OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hel Braun

Helene (Hel) Braun (3 de juny de 1914 - 15 de maig de 1986) va ser una matemàtica alemanya especialitzada en teoria de nombres i formes modulars. La seva autobiografia, The Beginning of A Scientific Career, descrivia la seva experiència com a científica que treballava en un camp dominat per homes en aquell moment, al Tercer Reich.
És coneguda per demostrar la convergència de la sèrie Eisenstein.
Braun va estudiar matemàtiques a la Universitat de Marburg del 1933 al 1937. El 1937 va treballar amb Carl Ludwig Siegel a Frankfurt per estudiar la descomposició de formes quadràtiques en sumes de quadrats. La seva dissertació, Über die Zerlegung quadratischer Formen in Quadrate, també va ser supervisada per Georg Aumann. Després de completar aquest treball, la va assumir com a ajudant científic abans que es convertís en professora de ple dret ensenyant la teoria de les formes hermites el 1940. Va ser professora a la Universitat de Göttingen el 1941 i va ser professora titular el 1947. Del 1947 al 1948, va ser membre de l’ Institut d’Estudis Avançats. El 1951, Braun es va mudar i es va convertir en professora a la Universitat d'Hamburg, on va conèixer i treballar amb Emil Artin i altres matemàtics de l'època reconeguts internacionalment.
Braun no es va casar mai, però als anys seixanta, mentre era professora a la Universitat d'Hamburg, compartia apartament amb Emil Artin, i la seva relació era equivalent al matrimoni segons tothom que els coneixia. Després de retirar-se el 1981, va viure la resta de la seva vida a Hamburg.

## Publicacions seleccionades

Una llista de les publicacions d'Hel Braun va ser publicada per Helmut Strade a les Comunicacions de la Societat Matemàtica d'Hamburg, Volum XI, Número 4, 1987. Va escriure dos llibres:
* Braun, Hel; Koecher, Max. Jordan-Algebren. 128. Berlín: Springer-Verlag, 1966. ISBN 3-540-03522-2.
* Braun, Hel. Eine Frau und die Mathematik 1933–1940: der Beginn einer wissenschaftlichen Laufbahn. Berlín: Springer-Verlag, 1989. DOI 10.1007/978-3-642-75427-2. ISBN 3-540-52166-6. .

## Referències

* 1 2 Strade, H. «Hel Braun: 1914–1986». Mitteilungen der Mathematischen Gesellschaft in Hamburg, 11, 4, 1987, p. 373–376.
* ↑ Pieper-Seier, Irene «Zwei erfolgreiche Frauen in der Mathematik: Ruth Moufang (1905–1977) und Hel Braun (1914–1986)». Mitteilungen der Mathematischen Gesellschaft in Hamburg, 16, 1997, p. 25–38.
* 1 2 Review of Eine Frau und die Mathematik: Scriba, Christoph J. «none». Berichte zur Wissenschaftsgeschichte, 15, 3, 1992, p. 199–200. DOI: 10.1002/bewi.19920150311.
* ↑ Terras, Audrey. Harmonic analysis on symmetric spaces—higher rank spaces, positive definite matrix space and generalizations. 2a edició, 2016. DOI 10.1007/978-1-4939-3408-9. ISBN 978-1-4939-3406-5.
* ↑ Hel Braun al Mathematics Genealogy Project.
* ↑ «Hel Braun». Institute for Advanced Studies. [Consulta: 4 març 2018].
* ↑ Review of Jordan-Algebren: Glennie, C. M. «none». Mathematical Reviews.

## Enllaços externs

* Fotos d'Hel Braun a la col·lecció fotogràfica Oberwolfach
# Herman Boerhaave

Herman Boerhaave (Voorhout, 31 de desembre de 1668 – Leiden, 23 de setembre de 1738), va ser un metge i botànic neerlandès. El seu principal assoliment va ser el de demostrar la relació entre els símptomes i les lesions.

