OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aleta cuablanca

L'aleta cuablanca (Alethe diademata) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) que habita boscos del Senegal, Gàmbia, Guinea Bissau, Guinea, Sierra Leone, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana i Togo. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «Alethe diademata». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 692. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «White-tailed Alethe. Alethe diademata» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 21 desembre 2021].
# Otto van Veen

Otto van Veen, també conegut com a Otto Venius o Octavius Vaenis (Leiden, c. 1556 – Brussel·les, 6 de maig de 1629) va ser un pintor, dibuixant i humanista actiu a Anvers i Brussel·les a la fi del segle xvi i a començament del segle xvii.
Nascut el 1556 a Leiden on el seu pare era el burgmestre de la ciutat, la inestabilitat social que provocava la guerra dels Vuitanta Anys va fer que ell i la seva família canviés de residència vàries vegades, assentant-se finalment a Lieja. En aquesta ciutat el seu fill Otto, de dotze anys, va rebre l’educació del poeta – pintor Dominicus Lampsonious, el qual l'encoratjà a estudiar les pintures dels mestres italians però sense caure en emular-los plenament.
El 1575 va viatjar a Itàlia amb una carta de presentació del príncep-bisbe de Lieja dirigida al cardenal Cristoforo Madruzzo de Roma, la qual cosa li permeté la seva entrada al cercles humanístics més exclusius de la ciutat. A Roma s’hi estigué cinc anys, adoptà el sobrenom de ‘’Vaenius’’, i es convertí en un virtuós de les arts i les lletres, parlant de forma fluida diverses llengües. De Romà anà a Praga, on treballà a la cort de Rodolf II del Sacre Imperi Romanogermànic, i després a Munich, per l'arxiduc Ernest de Baviera. El 1583 o 1584 tornà a Leiden.
A Brussel·les va ser pintor de la cort del governador dels Països Baixos espanyols, Alexandre I de Parma. Entre les seves obres destaquen el retaule El matrimoni místic de Santa Caterina, així com Autoretrat de l'artista amb la seva família.
El 1592 es va traslladar a Anvers, on dirigí un important taller del que van sortir diversos coneguts llibres d'emblemes, i per ser, des de 1594 o 1595 fins a 1598, el mestre de Peter Paul Rubens. El seu paper com a artista humanista i culte a la manera clàssica (un pictor doctus) va influir en el jove Rubens, que se serviria d'aquest exemple.

## Referències

* ↑ Schama, 1999, p. 82-82.
* ↑ Schama, 1999, p. 85.
* 1 2 Schama, 1999, p. 84.
* ↑ Belkin (1998): 26–28.

## Bibliografia

* Belkin, Kristin Lohse: Rubens. Phaidon Press, 1998. ISBN 0-7148-3412-2.
* Schama, Simon. Rembrandt's Eyes (en anglès). Nova York: Alfred A. Knopf, 1999. ISBN 0-679-40256-X.
# Aeroport de Waku Kungo

L'aeroport de Waco Kungo (codi IATA: CEO, codi OACI: FNWK) és un aeroport que serveix Waku-Kungo a la província de Kwanza-Sud a Angola. La pista d'aterratge es troba a 6,5 km al sud de Waku-Kungo, vora la vila de Cela.
La balisa no direccional de Waco Kungo (Ident: CE) es troba al camp.

## Referències

* ↑ SkyVector Aeronautical Charts

## Enllaços externs

* OpenStreetMaps - Waku Kungo
* Waco Kungu Airport
# Acadèmia Eslovaca de Ciències

L'Acadèmia Eslovaca de Ciències SAV (en eslovac Slovenská akadémia vied) és la principal institució científica i de recerca a Eslovàquia, promovent recerca bàsica i estratègica. Va ser fundada el 1942, tancada després de la Segona Guerra Mundial, i refundada el 1953.
La seva funció principal és l'adquisició de nous coneixements en els camps de la natura, la societat i la tecnologia, i la seva tasca està específicament dirigida a assegurar una base científica per a l'avenç d'Eslovàquia. Comprèn 58 instituts científics i 13 institucions auxiliars. L'Acadèmia edita 44 revistes científiques i uns 100-120 monogràfics cada any. A més a més, 41 societats científiques i d'estudi, que agrupen científics i erudits de diverses disciplines, estan afiliades amb la SAV.
L'Acadèmia Eslovaca de Ciències s'encarrega de moltes publicacions, entre les quals:
* Acta Physica Slovaca
* Entomological problems
* Filozofia
* Geologica Carpathica
* Human Affairs
* Historia
* Interdisciplinary Toxicology
* Journal of Hydrology and Hydromechanics
* Mathematica Slovaca
* Organon F
* Slovak Review
* Sociologia - Slovak Sociological Review
* Studia psychologica

