noche en el viejo México (2013)».
# Càrtel Jalisco Nova Generació

El Càrtel Jalisco Nova Generació (CJNG) és un grup delictiu mexicà dedicat al narcotràfic, extorsió, segrest i tràfic d'armes. L'organització va ser creada el 2007 com un braç armat del Càrtel de Sinaloa sota el nom de Los Mata Zetas. El grup es va independitzar el 2010 i es va donar a conèixer a partir de setembre de 2011, sent liderat per Nemesio Oseguera Cervantes «El Mencho». L'organització és considerada com un dels grups delictius més perillosos de Mèxic i el principal rival del Càrtel de Sinaloa pel control de places i / o territoris al país. Segons informació del govern mexicà, el CJNG va superar en 2018 al Càrtel de Sinaloa en el domini del crim organitzat local que aquests tenien per més de 20 anys, convertint-se en objectiu prioritari de les autoritats d'aquest país i dels Estats Units; en aquest últim, per les relacions que aquests mantenen amb el crim organitzat internacional.
Des de l'any 2017, el Càrtel Jalisco Nova Generació (CJNG) va establir una aliança amb el Càrtel de Tijuana (Càrtel dels Arellano Félix), la qual en la pràctica va passar a ser una fusió, buscant recuperar el control de la ruta als Estats Units per Tijuana, controlada pel Càrtel de Sinaloa, el que ha generat inseguretat i angoixa en aquesta ciutat fronterera, que va comptabilitzar aquest any més de 500 morts per la guerra entre les dues organitzacions. Aquesta fusió es coneix com el Càrtel Tijuana Nova Generació (CTNG), sent la seu del CJNG en aquesta part de país.
La desmobilització dels combatents de les FARC va permetre que el CJNJ i el Càrtel de Sinaloa s'establissin a Colòmbia per a l'enviament de droga a Europa.

## Referències

* ↑ Martínez, Andrés. «Por qué los cárteles colombianos se alían con el CJNG y el Cártel de Sinaloa para el envío de droga a Europa» (en castellà). Infobae, 17-07-2024. [Consulta: 28 gener 2025].
# Dominique de Villepin

Dominique Marie François René Galouzeau de Villepin, conegut simplement com a Dominique de Villepin (Rabat, 14 de novembre de 1953), és un polític i escriptor francès, Primer Ministre de França entre 2005 i 2007. El seu pare, Xavier de Villepin, fou ambaixador i senador centrista escollit pels francesos a l'estranger fins a setembre de 2004.

## Biografia

És graduat per l'Escola Nacional d'Administració, el 1977 ingressà al RPR i el 1980 inicià una carrera diplomàtica. Entre els anys 1982 i 1992 ocupà càrrecs a les ambaixades dels EUA i l'Índia. Políticament ha estat lligat a Jacques Chirac des dels anys 1980. Mai no ha ocupat un càrrec per votació popular; tanmateix, ha manifestat el 2005 que no descarta presentar-se com a candidat presidencial per a les eleccions de 2007.
Fou Ministre d'afers estrangers el 2002-04, i el 2003 encapçalà l'oposició francesa a la guerra de l'Iraq. El 2004 fou nomenat ministre de l'interior.

### Primer ministre

El govern de Jean-Pierre Raffarin va dimitir després de la victòria del "no" al referèndum sobre la Constitució Europea a França el 29 de maig de 2005 i el president va nomenar de Villepin com a nou primer ministre. La seva proposta de Contracte de la Primera Feina (CPF), que preveu l'acomiadament lliure dels menors de 26 anys durant els dos primers anys de contracte, provocà el març del 2006 la convocatòria de nombroses protestes populars. Un dels actes de protesta consistí en l'ocupació de la Universitat Sorbona de París per uns 600 estudiants el 10 de maig del 2006. Malgrat la repressió i l'ocupació de la universitat per la policia Villepin fou obligat a retirar el projecte. Això agreujà la caiguda de popularitat del Villepin i del President Chirac i reforçà el paper dels sindicats francesos.
Fou president de República Solidària, un petit partit polític de dretes de 2010 a 2011.

