OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Albrechtschraufita

L'albrechtschraufita és un mineral de la classe dels carbonats. Va ser anomenat l'any 1984 per Kurt Mereiter en honor d'Albrecht Schrauf. Visualment és molt similar a la liebigita i a altres minerals secundaris d'urani.

## Característiques

L'albrechtschraufita és un carbonat de fórmula química Ca₄Mg(UO₂)₂(CO₃)₆F₂·17-18H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2 a 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'albrechtschraufita pertany a «02.ED: Uranil carbonats, amb relació UO₂:CO₃ = 1:3» juntament amb els següents minerals: bayleyita, swartzita, liebigita, rabbittita, andersonita, grimselita, widenmannita, znucalita, čejkaïta i agricolaïta.

## Formació i jaciments

Es va descriure en un espècimen de schröckingerita en un museu.

## Referències

* ↑ «Albrechtschraufite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Max Schönherr

Max Schönherr (Maribor, 23 de novembre de 1903 - Baden bei Wien, 13 de desembre de 1984) fou un compositor, arranjador, director d'orquestra i musicòleg austríac.

## Biografia

Nascut a Marburg al Drau, conegut avui com a Maribor, Schönherr va estudiar a Graz amb Roderich Mojsisovics von Mojsvar i va ser compositor de música orquestral lleugera a Viena. Va morir a Baden bei Wien. Fora del seu país natal, Schönherr era conegut sobretot per les seves "Danses camperoles austríaques op." 14", que es va popularitzar internacionalment. Les seves altres composicions inclouen un Concertino per a piano i petita orquestra, Festiu musical per a piano i petita orquestra, Danses de Salzburg per a orquestra petita o de saló, Perpetual Motion Op. 29"," Das Trünkene Mucklein "i el ballet" Hotel Sacher".
Els enregistraments moderns de la seva obra es limiten a dos CDs, dirigides per Manfred Müssauer amb la Donau Philharmonie Wien i publicats el 2006-7; així com una introducció de 2 CD al seu treball al segell Orf (Liebermann), format per enregistraments antics. També hi ha una sèrie d'exemples del treball de Schönherr com a director d'orquestra disponibles en disc.
Els registres més antics inclouen un 78 rpm (HMV C. 2905) de finals dels anys 1940 titulat "Austrian Peasant Dances", que té Schönherr com a arranjador: el director és Walter Goehr i l'orquestra apareix llistada genèricament com a "Orquestra Simfònica". Un conegut LP del 1963 de RCA Victor (Dynagroove LSC-2677) amb Arthur Fiedler i la Boston Pops Orchestra titulat Concert al parc , presenta una marxa de noces que no es troba al HMV C. 2905; mentre que aquest enregistrament conté dues danses no enregistrades al LP RCA. L'enregistrament més ampli va ser realitzat per Henry Krips i la Philharmonia Orchestra, enregistrat el 1959, que comprenia Hochzeitsmarsch aus Ebensee , Schuhplattler , Gugga Polka , Salzburger Schustertanz , Gstrampfter , Polsterltanz aus Ischl , Sautanz i Bauerngalopp .

## Referències

* ↑ «Max Schönherr» (en anglès). [Consulta: 30 maig 2021].
* ↑ «Max Schönherr: Österreichische Bundeshymne». [Consulta: 30 maig 2021].
* ↑ Kultur. Max Schönherr tot. "Arbeiter-Zeitung, 15 de desembre de 1984, S. 11
* ↑ Edició Universal: Max Schonherr - Llista d'obres
# Avalanche

«Avalanche» té aquests significats:
* Avalanche (còmics), personatge masculí de còmics creat per Chris Claremont i John Byrne per a Marvel Comics
* Avalanche (Kundahs), punt més alt (2.636 metres) de la serralada de les Kundahs (Tamil Nadu)
* Avalanche (òpera), òpera de Miguel Ângelo Pereira
* Pel·lícules:
** Avalanche (1923), film britànic dirigit per Michael Curtiz, estrenat el 1923
** Avalanche (anglès) o L'allau (català), film estatunidenc dirigit per Corey Allen, estrenat el 1978
** Avalanche (anglès) o Die Jahrhundertlawine (alemany), telefilm dirigit per Jörg Lühdorff, 2008
** Avalanche Express (anglès) o El tren dels espies (català), film britànic dirigit per Mark Robson, reemplaçat per Monte Hellman, de 1979
# Yenesi

Yenesi (Avilés, 18 de novembre de 2000) és una cantant, drag queen i tiktoker asturiana.