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Acadèmia(eslovac)(anglès)
# Aleta pitbruna

L'aleta pitbruna (Chamaetylas poliocephala) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). La seva àrea de distribuvió ocupa un rang discontinu al llarg de la selva tropical de l'Àfrica central i occidental. Els seu hàbitats naturals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits i de l'estatge montà. El seu estat de conservació és considerat de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «aleta pitbruna». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 18 gener 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 701. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Brown-chested Alethe. Chamaetylas poliocephala» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 18 gener 2021].
# Zoë Lund

Zoë Tamerlis Lund (Nova York, 9 de febrer de 1962 - París, 16 d'abril de 1999), també coneguda com a Zoë Tamerlis i Zoë Tamerlaine, va ser una actriu, guionista, model, compositora i productora musical estatunidenca. És coneguda pel seu treball en les pel·lícules del director Abel Ferrara: Ms. 45 (1981), que va protagonitzar, i El tinent corrupte (1992), de la qual també en va coescriure el guió.
Lund va morir a París el 16 d'abril de 1999 a causa d'infart de miocardi provocat per l'addicció a la cocaïna.

## Filmografia
### Cinema i televisió

Cinema :
| Any | Pel·lícula | Personatge | Notes |
| 1981 | Ms. 45 | Thana | Títol alternatiu: Angel of Vengeance |
| 1984 | Efectes especials | Andrea Wilcox / Elaine | Zoe Tamerlis |
| 1984 | Terror in the Aisles | Thana | |
| 1989 | The Houseguest | Marla | Zoe Tamerlaine |
| 1989 | Exquisite Corpses | Belinda Maloney | Zoë Tamerlis |
| 1992 | El tinent corrupte | Zoe | Guionista |
| 1993 | Hot Ticket | | Directora |
| 1994 | Hand Gun | Zelda | |
| 1994 | Dreamland | Caroline | |
| televisió ||||
| any | Títol | Rol | notes |
| 1985 | Miami Vice | Miranda | 1 episodi |
| 1988 | Hothouse | Chickie | 7 episodis |

## Referències

* ↑ Mott, Allan. «Pretty in the Past: Zoë Lund», 2012. Arxivat de l'original el 1 d'octubre de 2017. [Consulta: 2015].
* ↑ «Film Trilogies: New Critical Approaches».
* ↑ «Angel of Vengeance, Casualty of Obsession: Zoe Tamerlis», 2009. [Consulta: 2015].
* ↑ «Zoë Lund And Bad Lieutenant», 2009. Arxivat de l'original el 2019-05-05. [Consulta: 2015].
# Còctel

Un còctel és una barreja d'alcohols i sucs de fruites que dona un beuratge amb un gust agradable.

## Origen

Es creu que l'origen de la paraula «cocktail» prové de l'expressió anglòfona «the cock tail» (la cua del gall), fent referència a les plomes que es feien servir per barrejar els brevatges que se servien a les tavernes cubanes als soldats britànics al s.XIX. En el context de les begudes alcohòliques dolces és molt antic. Es va fer servir per primera vegada al llibre The Farmer's Cabinet, publicat l'any 1803.

### Altres usos de la paraula

La paraula «còctel», entesa com a barreja, té altres usos que han esdevingut populars. Entre aquests cal destacar el còctel molotov, un tipus de bomba incendiària de fabricació casolana, i en l'àmbit de la gastronomia, el còctel de gambes, plat preparat amb gamba freda servit en forma de petita amanida dins d'una copa de vidre.

