OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escola Llombarda

L'Escola Llombarda, també dita Escola Administrativa, va aparèixer en 1840, amb la publicació del llibre La contabilità applicata alle amministrazioni private e pubbliche de Francesco Villa, que era el principal representant d'aquesta escola de comptables, juntament amb Antonio Tonzig.
El principal interès d'aquesta escola va ser l'estudi de la l'administració empreses. Amb això, la comptabilitat ja no és només comptabilitat, passant també a controlar la gestió de les empreses. Ja no es limita als números per abastar també les idees més abstractes i les operacions. Una altra de les novetats d'aquesta escola va ser l'avaluació dels actius fixos pels preus actuals.

## Referències

* SCHMIDT, Paulo. História do Pensamento Contábil/Paulo Schmidt, José Luiz dos Santos. --São Paulo : Atlas, 2006. -- (Coleção resumos de contabilidade; v.8).
# Artropatia per dipòsit de cristalls

L'artropatia per dipòsit de cristalls és una classe de trastorns articulars (anomenat artropatia) que es caracteritza per l'acumulació de minúsculs cristalls en una o més articulacions. La microscòpia polaritzadora i l'aplicació d'altres tècniques cristal·logràfiques han millorat la identificació de diferents microcristalls, inclosos els d'urat monosòdic, el pirofosfat de calci dihidrat, la hidroxiapatita de calci i l'oxalat de calci.

## Tipus

| Nom | Substància dipositada | Birefringència |
| Gota | àcid úric | negativa |
| Condrocalcinosi també coneguda com a pseudogota | pirofosfat de calci | positiva |

## Referències

* ↑ Mcgill NW «Gout and other crystal-associated arthropathies». Baillière's Clinical Rheumatology, vol. 14, 3, 2000, pàg. 445–460. DOI: 10.1053/berh.2000.0087. PMID: 10985980.
* ↑ Choi H «Epidemiology of crystal arthropathy». Rheum. Dis. Clin. North Am., vol. 32, 2, 5-2006, pàg. 255–73, v. DOI: 10.1016/j.rdc.2006.03.002. PMID: 16716879.
* ↑ «Cross-sectional study of 50 patients with calcium pyrophosphate dihydrate crystal arthropathy». Clin. Rheumatol., vol. 20, 2, 2001, pàg. 119–22. DOI: 10.1007/s100670170081. PMID: 11346223.
# Epitelioma

L'epitelioma o càncer de l'epiteli és un creixement anormal de l'epiteli, que és la capa de teixit que cobreix les superfícies dels òrgans i altres estructures del cos.

## Classificació

Els epiteliomes poden ser creixements benignes o carcinomes malignes. Es classifiquen segons el tipus específic de cèl·lules epitelials afectades.
Els epiteliomes més comuns són el carcinoma de cèl·lules basals i el carcinoma de cèl·lules escatoses (càncers de pell).
* carcinoma de cèl·lules basals
* carcinoma de cèl·lules escatoses

## Tractament

El tractament normalment implica l'eliminació quirúrgica del tumor i del teixit afectat. També s'utilitza la criocirurgia i la radioteràpia.

## Prognosi

La prognosi varia dràsticament, depenent del tipus i de l'etapa en el moment del tractament. No obstant això, els epiteliomes més habituals són molt fàcils de tractar i poques vegades provoquen la mort. La condició, però, li va llevar la vida al golfista escocès Willie Dunn, Sr. el 1878, en un moment en què la malaltia probablement no era completament entesa.

## Referències

* 1 2 3 «Epithelioma» (en anglès). Encyclopædia Britannica.
* 1 2 Browder, JP; Tomsick, RS «Basal cell epithelioma. Types, treatment methods, and prognosis» (en anglès). Postgrad Med, 73(2), 1983, pàg. 161–168. DOI: 10.1080/00325481.1983.11697763. PMID: 6823454.
* ↑ «Deaths in the district of Inveresk and Musselburgh in the County of Edinburgh. Statutory Deaths 689/00 0032» (en anglès). Scotlands People.

