OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aligot

L'aligot (en occità, «aligòt») és una especialitat gastronòmica occitana originària del massís d'Aubrac i estesa per les regions d'Alvèrnia i Llemosí. El nom prové d'«aliqu'ot», del llatí «ali quod» amb el significat d'«alguna cosa».
És un puré de patates mesclat amb un formatge fresc (tipus tomme) del formatge del Cantal o de la Guiòla que es barreja i es pasta durant força temps amb un bastó de fusta per aconseguir una textura espessa. Pot estar una mica condimentat amb all i amb algun trosset de formatge adobat.
És tradició fer i tastar l'aligot als hostals de ramaders, anomenats «burons». Es pot trobar servit junt amb botifarra o d'altres carns de companatge.

## Origen

L'aligot, com la trufada i plats similars, començà com a plat de pobres, amb molles de pa en comptes de patata, que es van incorporar més tard. Es va estendre a altres llocs, o almenys la coneixença d'ells, perquè ja al segle xii (la versió amb pa, doncs) era servit pels monjos d'Aubrac als pelegrins que travessaven la Via Podiensis cap a Compostel·la. Aquest fet és origen de la llegenda que explica l'origen del nom d'aquest plat: Es diu que els pelegrins creuaven la regió demanant ali quod per menjar i els monjos, al començament, els donaven pa amb formatge. A poc a poc el mot va anar evolucionant en aliquot i després en aligot.
Al mateix temps, d'altra banda, el plat se sofisticava, primer amb la inclusió de patates, que més tard es presentarien en forma de puré, al final fins i tot amb nata i altres ingredients, fins a arribar a la recepta actual. Avui en dia el plat s'ha popularitzat i és freqüent menjar-ne a dinars festius, en restaurants o a mercadets de Nadal (car se'n pren ben calent i porta moltes calories).
Aquest plat es va estendre l'últim quart del segle XIX a altres regions del Massís Central i més àmpliament a França, sobretot arran de l'èxode rural dels bougnats cap a París.

## Referències

* ↑ Anglade, Jean. Mémoires paysannes (en francès). Editions de Borée, 2003, p. 9. ISBN 978-2-84494-153-4.
* ↑ Victoire, Honorin. Petite encyclopédie du feu de bois (en francès). JC Lattès, 2007-11-21. ISBN 978-2-7096-3207-2.
* ↑ Léveillé, Sylvianne. La Cuisine Auvergnate (en francès). Editions Jean-paul Gisserot, 2011, p. 92-93. ISBN 978-2-87747-778-9.
* ↑ Pilleboue, Jean «Noms de produits, noms de pays : magies des noms». Géographie et cultures, 50, 01-11-2004, pàg. 122–129. DOI: 10.4000/gc.17168. ISSN: 1165-0354.
* ↑ Etcheverria, Olivier; Bras, Michel «Existe-t-il un goût de l’Aubrac ?». Géographie et cultures, 50, 01-11-2004, pàg. 63–75. DOI: 10.4000/gc.16935. ISSN: 1165-0354.
* ↑ Etcheverria, Olivier «Le tourisme « gourmand » existe-t-il ?» (en francès). Téoros. Revue de recherche en tourisme, 35, 2, 12-12-2016. ISSN: 0712-8657.
* ↑ Wirth, Laurent. Un équilibre perdu: évolution démographique, économique et sociale du monde paysan dans le Cantal au XIXe siècle (en francès). Presses Univ Blaise Pascal, 1996, p. 209. ISBN 978-2-87741-073-1.

## Vegeu també

* Cantou
* Cuina occitana
* Tomme
* Trufada

## Enllaços externs

* Fotos d'aligotades populars i recepta, a la web del departament de l'Avairon (francès)
# Associació d'Estudiants de la Bíblia, L'Aurora

L'Associació d'Estudiants de la Bíblia, L'Aurora és el nom jurídic utilitzat per una branca dels anomenats Estudiants de la Bíblia. Es va fundar amb la intenció de convertir-se en una editorial per començar la distribució dels Estudis de les Escriptures sèrie escrita per Charles Taze Russell, que la Societat Watch Tower va deixar de publicar i distribuir l'any 1927. Per la seva difusió utilitza la revista L'Aurora o en anglès The Dawn and Herald of Christ's Presence.