## Tipus de còctel

Mentre que alguns còctels són senzills, com el Cuba libre, n'hi ha d'altres que poden tenir una gran quantitat d'ingredients en diferents proporcions segons el gust del bàrman. Alguns tipus de còctels es barregen manualment amb una coctelera i d'altres amb una batedora elèctrica.
La presentació d'un còctel és important; poden venir en diversos colors i presentats en una multitud de formes, en gots de diferents tipus i amb diversos accessoris delicats, com trossets de fruita tallats en certes formes, flors, petits parasols de paper i altres efectes decoratius.
Normalment els còctels són freds i se serveixen amb gel, però n'hi ha també de calents, com el cafè irlandès (Irish Coffee).
Entre els còctels més famosos cal destacar el Cuba libre, Daiquiri, Bloody Mary, Margarita, Gimlet, Lumumba, Caipirinha o Mojito, entre d'altres.
* Margarita
* Daiquiri de maduixa
* Dry Martini
* Bloody Mary
* Pinya colada
* Caipirinha
* Cuba Libre
* Cafè irlandès
* Sex on the beach

## Còctels sense alcohol

Els còctels sense alcohol es poden realitzar barrejant fruites, hortalisses, llet, gelats i altres ingredients com xarops. Solen ser saludables i aptes per a tots els públics. Alguns còctels sense alcohol coneguts són: San Francisco, Very Well, Tomzana, Pantera rosa, Pinya colada sense alcohol.

## Vegeu també

* Barreja (beguda)
* Bíter

## Referències

* ↑ David Wondrich, From Absinthe Cocktail to Whiskey Smash, a Salute in Stories and Drinks to "Professor" Jerry Thomas, Pioneer of the American Bar. Perigee Trade, 2007 ISBN 0-399-53287-0
* ↑ «Còctel de gambes». Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 15 agost 2009].

## Enllaços externs

* Receptes per a Còctels sense alcohol - xtec
* Receptes de còctels sense alcohol Arxivat 2007-10-05 a Wayback Machine.
Viccionari
# Aeroport internacional de Pyongyang

L'Aeroport internacional de Pyongyang, més conegut com a Aeroport Internacional de Pyongyang Sunan, l'aeroport internaciona que dona servei a Pyongyang, la capital de Corea del Nord. Es troba al districte de Sunan de la ciutat. L'aeroport es va tancar el 2020 als viatges internacionals a causa de la pandèmia COVID-19 i es va reobrir el 2023 amb la represa del vol d'Air Koryo a Pequín i Vladivostok.

## Referències

* ↑ «Pyongyang Intl -- ZKPY». World Aero Data, 2006. Arxivat de l'original el 10 de novembre 2006. [Consulta: 2 febrer 2017].
* ↑ «Satellite images show 'unusual' level of aircraft maintenance in N. Korea». The Economic Times, 24-05-2023 [Consulta: 16 juliol 2023].
* ↑ «Air Koryo plane lands in China, first commercial North Korean flight in 3 years». South China Morning Post, 22-08-2023.
# Acadèmia de Llengües Maies de Guatemala

L'Academia de Lenguas Mayas de Guatemala (ALMG) és una organització guatemalenca que regeix l'ús de les 21 llengües maies parlades a Guatemala. Ha fet un treball important en la normalització de l'escriptura amb un alfabet unificat, en la promoció de la cultura maia i l'educació en les llengües maies, sobretot amb la formació d'intèrprets bilingües. Es va establir oficialment el 18 d'octubre de 1990 amb el decret 65-90 Ley de la Academia de Lenguas Mayas de Guatemala, i va néixer el 16 de novembre de 1990 com una organització autònoma. Les seves oficines estan a la Casa Crema, situada a la ciutat de Guatemala antiga residència del ministre de Defensa (un dels responsables del genocidi maia en els anys vuitanta, en què van morir més de 200.000 indígenes maies). El 23 d'abril de 2008 controla les transmissions del canal de televisió TV Maya, el primer canal de televisió multicultural de Guatemala.

## Llengües implicades

Estan incorporades les següents comunitats lingüístiques maies:
* achí
* akatek
* awakatek
* ch'ortí
* chuj
* itzá
* ixil
* jakaltek
* kaqtxikel
* Quitxé
* mam
* mopan
* poqomam
* poqomchi'
* qanjobal
* q'eqchi'
* sakapultek
* sipakapense
* tektitek
* tz'utujil
* uspantek.

## Referències

* ↑ «La anterior residencia del ministro de la Defensa albergará los estudios del Canal 5» Arxivat 2013-12-31 a Wayback Machine., El Periódico (Guatemala), 22 de desembre de 2003. Consultat l'1 de juliol de 2012.