## Biografia

Va estudiar a la Universitat de Leiden on es graduà en filosofia el 1689, amb una dissertació De distinctione mentis a corpore (sobre la diferència del cos i la ment), on atacava les doctrines d'Epicur, Thomas Hobbes i Spinoza. Es graduà en medicina el 1693 a l'antiga Universitat de Harderwijk actualment Gelderland.
El 1709 va passar a ser professor de botànica i medicina millorant el Jardí botànic de Leiden, i descrivint nombroses plantes. Va ser escollit membre de l'Acadèmia francesa de Ciències i el 1730 de la Royal Society. El tsar Pere el Gran de Rússia va rebre lliçons de Boerhaave en la visita a Holanda l'any 1716. Linnaeus i Voltaire el van anar a veure. Actualemt hi ha un museu amb el seu cognom a Leiden situat on ell feia les operacions. Boerhaave va ser el primer a descriure la Síndrome de Boerhaave que afecta l'esòfag.
De 1950 a 1970 la seva efígie apareixia a bitllets de banc neerlandesos.

## Obres

* Het Nut der Mechanistische Methode in de Geneeskunde (Leiden, 1703)
* Institutiones medicae (Leiden, 1708)
* Libellus de materie medica et remediorum formulis quae serviunt Aphorismis de cognoscendis et curandis morbis, (Leiden, 1709) am comentaris de Gerard van Swieten (1700–1772)
* Elementa chemiae (Paris, 1724).
* Historia plantarum quae in Horto Academico Lugduni-Batavorum crescunt, 1727
* Aphorismi de cognoscendis et curandis morbis, 1728
* Elementa Chemiae, 1732

## Enllaços externs

A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a Herman Boerhaave
* Samuel Johnson, «Herman Boerhaave», 1739
* Museum Boerhaave, Museu Nacional de la Història de la Ciència i de la Medicina a Leiden
* «Boerhaave's Syndrome» Arxivat 2008-04-13 a Wayback Machine. a the New England Journal of Medicine, n°344, gener 2011, pàgines 138-139
* Obres de Herman Boerhaave al Projecte Gutenberg.
* A New Method of Chemistry (1741 & 1753) (traducció anglesa per Peter Shaw d’Elementa Chemiae) Arxivat 2008-06-12 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Boerhaave, Hermann». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 132. ISBN 8429270043.
* ↑ «Herman Boerhaave». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Boerhaave H. Atrocis, nec descripti prius, morbii historia: secundum medicae artis leges conscripta. Leiden, Països Baixos, Lugduni Batavorum Boutesteniana, 1724
# The Eclipse (pel·lícula de 2009)

The Eclipse és una pel·lícula dramàtica sobrenatural irlandesa del 2009 escrita i dirigida per Conor McPherson i protagonitzada per Ciarán Hinds, Iben Hjejle, Éanna Hardwicke i Aidan Quinn.

## Argument

Michael Farr (Ciarán Hinds) és un vidu deprimit que treballa com a professor a la petita població costanera de Cobh, al Comtat de Cork, Irlanda, on viu amb els seus dos fills. Mentre continua adaptant-se a la vida sense la seva estimada dona, que va morir dos anys abans, comença a experimentar fets estranys, possiblement sobrenaturals, relacionats amb el seu sogre ancià, que està a prop de la mort en una residència d'avis local.
Quan Michael es fa voluntari al festival literari anual de la ciutat, se l'assigna per vetllar per Lena Morelle (Iben Hjejle). La Lena és coneguda per les seves històries de fantasmes i Michael, impressionat per la naturalesa realista de la seva escriptura, comparteix les seves experiències recents amb ella. Mentre Michael i Lena s'apropen, un altre autor famós, Nicholas Holden (Aidan Quinn), un home casat amb una reputació escandalosa, arriba a la ciutat per al festival, amb l'esperança de reactivar una breu relació que va tenir amb Lena un any abans. A mesura que Michael i Nicholas s'enfronten pels afectes de la Lena, les visions sobrenaturals d'en Michael es tornen més vives i inquietants.

