OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Centre històric de Sighișoara

El Centre històric de Sighișoara (Ciutadella de Sighișoara) és l'antic centre històric de la ciutat de Sighișoara (alemany: Schäßburg, hongarès: Segesvár), Romania, construïda al segle XII per colons saxons. Es tracta d'una ciutat medieval habitada que, el 1999, va ser designat com la UNESCO Patrimoni de la Humanitat per la seva 850 anys, testimoni de la història i la cultura dels saxons de Transsilvània.
Lloc de naixement de Vlad III l'Impalador (en romanès Vlad Țepeș), Sighișoara acull cada any un festival medieval on les arts i oficis es barregen amb la música rock i les obres escèniques. La ciutat marca el límit superior de la terra de Sachsen. Igual que els seus germans grans, Sibiu (Hermannstadt) i Braşov (Kronstadt), Sighișoara exhibeix el patrimoni arquitectònic i cultural alemany medieval que es va conservar fins i tot durant el període comunista.

## Referències

* 1 2 Zágoni, Bálint.. The treasure book of Sighişoara. Cluj: Projectograpf, 2012. ISBN 978-973-88903-5-0.
* ↑ «Centro histórico de Sighişoara» (en castellà). Centro del Patrimonio Mundial - UNESCO World Heritage. [Consulta: 28 gener 2021].
* ↑ Dorian, Marguerite; Sorescu, Marin; Deletant, Dennis «Vlad Dracula, the Impaler». World Literature Today, 62, 2, 1988, pàg. 267. DOI: 10.2307/40143599. ISSN: 0196-3570.
* ↑ Ministério da Cultura da Roménia. «WHC Nomination Documentation — Historic Centre of Sighisoara».

## Enllaços externs

* Patrimoni de la Humanitat
# Afaitada

L'afaitada, afaitament o rasura és la pràctica de tallar la barba o el bigoti (i per extensió els pèls o el borrissol de qualsevol part del cos) usant una navalla d'afaitar, fulla d'afaitar o maquineta d'afaitar.
És un mètode comú de depilació, i és usat pels homes per a eliminar els pèls facials, i per les dones per a eliminar els pèls de les cames, aixelles i les parts sensibles del pubis. Algunes persones poden afaitar-se el cap, o almenys una part d'aquest.
El verb afaitar ve del llatí afectare que vol dir adobar, un dels requisits per a adobar-se era d'afaitar-se la barba. És a dir, d'aquesta manera, el verb va obtenir un nou significat: el de rasurar-se els pèls de la barba. De fet, encara es fa servir el terme arreglar o fer la barba.

## Referències

* ↑ Definició de afaitar. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Etimologia d'afaitar
* ↑ Ana Isabel Boullón Agrelo; Henrique Monteagudo Romero & Xermán García Cancela. Diccionario normativo galego-castelán. Editorial Galaxia, 1988, p. 129–. ISBN 9788471546418 [Consulta: 1r juny 2011].

## Vegeu també

* Loció postafaitada
* Cabells rapats
* Depilació
Viccionari
# Accademia del Cimento

L'Accademia del Cimento (Acadèmia de l'Experiment), va ser una primerenca societat científica, fundada a Florència el 1657 per estudiants de Galileo, Giovanni Alfonso Borelli i Vincenzo Viviani i que va deixar d'existir sobre una dècada més tard. La fundació de l'Acadèmia va ser finançada pel Princep Leopold de Mèdici i per Ferran II de Mèdicia. El tenets de la societat incloïa:
* Experimentació
* Evitar l'especulació
* Creació d'instruments de laboratori
* Crear estàndards de mesura
* Lema – Provando e riprovando: Provar i provar un altre cop
* La publicació Saggi di naturali esperienze fatte nell'Academia del Cimento sotto la protezione del Serenissimo Principe Leopoldo di Toscan e descritte dal segretario di essa Accademia publicada per primer cop el 1666, i traduïda al llatí el 1731. Va esdevenir el manual de laboratori bàsic del segle xviii.