## Referències

* ↑ (anglès) WTB&TS, "God's Kingdom of a Thousand Years Has Approached" (1973) p.347
* ↑ Crompton, Robert. Counting the Days to Armageddon: The Jehovah's Witnesses and the Second Presence of Christ (en anglès). James Clarke & Co., 1996, p.150. ISBN 0227679393.

## Vegeu també

* Associació cristiana del Mil·lenni
* Moviment d'Estudiants de la Bíblia

## Enllaços externs

* Associació d'Estudiants de la Bíblia <El Alba> (castellà)
# American Basketball Association II

L'American Basketball Association (ABA) és una competició professional masculina de basquetbol creada l'any 1999, com una recreació de la desapareguda ABA, de la qual n'agafà el nom.

## Història

La nova versió de l'American Basketball Association fou creada l'any 1999 per Joe Newman i Richard Tinkham. Durant les dues primeres edicions, 2000-01 i 2001-02, fou coneguda amb el nom d'ABA 2000. La tercera edició fou suspesa i quan fou represa la temporada 2003-04 ja adoptà simplement el nom d'ABA. A partir d'aquest any la lliga inicià un ambiciós procés d'expansió amb resultats força caòtics. Molts equips desaparegueren inclòs abans de disputar cap partit.

## Historial

| Temporada | Campió | Finalista | Resultat |
| 2000-01 | Detroit Dogs | Chicago Skyliners | 107-91 |
| 2001-02 | Kansas City Knights | Southern California Surf | 118-113 |
| 2002-03 | no es disputà | no es disputà | no es disputà |
| 2003-04 | Long Beach Jam | Kansas City Knights | 126-123 |
| 2004-05 | Arkansas RimRockers | Bellevue Blackhawks | 118-103 |
| 2005-06 | Rochester Razorsharks | SoCal Legends | 117-114 |

## Enllaços externs

* Web oficial de l'ABA Arxivat 2013-10-28 a Wayback Machine.
# Arctic Race of Norway 2019

L'Arctic Race of Norway 2019, 7a edició de l'Arctic Race of Norway, es disputà entre el 15 i el 17 d'agost de 2019 sobre un recorregut de 687 km repartits quatre etapes. L'inici de la cursa va tenir lloc a Å, mentre el final fou a Narvik. La cursa formava part del calendari de l'UCI Europa Tour 2019, amb una categoria 2.HC.
El vencedor final fou el kazakh Alexei Lutsenko (Astana Qazaqstan Team). L'acompanyaren al podi el francès Warren Barguil (Arkéa-Samsic) i el letó Krists Neilands (Israel Cycling Academy).

## Equips

L'organització convidà a prendre part en la cursa a quatre equips UCI WorldTeams, tretze equips continentals professionals i tres equips continentals:

## Etapes

| Etapa | Data | Ciutats d'etapa | type | Distància (km) | Vencedor de l'etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 15 de ago | Å – Leknes | etapa accidentada | 182 | Mathieu van der Poel | Mathieu van der Poel |
| 2a etapa | 16 de ago | Henningsvær – Svolvær | etapa plana | 168,5 | Bryan Coquard | Mathieu van der Poel |
| 3a etapa | 17 de ago | Sortland | etapa de mitja muntanya | 176,5 | Odd Christian Eiking | Warren Barguil |
| 4a etapa | 18 de ago | Lødingen – Narvik | etapa plana | 166,5 | Markus Hoelgaard | Aleksei Lutsenko |

### Etapa 1

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 2

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 3

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 4

Font: ProCyclingStats :

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Evolució de les classificacions

| Etapa | Vencedor | Classificació general | Classificació per punts | Classificació de la muntanya | Classificació dels joves | Classificació per equips | Combativitat |
| 1 | Mathieu van der Poel | Mathieu van der Poel | Mathieu van der Poel | Steve Cummings | Mathieu van der Poel | Sport Vlaanderen-Baloise | Alexey Lutsenko |
| 2 | Bryan Coquard | Mathieu van der Poel | Mathieu van der Poel | Steve Cummings | Mathieu van der Poel | Sport Vlaanderen-Baloise | Erik Resell |
| 3 | Odd Christian Eiking | Warren Barguil | Mathieu van der Poel | Steve Cummings | Krists Neilands | Astana Qazaqstan Team | Erlend Jordbrekk Blikra |
| 4 | Markus Hoelgaard | Alexey Lutsenko | Alexey Lutsenko | Odd Christian Eiking | Krists Neilands | Astana Qazaqstan Team | Jonas Iversby Hvideberg |
| Final | Final | Alexey Lutsenko | Alexey Lutsenko | Odd Christian Eiking | Krists Neilands | Astana Qazaqstan Team | no entregat |