## Vegeu també

* Càncer dels escura-xemeneies
* Càncer dels filadors de cotó
# Edifici d'habitatges al carrer Major, 11 (Terrassa)

L'edifici d'habitatges al carrer Major, 11 és una construcció del centre de Terrassa, inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici d'habitatges de planta rectangular, situat a la confluència del carrer Major i el del Forn. Està format per planta baixa i dos pisos. Té el parament de la cantonada arrodonit. Hi ha un tractament diferenciat de la planta baixa, revestida de plaques de granit, i separada dels pisos per una línia d'imposta.
La façana del carrer Major té balcons de dues obertures emmarcats per un plafó de pedra artificial. La façana del carrer del Forn és de composició simètrica, amb un portal centrat d'arc de mig punt i dos grups de tribunes de pedra artificial als pisos superiors, a banda i banda del nucli d'escales central. La resta del parament és de maó vist. El coronament de l'edifici és amb una cornisa. Adossat a l'extrem de la façana del carrer del Forn hi ha un cos a nivell de planta baixa i pis amb una terrassa galeria.

## Història

L'edifici fou construït l'any 1941 per l'arquitecte Ignasi Escudé. És un dels edificis bastits per aquest arquitecte al carrer Major després del seu eixamplament a partir de l'any 1927.

## Referències

* 1 2 3

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# Torbjörn Blomdahl

Torbjörn Blomdahl (Göteborg, 26 d'octubre de 1962) fou un jugador professional suec de billar a tres bandes.
La seva primera aparició en el context del billar internacional fou al Campionat d'Europa de Copenhaguen l'any 1984. Va ser set cops campió del món de billar a tres bandes els anys 1987, 1988, 1991, 1992, 1997, 2015 i 2019. També guanyà vuit cops la Copa del Món (1994, 1995, 1996, 1998, 2001, 2007, 2011, 2013) i esdevingué deu cops campió d'Europa (1985, 1986, 1988, 1990, 1991, 1998, 2001, 2005, 2015, 2024). Altres tornejos menors foren el Carom Café International Tournament de 2004 i el primer Sang Lee International Open de 2005.

## Referències

* ↑ «Torbjorn Blomdahl wins the 2004 Carom Café International Tournament».
* ↑ 2005 Sang Lee International Open (PDF) Arxivat 2007-02-21 a Wayback Machine.
# Escola Loseron d'Arties

L'Escola Loseron d'Arties és una obra noucentista de Naut Aran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Les Escoles Nacionals d'Arties (avui, Escola Loseron) és un edifici en forma d'H, amb accés pels volums testers, independent per a nois i noies. Són precisament els volums testers els que contenen els elements decoratius, mentre que el cos central només conté les obertures dels aularis a la façana sud, més altes que amples a la planta baixa i quadrades al primer pis, a més d'un sòcol de maçoneria. En aquest cas, la coberta és a dos vessants amb teula de pissarra. Els volums dels testers, en homenatge a la rica arquitectura local, reconeguda des que hi havia parat atenció la Missió Arqueològica i Jurídica de l'Institut d'Estudis Catalans, acullen elements remarcables per la composició dels pilars, les impostes i l'arquitrau, que proporcionen un espai porxat amb sostre enteixinat en què s'hi troba una porta adovellada, amb arc de mig punt, a la planta baixa; i finestrals emmarcats amb fusta, amb barana de ferro forjat, oberts directament sobre l'arquitrau, a les tres cares de la façana del primer pis, que són resultat d'una ampliació posterior. La teulada és de diversos vessants, coberta amb teula de pissarra.
No té cap protecció.