## Repartiment

* Ciarán Hinds com a Michael Farr
* Iben Hjejle com a Lena Morelle
* Aidan Quinn com a Nicholas Holden
* Éanna Hardwicke com a Thomas Farr
* Hannah Lynch com Sarah Farr
* Jim Norton com a Malachy
* Billy Roche com a Jim Belton
* Hilary O'Shaughnessy com a entrevistadora de televisió

## Producció

Va ser filmat a Cobh, comtat de Cork.

## Estrena

Es va estrenar al Festival de Cinema de Tribeca el 24 d'abril de 2009 on, després dels informes d'interès de diversos estudis, Magnolia Pictures va aconseguir els drets de distribució mundial de la pel·lícula. La pel·lícula es va emetre a la cadena de servei públic irlandesa RTÉ One el 17 de març de 2010.
Es va estrenar als cinemes d'Austràlia l'abril de 2010.

## Premis

* Premi Méliès D’Argent a la millor pel·lícula europea
* Premis a la millor pel·lícula i al millor guió 2010 Premis de l'Acadèmia de cinema i televisió irlandeses
* Premi al millor actor per Ciarán Hinds 2009 Tribeca Film Festival
* Premi al millor actor secundari per Aidan Quinn als premis de l'Acadèmia de cinema i televisió irlandesa 2010

## Referències

* ↑ Exclusive: Conor McPherson and Ciarán Hinds Talk Horror, Catholicism, and John Carpenter
* ↑ BD Review: A Ghostly Drama in 'The Eclipse'
* ↑ Zeitchik, Steven «Magnolia snags Eclipse rights». The Hollywood Reporter, 01-05-2009 [Consulta: 3 maig 2009].
* ↑ Zeitchik, Steven «Eclipse ignites Tribeca sales talk». The Hollywood Reporter, 26-04-2009 [Consulta: 27 abril 2009].
* ↑ «SBS Films - The Eclipse». Arxivat de l'original el 2010-04-18.
* 1 2 «Home». iftn.ie.

## Enllaços externs

* The Eclipse - Lloc web oficial
# Houdini (programari)

Houdini és un programa d'animació 3D desenvolupat per Side Effects Software Inc (SESI), empresa que té base a Toronto, Canadà. SESI va adaptar Houdini del conjunt de programes de creació processal.
Houdini és un dels programes més utilitzats en els departaments d'efectes visuals. Ha estat utilitzat per companyies VFX com Double Negative, ILM, MPC, Frame Store, Sony Pictures Imageworks, Method Studios, entre d'altres.
Houdini ha estat utilitzat en diverses produccions d'animació, incloses les pel·lícules de Disney Frozen i Zootròpolis; el film Blue Sky Studios de Rio, i l'Ant Bully de Productions de DNA.
SESI també té una versió parcialment limitada anomenada Houdini Apprentice, que és gratuïta per ús no comercial.

## Característiques

Houdini cobreix les següents àrees de la producció 3D:
* Modelatge 3D: Geometria estàndard, inclosos els polígons, NURBs, corbes Bézier, patches and trims, metaballs
* Animació: Animació keyframed i manipulació demcanal raw (CHOP), suport de captura de moviment
* Partícules
* Dinàmica: dinàmica de cos rígid, dinàmica de fluids, dinàmica de filferro, simulació de teles, simuació multitudinària
* Il·luminació: shaders, il·luminació a xarxes basades en un visor de DPI
* Rendering
* Volumètrics: Creació de núvols, fum i incendis
* Composició: compositor complet d'imatges en capes
* Desenvolupament de plugins

## Referències

* 1 2 «Houdini Overview: VFX and 3D Modeling Software - FilterGrade» (en anglès). FilterGrade, 03-04-2018.
* ↑ «What is Houdini & What Does It Do?» (en anglès). Concept Art Empire, 03-06-2018.
* ↑ Administrator. «HOUDINI | ANIMACION | 3D SOFTWARE» (en anglès). [Consulta: 10 novembre 2018].
# Hug de Vermandois