## Membres destacats

* Leopold de Mèdici–
* Ferran II de Mèdici
* Giovanni Alfonso Borelli.
* Candido i Paolo del Buono
* Alessandro Marsili
* Francesco Redi.
* Carlo Rinaldini.
* Nicolas Steno
* Antonio Uliva.
* Vincenzo Viviani
* Secretari (1657–1660) – Alessandro Segni.
* Secretari (1660–1667) Lorenzo Magalott

## Notes al peu

* ↑ Bruno, pp. 17–18.
* ↑ Diccionario de Filosofía (en castellà). Barcelona: SPES Editorial (edició especial per a RBA Editoriales), 2003, p. 2 (Biblioteca de Consulta Larousse). ISBN 84-8332-398-2.
* ↑ Ornstein, p.96.
* ↑ Middleton, p. 34.
* ↑ Middleton, p. 35.
* ↑ Middleton, p. 36.
* ↑ Middleton, p. 29.
* ↑ Middleton, p. 12.

## Referències

* Baldwin, Martha «none». Isis, 86, 3, 9-1995, pàg. 394–418. DOI: 10.1086/357237.CS1 maint: Untitled periodical (link)
* Boschiero, Luciano. Experiment and Natural Philosophy in Seventeenth-Century Tuscany: The History of the Accademia del Cimento. Springer, 2007. ISBN 0-85115-594-4.
* Bruno, Leonard, C.. The Landmarks of Science. The Collections of the Library of Congress, 1989. ISBN 0-8160-2137-6.
* Feingold, Mordechai. Marco Beretta. The Accademia del Cimento and its European context. Watson Publishing, 2009. ISBN 0-88135-387-6.
* Henry, John. The Scientific Revolution and the Origins of Modern Science, 3d Edition. Palgrave Macmillan, 2008. ISBN 0-230-57438-6.
* Hunter, Michael. Science and the Shape of Orthodoxy: Intellectual Change in Late Seventeenth-Century Britain. Boydell Press, 1995. ISBN 0-85115-594-4.
* Iliffe, Rob. Marco Beretta. The Accademia del Cimento and its European context. Watson Publishing, 2009. ISBN 0-88135-387-6.
* Meli, Domenico Bertoloni. Marco Beretta. The Accademia del Cimento and its European context. Watson Publishing, 2009. ISBN 0-88135-387-6.
* Middleton, W.E. Knowles. The Experimenters: A Study of The Accademia del Cimento. Baltimore, MD: The Johns Hopkins Press, 1971. ISBN 0-8018-1250-X.
* Ornstein, Martha. The rôle of scientific societies in the seventeenth century. The University of Chicago Press, Chicago, IL, 1913.
* Strano, Giorgio. Marco Beretta. The Accademia del Cimento and its European context. Watson Publishing, 2009. ISBN 0-88135-387-6.
# Alfabet fonètic de l'OTAN

L'alfabet fonètic de l'OTAN és l'alfabet per paraules més utilitzat. Tot i que s'anomenen "alfabets fonètics", els alfabets per paraules no tenen cap relació amb els sistemes de transcripció fonètica com ara l'Alfabet Fonètic Internacional, sinó que l'alfabet de l'OTAN assigna paraules clau a les lletres de l'alfabet anglès. D'aquesta manera, les combinacions de lletres i nombres poden ser pronunciades i compreses per qui transmet i rep missatges de veu per ràdio o telèfon, independentment del seu idioma nadiu, i especialment quan la seguretat de les persones o de la navegació és essencial. Així, la finalitat principal n'és assegurar la intel·ligibilitat dels senyals de veu a través d'enllaços de ràdio. Els angloparlants reconeixen fàcilment aquestes paraules, atès que, en les comunicacions entre un avió i una torre de control, cal utilitzar l'anglès sempre que hi intervinguin dos països diferents, independentment del seu idioma nadiu. En canvi, si els dos interlocutors pertanyen al mateix país, poden utilitzar un altre alfabet amb paraules clau diferents.
L'Alfabet fonètic de l'OTAN sovint es coneix també com a alfabet radiofònic, Interco i alfabet OACI.