## Obres

* 1986 : Parole d'exil
* 1988 : Le droit d'aînesse
* 2001 : Les Cent-Jours ou l'esprit de sacrifice
* 2002 : Le cri de la gargouille
* 2003 :
** Éloge des voleurs de feu
** Un autre monde
** Prefaci de Aventuriers du monde 1866-1914 : Les grands explorateurs français au temps des premiers photographes
* 2004 :
** Prefaci de l'Entente cordiale de Fachoda à la Grande Guerre : Dans les archives du Quai d'Orsay
** Prefaci amb Jack Straw de l'Entente cordiale dans le siècle
** Le requin et la mouette
* 2005 : Histoire de la diplomatie française
** L'Homme européen
** Urgences de la poésie

## Referències

* ↑ «De Villepin appointed French PM» (en anglès). BBC, 31-05-2005. [Consulta: 20 febrer 2025].
* ↑ «Retraites: la mobilisation s'amplifie, Woerth promet des "avancées"» (en francès). eitb, 08-09-2010. [Consulta: 16 novembre 2012].
# Narcos: Mexico

Narcos: Mexico és una sèrie estatunidenca sobre el crim creada i produïda per Carlo Bernard i Doug Miro. La sèrie es va estrenar a Netflix el 2018.
Originalment pretesa com la quarta temporada de la sèrie original Netflix Narcos, es va desenvolupar com una sèrie en paral·lel dedicada al comerç il·legal de drogues a Mèxic, mentre que la sèrie original es va centrar en el tràfic de drogues il·legals a Colòmbia.

## Repartiment

* Michael Peña com a Kiki Camarena
* Diego Luna com a Félix Gallardo
* Mat Letscher com a James Kuykendall
* Tenoch Huerta com a Rafael Caro Quintero
* Joaquín Cosío com a Ernesto "Don Neto" Fonseca Carrillo
* Teresa Ruiz com a Isabella Bautista
* Alyssa Diaz com a Mika Camarena
* José María Yazpik com a Amado Carrillo Fuentes
* Alejandro Edda com a Joaquín "El Chapo" Guzmán
* Aaron Staton com a Butch Sears
* Alfonso Dosal com a Benjamín Arellano Félix
* Clark Freeman com a Ed Heath
* Ernesto Alterio com a Salvador Osuna Nava
* Fermin Martinez com a Juan José "El Azul" Esparragoza Moreno
* Fernanda Urrejola com a Maria Elvira
* Gerardo Taracena com a Pablo Acosta
* Gorka Lasaosa com a Hector Palma
* Guillermo Villegas com a Sammy Alvarez
* Horacio Garcia Rojas com a Tomas Morlet
* Jackie Earle Haley com a Jim Ferguson
* Lenny Jacobson com a Roger Knapp
* Manuel Masalva com a Ramón Arellano Félix
* Tessa Ia com a Sofia Conesa
* Yul Vazquez com a John Gavin

## Referències

* ↑ Strause, Jackie «Netflix Releases First Look at Reset 'Narcos: Mexico'» (en anglès). The Hollywood Reporter.
# Esglésies de fusta de Maramureş

Les esglésies de fusta de Maramureş són un conjunt de vuit esglésies situades a la Província de Maramureș, al nord de Transsilvània (Romania). Aquest conjunt són una mostra clara de l'estil arquitectònic autòcton a l'hora de construir les esglésies: construïdes en fusta, amb una gran alçada, amb la part més alta de l'edificació acabada en punxa que sempre està situat a l'extrem occidental de l'edifici. Aquest estil és una mostra clara d'un art pròpiament característic originalment de la regió de Maramureş i estan clarament en consonància i relació a les característiques geogràfiques i climatològiques d'aquesta part de Romania. L'any 1999 la UNESCO va declarar les vuit esglésies més característiques de Maramureş Patrimoni de la Humanitat.
| Nom | Localitat | Construïda l'any |
| Església de fusta de Bârsana, dedicada a la Presentació de la Verge Maria davant del Temple | Bârsana | 1720 |
| Església de Sant Parascheva | Desești | 1770 |
| Església del turó de Ieud, dedicada a la Nativitat de la Verge | Ieud | 1750 |
| Església dels arcàngels Miquel i Gabriel de Plopiș | Sişeşti | 1798 |
| Església de Sant Nicolau | Budeşti | 1643 |
| Església Sant Parascheva de Poienile Izei | Poienile Izei | 1604 |
| Església dels Sants Arcàngels de Rogoz | Târgu-Lapuş | 1663 |
| Església dels arcàngels Miquel i Gabriel de Șurdești | Suseşti | 1767 |

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la Comissió de la UNESCO per a Romania Arxivat 2008-08-19 a Wayback Machine. En (romanès) i (anglès)
* Pàgina de la UNESCO En (anglès) i (francès)
* Pàgina dedicada a aquests monuments En (romanès), (anglès) i (francès)
# Muntanyes Țibleș

Les muntanyes Țibleș (en romanès: Munții Țibleș, hongarès: Cibles o Széples) són una serralada volcànica situada al comtat de Maramureș, al nord de Romania. Pertanyen a la zona de Vihorlat-Gutin dels Carpats de l'Interior Oriental.
Es troben a la frontera sud de la regió històrica de Maramureș i tallen les valls de Maramureș de la resta de Romania. El pic més alt de la serralada és el pic Bran, a 1.840 m. La ciutat més propera és Dragomirești.