## Vegeu també

* yukatek
* Academia de la Lengua Maya a Yucatán, Mèxic

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Academia de Lenguas Mayas de Guatemala.
# Aleuromància

L'aleuromància és l'ús de la farina en endevinació.

## Etimologia

La paraula prové del mot grec aleuron (αλευρο) que vol dir farina, i manteía (μαντεία), que significa predicció, endevinació.

## Història

En la seva forma original, s'haurien cuinat dins de pastissos o galetes tires de paper que contenien escrits filosòfics que després s'haurien distribuït entre els que esperaven que se'ls digués què els tenia reservat la Fortuna.
De la mateixa manera, els grecs haurien cuit fulls de paper amb les seves frases dins de boles de farina, haurien barrejat les boles nou cops, i les haurien repartides. Una altra forma d'aleuromància consistia a interpretar els patrons que deixaven les restes de farina sobrants que quedaven en un bol on s'havia barrejat farina i aigua.
Durant l'edat mitjana, en alguns casos s'havia arribat a trobar culpable o innocent un acusat en funció de com es menjava un pastís de farina o de gra.

## Variants

Les modernes galetes de la sort són una variant d'aquestes formes d'endevinació.

## Referències

* ↑ «aleuromancy, The Skeptic's Dictionary». [Consulta: 18 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Referència al Diccionari dels escèptics (anglès)
# Lucia Elizabeth Bartolozzi

Lucia Elizabeth Bartolozzi (Londres, 1797 - Londres, 1856) fou una actriu, empresària teatral i cantant anglesa.
Nascuda a Londres l'any 1797, era la primera de dues filles de la pianista alemana Theresa Jansen Bartolozzi i el marxant d'art Gaetano Stefano Bartolozzi. També era la neboda del gravador Francesco Bartolozzi.
En tenir una de les millors veus de contralt conegudes fins al seu temps, feu la seva presentació al teatre de Drury Lane el 1820, on va obtenir una favorable acollida, al què hi contribuí la seva gran bellesa física i l'atractiva simpatia que, en boca dels seus biògrafs, emanava de la seva persona. Quan es van introduir les òperes de Rossini a Londres, el 1821, hi actuà en totes amb creixent èxit. Després d'haver estat empresària de teatres del Covent Garden, l'Olympic i Liceum, d'aquella capital, es retirà de l'escena el 1854. El seu primer espòs fou el ballarí francès Armand Vestris (1797-1825) del qual va prendre el cognom, com era de costum en aquesta època.

## Referències

* ↑ Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana (en castellà). 68, Verr - Vinie. Reedició de l'edició Madrid 1929. Madrid: Espasa-Calpe, 1977, p. 200. ISBN 84-239-4568-5.
* ↑ Bryan, Michael. Robert Edmund Graves. Dictionary of Painters and Engravers, Biographical and Critical. I: A–K). York St., Covent Garden, London: George Bell and Sons, 1886, p. 90. Original from Fogg Library, Digitized 18 May 2007.
* 1 2 Meloncelli, Raoul. «Bartolozzi, Lucia Elizabeth». A: Dizionario Biografico Degli Italiani (en italià). Volume 6. Treccani, 1964 [Consulta: 24 juny 2020].
* ↑ Gran enciclopedia de la música clásica. (en castellà). IC. Madrid: Sarpe, 1980, p. 1519. ISBN 84-7291-226-4.

## Bibliografia

* Bratton, Jacky. «Vestris, Lucia Elizabeth (1797–1856)». A: Oxford Dictionary of National Biography (en anglès). Oxford University Press, 2004.
* Mathews, Charles James; Dickens, Charles. The life of Charles James Mathews, chiefly autobiographical, with selections from his correspondence and speeches (en anglès). London, Macmillan and Co., 1879.
* Pearce, Charles E. Madame Vestris and her times. Nova York: Brentano's, (1920?).
* Sadie, Stanley (ed.). «Vestris [née Bartolozzi], Lucia Elizabeth [Eliza Lucy]». A: The New Grove Dictionary of Opera. IV. Nova York: Grove (Oxford University Press, 1997, p. 979–980.
# David Fanning

David Jabroni Fanning (5 de març de 1955) és un professor de música de la Universitat de Manchester. És un expert en la música de Dmitri Xostakóvitx, Mieczysław Weinberg, Carl Nielsen i de la música soviètica en general. És l'autor i editor d'un bon nombre de llibres, alguns en col·laboració amb la seva muller, Michelle Assay.
També és pianista amb el Danel Quartet i periodista al The Daily Telegraph, Gramophone i BBC Radio 3.