## Referències

* ↑ «2019 7th Arctic Race of Norway (2.HC)». procyclingstats.com.
# Creuer Ulpio Traiano

L'Ulpio Traiano era un creuer lleuger de la Regia Marina italiana de la classe Capitani Romani, construït durant la Segona Guerra Mundial. Mai va entrar en servei perquè va ser enfonsat pels incursors britànics mentre estava sent acabant d'acondicionar.

## Història

Va ser construït pels Cantieri Navali Riuniti a la drassana de Palerm, on es va posar el seu casc el 28 de setembre de 1939.
El vaixell, avarat el 30 de novembre de 1942, va ser enfonsat, poc més d'un mes després del seu avarament, el 3 de gener de 1943 per uns incursions britàniques que van aconseguir penetrar al port de Palerm, on havia estat amarrat per a equipar-lo.
Els assaltants van desembarcar d'un submarí a bord d'un chariot, un torpedo tripulat, van passar per les xarxes de barrera col·locades per defensar el port i, veient el creuer atracat al moll en una fase avançada de preparació, van aplicar la càrrega explosiva frontal del carro a la nau del vaixell. Després van extreure el destructor Grecale, la torpedinera Ciclone i un vaixell mercants, però les mines no van explotar com que els assaltants britànics no van tenir temps d'activar-les, mentre que a les vuit del matí el creuer va explotar, va bolcar i quedar danyat irreparablement. Els dos assaltants britànics, els noms dels quals eren Dick Greenland i Alec Ferrier van ser fets presoners i després del 8 de setembre, presos pels alemanys, van ser traslladats al Marlag de Westertimke, del qual van ser alliberats el maig de 1945 a l'arribada de les tropes aliades. Es van recuperar les restes del naufragi del 10 d'octubre de 1946 al 24 de juliol de 1947 i l'any 1948 es va desmantellar el naufragi.

## Notes

* ↑ «Palermo Operazione Principal – I Chariots». Arxivat de l'original el 2010-11-01. [Consulta: 1r novembre 2010].
* ↑ I chariots erano minisommergibili simili ai "maiali" della Regia Marina.
* ↑ Warshofsky, Fred. War Under Waves. Pickle Partners Publishing, 2019. ISBN 9781839741517.

## Bibliografia

* Chesneau. All the World Fighting's Ships 1922-1946. Annapolis, MD: Naval Institute Press, 1980. ISBN 978-0-85177-146-5.
* Gardiner, Robert. Conway's All the World's Fighting Ships 1922-1946. Londrres: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7.
* Andò, Elio. Incrociatori leggeri classe "CAPITANI ROMANI". Parma: Ermanno Albertelli Editorial, 1994. ISBN 978-88-85909-45-8.
* Whitley, M. J.. Cruisers of World War Two: An international encyclopedia. Londres: Arms and Armou, 1996. ISBN 1-86019-874-0.
# Aligot alaample

L'aligot alaample (Buteo platypterus) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita boscos poc densos d'Amèrica, al sud del Canadà des d'Alberta cap a l'est fins Nova Brunswick i Nova Escòcia, i cap al sud per l'est dels Estats Units, Cuba i Puerto Rico. Passa l'hivern al sud de Mèxic, Amèrica Central i del Sud fins a Bolívia i sud del Brasil. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Aligot alaample». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 285. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Broad-winged Hawk. Buteo platypterus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Raion de Saldus

El raion de Saldus era un dels raions en els quals es dividia administrativament Letònia abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009.