## L'alfabet

| Lletra | Paraula associada | Lletra | Paraula associada |
| A | Alfa [ˈalfa] | N | November [noˈvɛmba] |
| B | Bravo [ˈbravo] | O | Oscar [ˈɔska] |
| C | Charlie [ˈtʃali] | P | Papa [paˈpa] |
| D | Delta [ˈdɛlta] | Q | Quebec [keˈbɛk] |
| E | Echo [ˈɛko] | R | Romeo [ˈromio] |
| F | Foxtrot [ˈfɔkstrɔt] | S | Sierra [siˈɛra] |
| G | Golf [ˈɡɔlf] | T | Tango [ˈtaŋɡo] |
| H | Hotel [hoˈtɛl] | U | Uniform [ˈjunifɔm, ˈunifɔm] |
| I | India [ˈɪndia] | V | Victor [ˈvɪkta] |
| J | Juliet [ˈdʒuliˈɛt] | W | Whisky [ˈwɪski] |
| K | Kilo [ˈkilo] | X | Xray [ˈɛksrei̯] |
| L | Lima [ˈlima] | Y | Yankee [ˈjaŋki] |
| M | Mike [ˈmai̯k] | Z | Zulu [ˈzulu] |
| 1 | one [ˈwan] | 7 | seven [ˈsɛvn] |
| 2 | two [ˈtu] | 8 | eight [ˈei̯t] |
| 3 | three [ˈtri] | 9 | nine [ˈnai̯na] |
| 4 | fourr [ˈfoa] | 0 | zero [ˈziro] |
| 5 | five [ˈfai̯f] | 00 | hundred [ˈhandrɛd] |
| 6 | six [ˈsɪks] | 000 | thousand [ˈtau̯zand] |
| . | stop [ˈstɔp] | , | decimal [ˈdeˈsiˈmal] |

## Referències

* ↑ DIN 5009:2022-06, Anhang B: Buchstabiertafel der ICAO („Radiotelephony Spelling Alphabet“)
# Un restaurant a París

Un restaurant a París (títol original en rus, Кухня в Париже; transcrit com a Kúkhnia v Parije) és una pel·lícula de comèdia russa del 2014, en el primer llargmetratge dirigit per Dmitri Diatxenko pel canal de televisió STS i produït per Yellow, Black and White. És una continuació de la tercera temporada de la sèrie de televisió Kúkhnia (2012-2016). És protagonitzada per Dmitri Nazàrov, Mark Bogatiriov, Ielena Podkaminskaia i Dmitri Naguíev. Es va estrenar als cinemes a Rússia l'1 de maig de 2014 amb la distribuïdora Central Partnership. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Referències

* ↑ Объединенный стенд российского кино Russian Cinema презентовал новые проекты
* ↑ Ярославская афиша на 9-11 мая.
* ↑ Российский «Последний богатырь 2: Корень зла» получил первый трейлер
* ↑ «Un Restaurant a París». Goita què fan, ara!. [Consulta: 24 febrer 2025].
# Xabier Garrido Carrera

Xabier Garrido (Vigo, ?) és un escultor, aficionat a l'arqueologia, agricultor ecològic i activista gallec que fou escollit com una de les "17 persones que han canviat el món" per Greenpeace. El 2016 va celebrar els 25 anys des que es va estalbir a Oia.
Ha fet escultures de pedra i ha fet rèpliques de petròglifs prehistòrics, que són les inscripcions en forma de dibuixos en pedra. Difón les seves obres a través d'exposicions i altres activitats a Arribada de Baiona, el monestir d'Oia o la Festa da Arribada de Baiona.
La seva obra més coneguda és una escultura dedicada als voluntaris del chapapote situada a A Guarda en honor dels 300.000 voluntaris que el 2002 van respondre al vessament de 60.000 tones de chapapote del Prestige a les costes de Galícia. Ell mateix fou un dels milers de voluntaris. L'escultura és una fusta de mongoy de 18 metres que Garrido va trobar a la deriva i va rescatar el 2008. L'escultura des del 2012 està situada al mirador de Fonte Quente, al costat de la muntanya Trega de A Guarda. Va demanar als ciutadans que van ser voluntaris que li fessin arribar una pedra blanca i en va rebre més d'un miler d'Espanya, Egipte, Estats Units i Veneçuela. Espera poder fer algun dia una exposició amb tot el material, les fotos i els objectes que va rebre quan fer la crida per fer l'escultura.