## Referències

* 1 2 MARIN ILIES. «TIBLES MOUNTAINS (ROMANIA) TOURIST MAP» (PDF). Mountaincartography.org. [Consulta: 25 gener 2019].

## Vegeu també

* Carpats de Romania

## Bibliografia

* Földvary, Gábor Z. Geology of the Carpathian Region. Singapore: World Scientific Publishing Company, 1988.

## Enllaços externs

* Muntanyes Țibleș al mapa geogràfic del comtat de Maramureș
# Ovidiu Hoban

Ovidiu Hoban (Baia Mare, 27 de desembre de 1982) és un jugador de futbol professional romanès, que actualment juga al Hapoel Be'er Sheva israelià i a la selecció romanesa com a centrecampista.
Hoban va debutar amb la selecció el 4 de juny de 2013 disputant la segona meitat d'un partit amistós contra la selecció de Trinidtat i Tobago.

## Palmarès
### Petrolul Ploiești

* Copaa României: 2012-13

### Hapoel Be'er Sheva

* Premier League d'Israel: 2015-16

## Referències

* ↑ Plantilla:Ref-notíciaRomânia - Trinidad&Tobago 4-0

## Enllaços externs

* Hoban's page at romaniansoccer.ro
# Robert Mensah

Robert Mensah (Cape Coast, 1939 - Tema, 2 de novembre de 1971) fou un futbolista ghanès, que jugà de porter durant la dècada de 1960.

## Trajectòria

Fou internacional amb la selecció de futbol de Ghana. Pel que fa a clubs, fou jugador dels Mysterious Dwarfs, Sekondi Independence Club, Asante Kotoko FC i Tema Textiles Printing.
El seu darrer partit amb Ghana va ser el 28 d'octubre de 1971 quan la selecció va ser inesperadament eliminada contra Togo després de perdre 1-0.

### Mort i llegat

Va ser assassinat el 1971 després de la infructuosa campanya de classificació de Ghana per a la Copa d'Àfrica de Nacions 1972. El jugador va ser apunyalat amb una ampolla trencada després d'un altercat al bar de copes Credo, situat a Tema (Comunitat 7), i va morir dies després a l'Hospital General de Tema a les 2:30 de la matinada del 2 de novembre de 1971. Després de la mort, les autoritats policials de Ghana van arrestar a tres homes. Es va informar que Isaac Melfah, un electricista de 31 anys d'edat, havia estat l'autor material.
Un dels estadis de Cape Coast va ser reanomenat en honor seu. A l'estadi hi juga el Mysterious Dwarfs, l'equip amb el qual Mensah va començar la seva carrera futbolística. També és el tema d'una cançó popular després que al 1972 es va publicar una cançó anomenada «Robert Mensah» que condemna el beure.
El seu company de selecció Ibrahim Sunday va dir que la manca de disciplina de Mensah era una de les raons de la seva mort: «Robert era un gran porter, però al mateix temps era un jugador problemàtic que no era gaire disciplinat, però que jugava molt bé en el gol. Va ser la seva falta de disciplina la que va causar la seva mort...».

## Referències

* ↑ Ghana's wacky, wonderful keeper Arxivat 2012-07-21 a Wayback Machine. on fifa.com
* ↑ Big man, big hands, big heart: remembering Robert Mensah, one of Africa's greats
* ↑ TODAY IN HISTORY: Ghana loss Goalkeeper Robert Mensah
* ↑ Robert Mensah Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «1967 Africa Cuups». rsssf.com. [Consulta: 14 gener 2011].
* ↑ «African Player of the Year 1970». rsssf.com. [Consulta: 14 gener 2011].
* ↑ «African Player of the Year 1971». rsssf.com.
* ↑ Robert Mensah a National-Football-Teams.com (anglès)
* 1 2 3 4 Wilson, Jonathan «Big man, big hands, big heart» (en anglès). The Guardian [Londres], 31-10-2008 [Consulta: 14 gener 2011].
* ↑ «African popular entertainment» (en anglès) p. 78. bapmaf.com. Arxivat de l'original el 7 juliol 2011. [Consulta: 15 gener 2011].
* ↑ Kwaw, Erasmus «Ben Koufie pays tribute to Robert Mensah» (en anglès). Ghana News Today, 11-2008.
# Can Feliu (Maçanet de la Selva)