Hug de Vermandois (francès: Hugues Ier de Vermandois) (1057 - Tars, 18 d'octubre de 1101) Hug I de Vermandois, anomenat Magnus o el Gran, fou ser el primer comte de Vermandois de la Casa dels Capets. És conegut principalment per ser un dels líders de la Primera Croada. El seu sobrenom Magnus (més gran o vell) és probablement una mala traducció al llatí medieval d'un sobrenom del francès antic, le Maisné, que significa "el més jove", fent referència a Hugh, com a germà petit del rei Felip I de França.
Era el fill menor d'Enric I de França i la princesa rusa Anna de Kíev, i germà menor de Felip I de França. Fou comte de Vermandois per dret propi, si bé no va dur a terme cap fita com a governant ni com a militar. En realitat, Steven Runciman afirma que el seu sobrenom Magnus, que Guillem de Tir utilitza per fer referència a ell, en realitat és un error del copista, i que hauria de ser Minus (el menor), fent referència al fet que era el germà menor del rei de França.
A principis de 1096, Hug i Felip van començar a debatre sobre la Primera Croada després que les notícies del Concili de Clermont els arribessin a París. Tot i que Felip no va poder participar-hi. , ja que havia estat excomunicat, Es deia que Hugh va ser influenciat per unir-se a la croada després d'un eclipsi de lluna l'11 de febrer de 1096. A finals d'agost de 1096, Hug i el seu Exèrcit croat van abandonar França i van viatjar pels Alps i Roma fins a Bari (Pulla), on creuaria el mar Adriàtic al territori de l'Imperi Romà d'Orient, a diferència de la majoria dels croats que viatjaven per terra.
La seva armada possiblement estava comandada per Arnout II, comte d'Aarschot. Segons la crònica d'Anna Comnena, l'Alexíada, Hug va enviar un missatge (que ella va dir absurd) al seu pare, l'emperador romà d'Orient Aleix I Comnè, exigint una benvinguda adequada:
| « | Sàpiga, emperador, que sóc el rei dels reis, el més gran de tots sota el cel. És oportú que em rebin a la meva arribada i em rebin amb la pompa i la cerimònia adequades al meu noble naixement. | » |

## Notes

* ↑ Cf. Steven Runciman; Rosalind Hill remunta l'error a l'anònim Gesta Francorum, i l'explica com una confusió amb l'antic francès "maisné" (germà petit)

## Referències

* ↑ Hill i Mynors, 1962, p. xi- xii.
* ↑ Guibert of Nogent, 1996, p. 313.
* 1 2 Peters, 1971, p. 35.
* 1 2 Flori, 1999, p. 232.
* ↑ Asbridge, 2004, p. 92.
* ↑ Komnene, 2009, p. 279.

## Bibliografia

* Asbridge, Thomas. The First Crusade, a new history. The roots of conflict between Christianity and Islam. Oxford University Press, 2004.
* Crouch, David. «The Historian, Lineage and Heraldry 1050-1250». A: Heraldry, Pageantry and Social Display in Medieval England. Boydell Press, 2008.
* Flori, Jean. Pierre L'Ermite et la Première Croisade (en french). Fayard, 1999.
* Guibert of Nogent. Dei gesta per Francos. 7. Turnhout, 1996.
* Komnene, Anna. The Alexiad. Penguin, 2009.
* Peters, Edward. The First Crusade. University of Pennsylvania Press, 1971. ISBN 0812210174.
# Hugues C. Pernath