## Referències

* 1 2 «Un vecino de Oia, entre las 17 personas anónimas que cambiaron el mundo». La Voz de Galicia, 30-12-2014 [Consulta: 28 setembre 2019].
* ↑ Vigo, Faro de. «Un cuarto de siglo enamorado de Oia» (en castellà). [Consulta: 28 setembre 2019].
* ↑ «"Representar a los voluntarios del Prestige es para mí todo un orgullo"». Atlantico, 01-03-2015 [Consulta: 28 setembre 2019].
* ↑ «Un oiense en la mira de Greenpeace». Faro de Vigo, 30-12-2014 [Consulta: 28 setembre 2019].
* ↑ Pardo, Miguel «Milleiros de pedras para homenaxear a 'marea branca' do Prestige». Praza, 07-11-2012.
# Afer Don Pacifico

L'Afer Don Pacifico Affair va ésser provocat per un jueu portuguès, nomenat David Pacifico (conegut com a Don Pacifico), que era comerciant i el cònsol portuguès a Atenes durant el regnat del Rei Otó I de Grècia. Pacifico va nàixer a Gibraltar, una possessió britànica. Era per això tècnicament un tema britànic. El 1847 una turba antisemítica que incloïa els fills d'un ministre del govern va atacar i robar la casa de Don Pacifico a Atenes mentre la policia observava sens fer res. El 1848, després que Pacifico hagués apel·lat en va al govern grec per a la compensació per les seves pèrdues, va portar la qüestió a l'atenció del govern britànic.
El Secretari d'Afers Exteriors britànic Palmerston, un defensor de la Guerra d'independència de Grècia 1828-1829, va ordenar una acció decisiva en suport de Pacifico enviant un esquadró de la Royal Navy a l'Egeu el 1850, per apoderar-se de vaixells i propietats grecs equivalents en valor a les reclamacions de Pacifico. L'esquadró finalment va bloquejar el port del Pireu, el port principal de la capital, Atenes.
Grècia era un estat sota la protecció conjunta del Regne Unit, França i Rússia i la imposició del bloqueig va provocar un conflicte diplomàtic entre la Gran Bretanya, per una banda, i França i Rússia per l'altre. França i Rússia objectaven el bloqueig i l'ambaixador francès a Londres va ésser cridat a consultes a Paris. L'afer també va provocar danys considerables a la reputació del rei Otó I de Grècia a Atenes. El bloqueig va durar dos mesos i l'afer va acabar només quan el govern grec va acceptar compensar Pacifico.
El Parlament britànic va seguir l'afer amb una intensitat considerable. Després d'un debat memorable el 17 de juny, de 1850, un vot de la Cambra dels Lords va condemnar la política de Palmerston. John Arthur Roebuck va portar la Cambra dels Comuns del Regne Unit a revocar la condemna el 29 de juny. Palmerston va fer un discurs famós de cinc hores en el qual va procurar de justificar no només les seves reclamacions al govern grec per a Don Pacifico, sinó tota la seva gestió en política exterior. "Com el romà, en dies d'altre temps, es mantenia lliure d'indignitat, quan podia dir, "Civis Romanus sum" [Sóc un ciutadà romà], així també un ciutadà britànic, a qualsevol lloc, se sentirà segur que l'ull atent i el braç fort d'Anglaterra el protegiran de la injustícia i el mal".