## Referències

* ↑ Pāvils, G. «District map of Latvia» (en anglès), 2009. [Consulta: 22 febrer 2025].
# Associació de Conferències Episcopals d'Àfrica Central

L'Associació de Conferències Episcopals d'Àfrica Central (Association des Conférences Episcopales de l'Afrique Centrale, ACEAC) és un organisme de l'Església catòlica que reuneix els bisbes d'algunes nacions de l'Àfrica central.

## Història

ACEAC es va establir a 1970 i està establerta a Kinshasa a la República Democràtica del Congo.

## Membres de ACEAC

Els bisbes de les següents Conferències episcopals formen part de l'ACEAC:
* Conferència dels bisbes catòlics de Burundi (Conférence des Evêques catholiques du Burundi, CECAB);
* Conferència Episcopal Nacional del Congo (Conférence Episcopal Nationale du Congo, CENCO);
* Conferència Episcopal de Ruanda (Conférence Episcopale du Rwanda, C.Ep.R.).

## Llista de Presidents

* Arquebisbe Paul-Pierre-Yves Dalmais, S.J. (1971 - 1974)
* Bisbe Faustin Ngabu (1985 - 1990)
* Bisbe Evariste Ngoyagoye (1990 - 2001)
* Bisbe Frédéric Rubwejanga (2001 - 2002)
* Bisbe Nicolas Djomo Lola (2002 - juliol 2007)
* Arquebisbe Simon Ntamwana,(2007 - 2013)
* Bisbe Smaragde Mbonyintege, des de 2013

## Referències

* ↑ Association des Conférences Episcopales de l'Afrique Centrale (A.C.E.A.C.) a gcatholic.org
* ↑ Kinshasa : l'association des Conférences Episcopales d'Afrique Centrale et ses partenaires échangent sur son Plan opérationnel Arxivat 2018-06-30 a Wayback Machine., Caritas Congo
# American Economic Association

L'American Economic Association (AEA) és una learned society en el camp d'economia, establerta a Nashville, Tennessee. Publica una de les revistes acadèmiques més prestigioses en economia: The American Economic Review. L'AEA va ser establerta el 1885 a Saratoga, Nova York pels economistes més joves formats a l'escola històrica alemanya; i des de 1900 l'ha estat sota el control d'acadèmics.
Els propòsits de l'Associació són: 1) L'encoratjament de la recerca econòmica, especialment l'estudi històric i estadístic de les condicions reals de la vida industrial; 2) Publicacions en temes econòmics; 3) Fomentar la llibertat en les discussions econòmiques. L'Associació com a tal agafarà cap posicionament ni activit sobre posicionaments econòmics. El seu president actual és William D. Nordhaus De Yale.

## Referències

* ↑ Oswald, Andrew J. «An Examination of the Reliability of Prestigious Scholarly Journals: Evidence and Implications for Decision-Makers». Economica, 74, 293, 2007, pàg. 21–31. DOI: 10.1111/j.1468-0335.2006.00575.x.
* ↑ Clark Northrup, Cynthia. «American Economic Association». A: The American economy : a historical encyclopedia. Volume 2. Santa Barbara, Calif.: ABC-CLIO, 2003, p. 9-10. ISBN 1576078671.
* ↑ «History and Objectives». American Economics Association. [Consulta: 3 febrer 2015].
* ↑ Bernstein, Michael A. «A Brief History of the American Economic Association». American Journal of Economics & Sociology, 67, 5, 2008, pàg. 1007–1023. DOI: 10.1111/j.1536-7150.2008.00608.x.
* ↑ The New Palgrave Dictionary of Economics, 2nd Edition (2008), American Economic Association (abstract).
* ↑ «AEA Officers». [Consulta: 1r setembre 2012].
# Arctoteri

L'arctoteri (Arctotherium) és un gènere d'ossos extints que visqueren a Meso-amèrica i Sud-amèrica durant el Plistocè. Aquests ossos eren parents d'Arctodus simus i l'actual os d'antifaç (Tremarctos ornatus).
Durant molt de temps només es trobaren fòssils d'arctoteri a Sud-amèrica (Veneçuela, Bolívia, el Brasil, l'Uruguai, l'Argentina i Xile), però el 2008 se'n trobaren dents fossilitzades al Salvador. Les espècies d'arctoteri eren animals omnívors que tenien una constitució similar a la dels ossos polars d'avui en dia.