Hugues C. Pernath (1931-1975) és el pseudònim d'Hugo Wouters, un poeta belga que escriu en neerlandès.
Va néixer a Borgerhout, el 15 d'agost del 1931. Va treballar de militar de carrera, de llibreter i de comtable. Debuta el 196 amb Het uur Marat (L'hora de Marat). La seva obra inicial es caracteritza per un manierisme modern, que tendeix al pessimisme. En un segon període la seva poesia esdevé menys hermètic i tendeix vers un realisme més prop de la realitat. Era amistançat amb l'escriptor Hugo Claus, per a qui el 1967 va actuar representar a pèl una de les persones de la Santíssima Trinitat en la peça de teatre Masscheroen, que va ser prohibida. El 1961 va rebre el premi literari Arkprijs de la paraula lliure per al seu recull Het Masker Man (La màscara home).
Va morir a la seva ciutat natal el 4 de juny de 1975.

## Obres destacades
### Traduït en català

Terres de Ponent, també en mi

### En neerlandès

* Het uur Marat (1958)
* Soldatenbrieven (1961), junts amb el poeta Paul Snoek
* De acht hoofdzonden (1970) (El huit pecats capitals)
* Instrumentarium voor een winter (1963) (Instrumentari per a un hivern)
* Mijn tegenstem, 1973. (La meva contraveu, premi Jan Campert, 1974)
* Gedichten (2005) (Obra completa)
Una bibliografia completa es troba a la Biblioteca digital de la literatura neerlandesa.

## Referències

* 1 2 van Bork, G.J. «Pernath, Hugues C.» (php) (en neerlandès). Schrijvers en dichters (dbnl biografieënproject I). DBNL, 2000 [Consulta: 31 març 2014].
* ↑ «Hugues C. Pernath». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Gedichten (Obra completa), 2005, p. 475-477.
* ↑ Traducció Bob de Nijs, Reduccions: revista de poesia, 1980: Núm.: 10
* ↑ Yvest T'Sjoen (editor). Gedichten. Tielt: Lannoo Uitgeverij, 2005, p. 581. ISBN 9789077441718.
* ↑ «Hugues C. Pernath». DBNL.
# Futbol de botons

El futbol botons o futbol de botons és un joc originari de Catalunya creat la dècada del 1930 que es juga amb botons. El 2023 va ser reconegut com un esport de lleure no federat pel Consell Català de l'Esport. La durada d'un partit és variable però es recomana que sigui de dues parts de 15 minuts cada una.

## Referències

* ↑ «futbol botons». ésAdir. [Consulta: 21 febrer 2025].
* 1 2 Molina, Martí. «"Ens feia por que pensessin que som una colla de friquis"», 19-11-2023. [Consulta: 19 novembre 2023].
* ↑ CCMA. «Tot es mou - El futbol de botons, reconegut oficialment com a esport - 3Cat». [Consulta: 19 novembre 2023].
* ↑ «Què és i com es juga al futbol botons, un esport inventat a Catalunya», 04-12-2022. [Consulta: 19 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Associació Catalana de Futbol Botons
# Gran Premi del Brasil del 2005