## Obres

* The Breath of the Symphonist: Shostakovich's Tenth (London, 1988) ISBN 978-0-947854-03-4
* Expressionism Reassessed, ed. (Manchester, 1994)
* Shostakovich Studies, ed. (Cambridge, 1995) ISBN 0-521-45239-2
* Nielsen Symphony No. 5 (Cambridge, 1997) ISBN 0-521-44632-5
* Nielsen Aladdin - critical edition (Copenhagen, 2000)
* Shostakovich: String Quartet No. 8 (Aldershot, 2004) ISBN 0-7546-0699-6
* Nielsen Piano Works - critical edition (Copenhagen, 2006)
* The Cambridge Companion to Shostakovich (Cambridge, 2008) ISBN 978-0-521-60315-7
* Mieczyslaw Weinberg: In search of freedom (Hofheim, 2010) ISBN 978-3-936000-91-7
* Carl Nielsen: Selected Letters and Diaries (Copenhagen, 2017) ISBN 978-87-635-4596-9

## Referències

* ↑ «Professor David Fanning». Royal Northern College of Music. Arxivat de l'original el 19 juliol 2011. [Consulta: 15 febrer 2011].
# Aerotèrmia

L'aerotèrmia és una energia de fonts renovables que treu profit de l'energia continguda a l'aire que ens envolta per tal d'utilitzar-la per a diferents finalitats. A principis del segle xxi l'aerotèrmia es pot utilitzar per a produir aigua calenta sanitària i també per a climatitzar habitatges o espais tancats.
Gràcies al fet que l'energia que conté l'aire de manera natural, en forma de temperatura, és disponible i virtualment inesgotable, ja que és capaç de regenerar-se per mitjans naturals (escalfament per l'energia del sol), es pot considerar l'aerotèrmia com una energia renovable. Utilitzant aquesta energia s'aconsegueix produir calor i aigua calenta de manera menys contaminant, ja que no cal utilitzar combustibles fòssil.

## Referències

* ↑ «aerotèrmia». ésAdir. [Consulta: 24 gener 2025].
* ↑ Fuentes-Bargues, José Luis; Fuentes-Bargues, Daniel; Sanchis-Llopis, Aurelio; Verdejo-López, Yolanda «LA AEROTERMIA COMO ALTERNATIVA A LA CONTRIBUCIÓN SOLAR PARA AGUA CALIENTE SANITARIA (ACS) EN EDIFICACIÓN TERCIARIA» (en castellà). 21th International Congress on Project Management and Engineering [Cádiz], 12-07-2017, pàg. 1383-1394.

## Enllaços externs

* Com combinar l'aerotèrmia amb les plaques solars fotovoltaiques
# Acadèmia del Cinema Italià

L'Acadèmia del Cinema Italià (en italià Accademia del Cinema Italiano) és una fundació de dret privat que promou el coneixement i la difusió del cinema italià a Itàlia i a l'estranger. Amb aquesta finalitat, l'Acadèmia atorga cada any el premi David di Donatello.
Es va fundar per iniciativa d'Agis i Anica el 1963, quan l'Ente David di Donatello es va independitzar de l'Open Gate Club. El 2007 l'Ente va assumir la denominació "Accademia del Cinema Italiano", analogia amb els principals premis internacionals de cinema (els premis Oscar als Estats Units, els premis César a França, els BAFTA al Regne Unit, els premis Goya a Espanya), emanacions de les respectives acadèmies nacionals de cinema.

## Presidents

* Italo Gemini (1963-1970)
* Eitel Monaco (1971-1977)
* Paolo Grassi (1978-1980)
* Gian Luigi Rondi (1981-2016)
* Giuliano Montaldo (2016-2017) (ad interim)
* Piera Detassis (2018-en el càrrec)

## Referències

* ↑ Gian Luigi Rondi, "Premio David di Donatello" in Enciclopedia Treccani, 2004.