## Biografia

Tot i que va néixer a Avilés, es va criar a L'Arena. Va entrar en contacte amb el drag de petita en veure desfilar drag queens pel Port d'Eivissa. Més tard, a 14 anys, a través del xou de telerealitat RuPaul's Drag Race, va començar a construir el seu personatge.
El 2022, va guanyar certa popularitat a Twitter arran d'uns vídeos d'imitació amb maquillatge. Més tard, es va tornar a viralitzar amb un vídeo de to satíric. Al novembre, va participar en un debat sobre la situació del drag a Espanya en el programa web Gen Playz, acompanyada d'Hugáceo Cruixent, Carmen Farala, Marcus Massalami i Morfina.
Des del començament, l'artista ha tingut molt de ressò a les xarxes socials i ha mantingut relació amb personalitats com Samantha Hudson, la seva «mare drag».

## Vida personal

S'identifica com una persona no-binària.

## Discografia
### Senzills

* «La rave del amor» (2022)
* «Sin ti nada es igual» (2023)
* «YENESI» (2023)

## Filmografia
### Televisió

| Any | Títol | Notes |
| 2022 | Gen Playz | 2 episodis |
| 2023 | Tentaciones After Show | 1 episodi |

## Pòdcast

| Any | Títol | Notes |
| 2022 | Reyes del Palique | 4 episodis |
| 2022 | La Pija y la Quinqui | 1 episodi |
| 2023 | Animales Humanos | 1 episodi |

## Referències

* ↑ Palacios, Gabriela Bautista. «¿Quién es Yenesi? La tiktoker que esta revolucionando nuestro país» (en castellà). Hoy Magazine, 07-03-2023. [Consulta: 6 maig 2023].
* 1 2 Gómez Cascales, Agustín. «Yenesi, en 'Generación selfi': "Me molesta que los haters digan que soy un gay con peluca"» (en castellà). Shangay, 06-09-2022. [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ 20minutos. «Yenesi: "El arte 'drag', aparte de entretener, da lecciones de vida, convivencia y tolerancia"» (en castellà). www.20minutos.es - Últimas Noticias, 16-03-2023. [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ «¿Por qué el drag se ha convertido en mainstream». RTVE. [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ comercio, el. «Yenesi, la última sensación de las redes» (en castellà). El Comercio: Diario de Asturias, 12-12-2022. [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ «Entrevista Yenesi: "El arte 'drag', aparte de entretener, da lecciones de vida, convivencia y tolerancia"». 20minutos. [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ «Entrevista #88 a Yenesi: Su salto a la fama, ir a Supervivientes, Drag Race, Polémicas», 18-04-2023. [Consulta: 6 maig 2023].
# Avenir Sportif de La Marsa

L'Avenir Sportif de La Marsa (àrab: المستقبل الرياضي بالمرسى, al-Mustaqbal ar-Riyāḍī bi-l-Marsà, ‘Futur Esportiu de la Marsa’) o ASM és un club de futbol tunisià de la ciutat de La Marsa. Va ser fundat el 1939 amb el nom Club Musulman.

## Palmarès

* Copa tunisiana de futbol
** 1961, 1977, 1984, 1990, 1994
* Copa de la Lliga tunisiana de futbol
** 2007

## Referències

* ↑ «Tunisia - Foundation Dates of Clubs». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Club Profil @ WFA». Arxivat de l'original el 2012-03-23. [Consulta: 27 juliol 2019].
* ↑ «Tunisia - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Araguaína Futebol e Regatas

L'Araguaína Futebol e Regatas és un club de futbol brasiler de la ciutat d'Araguaína a l'estat de Tocantins.

## Història

El club va ser fundat el 28 de febrer de 1997, després de la desaparició del club Araguaína Esporte Clube l'any 1996. El 2006 guanyà el campionat estatal per primer cop, derrotant el Tocantinópolis a la final.

## Estadi

El club disputa els seus partits com a local a l'Estadi Municipal de Araguaína, anomenat oficialment Estadi Municipal George Yunes, amb una capacitat màxima per a 3.000 espectadors.