## Història

Durant el primer quart del segle xx, l'escolarització dels infants en els àmbits de muntanya de l'Estat espanyol resultava deficitària. La Vall d'Aran no era aliena a la situació, fins al punt que el 1925 es va decretar una Reial ordre que establia un nou règim escolar a la Vall d'Aran. Naturalment, una de les primeres accions que van decretar-se consistia en la construcció d'escoles modernes i funcionals. Ignasi de Vilallonga, arquitecte de la Diputació de Lleida, va ser el responsable de projectar un primer lot a Es Bòrdes, Arties i Salardú. Les tres comparteixen la concepció arquitectònica, i cadascuna rep petites adaptacions de detall.

## Referències

* 1 2 3
# Epiteri (espècie)

L'epiteri (Epitherium laternarium) és una espècie de litoptern extint de la família dels proterotèrids que visqué durant el Pliocè. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina.

## Referències

* 1 2 Entrada «Epitherium laternarium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# El joc de les granisses

El joc de les granisses és el títol de la traducció catalana de la novel·la Das Glasperlenspiel que Hermann Hesse va publicar el 1943, tres anys abans de rebre el Premi Nobel de Literatura. És la seva darrera obra i és considerada com la seva obra mestra.
És escrita a manera d'una crònica d'un narrador anònim de la mítica Castalia, cap a l'any 2400. La història gira entorn de l'estrany joc del qual pren títol, abraçador de tots els continguts i valors de la cultura, i que permet el desenvolupament de l'esperit mitjançant portentoses composicions, tot això vinculat a l'adveniment del «Tercer Regne de l'Esperit», unificació de tots els temps de l'home.
La vida del protagonista, el mestre de joc (magister ludi) Josef Knecht, mestre d'un orde del futur basat en la vida contemplativa, la meditació i en la sublimació del joc, és narrada des de molt jovenet; coneixem tots els seus passos pels diferents escalafons de l'orde, els dubtes, les angoixes, les relacions, els escrits, tota la seva vida en contraposició amb el món extern a l'orde, on viu un dels seus amics de la infància.
El joc de les granisses és el testimoni de tota una vida, crítica constructiva de la nostra època, esbós utòpic d'un món futur i, sobretot, síntesi i harmonització de saber i de fe, obra mestra que, tot i revestir certa complexitat, aconsegueix entretenir, sorprendre i seduir per la màgia narrativa d'un escriptor que, a força de talent i creativitat, constitueix un dels màxims referents de la literatura alemanya.

## Referències

* ↑ Hesse, Hermann. traducció catalana de Núria Roig. El joc de les granisses. Barcelona: Edicions 62, 1987, p. 410 (Millors obres de la literatura universal, Segle XX). ISBN 9788429726565.
* ↑ Edició original: Hesse, Hermann. Das Glasperlenspiel. Versuch einer Lebensbeschreibung des Magister Ludi Josef Knecht samt Knechts hinterlassenen Schriften. Herausgegeben von Hermann Hesse (en alemany). Zürich: Fretz & Wasmuth, 1943.
# Aurorae Chaos

L'Aurorae Chaos és una estructura geològica del tipus chaos a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -4.67 ° de latitud N i 331.11 ° de longitud E. Fa un diàmetre de 713.92 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1991 i el pren d'una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Aurorae Chaos". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# Amy Hunter

Amy Hunter (Boston, 6 de maig de 1966) és una actriu i model dels Estats Units. Actua a diverses sèries de televisió i presenta programes.