Resultats del Gran Premi de Brasil de Fórmula 1 de la temporada 2005, disputat al circuit de Interlagos, el 25 de setembre del 2005.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 10 | Juan Pablo Montoya | McLaren - Mercedes | 71 | 1h 29' 20. 574 | 2 | 10 |
| 2 | 9 | Kimi Räikkönen | McLaren - Mercedes | 71 | + 2.5 s | 5 | 8 |
| 3 | 5 | Fernando Alonso | Renault | 71 | + 24.8 s | 1 | 6 |
| 4 | 1 | Michael Schumacher | Ferrari | 71 | + 35.6 s | 7 | 5 |
| 5 | 6 | Giancarlo Fisichella | Renault | 71 | + 40.2 s | 3 | 4 |
| 6 | 2 | Rubens Barrichello | Ferrari | 71 | + 1' 09.1 min. | 10 | 3 |
| 7 | 3 | Jenson Button | BAR - Honda | 70 | + 1 Volta | 4 | 2 |
| 8 | 17 | Ralf Schumacher | Toyota | 70 | + 1 Volta | 11 | 1 |
| 9 | 15 | Christian Klien | Red Bull - Cosworth | 70 | + 1 Volta | 6 | |
| 10 | 4 | Takuma Sato | BAR - Honda | 70 | + 1 Volta | 19 | |
| 11 | 12 | Felipe Massa | Sauber - Petronas | 70 | + 1 Volta | 8 | |
| 12 | 11 | Jacques Villeneuve | Sauber - Petronas | 70 | + 1 Volta | 20 | |
| 13 | 16 | Jarno Trulli | Toyota | 69 | + 2 Voltes | 17 | |
| 14 | 21 | Christijan Albers | Minardi - Cosworth | 69 | + 2 Voltes | 16 | |
| 15 | 19 | Narain Karthikeyan | Jordan - Toyota | 68 | + 3 Voltes | 15 | |
| Ret | 18 | Tiago Monteiro | Jordan - Toyota | 55 | Part Mecànica | 11 | |
| NC | 7 | Mark Webber | Williams - BMW | 45 | + 26 Voltes | 12 | |
| Ret | 20 | Robert Doornbos | Minardi - Cosworth | 34 | Motor | 18 | |
| Ret | 8 | Antônio Pizzonia | Williams - BMW | 0 | Accident | 13 | |
| Ret | 14 | David Coulthard | Red Bull - Cosworth | 0 | Accident | 14 | |

## Altres

* Pole: Fernando Alonso 1' 11. 988
* Volta ràpida: Kimi Räikkönen 1' 12. 268 (a la volta 29)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-10-10. [Consulta: 13 març 2011].
# Sheut

Sheut, Shuit o Jaibit: literalment l'ombra d'un ésser humà, o dels éssers animats, fins i tot la dels supòsits déus, necher. La transliteració del seu nom en escriptura jeroglífica és SUT, transcrit Sheut .
Sheut o Jaibit en jeroglífic :
En les teories funeràries dels antics egipcis, l'ombra era considerada com una mena d'entitat espiritual, constituent de la identitat de cada persona, a causa de l'evident fet que una persona no existeix sense ombra, i l'ombra de cada persona no existeix sense aquesta, els antics egipcis conjecturar que l'ombra contenia una cosa essencial de la personalitat.
La idea que es tenia respecte a la SUT era bastant similar a la que es tenia respecte a l'anomenat Ka encara que, però, amb molts aspectes oposats a aquest, ja que mentre que al Ka predominaven els aspectes positius, en sheut prevalien els negatius de l'individu.
Sovint les estàtues de les persones i dels déus eren referides com el seu SUT. La sheut era representada com una petita figura d'un ésser humà, completament negra, que en aquest cas moltes vegades simbolitzava a la mort, o servint Anubis.
Per als antics egipcis els components de l'esperit humà eren: Ib, Ka, Ba, Akh, Ren i Sheut.
Vegeu també:
# Rafflesia

Rafflesia és un gènere de plantes paràsites. Conté unes 28 espècies (incloent-hi quatre de reconegudes per Willem Meijer el 1997), totes es troben al sud-est asiàtic, a la península malaia, Borneo, Sumatra, i les Filipines.
Rafflesia va ser trobada a la selva plujosa d'Indonèsia per un guia indonesi que treballava per al Dr. Joseph Arnold, el 1818, i va rebre el nom per sir Thomas Stamford Raffles, el dirigent de l'expedició. Abans ja havia estat descoberta per Louis Deschamps a Java entre 1791 i 1794, però les seves notes i il·lustracions no van estar disponibles fins al 1861.
Aquestes plantes no tenen tiges, fulles o autèntiques arrels. És endoparàsita de lianes del gènere Tetrastigma (família Vitaceae), i posa els seus òrgans d'absorció (haustoris) dins el teixit de la liana. L'única part que es veu de la Rafflesia és la seva flor de cinc pètals. En algunes espècies, com la Rafflesia arnoldii, la seva flor pot fer 100 cm de diàmetre i pesar 10 kg.

