OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alta Garona

L'Alta Garona (31) (en occità Nauta Garona i en francès Haute-Garonne) és un departament francès situat a la regió Occitània. Anomenada pel riu Garona, que travessa el departament. La seva prefectura i ciutat principal és Tolosa de Llenguadoc, la quarta més gran del país. El 2019 tenia 1,4 milions d'habitants.

## Història

L'Alta Garona va ser un dels vuitanta-tres departaments originals creats durant la Revolució Francesa, el 4 de març de 1790 (en aplicació de la llei del 22 de desembre de 1789). Va ser creat a partir d'una part de l'antiga província del Llenguadoc. El 1812 incorporà la Vall d'Aran, encara que la perdé el 1814.

## Geografia

L'Alta Garona limita amb els departaments de l'Arieja, Alts Pirineus, Gers, Tarn, Tarn i Garona i Aude. Així mateix, té frontera amb la Vall d'Aran i la província d'Osca, territoris situats dins l'Espanya.

## Vegeu també

* Llista dels Municipis de l'Alta Garona
* Llista dels Cantons de l'Alta Garona
* Consell General de l'Alta Garona

## Referències

* ↑ «ésAdir > l'Alta Garona». [Consulta: 1r febrer 2025].
* ↑ «La Région Occitanie» (en francès). [Consulta: 1r febrer 2025].
* ↑ Populations légales 2019: 31 Haute-Garonne, INSEE
* ↑ Verpeaux, Michel; Rimbault, Christine. Les collectivités territoriales et la décentralisation (en francès). La Documentation française, 2024-01-10. ISBN 978-2-11-157827-2.
* ↑ Lluch i Martín, Enric. Enric Lluch i Martín: l'obra escrita. Institut d'Estudis Catalans, 2007, p.41. ISBN 8472839044.

## Enllaços externs

* Consell General de l'Alta Garona (francès)
* Comitè Departamental de Turisme Arxivat 2010-01-23 a Wayback Machine. (francès)
* Ajuntament de Tolosa
# Amstel Gold Race 2006

L'Amstel Gold Race 2006 fou la 41a edició de l'Amstel Gold Race. La cursa es disputà per les carreteres de la província neerlandesa de Limburg, el diumenge 16 d'abril del 2006.
Fränk Schleck aconseguí la victòria després d'atacar des d'un grup que també contenia el segon classificat, Steffen Wesemann, entre altres ciclistes. Michael Boogerd aconseguí superar el seu ex-company d'equip Karsten Kroon a la pujada al Cauberg per quedar-se el tercer lloc.

## Classificació

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Fränk Schleck | Team CSC | 6h 25' 39" |
| 2 | Steffen Wesemann | T-Mobile Team | + 22" |
| 3 | Michael Boogerd | Rabobank | + 46" |
| 4 | Karsten Kroon | Team CSC | + 48" |
| 5 | Patrik Sinkewitz | T-Mobile Team | m. t. |
| 6 | Davide Rebellin | Gerolsteiner | m. t. |
| 7 | Miguel Ángel Martín Perdiguero | Phonak Hearing Systems | m. t. |
| 8 | Paolo Bettini | Quick Step-Innergetic | + 53" |
| 9 | Stefan Schumacher | Gerolsteiner | + 57" |
| 10 | Serguei Ivanov | T-Mobile Team | + 1'07" |

## Referències

* ↑ El gener de 2016, a Michael Boogerd se li van anul·lar els resultats obtinguts del 2005 al 2007

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Amstel Gold Race (anglès) (neerlandès)
# Emilio Insolera