## Palmarès

* Campionat tocantinense:
** 2006, 2009

## Referències

* ↑ «Araguaína Futebol e Regatas» (en portuguès). Futebol do Norte. Arxivat de l'original el 2007-07-05. [Consulta: 20 desembre 2007].
* ↑ Enciclopédia do Futebol Brasileiro Lance Volume 1. Rio de Janeiro: Aretê Editorial S/A, 2001, p. 123. ISBN 85-88651-01-7.
* ↑ «Tocantins State League - List of Champions». RSSSF, 12-05-2012. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ «Araguaína Futebol e Regatas» (en portuguès). Arquivo de Clubes. Arxivat de l'original el 2007-12-14. [Consulta: 20 desembre 2007].
* ↑ «Estádio Municipal George Yunes» (en portuguès). Templos do Futebol. Arxivat de l'original el 2013-04-07. [Consulta: 20 desembre 2007].

## Enllaços externs

* (portuguès) Araguaina Futebol e Regatas a Arquivo de Clubes Arxivat 2007-12-14 at Archive.is
# Altimetria

L'altimetria és la determinació i la mesura de les altituds d'un lloc o d'una regió donada en relació amb el nivell mitjà del mar. La seva determinació serveix generalment per a la concepció d'un mapa topogràfic on les altituds s'indiquen en forma de punts locals o sota la forma de corbes de nivell o isohipses.

## Mètodes de mesurament de l'altitud

El mesurament de l'altitud en si es pot fer de molt diverses maneres:
* Anivellament (respecte a una superfície de la Terra):
** mesurant diferències d'altitud geomètriques amb el nivell topogràfic
** mesurant diferències d'alçada físiques amb l'indicador de nivell d'aigua
* Trigonometria - mesurant angles d'elevació i línies obliqües (vegeu anivellament trigonomètric i taquimetria)
* Utilitzant el sistemes satel·litaris GPS - o el GNSS (anivellament per GPS)
* Per mesurament del temps de trànsit de les ones de so a l'aigua, com per exemple el sonar
* Per mesurament de temps de trànsit de les microones en un radar d'ona contínua
* baromètricament - mitjançant el mesurament de les diferències de pressió d'aire amb un baròmetre aneroide
** Altimetria baromètrica en geodèsia
** Altímetre per a la cartografia i el senderisme
** Altitud baromètrica en l'aviació
* gravimètricament - amb un gravímetre (→ altitud dinàmica)
* fotogramètricament - mitjançant l'avaluació de parells d'imatges estereoscòpiques des de l'aire.
* Per teledetecció, per exemple, ones o radar (→ Interferometria de radar d'obertura sintètica) - mitjançant el mesurament de temps de trànsit del làser
** Des de l'aire (→ Escaneig làser)
** Des de l'espai (→ altimetria per satèl·lit, mètodes làser de geodèsia per satèl·lit, radar SRTM).

## Vegeu també

* Cartografia
* Planisferi
* Geomorfologia
* Relleu
* Altímetre

## Referències

* ↑ «Altimetria». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Alcelaphus buselaphus buselaphus

L'antílop bubal (Alcelaphus buselaphus buselaphus) és una subespècie extinta de Búbal que es trobava al nord del desert del Sàhara.

## Descripció

Alcelaphus buselaphus buselaphus va ser descrit com de color de sorra uniforme llevat d'una taca grisenca a cada costat dels forats del nas i la part terminal de la cua que era negra. Mesurava 43 polzades fins a les espatlles i les banyes frontalment tenien forma d'U. El seu predador era l'ara extint lleó de Barbària.
Aquesta subespècie va entrar en un fort declivi al segle xix, el darrer ramat es va localitzar el 1917 a Outat El Haj, Marroc.

## Referències

* ↑ http://www.wildliferanching.com/content/red-hartebeest-alcelaphus-buselaphus-caama Arxivat 2016-03-07 a Wayback Machine.
* ↑ Kingdon, Jonathan (1997) The Kingdon Field Guide to African Mammals Princeton University Press
* ↑ Cited in Harper (1945) after Sclater and Thomas (1894)
* ↑ Extinct and vanishing mammals of the Old World (1945) by Harper, Francis, from the Internet Archive retrieved 16:52 30.9.11