## Referències

* ↑ Entrada «Arctotherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 30 novembre 2023].
# Aligot augur

L'aligot augur (Buteo augur) és una espècie d'ocell rapinyaire de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita sabanes i praderies d'Àfrica oriental, des del nord-est del Sudan, nord d'Etiòpia, Djibouti i Eritrea, cap al sud, a través de la l'est de la República Democràtica del Congo, Ruanda, Burundi, Uganda, Kenya, Tanzània, Zàmbia, Malawi, nord-oest de Moçambic, nord-est de Botswana i Zimbàbue. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
L'aligot d'Archer (Buteo archeri), de les muntanyes de Somàlia, anteriorment considerat una espècie apart, ara es considera una subespècie B. augur archeri, o un morfo roig de l'aligot augur.

## Referències

* ↑ «Aligot augur». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* 1 2 «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 286. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Augur Buzzard. Buteo augur» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Associació de Futbol de Kiribati

L'Associació de Futbol de Kiribati, també coneguda per les sigles KIFA (en anglès: Kiribati Islands Football Association) és l'òrgan de govern del futbol a la república de Kiribati. Va ser fundada l'any 1980 i és membre associat de la Confederació de Futbol d'Oceania (OFC).
L'any 2016, la KIFA va afiliar-se a la Confederació d'Associacions de Futbol Independents (ConIFA).
La KIFA és la responsable de l'organització del futbol de totes les categories i també de la Selecció de futbol de Kiribati.
La Kiribati National Championship és la principal competició de lliga. Va ser creada l'any 1984 i la disputen vint-i-tres equips.
A principis de 2020, els principals objectius de la KIFA són: ser acceptats com a membres de ple dret de l'OFC i ser admesos com a membres integrants de la Federació Internacional de Futbol Associació (FIFA).

## Referències

* ↑ «About KIFA» (en anglès). KIFA. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2020. [Consulta: 13 febrer 2020].
* ↑ «Kiribati» (en anglès). CONIFA. Arxivat de l'original el 7 d’octubre 2017. [Consulta: 13 febrer 2020].
* ↑ «World Football Elo Ratings» (en anglès). Elo Ratings, 13-02-2020. [Consulta: 13 febrer 2020].
* ↑ «Kiribati Football Championship» (en anglès). Clever Geek. Arxivat de l'original el 13 de febrer 2020. [Consulta: 13 febrer 2020].
* ↑ «Home» (en anglès). KIFA. Arxivat de l'original el 7 d’abril 2020. [Consulta: 13 febrer 2020].
# American Geophysical Union

L'American Geophysical Union (AGU) o Unió Americana de Geofísica és una organització sense ànim de lucre de científics i entusiastes de la Terra, l'atmosfera, l'oceà, la hidrologia, l'espai i els planetaris que, segons el seu lloc web, inclou 130.000 persones. Les activitats d'AGU se centren en l'organització i la difusió d'informació científica en els àmbits interdisciplinaris i internacionals dins de les ciències de la Terra i l'espai. Les ciències geofísiques impliquen quatre àrees fonamentals: les ciències de l'atmosfera i l'oceà; ciències de la terra sòlida; ciències hidrològiques; i ciències espacials. La seu de l'organització es troba a l'avinguda Florida a Washington, D.C.
Publica la revista Geophysical Research Letters.

## Referències

* ↑ «AGU – American Geophysical Union». American Geophysical Union. Arxivat de l'original el September 12, 2015. [Consulta: 19 setembre 2016].
# Nadia Ghulam