Emilio Insolera (13 de gener de 1979) és un actor i productor italià-estatunidenc, conegut per Sign Gene: The First Deaf Superheroes (2017).
El setembre de 2019 es va anunciar que Insolera s'havia unit a la pel·lícula d'espies de Universal Pictures The 355 de l'escriptor i productor d'X-Men: Apocalypse, Simon Kinberg, al costat de Jessica Chastain, Penélope Cruz, Diane Kruger, Lupita Nyong'o, Fan Bingbing i Sebastian Stan. Universal Pictures llançarà la pel·lícula en 2022.
Insolera va néixer sord de pares sords italians a Buenos Aires, Argentina i es va criar a Itàlia i als Estats Units.
Insolera va escriure, va dirigir i va produir el llargmetratge de superherois Sign Gene. La pel·lícula, filmada entre el Japó, EE. UU. I Itàlia, se centra en els superherois sords que tenen la capacitat de crear poders sobrehumans mitjançant l'ús de la llengua de signes.
Sign Gene va rebre crítiques positives dels crítics. A Los Angeles Times, Michael Rechtshaffen descriu la "veu cinematogràfica única i fresca com un popurri de ritme ràpid de material d'arxiu combinat amb llenguatge de senyals i seqüències d'acció estroboscòpica realitzades per un elenc sord, efectes de vídeo que simulen material de pel·lícula granulada i estrident i aquesta barreja de so envoltant abans esmentada, amb un resultat final que resulta tan tremendament inventiu com a potenciador ".

## Referències

* ↑ McDonald, Coby. «When Sign Language is a superpower». Pacific Standard, 10-04-2018.
* ↑ «Deaf actor Emilio Insolera joins the Simon Kinberg Thriller 355». [Consulta: 20 setembre 2019].
* ↑ TJ. «Father of Sign Gene» (en anglès). Tokyo Journal, 24-10-2015. [Consulta: 21 març 2017].
* ↑ Rechtshaffen, Michael. «Inventive 'Sign Gene' chronicles derring-do of first deaf superheroes». Los Angeles Times, 12-04-2018.
# Rosa Fuertes

Rosa Fuertes va ser una soprano del segle xix, que des de ben petita va estudiar música amb Francsico Turell.
Va fer el seu debut al Teatre Tívoli de Barcelona l'any 1888 amb l'òpera Marina, d'Emilio Arrieta. Va tindre una carrera exitosa en la qual se la conegué per la interpretació de repertori com el d'El Maestro Campanone, El molinero de Subiza, o La guerra santa, entre d'altres.
Va triomfar en la sarsuela, ja que es caracteritzava per tenir un gran domini de la tècnica i una gran extensió vocal.
Va actuar als principals teatres de Barcelona, Sevilla, Màlaga, Madrid, València i Lisboa.

## Referències

* ↑ «El molinero de Subiza» (en castellà). [Consulta: 5 gener 2023].

## Bibliografia

* ALONSO, Celsa. «Anguerri Profitós, Jorge.», Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002
# Admiralty House

L'Admiralty House, a Londres, fou dissenyada per Robert Taylor i el seu protegit Samuel Pepys Cockerell i inaugurada el 1786. Construïda a instàncies de l'almirall Lord Howe, First Lord of the Admiralty el 1782-83, era la residència oficial dels primers Lords de l'almirallat fins al 1964, i també ha estat la casa de diversos primers ministres britànics mentre es renovava 10 Downing Street. El president John F. Kennedy hi assistí en una reunió amb el primer ministre Harold Macmillan el 1962 per parlar de la reacció dels aliats a l'amenaça comunista.

## Referències

* ↑ «Admiralty House». Survey of London. Universitat de Londres. [Consulta: 8 maig 2010]. «The present building was erected in 1786–8 from the designs of Samuel Pepys Cockerell, Surveyor to the Board of Admiralty, and a pupil of Sir Robert Taylor.»
# 1251 Avenue of the Americas

L'Exxon Building, tan conegut amb el nom de 1251 Avenue of the Americas (la seva adreça) és un gratacel de New York. Situat a la Sisena Avinguda, que porta també el nom d'Avenue of the Americas, forma part del Rockefeller Center, i dels XYZ Buildings, tres torres d'arquitectures veïnes. Els plànols de l'edifici daten de 1963, i van ser realitzats per Harrison i Abramovitz.

## Històric

Les tres lletres XYZ corresponen a la talla creixent dels tres gratacels. L'Exxon Building correspon a la X, i mesura 229 metres per a 54 pisos, tot i que va ser el segon en construir-se, el 1971. L'edifici Y és el McGraw-Hill Building, construït el 1969 i que mesura 206 metres, i el Z és el Celanese Building, que culmina a 180 metres. L'Exxon Building constitueix el segon edifici més alt del Rockefeller Center darrere el GE Building, que ateny 259 metres.
Encara que els tres edificis portin el nom d'empreses americanes, només el Mac Graw Hill és actualment ocupat per l'empresa. La companyia ExxonMobil ha desplaçat les seves oficines a Brooklyn, i ja no posseeix ara cap edifici al Rockefeller Center.
# James Hilton

James Hilton (Leigh, Lancashire, 9 de setembre de 1900 - Long Beach, Califòrnia, 20 de desembre de 1954) va ser un novel·lista anglès, autor de diversos best-sellers, incloent Lost Horizon i Goodbye, Mr. Chips.