## Enllaços externs

* The Extinction Website - bubal harteb
# Avinguda Andrássy

L'avinguda Andrássy (en hongarès Andrássy út) és un bulevard emblemàtic de Budapest, a Hongria, que es remunta a l'any 1872. És inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2002.
L'avinguda Andrássy uneix l'Erzsébet tér ('plaça d'Elisabet') amb el Városliget ('Parc de la Ciutat'). És flanquejada per cases i palaus neorenaixentistes eclèctics amb boniques façanes, escales i interiors. Rep el nom del primer ministre hongarès de l'època, Gyula Andrássy.
Al subsol hi circula el Metropolità del Mil·lenni, el primer metro del continent europeu (i segon d'Europa després del de Londres). Al número 20 s'hi troba l'Òpera Nacional hongaresa
Al final de l'avinguda es troba la monumental Plaça dels Herois, presidida pel Monument del Mil·lenni i flanquejada pels edificis del Museu de Belles Arts i la Galeria d'Art (Műcsarnok)
En declarar-la Patrimoni Mundial la UNESCO reconeix que l'Avinguda Andrássy és el símbol del desenvolupament de Budapest com a metròpoli moderna, afegint que des del 1872 l'avinguda va transformar radicalment l'estructura de l'antiga ciutat de Pest, al mateix temps que al seu subsol es construïa el primer ferrocarril metropolità del continent europeu entre 1893 i 1896. Així mateix, la UNESCO reconeix l'alta qualitat arquitectònica del conjunt format per l'Avinguda i el seu entorn (incloent la Plaça dels Herois i el Parc de la Ciutat) i com el seu planejament urbanístic reflecteix tendències que es van generalitzar durant la segona meitat del segle xix.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Budapest, including the Banks of the Danube, the Buda Castle Quarter and Andrássy Avenue» (en anglès). whc.unesco.org. [Consulta: 19 agost 2016].
# Altiplà d'Ouaddai

L'altiplà d'Ouaddaï o muntanyes de l'Ouaddai és una zona de l'est del Txad fronterera amb Sudan. L'altiplà d'Ennedi conforma amb les muntanyes Ouaddai un territori de descens gradual vers el llac Txad. El riu principal és el Batha que corre cap a l'oest, portant aigua generalment només en temps de pluges. Antigament el Nil Groc unia la regió de les muntanyes Ouaddai amb la vall del Nil (vers 8000 a 1000 aC); el que queda és conegut com a Wadi Howar, el qual passa per Darfur i s'uneix al Nil.

## Referències

* Country studies
* Keding, B (2000). "New data on the Holocene occupation of the Wadi Howar region (Eastern Sahara/Sudan).", Studies in African Archaeology 7, 89–104
# Alció de les Talaud

L'alció de les Talaud (Todiramphus enigma) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita els boscos de les illes Talaud, al nord-est de Sulawesi.
# Avinguda Beckhampton

L'avinguda Beckhampton fou una avinguda corbada prehistòrica flanquejada de pedres que corria, en línies generals, al sud-oest d'Avebury, cap a les Longstones, a Beckhampton, al comtat anglès de Wiltshire. Probablement es remunta a la fi del neolític i els començaments de l'edat del bronze .
Només una pedra, coneguda com a Eva, surt de les anomenades Longstones, ara roman en peus i fins i tot en els dies de William Stukeley hi havia poca evidència visible de l'avinguda. Les altres pedres es van trencar, probablement i es van vendre pels terratinents locals en l'era post-medieval. Les excavacions de la Universitat de Southampton de l'any 2000, no obstant això, van revelar files paral·leles de forats que havien allotjat les pedres. Es van descobrir 120 m de l'avinguda i van indicar que l'avinguda consistia en una doble filera de pedres col·locades a intervals de 15 m en un patró similar als de l'avinguda Kennet. La teoria de Stukeley era que les dues avingudes formaven part d'una 'serp' gegant pagana a través del paisatge amb el cap en El Santuari i també la incorporació de Avebury en si mateix. L'avinguda podria, originalment, haver-se estès més enllà de les Longstones, amb Eva sent part de la cove o alineament de pedres de les Longstones paral·lel a aquest camí.
Abans de la construcció de l'avinguda el lloc albergava un recinte amb passarel·les del neolític.
Els grups de restes prehistòriques de Stonehenge, Avebury i llocs relacionats estan al comtat anglès de Wiltshire. L'any 1986 van ser declarats Patrimoni de la Humanitat per la Unesco.

## Referències

* ↑ Segons autors anglesos un cove és un agrupament de pedres en forma rectangular o quadrangular, d'època neolítica.
* ↑ Aquest tipus de recintes reben en anglès el nom de causewayed enclosures, veure (Darvill 2003, p. 74)
* ↑ English Heritage. «Mapa dels llocs d'Avebury, Stonehedge i monuments associats» (en anglès). [Consulta: 18 setembre 2010].
* ↑ «Stonehenge, Avebury and Associated Sites». UNESCO. World Heritage. [Consulta: 9 juny 2010].

### Bibliografia

* Darvill, Timothy (2003). (en anglès). Oxford University Press. ISBN 0-19-280005-1.