## Referències

* ↑ SensaCine. «Amy Hunter». [Consulta: 7 maig 2019].
# Ángel Gutiérrez Maestro

Ángel Gutiérrez Maestro (Sant Pere Sallavinera,1921 - Manresa, 22 de Juny 1988) conegut popularment com El Guti, fou un notable pintor manresà de tendències impressionistes que cultivà sobretot la temàtica paisatgística.
Nascut a Sant Pere Sallavinera (Anoia) la família es traslladà a Manresa i de ben jovenet, mostrà interès per la pintura. Va freqüentar l'Escola d'Arts i Oficis de Manresa i va aprendre els coneixements bàsics sota el mestratge d'Evarist Basiana. Més tard, va estudiar a l'Escola de Belles Arts de Barcelona i completà la seva formació a França, on sojornà una temporada i va exhibir les seves obres als Salons des Artistes Meridioneaux i dels Artistes Occitans.
De retorn a la capital del Bages, fou popular per la seva bohèmia a flor de pell. Va formar part del Cercle Artístic de Manresa i va participar en nombrosos certamens i esdeveniments culturals de la ciutat, però conservant sempre una personalitat individualista i solitària, que es va accentuar amb el pas dels anys.
Va conrear un Plenairisme de traç àgil i espontani, amb preferència pels paisatges oberts, que sovint plasmava al llenç d'una atacada, assegut sobre una pedra,sense ni tan sols plantar el cavallet. Va alternar diverses tècniques com l'Aquarel·la, el pastel i les tintes, però va reeixir sobretot en la Pintura a l'oli.
D'ençà del 1939 va exhibir la seva obra en nombroses mostres col·lectives. Pintor de vaporositats i de paisatges ingràvids, el 1946 realitzà la seva primera exposició individual a la Sala Vergé de Manresa. Va participar en nombrosos salons i biennals de la ciutat i fou premiat en concursos d'arreu de Catalunya, També il·lustrà algunes portades de la revista Bages. La seva obra defuig el realisme acadèmic i es recrea en l'exaltació d'intenses masses cromàtiques que redueixen les formes a purs elements plàstics. La seva preocupació fonamental era la llum, copsada a través de contrastos accentuats entre colors complementaris i pinzellades soltes.
La seva trajectòria fou distingida amb la medalla d'or del Cercle Artístic de Manresa. Actualment les seves obres es troben repartides en diverses col·leccions privades, al Museu Comarcal de Manresa, i en altres països com Dinamarca, França, Veneçuela i Martinica.
L'any 1989 la capital del Bages va dedicar-li una exposició pòstuma d'homenatge a la Sala d'Exposicions de l'Obra Cultural de la Caixa de Manresa.

## Referències

* ↑ «Museu Comarcal de Manresa». [Consulta: 25 maig 2021].
* 1 2 3 «ÁNGEL GUTIÉRREZ MAESTRO» (en espanyol europeu), 20-07-2020. [Consulta: 25 maig 2021].
* ↑ «El Cercle Artístic de Manresa que vaig conèixer (1960-1975)». [Consulta: 25 maig 2021].
* ↑ «Plaques Jorba (any 1966) | Arxiu fotogràfic de la Casa Jorba». [Consulta: 26 maig 2021].
* ↑ Parcerisas, Pilar. Equipatge de ma (pàg.44-45 dedicades a Ángel Gutiérrez Maestro). Manresa: PARCIR (Edicions Selèctes), 1997, p. 266. ISBN 84-86538-40-8.
# Escola MDP Assís

L'Escola Divina Pastora / MDP Assís és un edifici de Premià de Mar (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local. Que pertany a la Congregació de les Germanes Caputxines de la Mare del Diví Pastor.

## Descripció

Es tracta d'un edifici civil, construcció del qual és aïllada, de planta rectangular, amb baixos, pis i golfes sota terrat. Destaca l'ús del maó vist a totes les obertures, als angles, a les franges que recorren les façanes i a la coronació de l'edifici, formada per l'últim pis i que juntament amb els murs que tanquen el terrat, formen un sol cos. Originalment, aquest pis superior, que exteriorment reflecteix una galeria d'arcs quasi parabòlics, fou utilitzat com a dormitori de les religioses. Actualment està destinat a aules. Un pati circumda l'edifici excepte a la façana principal.
# Artròdesi