## Referències

* ↑ Hansard CXII (3d Ser.), 380-444

## Bibliografia

* Deulonder, Xavier. Història dels Balcans. Barcelona: Llibres de l'Índex:, 2019. ISBN 9788479481674.
# Alfabet kawi

L'alfabet kawi, o Aksara Kawi (del sànscrit kavi, "poeta") és el nom que rep el sistema d'escriptura originari de Java i que s'utilitza en gran part de l'arxipèlag malai, al sud-est asiàtic, des del segle viii fins al voltant del 1500. Deriva directament de l'escriptura pal·lava que van portar els comerciants de l'antic regne Tàmil de la dinastia Pal·lava, del sud de l'Índia. S'utilitzava principalment per escriure sànscrit i javanès antic. L'alfabet kawi és l'avantpassat dels alfabets indonesis tradicionals, com ara el javanès i balinès, així com les escriptures filipines tradicionals com el baybayin.

## Vegeu també

* Kawi (llengua)

## Referències

* 1 2 Prelimininary proposal for encoding the Kawi script in the UCS
* ↑ De Casparis, J. G. Indonesian Palaeography: A History of Writing in Indonesia from the beginnings to c. AD 1500, Leiden/Koln, 1975
* ↑ http://www.ancientscripts.com/kawi.html
# S/2004 S 6

S/2009 S6 és la designació provisional d'un petit satèl·lit de Saturn. Fou descobert per Carolyn Porco en una foto de la Sonda Cassini del 28 d'octubre de 2004. La imatge obtinguda per la sonda no és prou clara i no se sap si es tracta d'un cúmul de pols amb una formació sòlida en el seu centre o d'un cúmul transitori que es dispersarà en mesos o anys. .

## Característiques

S/2004 S6 com els objectes veïns S/2004 S 3 i S/2004 S 4, sembla orbitar prop de l'anell F i per tant, podria tractar-se d'un satèl·lit pastor. L'objecte ha estat observat tant en la part externa com en la interna de l'anell, el que indicaria que l'objecte travessa l'anell periòdicament. S'ha suggerit que una estructura espiral tènue de material al voltant de l'anell F podria ser la conseqüència d'aquest fet.
L'halo polsós fotografiat es pot mesurar en uns 2.000 km i el diàmetre estimat del cos sòlid estaria entre els 3 i el 5 km basant-nos en la seva brillantor.

## Denominació

Com que la seva òrbita encara no ha estat determinada amb precisió, el satèl·lit conserva la seva designació provisional que indica que fou el sisè satèl·lit descobert al voltant de Saturn l'any 2004.

## Vegeu també

* Anell F
* Satèl·lit pastor

## Referències

* ↑ IAUC 8432: Sats, RINGS OF SATURN; 2004fc (anglès)
* ↑ "The determination of the structure of Saturn's F ring by nearby moonlets" Carl D. Murray, Kevin Beurle, Nicholas J. Cooper, Michael W. Evans, Gareth A. Williams & Sébastien Charnoz. Nature, June 5, 2008.(anglès)
* ↑ Charnoz, S.; et al. «Cassini Discovers a Kinematic Spiral Ring Around Saturn». Science, 310, 5752, 2005, pàg. 1300. DOI: 10.1126/science.1119387. PMID: 16311328.(anglès)
# Diana Martín Giménez

Diana Martín Giménez (Madrid, 1 d'abril de 1981) és una atleta de mig fons, especialitzada en 3000 metres obstacles. Ha participat en la seva especialitat en els Jocs Olímpics de 2012, quedant eliminada en la primera ronda amb un temps de 9:35.77. Dos anys després, en el campionat d'Europa va aconseguir la medalla de bronze amb un temps de 9:30.70, la seva millor marca personal en els 3000 m obstacles.