## Enllaços externs

* Web del National Trust (anglès)
* Web dedicat a Avebury, amb mapes, fotos, etc. (anglès)
# Aranja grossa

L'aranja grossa o pomelo (Citrus maxima o Citrus grandis) és un cítric provinent de l'Àsia Sud-oriental.
L'escorça és força gruixuda i rabassuda, de color verd pàl·lid més o menys groguenc. La polpa pot ser d'un color verd translúcid semblant al de la llimona comuna, o també de color rosat. És molt més gran que l'aranja comuna i d'un gust marcadament menys amarg. La membrana entre els grills però, és de consistència coriàcia i normalment cal pelar cada grill. L'escorça es fa servir a la cuina del sud de la Xina com a aromatitzant, com per exemple en les sopes dolces anomenades Tong sui.
A les Filipines l'aranja grossa és molt apreciada i es coneix amb el nom de suhâ o lukban. A Tailàndia es coneix com a som-oh (ส้มโอ) i normalment es menja acompanyat d'una barreja de sal, sucre i pebrot picant. La pampelmusa o aranja grossa es fa servir a la medicina aiurvèdica com a medicament.
Al Japó la pampelmusa es coneix amb el nom de buntan (文旦) o zabon (朱欒), noms que sembla que provenen del capità cantonès Sha Buntan (谢文旦) que introduí el conreu d'aquesta fruita al Japó durant l'era An'ei (1772-1781). Al Carib aquesta fruita es coneix com a shaddock, el nom del capità anglès que la hi va introduir, provinent de la Península Malaia el segle xvii.

## Galeria

* Pampelmuses o aranges grosses
* Aranja grossa oberta
* Varietat de polpa rosada
* Mercat a la zona xinesa de Singapur
* Fruit a les Filipines
* Flor de la pampelmusa

## Referències

* ↑ «aranger gran - Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana». Arxivat de l'original el 2024-11-03. [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Origen
* ↑ «Kagoshima». Arxivat de l'original el 2011-11-19. [Consulta: 20 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Growing the granddaddy of grapefruit
# William F. Claxton

William Francis Claxton (22 d'octubre de 1914 - 11 de febrer de 1996) va ser un productor, editor i director de cinema i televisió estatunidenc. Va fer diverses pel·lícules per a Robert L. Lippert. També va dirigir i produir episodis de Bonanza la sèrie de NBC-TV Little House on the Prairie, i també va dirigir episodis d'altres sèries de NBC-TV com Father Murphy, The Rifleman, The Twilight Zone, Fame, i The High Chaparral.

## Carreres professionals

Claxton va començar a Hollywood com a editor de cinema a la dècada de 1940, on va treballar com a editor per a Edward Small Productions, ja que passaria a la direcció de segones pel·lícules als anys 50 i 60, i també s'endinsarà en la direcció televisiva durant aquest període.
Durant la Segona Guerra Mundial, Claxton va servir al Cos de Senyals dels Estats Units com a capità. Claxton va treballar amb Frank Capra com a editor de pel·lícules a la sèrie Why We Fight. Claxton va treballar al costat de Theodor Seuss Geisel al departament d'animació i cinema de l'Exèrcit dels Estats Units.
El primer esforç de direcció de Claxton va ser All That I Can Have de 1951. Claxton, més conegut pel seu treball televisiu, va gaudir d'una llarga estada com a productor/director de l'antologia cristiana sindicada. sèrie This is the Life (que va ser el seu primer treball a la televisió) de 1951 a 1980.
Va passar gran part de la dècada de 1950 amb la filial de 20th Century-Fox Regal Pictures, produint pel·lícules de pressupost mitjà que incloïen les pel·lícules God Is My Partner (1956) i Desire in the Dust (1960); occasionally, as in the cast of Rockabilly Baby (1957), he produced as well as directed.
Claxton era un amic íntim de l'actor Michael Landon, amb qui va treballar a la sèrie de televisió NBC Bonanza, Little House on the Prairie i després Highway to Heaven, i que també va gaudir de la sèrie This is the Life, amb la qual va participar Claxton. Claxton també va dirigir el pilot de la sèrie de llargmetratge Bonanza: The Next Generation (1988).