## Biografia

Nasqué a Leigh, Greater Manchester, James Hilton va ser educat a Leys School, Cambridge i el Christ's College, Cambridge. Hilton va escriure els seus dos llibres més recordats, Lost Horizon i Goodbye, Mr. Chips quan vivia a una casa Oak Hill Gardens, Woodford Green recorda. Es casà dues vegades i morí a Long Beach, Califòrnia.

## Obres de Hilton

* Catherine Herself, 1920
* Storm Passage, 1922
* The Passionate Year, 1924
* Dawn Of Reckoning (Rage In Heaven), 1925
* Meadows Of The Moon, 1926
* Terry, 1927
* The Silver Flame (Three Loves Had Margaret), 1928
* Murder at School (U.S. title: Was It Murder?), publicat sota el pen-name Glen Trevor, 1931
* And Now Goodbye, 1931
* Contango (Ill Wind), 1932
* Knight Without Armour (Without Armor), 1933
* Lost Horizon, 1933
* Goodbye, Mr. Chips, 1934
* We Are Not Alone, 1937
* To You, Mr Chips, 1938
* Random Harvest, 1941
* The Story Of Dr. Wassell, 1944
* So Well Remembered, 1945
* Nothing So Strange, 1947
* Twilight Of The Wise, 1949
* Morning Journey, 1951
* Time And Time Again, 1953
Diverses novel·les seves van ser adaptades al cinema entre elles Lost Horizon, Goodbye, Mr. Chips i The Story of Dr. Wassell (1944), protagonitzada per Gary Cooper.

## Referències

* ↑ «James Hilton, English novelist». Encyclopædia Britannica [Consulta: 18 agost 2016].

## Enllaços externs

* James Hilton Society (June 2009)
* Works by James Hilton at Project Gutenberg Australia
* Lost Horizon: NonProfit Fan Club of James Hilton's Book and Inspired Arts Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Adranosita-(Fe)

L'adranosita-(Fe) és un mineral de la classe dels sulfats que cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva fórmula és: (NH₄)₄NaFe3+ 2(SO₄)₄Cl(OH)₂.
El seu nom prové del déu grec Adranos, qui segons la llegenda visqué sota l'Etna abans de ser expulsat per Hephaestus. Originalment es va descriure com una fase antropogènica que es formava en una escombrera de carbó, fins que es va trobar de manera natural en una fumarola és al cràter La Fossa, a Lipari, dins les Illes Eòlies (Sicília, Itàlia), la seva localitat tipus.

## Referències

* 1 2 «Adranosite-(Fe)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 setembre 2015].
# A-2001

L'A-2001 (anteriorment denominada CA-602) és una carretera de la província de Cadis de 17,86 km de recorregut, que va des del Puerto de Santa María fins a Sanlúcar de Barrameda (interseccionant amb la A-480). Forma part de la xarxa de carreteres de la Junta de Andalucía.

## Referències

* ↑ «Actualització Xarxa de carreteres d'Andalusia» (en castellà). Junta de Andalucia, 01-06-2013. [Consulta: 8 gener 2014].
# Jap

Jap, en anglès, és una abreviació de la paraula "japonès". Avui dia és considerat com un comentari racista, encara que en països de parla anglesa difereixen en el grau que ells consideren l'expressió ofensiva. Als Estats Units, els japonesos americans consideren el terme ofensiu o polèmic, fins i tot quan es fa servir com una abreviatura. Anteriorment, jap no es considerava ofensiu, però, després dels esdeveniments de la Segona Guerra Mundial, va esdevenir un terme despectiu.
Les tres lletres oficials i les lletres dels codis internacionals de país (ISO 3166) pel Japó són JPN i JP, mentre que els codis de llengua internacional (ISO 639) per a l'idioma japonès és JPN i ja i no jp).