## Resultats en competicions internacionals

| Any | Competició | Lloc | Lloc | Disciplina | Marca |
| 2006 | Campionat d'Europa | Goteborg | 14é(s) | 3000 m obstacles | 9:47.52 |
| 2007 | Universíades | Bangkok | 6é | 3000 m obstacles | 10:05.22 |
| 2007 | Campionat Mundial | Osaka | 24é(s) | 3000 m obstacles | 9:53.88 |
| 2009 | Campionat Mundial | Berlín | 26é(s) | 3000 m obstacles | 9:42.39 |
| 2010 | Campionat Iberoamericà | Sant Fernando | 3r | 3000 m | 9:06.53 |
| 2011 | Campionat Mundial | Daegu | 24é(s) | 3000 m obstacles | 10:04.59 |
| 2012 | Campionat d'Europa | Hèlsinki | 8é | 3000 m obstacles | 9:45.36 |
| 2012 | Jocs Olímpics | Londres | 21é(s) | 3000 m obstacles | 9:35.77 |
| 2013 | Campionat Mundial | Moscou | 11é | 3000 m obstacles | 9:49.03 |
| 2014 | Campionat d'Europa | Zúric | 3r | 3000 m obstacles | 9:30.70 |
| 2016 | Campionat d'Europa | Amsterdam | 8é | 3000 m obstacles | 9:43.65 |

## Referències

* 1 2 «Athlete profile for Diana Martin» (en anglès). IAAF. [Consulta: 29 setembre 2014].
* ↑ «London 2012 Athletics,3000m steeplechase women» (en anglès). Olympic.org. [Consulta: 29 setembre 2014].
* ↑ Arribas, Carlos. «Buenos chicos, buenos atletas y gran Diana». El País, 17-08-2014. [Consulta: 29 setembre 2014].
# De Standaard

De Standaard és un diari de centredreta de Bèlgica editat en neerlandès que va crear-se el 1918. Té una edició impresa i des del 1997 una versió en línia.
Als principis era un diari catòlic ultramuntà i portaveu del moviment flamenc. Inicialment, arborava el lema Flamenc, sempre parli la teva llengua a la portada, que el 27 de setembre del 1919 va reemplaçar per l'acrònim AVV-VVK tipografiat en forma de creu amb una V central, el que significa «Tot per a Flandes, Flandes per a Crist», eslògan del moviment flamenc catòlic. L'1 d'octubre del 1999, la redacció va decidir abandonar aquesta tradició, en adaptar-se a l'evolució de la societat belga vers un major pluralisme, a la qual l'estricta observança d'una línia ideològica havia esdevingut fora de moda i contraproductiva, tal com el diari competidor De Morgen va trencar també els seus lligams amb el partit socialista.

## Seccions i suplements

* De Standaard der Letteren (L'Estandard de les Lletres), suplement literari del divendres
* DS2, dS Weekblad i dS Magazine (dissabte)

## Enllaços externs

* Geschiedenis De Standaard»(Història del diari De Standaard), (neerlandès) història del diari al seu web oficial

## Referències

* ↑ «De Standaard en De Tijd groeien dankzij digitale versies» (De Standaard i De Tijd creixen, gràcies a les edicions digitals), De Redactie.be, 3 de maig de 2013 (2013-05-03)
* ↑ En neerlandès: Alles voor Vlaanderen, Vlaanderen voor Christus
* ↑ Tom Cochez, «De Standaard, De Morgen en de Gravensteengroep», nvdr, 31 d'agost de 2011
# Alfabet turcman

L'alfabet turcman és una variant de l'alfabet llatí emprada al Turkmenistan. Està basat en l'alfabet turc, però amb diferències: la c turca queda reemplaçada per la j; i Ž reemplaça la j turca. També s'han afegit les lletres Ä i Ň per representar els sons [æ] i [ŋ] respectivament.
A començaments del segle xx, quan l'idioma turcman començà a escriure's, se solia fer amb l'alfabet àrab, però després es feu servir el llatí des del 1928. El 1940, per influència soviètica, el Turkmenistan adoptà l'alfabet ciríl·lic, i es creà un alfabet ciríl·lic específic per al turcman. Quan el Turkmenistan s'independitzà el 1991, el president Saparmurat Niàzov ordenà tornar immediatament a utilitzar l'alfabet llatí. Quan fou reintroduït inicialment es pensava que tenia lletres rares, com la lliura (£), el dòlar ($) o el ien (¥) o símbols de cèntims (¢), però després aquestes lletres es reemplaçaren per d'altres més properes a l'alfabet llatí.