## Filmografia selecta

* Tucson (1949)
* Stagecoach to Fury (1956)
* The Quiet Gun (1957)
* Young and Dangerous (1957)
* God Is My Partner (1957)
* Rockabilly Baby (1957)
* Desire in the Dust (1960)
* I'll Give My Life (The Unfinished Task) (1960)
* The Twilight Zone (4 episodis) (1960–1962)
* La llei dels sense llei (1964)
* Stage to Thunder Rock (1964)
* The High Chaparral (1967–1969)
* Night of the Lepus (1972)
* Bonanza (57 episodis) (1962–1973)
* Little House on the Prairie (68 episodis) (1974–1981)
* Father Murphy (8 episodis) (1981–1982)
* Fame (10 episodis) (1983–1984)
* Highway to Heaven (2 episodis) (1985)
* Bonanza: The Next Generation (1988)
* Michael Landon: Memories with Laughter and Love (1991)

## Referències

* ↑ «Zsa Zsa guests on Bonanza». Los Angeles Times, 13-03-1967.
* ↑ «Syfy Wire: OCTOBER 22 In Twilight Zone History: Celebrating the Birth of Director William F. Claxton (1914–1996)». syfy.com. Arxivat de l'original el de setembre 7, 2018. [Consulta: 7 setembre 2018].
* 1 2 3 4 5 6 «William F. Claxton Biography». allmovie.com. [Consulta: 7 setembre 2018].

## Enllaços externs

* William F Claxton a TCMDB
# Altoestrat

L'altoestrat o altoestratus és un tipus de núvol mitjà que forma un vel força homogeni, fibrós o estriat de color més o menys gris o blavenc i que es caracteritza per la uniformitat de la seva superfície inferior. Sovint presenten zones relativament clares enmig d'altres de molt fosques, però mai no es nota un veritable relleu a la seva superfície. És un tipus de núvol molt relacionat amb d'altres. D'una banda, pot ser l'evolució d'un cirroestrat o d'un altocúmul, i, de l'altra, pot esdevenir nimboestrat si es va espessint i la precipitació augmenta, i altocúmul si es va esquinçant. Aquests núvols produeixen de vegades precipitacions febles i contínues, en forma de pluja i nevades que poden ser força persistents. Sovint les precipitacions no arriben a terra i es veuen cortines fosques penjant dels núvols, anomenades virga. Estan formats per cristalls de glaç i gotes d'aigua líquida.

## Observació

En la seva presència els objectes perden l'ombra pròpia, perquè no deixen passar la llum solar ni lunar. Com la resta de núvols estratiformes, formen masses que ocupen gran part del cel, llevat del moment de la seva arribada o quan desapareixen de l'horitzó. Observant-los, es té la sensació que es tracta d'un núvol uniforme i relativament prim, cosa que no sempre és certa perquè poden tenir un gruix vertical de centenars de metres; en qualsevol cas, aquest gruix no pot competir amb l'extensió horitzontal que pot abastar alguns centenars de quilòmetres. Poden estar constituïts per dues o més bandes paral·leles parcialment soldades.

## Referències

* 1 2 «Altostrats». Meteocat. Gencat. [Consulta: 24 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Biblioteca Digital Nacional de Ciències - Altostratus Arxivat 2005-04-20 a Wayback Machine.
# Avinguda Prat de la Riba (Lleida)

L'Avinguda Prat de la Riba (anomenada durant la dictadura franquista Avenida del General Mola) és una de les principals avingudes de la ciutat de Lleida, amb 3 carrils en cada sentit. Inicialment, el tram antic només mesurava 805 metres, que anava des de la plaça Ricard Vinyes fins al carrer Príncep de Viana. Anys més tard, a la zona d'expansió del barri de Pardinyes, es va continuar el nou tram, quedant separat de l'anterior per les vies del tren. Actualment, ja està construït l'entroncament per unir els dos trams, aprofitant el soterrament de les vies.
En l'encreuament amb la Rambla de Pardinyes es troba el Pavelló Barris Nord, on juga el Força Lleida Club Esportiu, mentre que al número 36 es troba l'antic edifici del Govern Militar i al número 56 el Centre d'urgències d'atenció primària de Prat de la Riba.

## Referències

* ↑ «Habiliten 300 metres de carril bus a l'avinguda Prat de la Riba», 02-08-2012. [Consulta: 17 octubre 2020].
* ↑ «Adéu, Espanya». L'Esportiu, 04-09-2015. [Consulta: 17 octubre 2020].
* ↑ «Projecte d'Urbanització del Pla Especial de l'Estació». Ajuntament de Lleida, 2006. [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ «El CUAP de Prat de la Riba de Lleida obrirà les 24 hores cada dia a partir del 5 d'octubre | NacióLleida». NacióLleida, 25-09-2020. [Consulta: 17 octubre 2020].