L'artròdesi, també coneguda com anquilosi quirúrgica o síndesi, és la inducció artificial (per cirurgia) de l'ossificació articular entre dos ossos, eliminant-ne així la mobilitat articular. Això es fa per alleujar el dolor intractable en una articulació que no es pot controlar mitjançant medicaments per al dolor, fèrules o altres tractaments normalment indicats. Les causes típiques d'aquest dolor són les fractures que alteren l'articulació, els esquinçaments greus i l'artritis. Es realitza amb més freqüència en les articulacions de la columna vertebral, la mà, el turmell i el peu.
Històricament, les artròdesis de genoll i maluc també es van realitzar com a procediments per alleujar el dolor, però amb els grans èxits aconseguits en l'artroplàstia de maluc i genoll, l'artròdesi d'aquestes grans articulacions s'han descartat com a procediment primari i ara només s'utilitza com a procediment d'últim recurs en algunes artroplàsties fallides.

## Referències

* ↑ Termcat i Diccionari Enciclopèdic de Medicina
# Eptianura roja

L'eptianura roja (Epthianura tricolor) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Nomadea per les planures amb herba i terres de conreu de l'interior i oest costaner d'Austràlia.

## Referències

* ↑ «Eptianura roja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Edifici de Correus (València)

L'Edifici de Correus o Palau de correus i telègrafs de València és un edifici situat a la plaça de l'Ajuntament, va ser construït entre 1915 i 1922 i inaugurat l'any 1923, on es trobava en part l'antic barri de pescadors, quedant com a testimoni proper el carrer les Barques, va ser subvencionat pel govern de Maura per a la modernització dels serveis postals a Espanya.

## Descripció

Obra de l'arquitecte saragossà Miguel Ángel Navarro, d'estil eclèctic dominant en l'arquitectura oficial. Com la gran majoria dels edificis de Correus de l'època, la monumentalitat de la construcció és un símbol del progrés que van significar les comunicacions postals i telegràfiques en les primeres dècades del segle xx. Encara que la façana principal aparenta simetria, és una construcció de planta irregular. Destaca l'accés i les dobles columnes jòniques i l'arc de mig punt amb figures al·legòriques a la planta baixa. Les escultures del timpà de l'arc de la façana principal representen els cinc continents i les dels coronaments que flanquegen el rellotge mostren trios d'àngels portant cartes i símbols telegràfics, junt amb un vaixell i una locomotora de tren, conjunt que fa una al·legoria de les comunicacions per terra i mar. Per coronar l'edifici existeix una torre metàl·lica; hi ha una escala de caragol per accedir a un mirador. A l'interior, una sala oval reproduïx el mateix estil de la façana amb columnes d'estil jònic. El centre està coronat per una vidriera artística dissenyada pels germans Mauméjean, formada per 370 panells que contenen els escuts de les 48 províncies d'Espanya, i al centre, fabricat en llautó, hi ha l'escut de la ciutat de València simbolitzant l'empresa Correos y Telégrafos.
L'edifici monumental arriba als nostres dies com a part important del patrimoni arquitectònic i cultural de la ciutat.

## Referències

* 1 2 «El Palacio de Correos y Telégrafos de Valencia: Procesos y Sistemas Constructivos». RiuNet repositori institucional UPV, 2014. [Consulta: desembre 2015].
* ↑ «Edifici de Correus». Lovevalencia.com. [Consulta: desembre 2015].
* 1 2 «Edifici de Correus». Jdiezarnal.com. [Consulta: 11 desembre 2015].
* 1 2 «Edifici de Correos y Telégrafos» (en castellà). Arquitectosdevalencia.es. [Consulta: abril 2016].
* ↑ «Edifici de correus». Turisvalencia.es. Arxivat de l'original el 22 de desembre 2015. [Consulta: 11 desembre 2015].
# Aurresku

L'aurresku és una dansa solemne del País Basc que es balla en públic com a forma de reverència o homenatge. En l'actualitat també es balla en tot tipus d'esdeveniments públics, com ara casaments, inauguracions o congresos.
La dansa tal com es coneix avui en dia la balla un aurreskulari (ballarí de l'auresku) acompanyat d'un txistulari, és a dir, d'un músic que amb una mà toca el txistu (un instrument de vent de tradició basca) i amb l'altra toca un tamborí.
Habitualment el dantzari (ballarí) va vestit a la manera tradicional amb camisa i pantaló blancs, espardenyes del mateix color, una txapela (boina) negra i una faixa verda o vermella. A partir de la meitat del segle XX es va obrir la dansa a les dones, que la practiquen amb la roba tradicional femenina.