## Taula amb els alfabets llatí i ciríl·lic

| Alfabet llatí | Alfabet ciríl·lic | Valor fonètic | En català |
| A a | А а | [a, aː] | casa |
| B b | Б б | [b] | Balaguer |
| Ç ç | Ч ч | [tʃ] | cotxe |
| D d | Д д | [d] | Darnius |
| E e | Е е | [je], [e] | hiena, església |
| Ä ä | Ә ә | [æ, æː] | en anglès hat |
| F f | Ф ф | [ɸ] | foc |
| G g | Г г | [ɡ~ʁ] | gat |
| H h | Х х | [h~x] | hac aspirada |
| I i | И и | [i, iː] | il·lusió |
| J j | Җ җ | [dʒ] | metge |
| Ž ž | Ж ж | [ʒ] | Girona |
| K k | К к | [k~q] | cafè |
| L l | Л л | [l] | lògica |
| M m | М м | [m] | molí |
| N n | Н н | [n] | nau |
| Ň ň | Ң ң | [ŋ] | sang |
| O o | О о | [o, oː] | fórmula |
| Ö ö | Ө ө | [ø, øː] | en francès sœur |
| P p | П п | [p] | porta |
| R r | Р р | [r] | cara |
| S s | С с | [θ, s] | en anglès thick |
| Ş ş | Ш ш | [ʃ] | xocolata |
| T t | Т т | [t] | tresor |
| U u | У у | [u, uː] | únic |
| Ü ü | Ү ү | [y, yː] | |
| W w | В в | [β] | en francès voiture |
| Y y | Ы ы | [ɯ, ɯː] | |
| Ý ý | Й й | [j] | rei |
| Z z | З з | [ð, z] | en anglès there, zebra |
# Machús Osinaga

María Jesús Osinaga Osso (27 de setembre de 1967) és una periodista espanyola.

## Trajectòria professional

Els seus inicis professionals més coneguts van ser com a reportera al programa de televisió Esta noche cruzamos el Mississippi (1996-1997) a Telecinco, sota les ordres de Pepe Navarro en els platons de les quals va coincidir amb personals que passarien a l'imaginari col·lectiu dels espanyols, com la cèlebre transsexual La Veneno. D'aquesta etapa va tenir també repercussió, entre d'altres, el reportatge que va realitzar a l'Aeroport de Barajas de Madrid, en ocasió de l'arribada a Espanya de la banda britànica Take That i en el qual va tenir ocasió de mostrar als espectadors el costat més fosc i vergonyós de l'anomenat fenomen fan.
Amb posterioritat es va incorporar a la plantilla de Radiotelevisió Espanyola —sent treballadora fixa d'RTVE des de 2007—, i va col·laborar a espais com Cine de barrio al costat de José Manuel Parada, La mandrágora, La 2 noticias, Mi reino por un caballo i ¡Atención obras!. Especialitzada en periodisme cultural, des de 2016 col·labora al programa sobre actualitat cinematogràfica Historia de nuestro cine de La 2.
En 2020 salta a l'actualitat amb motiu de la sèrie Veneno, sobre la vida de Cristina Ortiz i que recrea els anys en què es va emetre Esta noche cruzamos el Mississippi, amb l'actriu Ester Expósito donant vida al personatge d'Osinaga. En la producció ella mateixa fa un cameo interpretant-se a si mateixa.
Des de gener de 2022, dirigexi Cine de barrio a Televisión Española, programa en el que va col·laborar 25 anys enrere.

## Referències

* ↑ Álvarez, Paz «El terror de los famosos» (en castellà). , 02-11-1996 [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ Nast, Condé. «Así se grabó, según sus protagonistas, el vídeo de las fans de Take That en el aeropuerto» (en espanyol europeu), 14-02-2016. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ «Acta CGI, Anexo II, rectificación». , 20-08-2007 [Consulta: 8 enero 2022].
* ↑ «La primera vez de La Veneno en televisión, el vídeo que querrás ver tras el primer capítulo de la serie de Los Javis» (en castellà), 30-03-2020. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ Recio, Franc. «Una de las reporteras del 'Mississippi' debuta como directora de este mítico programa de TVE» (en castellà), 08-01-2022. [Consulta: 8 gener 2022].