Can Feliu és una masia de Maçanet de la Selva (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Immoble que consta de dues plantes: planta baixa, trobem tres obertures: la central, es tracta d'un gran portal adovellat circular, amb dovel·les de grans dimensions. En un dels laterals, trobem un portal suplementari d'arc carpanell rebaixat amb muntants de pedra i amb una inscripció en l'arc, com és la data d'origen de la construcció de la masia, és a dir 1677. En l'altre costat, trobem una petita finestra rectangular, sense cap mena de rellevància. En el primer pis, o planta noble, trobem tres obertures: la central, es tracta d'una finestra de llinda monolítica, component un arc pla, amb muntants de pedra, flanquejada a banda i banda, per dues obertures de similar tipologia, que l'únic que els diferencia o distingeix de la central, és la proporció (més grans) i el lleu treball al que s'ha sotmès l'ampit de les finestres. En aquest primer pis, remarcar finalment la presència l'imponent rellotge de sol, de dimensions considerables. Finalment, cal dir que la masia està coberta amb una teulada de vessants a laterals.

## Història

Aquesta casa, la primera referència documental de la qual, és del 1514, era domini directe de l'Abat de Breda. En el capbreu del 1818, Vicenç Feliu es confessa “home propi, solido i afocat”, pagant a l'abadia de Sant Salvador de Breda anualment un cens de 1,5 quartera de blat i 1,5 octau de civada. Al final del segle xviii i començament del XIX (1788-1818) Vicenç Feliu va fer uns quants establiments, set dels quals eren per a la construcció de cases i un de tres jornals de terra. Al 1799 Piu Feliu va comprar a la família Sala de Lloret una peça de terra de 0,25 vessanes per 27 lliures per tal de construir una resclosa per a fer funcionar un molí, que correspon a la casa avui anomenada El Molí del mateix veínat. El darrer propietari amb el cognom Feliu va ser en Narcís Feliu (1855). Al 1871, per compra o per herència n'era el propietari Narcís Compañó Serra, casat amb Teresa Palmada. Una neta d'aquest matrimoni, Josefina Compañó i Jové es vengués la finca a Joaquim Ruhí i Surós, casat amb Dolors Prat i Masmartí de Sils, la propietària a finals dels anys vuitanta. Al 1960 la casa era habitada pels masovers Pere Miquela i Teresa Turró. Aquesta marxaren a Vidreres i la finca la va explotar directament el nou propietari Joaquim Ruhí i Suró. No gaire lluny de la casa, hi ha una petita fon, abans molt freqüentada per anar a fer-hi la berenada.

## Referències

* 1 2 «Can Feliu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# Efeb de Marató

L'Efeb de Marató és una escultura grega d'època antiga trobada a la mar Egea, a la badia de Marató el 1925. Es troba al Museu Arqueològic Nacional d'Atenes, al qual es va datar l'escultura al voltant de 325-300 aC. Els experts del Museu suggereixen que l'escultura en si mateixa pogués ser una jove representació d'Hermes, encara que bé és cert que no es troba a la peça ni un dels atributs típics d'aquesta deïtat. Malgrat tot, amb la seva suau musculatura i el seu exagerat contrapposto l'estil dona bon compte d'una clara influència de Praxíteles en les seves contemporaciones, estant l'Efeb de Marató una de les obres més properes a aquest estil.
A propòsit del sorgiment del busseig, l'ésser humà compta amb la possibilitat de recuperar tota sort de tresors artístics i arqueològics que s'han conservat sota el mar al llarg del temps. Altres peces ben conegudes de característiques similars a l'Efeb de Marató han estat recuperades, especialment de naufragis a la mar Egea i a la mar Mediterrània. Per entre aquestes peces destaquen el Mecanisme d'Anticitera o l'Efeb d'Anticitera, entre moltes d'altres.

## Enllaços externs

* (Hellenic Ministry of Culture) Collection of bronzes, National Archaeological Museum, Athens Arxivat 2006-08-19 a Wayback Machine. (anglès)
* "The Marathon Boy and the Satyr" (anglès)