## Història i etimologia

Segons el Diccionari Anglès d'Oxford, "japonès" com a abreviatura de "Japonès" era d'ús col·loquial a Londres al voltant de 1880. Un exemple de l'ús benigne va ser el nomenament anterior de la Boondocks Road al Comtat de Jefferson, Texas, anomenada originalment "Jap Road", quan va ser construïda el 1905 per honorar un popular conreador d'arròs procedent del Japó.
Més tard, popularitzat durant la Segona Guerra Mundial per descriure aquells d'ascendència japonesa, "Jap" va ser utilitzat en titulars dels diaris per referir-se als japonesos i el Japó Imperial. "Japonès" va esdevenir un terme despectiu durant la guerra, més que "NIP". Alguns en el Cos de Marines dels Estats Units també va tractar de combinar la paraula "japonesos" per "micos" per crear una nova descripció, "Japes", per als japonesos. No obstant això, mai aquest neologisme es va fer popular. Als Estats Units i el Canadà, el terme és considerat despectiu; Webster's Dictionary assenyala que és "generalment despectiu". Al Regne Unit es considera despectiu, i el diccionari Oxford el defineix com a ofensiu.

## Arreu del món

A Singapur i a Hong Kong, el terme és usat lliurement com una contracció de l'adjectiu "japonès". L'australià servei de notícies d'Àsia Premeu també utilitza el terme. El 1970, el dissenyador de moda japonès Kenzo Takada va obrir la "Jungle Jap" boutique a París. En el mateix Japó, els japonesos són apàtics sobre el terme, d'acord amb un estudi de 2004.

## Referències

* ↑ Gil Asakawa, Nikkeiview: JapJapJapJapJapJapJap, 8 de juliol, 2004.
* ↑ Paul Fussell, Wartime: Understanding and Behavior in the Second World War, Oxford University Press, 1989, p. 117.

## Enllaços externs

* Jap en literatura (anglès)
* U.S. Publicacions del govern respecte Japs (anglès)
# Amstel Gold Race femenina

L'Amstel Gold Race femenina és una cursa ciclista femenina d'un dia que es disputa a la província de Limburg, als Països Baixos. Creada el 2001, en paral·lel a la seva homònima masculina, el 2003 va formar part del calendari de la Copa del món de ciclisme en ruta femení. Aquell mateix any es va disputar la seva última edició, fins al 2017, que es va recuperar i és una de les proves de l'UCI Women's WorldTour.
La primera vencedora fou la neerlandesa Debby Mansveld.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2001 | Debby Mansveld | Mirjam Melchers | Leontien van Moorsel |
| 2002 | Leontien van Moorsel | Mirjam Melchers | Katherine Bates |
| 2003 | Nicole Cooke | Olivia Gollan | Edita Pučinskaitė |
| 2017 | Anna van der Breggen | Lizzie Deignan | Annemiek van Vleuten Katarzyna Niewiadoma |
| 2018 | Chantal Blaak | Lucinda Brand | Amanda Spratt |
| 2019 | Katarzyna Niewiadoma | Annemiek van Vleuten | Marianne Vos |
| 2020 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2021 | Marianne Vos | Demi Vollering | Annemiek van Vleuten |
| 2022 | Marta Cavalli | Demi Vollering | Liane Lippert |
| 2023 | Demi Vollering | Lotte Kopecky | Shirin van Anrooij |
| 2024 | Marianne Vos | Lorena Wiebes | Ingvild Gåskjenn |
| 2025 | | | |

## Referències

* ↑ «Women’s Amstel Gold Race 2024 Race Preview» (en anglès). procyclinguk, 12-04-2024. [Consulta: 18 desembre 2024].
* ↑ «Amstel Gold Race Ladies Edition past winners» (en anglès). cyclingnews, 08-04-2021. [Consulta: 18 desembre 2024].