Nadia Ghulam (Kabul, Afganistan, 4 de juny de 1985) és una escriptora afganesa. Durant deu anys es va fer passar pel seu difunt germà per tal d'evadir les rígides prohibicions del règim talibà contra les dones. Anys més tard, narrà aquesta experiència per mitjà de la novel·la El secret del meu turbant, que escrigué juntament amb Agnès Rotger i que li valgué el Premi Prudenci Bertrana de novel·la 2010.
L'any 1991, durant la guerra civil afganesa, resultà malferida quan la casa de la família Ghulam va ser destruïda per una bomba. Sortí de l'hospital, sis mesos i catorze operacions després, amb cicatrius al rostre, que la van marcar per a la resta de la vida. En aquells moments els talibans havien aconseguit el control del país i, arran de la guerra, la seva família ho havia perdut tot. El seu germà havia mort i el pare es trobava en un estat precari de salut i ni ella ni les seves germanes o la mare podien treballar pel fet de ser dones. En aquest moment, a l'edat d'onze anys, decidí canviar d'identitat i fer-se passar pel seu germà Zelmai per poder treballar i alimentar la seva família.
El 2006, gràcies l'Associació per als Drets Humans a l'Afganistan (ASDHA), arriba a Badalona, ciutat en què viu actualment amb els seus pares adoptius. Es troba implicada en diferents iniciatives per tal d'ajudar el seu país, a més d'aprendre català, informàtica, integració social i matèries que tenen a veure amb la qualitat del treball de les ONG.
A més d'El secret del meu turbant, ha escrit Contes que em van curar (2014), amb Joan Soler, i La primera estrella del vespre (2016) amb Javier Diéguez.
El març de 2023, va ser una de les personalitats homenatjades per l'Ajuntament de Barcelona en la campanya Ciutat de Dones.

## Referències

* ↑ «Nadia Ghulam». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
* ↑ «El cos sense refugi». Anticossos, TV3. [Consulta: 9 febrer 2022].
* ↑ Lola Galán and Nadia Ghulam «Mi vida como un hombre». Lola Galán and Nadia Ghulam, "Mi vida como un hombre", El País, 31-10-2010.
* ↑ «Nadia Ghulam» (en italià). RAI. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 16 juny 2017].
* ↑ «Para todos la 2 (Entrevista)» (en castellà). RNE. [Consulta: 16 juny 2017].
* ↑ «Fitxa d'autor: Nadia Ghulam». Xarxa municipal de biblioteques de Badalona. Arxivat de l'original el 2017-01-04. [Consulta: 16 juny 2017].
* ↑ «Biografies». Ciutat de Dones. Ajuntament de Barcelona, 01-03-2023. Arxivat de l'original el 2023-03-25. [Consulta: 19 abril 2023].

## Vegeu també

* Bacha posh
* Viquiprojecte:Ciutat de dones
# Berbești

Berbești és una ciutat situada al comtat de Vâlcea, Romania, al voltant del 78 km al sud-oest de Râmnicu Vâlcea, a la regió històrica d'Oltènia.
La llei li va concedir l'estatus de ciutat a l'octubre del 2003. El gener del 2009, tenia 5.635 habitants.
La ciutat administra cinc pobles: Dămțeni, Dealu Aluniș, Roșioara, Târgu Gângulești i Valea Mare.

## Geografia i clima

Situat al curs inferior del riu Tărâia, afluent de l'Olteț, Berbești és travessat pel 45è paral·lel nord.
Berbești limita amb la comuna Mateești al nord, la comuna Sinești al sud, Alunu a l'oest i Copăceni a l'est.

## Economia

La principal activitat econòmica és la mineria del carbó que es va iniciar als anys setanta. Després de les reformes econòmiques de finals dels anys noranta, Berbești va experimentar una recessió econòmica similar a la majoria de les ciutats monoindustrials de Romania.

## Referències

* ↑ «Law no 410/2003» (en romanès). Law no 410/2003. Arxivat de l'original el 2011-06-07. [Consulta: 12 desembre 2009].
* ↑ «Berbeşti, the ghost town» (en romanès). www.voceavalcii.ro, published January 29, 2009. Arxivat de l'original el July 29, 2009. [Consulta: 12 desembre 2009].
* ↑ «Berbeşti, anti-orasul» (en romanès). www.jurnalul.ro, www.hotnews.ro, published April 16, 2009. [Consulta: 12 desembre 2009].
# Aligot blanc

L'aligot blanc (Pseudastur albicollis) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita medis forestals de la zona Neotropical, des d'Oaxaca i Veracruz, cap al sud, per Amèrica Central, est de Colòmbia, Veneçuela, Trinitat i Guaiana, fins a l'est de l'Equador, del Perú i de Bolívia, i el Brasil amazònic. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Aligot blanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 284. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «White Hawk. Pseudastur albicollis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 7 novembre 2022].