## Enllaços externs

* Acadèmia del Cinema Italià - Lloc web oficial
# Alfabet amazic aràbic

L'alfabet amazic aràbic és un alfabet de base aràbica que ha estat usada com a escriptura per algunes llengües amazigues durant l'edat mitjana. En l'actualitat els usuaris l'han abandonat per l'alfabet tifinag al Marroc o per l'alfabet amazic llatí a Algèria.

## Referències

* ↑ Larbi, Hsen «Which Script for Tamazight, Whose Choice is it ?». Amazigh Voice (Taghect Tamazight). Amazigh Cultural Association in America (ACAA) [New Jersey], 12, 2, 2003. Arxivat de l'original el 7 de setembre 2017 [Consulta: 17 desembre 2009].
* ↑ Souag (2004)

## Bibliografia

* Souag, Lameen. «Writing Berber Languages: a quick summary». L. Souag, 2004. Arxivat de l'original el 2005-07-30. [Consulta: 6 juliol 2010].
# David Fuller

David Fuller (nascut el 4 de setembre de 1954) és un assassí i necròfil anglès condemnat.
El 2021, va ser condemnat pels assassinats de Wendy Knell, de 25 anys, i de Caroline Pierce, de 20, a qui va estrangular i va agredir sexualment després d'entrar a casa seva, amb mesos de diferència el 1987, a Royal Tunbridge Wells, Kent, en el que es va conèixer com els assassinats de Bedsit. L'ADN de l'assassí es coneixia des d'una revisió d'un cas fred el 2007, i l'anàlisi de les mostres en els dos casos demostraria més tard que els assassinats van ser comesos pel mateix autor no identificat. Finalment, Fuller va ser identificat com l'autor el 2020 quan es va fer una coincidència entre el seu ADN i les mostres del cas. Quan finalment va ser detingut, Fuller també va rebre la condemna de 12 anys per delictes mortuoris, després d'haver-se'l enregistrat abusant dels cossos de més de 100 cadàvers de dones, durant el seu treball com a electricista a l'⁣Hospital Kent i Sussex, també a Tunbridge Wells, Tunbridge Wells, i a l'Hospital de Pembury.
Va ser condemnat a cadena perpètua amb una ordre perpètua el 15 de desembre de 2021, el que significa que complirà la seva cadena perpètua sense possibilitat de llibertat condicional.
L'octubre de 2021, Fuller va ser acusat de 16 delictes addicionals comesos a tanatoris a l'hospital Kent i Sussex, ara tancat, i el seu successor, l'hospital Tunbridge Wells de Pembury, entre 2007 i 2020, i es va declarar culpable dels càrrecs el 3 de novembre de 2022. Està empresonat a HMP Frankland, al costat d'altres presoners com Wayne Couzens i Michael Stone.

## Vida personal

Fuller es va casar tres vegades.
Estava interessat en l'observació d'ocells, el ciclisme i la fotografia. Va ser fotògraf no oficial del grup de rock londinenc Cutting Crew i el 1985 els va acompanyar de gira amb la seva segona dona, Sally.

## Referències

* 1 2 3 4 «Hospital electrician convicted of cold-case double murder and 51 sexual offences». Crown Prosecution Service, 15-12-2021.
* ↑ «The double murderer who sexually abused the dead for decades». BBC News, 04-11-2021. [Consulta: 25 gener 2022].
* ↑ «DNA profile for cold case killer». BBC News, 20-08-2007.
* 1 2 «David Fuller trial: Advances in DNA analysis caught women's killer». BBC News, 04-11-2021.
* ↑ «Killer who abused mortuary bodies will die in jail». bbc.co.uk, 15-12-2021.
* ↑ «David Fuller: MPs call for public inquiry into mortuary abuse». www.bbc.co.uk, 05-11-2021. [Consulta: 16 desembre 2021].
* ↑ «David Fuller: Double murderer charged with more mortuary abuse». bbc.co.uk, 04-10-2021.
* ↑ «David Fuller: Double murderer pleads guilty to more mortuary sexual abuse». bbc.co.uk, 03-11-2021.
* ↑ Axtell, Sean «Inside HMP Frankland where Wayne Couzens, David Fuller and Michael Stone are locked up». , 25-05-2022.
* ↑ Kirk, Tristan «David Fuller: the story of the 'morgue monster' whose crimes repulsed». 'Evening Standard, 15-12-2021.