## Vegeu també

* Amstel Gold Race

## Enllaços externs

* Web oficial
* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
* Palmarès a cyclebase.nl
# Roser Arqués

Roser Arqués (Deltebre, 1985) és una fotògrafa catalana. Estudia l'Escola d'Art i Disseny de la Diputació de Tarragona. Posteriorment fa dues masterclass amb els fotògraf Ricky Dàvila i Jordi Bernadó.
Alguns dels seus projectes més recents són: “This is not USA”, és un projecte en el qual la incidència de la cultura visual és molt present. L'artista ens planteja la relació existent entre els paisatges desèrtics dels Estats Units i el Delta de l'Ebre; “Introspective”, és una sèrie molt personal, íntima. Neix de la necessitat de l'autoconeixement mitjançant la imatge; “No lugares”, és un projecte que reprèn l'interès de l'artista té pel camp de l'antropologia i de la identitat; i “Espais indecisos”, pren com a inspiració els textos d'un dels paisatgistes més reconeguts internacionalment, Gilles Clément. En les seves obres, Arqués, ens parla d'espais abandonats, cases semi derruïdes, etc. Aquest últim projecte a estat un dels quatre seleccionats en la convocatòria #ebregent 2015 al Centre d'Art Lo Pati d'Amposta. També ha participat en Stripart 2016, 21a Mostra d'Art Jove, convocada pel Centre d'Art Guinardó, de Barcelona.
L'obra de Roser Arqués té un fonament intel·lectual, un component teòric important que sosté el seu treball i hi aporta idees per al seu desenvolupament com a creadora. Hi ha en les seves fotografies aspectes antropològics, socials, de relació amb el seu entorn, en el qual el paisatge és essencial.
L'any 2010: Millor projecte de fotografia de l'Escola, que va convertir en un llibre autoeditat titulat Les festes a les Terres de l'Ebre. Aquest treball també fou seleccionat en el festival Emergent Lleida 2010
Web personal: www.roserarques.com

## Referències

* 1 2 3 4 SALCEDO MILIANI, Antonio, Plural Femení. Dones artistes a les comarques de Tarragona. Fotografia. Audiovisual, Diputació de Tarragona, Tarragona, 2016.
# Adrar Tmar

L'altiplà d'Adrar (amazic: ⴰⴷⵔⴰⵔ, literalment ‘Muntanya’), conegut també com a Adrar Tmar per distingir-lo de les muntanyes Adrar de Mali, és un conjunt d'altiplans del Sàhara que cobreix una superfície de 150.000 km² al nord de Mauritània.
Fou poblat al neolític i la seva desertificació ha deixat les restes arqueològiques intactes entre les quals els cercles de pedra i l'antiga ciutat d'Azougui. Les seves depressions estan seguides per ueds (rius generalment secs) o a les depressions tancades (anomenades grayr) estan plenes de sebkhas (llacunes salades generalment seques excepte els períodes de pluja). L'altura màxima és el Dhar, de 830 metres. Coneguda per les seves gorgues i dunes, hi viu poca gent, la majoria a la ciutat d'Atar. Hi ha altres oasis: Azougui, Ksar Torchane, Toungad, Oujeft i Chinguetti.
La zona fou habitada pels bafour. Els portuguesos encara anomenaven aquestes muntanyes com «muntanyes de Bafor» en el segle xvi però a partir del segle x hi havien entrat els lamtuna i el seu cap Abu-Bakr ibn Úmar va conquerir Chinguetti i després efímerament Ghana; tres segles més tard els makil, expulsats pels marínides del Marroc, es van dirigir al sud i van sotmetre a les tribus amazigues; el moviment marabut del segle XV també va contribuir a difondre l'àrab; en aquesta època es va establir la jerarquia a la societat; a dalt els guerrers o hasan, després els marabut o zuaya i finalment els tributaris o zenaga, i sota de tot els esclaus (bafour, negres, mestissos) coneguts com a haratin.
El territori estava regit per un emir que fou independent fins al 1909. La zona fou ocupada per la columna Gouraud aquest any 1909. L'emir fou posat sota protectorat francès però es va revoltar el 1932 i la lluita va durar dos anys.

## Vegeu també

* Emirat d'Adrar
# Liara Roux

Liara Roux és una escriptora, treballadora sexual, directora de pornografia independent i activista dels drets humans nord-americana amb un gran nombre de seguidors en línia.
Roux és una escort de gamma alta i lluita contra la discriminació estructural contra les treballadores sexuals. Segons la seva opinió, les treballadores sexuals es poden descriure com a un grup marginat, posades en perill per SESTA i sense rebre'n cap benefici. A més, estava molt en contra de la decisió de Tumblr de prohibir el porno a la seva plataforma. Ha escrit per a Vice Media i HuffPost. La seva primera novel·la, Whore of New York: A Confession, es publicà el novembre de 2021.
Roux està totalment en contra dels conceptes queer i genderqueer. Orgullosa de la seva feminitat, està compromesa des de finals d'abril del 2020 i s'hauria de casar el 2022 amb un home que viu a Boston, Massachusetts.