## Classificació
### Espècies

* Rafflesia arnoldii
* Rafflesia aurantia
* Rafflesia azlanii
* Rafflesia baletei
* Rafflesia banaoana
* Rafflesia bengkuluensis
* Rafflesia cantleyi
* Rafflesia gadutensis
* Rafflesia hasseltii
* Rafflesia keithii
* Rafflesia kerrii
* Rafflesia leonardi
* Rafflesia lobata
* Rafflesia manillana
* Rafflesia micropylora
* Rafflesia mira
* Rafflesia patma
* Rafflesia philippensis
* Rafflesia pricei
* Rafflesia rochussenii
* Rafflesia schadenbergiana
* Rafflesia speciosa
* Rafflesia tengku-adlinii
* Rafflesia tuan-mudae

### Espècies sense verificar

* Rafflesia borneensis
* Rafflesia ciliata
* Rafflesia titan
* Rafflesia witkampii

## Referències

* ↑ Odling-Smee, L. «Giant stinker finds place in plant family tree» (en anglès). Nature, 11-01-2007. [Consulta: 26 agost 2015].

## Bibliografia

* Jamili Nais. Rafflesia of the world. Kota Kinabalu: Sabah Parks, 2001. ISBN 9838120421. OCLC 50043098.

## Enllaços externs

* Parasitic Plant Connection: Rafflesia Gallery
* Video: 'David Attenborough finds the Rafflesia' Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
# Endothiodon

Endothiodon és un gènere extint de sinàpsids que visqueren durant el Permià mitjà i superior a Àfrica, Sud-amèrica i el subcontinent indi, que en aquell temps formaven part del sud del supercontinent de Gondwana. Se n'han trobat restes fòssils al Brasil, Malawi, l'Índia, Sud-àfrica, Tanzània i Zàmbia. Igual que els altres dicinodonts, era un animal herbívor. El nom genèric Endothiodon deriva dels mots grecs antics ἔνδοθι (éndothi), que significa ‘dintre’, i ὀδών (odon), que significa ‘dent’, i en el seu conjunt vol dir ‘dent interna’.

## Referències

* ↑ Entrada «Endothiodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Cox i Angielczyk, 2015, p. 4.
* ↑ Owen, 1876, p. 66.

## Bibliografia

* Cox, C. B.; Angielczyk, K. D. «A new endothiodont dicynodont (Therapsida, Anomodontia) from the Permian Ruhuhu Formation (Songea Group) of Tanzania and its feeding system» (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 35, 4, 2015, pàg. e935388. DOI: 10.1080/02724634.2014.935388.
* Owen, R. Descriptive and Illustrated Catalogue of the Fossil Reptilia of South Africa in the Collection of the British Museum (en anglès), 1876.
# European Space Research Organisation

L'Organització Europea per a la Investigació Espacial (ESRO, de l'anglès European Space Research Organisation i en francès, l'altre idioma oficial, Conseil Européen de Recherche Spatiale) va ser una organització europea que es va dedicar a estudiar l'espai exterior. Va ser fundada el 1962 per Alemanya, Bèlgica, Dinamarca, Espanya, França, Itàlia, Països Baixos, Regne Unit, Suècia i Suïssa.
La ESRO va posar en òrbita amb èxit diversos satèl·lits, mitjançant llançadors nord-americans, especialitzats en l'observació del Sol i en les influències d'aquest sobre la Terra. Al contrari que la seva organització "germana", l'ELDO, no va tenir problemes greus i va ser una mostra que la cooperació europea en aquest camp podia funcionar. Va ser substituïda per l'ESA

## Referències

* ↑ ESA. «ELDO/ESRO/ESA: Key dates 1960-2009» (en anglès), 17-11-2009. Arxivat de l'original el 2012-04-19. [Consulta: 28 novembre].
Agència Espacial Europea :