## Referències

* ↑ «Aurresku, danza ceremonial y tradicional vasca» (en castellà). [Consulta: 7 febrer 2024].
* ↑ «Haizea Ormaetxea - Bizkaiko aurresku txapelduna 2009» (en basc). [Consulta: 7 febrer 2024].
# Arnau (nom)

Arnau és un nom propi masculí que prové de l'alemany Arnwald, unió de arn- (contracció d'arin, 'àguila') i -wald ('poder', 'govern'), per la qual cosa significa literalment 'àguila forta' o 'dominador de l'àguila'. Apareix per primera vegada en un document en català l'any 816. El 2010 Arnau era el 75è nom masculí més freqüent a Catalunya, segons l'Idescat. A més a més, el 2008 va ser el cinquè nom més posat als nadons nens, amb una freqüència de 799. El nom d'Arnau no té cap nom corresponent en femení.

## Personatges famosos

* Comte Arnau, noble de la mitologia catalana (vegeu també Arnau (sèrie)).
* Arnaldo de' Cattanei o beat Arnau de Pàdua, abat benedictí del segle xiii.
* Arnold Schwarzenegger, governador de Califòrnia.
* Arnold Schoenberg, compositor austríac (Viena, 1874 - Los Angeles, 1951).

## Referències

* ↑ Albaigés, Josep Maria. Gran llibre dels noms. Edicions 62, 2004.
* 1 2 Moll, Francesc de B. Els llinatges catalans. Editorial Moll, 1982.
* ↑ «Idescat. Noms i cognoms de la població». [Consulta: 19 juliol 2010].
* ↑ «Idescat. Noms dels nadons». [Consulta: 19 juliol 2010].
# Escola Mare de Déu de Montserrat

L'Escola Mare de Déu de Montserrat és una obra noucentista de Malgrat de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Mercat de petites dimensions on es ven el peix i la carn. S'accedeix a través del carrer Bellaire i el carrer Carme, molt a prop de l'Ajuntament i de Can Esclaper, al centre de la vila. Cal destacar el seu interior amb les parades de marbre i de ferro forjat de principis del segle xx. L'edifici és de planta rectangular de coberta doble, aguantada per columnes de ferro. Amb el temps se li han anat incorporant noves edificacions per tal d'ampliar-lo.
# Edifici de Correus de Maputo

L'Edifício dos Correios de Maputo és un immoble edificat en 1903, on es trobava la principal estació de correus de Maputo i seu de l'empresa pública Correios de Moçambique.
L'edifici, localitzat a l'Avenida 25 de Setembro, fou projectat per l'arquitecte Carlos Roma Machado. CTT Correios de Portugal fou la responsable del correu i de les telecomunicacions a l'Àfrica Oriental Portuguesa i tenia la seu a aquest edifici fins a la independència de Moçambic en 1975. Com que el servei postal a Moçambic és limitat l'edifici és compartit amb el proveïment d'aigua govern i pel Banc BCI.

## Referències

* ↑ Roteiro Histórico, em Índico, Série III, Nº 09 Setembro/Outubro 2011, página 80
* ↑ Morais, João Sousa. Maputo, Património da Estrutura e Forma Urbana, Topologia do Lugar. Livros Horizonte, 2001, p. 109.
* ↑ «Edifício dos Correios, Telégrafos e Telefones, CTT, de Lourenço Marques / Edifício dos Correios de Maputo». Lisbon, Portugal: Instituto da Habitação e da Reabilitação Urbana, 2014. [Consulta: 28 octubre 2015].

## Vegeu també

* Llista del patrimoni arquitectònic de Moçambic