## Referències

* ↑ «Would seeing more condoms in porn increase condom use in real life?». The Washington Post. [Consulta: 26 març 2021].
* ↑ «VR escort film pulled from SXSW amid allegations of misconduct. The empowering SXSW short that wasn't.». engadget. [Consulta: 26 març 2021].
* ↑ «Bitcoin: The Future of the Oldest Profession?». OZY. Arxivat de l'original el 5 de febrer 2022. [Consulta: 26 març 2021].
* ↑ «Why FOSTA/SESTA Harms Those It Supposedly Serves». Psychology Today. [Consulta: 27 març 2021].
* ↑ «Pornoverbot auf Tumblr zeigt, wer im Netz wirklich die Macht hat». Der Standard. [Consulta: 27 març 2021].
* ↑ «Coming Out As a Sex Worker, Coming Out As a Person» (en anglès). www.vice.com. [Consulta: 6 maig 2021].

## Enllaços externs

* Liara Roux - Lloc web oficial
* Plataformes que discriminen les treballadores sexuals: #supervivorsagainstesta, document de Liara Roux et. al.
* Liara Roux a HuffPost
* Liara Roux a Vice
# AAV De Volewijckers

L'Amsterdamsche Voetbal Vereniging De Volewijckers fou un club de futbol neerlandès de la ciutat d'Amsterdam.

## Història

El club va ser fundat el dia 1 de novembre de 1920. El 1942 es proclamà campió nacional, el seu major èxit. El 1954 esdevingué professional i jugà a l'Eredivisie entre 1961 i 1963. El 1974 es fusinà amb Blauw Wit i DWS per formar el FC Amsterdam. De Volewijckers continuà com a club amateur, fins que el 2013 es fusionà amb DWV per formar DVC Buiksloot.

## Palmarès

* Lliga neerlandesa de futbol:
** 1942

## Referències

* ↑ «Netherlands - Foundation Dates». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Netherlands - Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Official website of De Volewijckers (neerlandès)
# Alta muntanya

L'alta muntanya és un terreny muntanyenc, relativament elevat però d'altitud no específica que té condicions geogràfiques particulars de neu, gel, clima, radiació ultraviolada, etc., i en què existeixen riscos associats per a les persones si s'hi exposen.
En guies de natura generalistes als Països Catalans, l'alta muntanya es correspon als termes més tècnics dels estatges subalpí i alpí. És a dir, més o menys per sobre dels 1.600 metres, depenent del microclima i l'encarament (solana, obaga), etc. En llocs amb muntanyes més altes o de contrades més boreals o septentrionals, també inclouria l'estatge nival.
Per sota de l'alta muntanya es troba la muntanya mitjana (o estatge montà), seguida de la terra baixa (o estatge basal).

## Perills associats

Alguns dels perills que es poden experimentar a l'alta muntanya són:
* Temperatures extremadament baixes
* Caigudes de llamps
* Allaus de neu
* Radiació solar intensa
* Despreniments de roques i pedres
* Caigudes des de gran altura
* A grans altures, falta d'oxigen
* Encontres amb animals salvatges
* En barranquisme i altres esports aquàtics, ofegament
* Desorientació

## Referències

* ↑ "Habitats i vegetació" Arxivat 2020-01-30 a Wayback Machine., a Parc Natural de les Capçaleres del Ter i del Freser, GenCat. [Accedit el 14-09-2020].
* 1 2 Estatges de vegetació. Tipus de boscos, a Els bolets dels nostres boscos, Associació Micològica Joaquim Codina. [Accedit el 14-09-2020].

## Vegeu també

* Límit arbori
* Solana
* Obaga
* Zona climàtica
* Estatge basal o terra baixa
* Estatge montà
* Estatge subalpí
* Estatge alpí
* Estatge nival o de les neus perpètues
* Muntanya mitjana
* Zonació altitudinal, estatges climàtics, pisos climàtics o estatges de vegetació