# Iohimbina

La iohimbina és un alcaloide indol derivat de l'escorça de l'arbre iohimbe de l'Àfrica central. S'utilitza principalment com a tractament per a la disfunció erèctil. Les marques comercials inclouen: Erex, Testomar, Yocon, Yohimar, Yohimbe. És un estimulant amb efectes afrodisíacs i IMAO lleus que actua principalment com un antagonista dels receptors adrenèrgics α $_2$. Està disponible en alguns països sota prescripció mèdica per al tractament de la xerostomia i disfuncions sexuals induïdes per inhibidors selectius de la recaptació de serotonina. La iohimbina produeix un perfil similar al TDAH.

## Usos mèdics
### Efectes secundaris d'ISRS

Hi ha un potencial ús de la iohimbina per al tractament de la disfunció sexual induïda per inhibidors selectius de la recaptació de serotonina (ISRS). Un estudi ha demostrat l'habilitat de la iohimbina d'augmentar la funció física com també el desig en pacients prenent ISRS. La iohimbina ha demostrat ser eficaç en el tractament de boca seca causada per l'ús d'antidepressius, però la gran majoria de l'evidència s'ha centrat en pacients prenent un antidepressiu tricíclic.

### Altres usos

La iohimbina ha estat usada per a la xerostomia, com un agent d'augment de la pressió arterial en casos de fallada autonòmic, i com una sonda urinària per a l'activitat noradrenèrgica.
L'addició de iohimbina a la fluoxetina o venlafaxina ha estat trobada d'augmentar l'acció antidepressiva de tots dos agents.
La iohimbina s'ha utilitzat per facilitar la recuperació dels records traumàtics en el tractament de trastorn d'estrès posttraumàtic (TEPT). L'ús de la iohimbina fora dels entorns terapèutics podria no ser adequat per a les persones que pateixen de TEPT. En farmacologia, la iohimbina s'utilitza com una sonda per als adrenoreceptores α $_{2.}$ En medicina veterinària, la iohimbina és usada per revertir la anestèsia de la droga xilazina en animals grans i petits.

## Efectes secundaris

Depenent de la dosi, la iohimbina pot augmentar o disminuir la pressió arterial sistèmica (a través de la vasoconstricció o vasodilatació, respectivament); petites quantitats de iohimbina poden augmentar la pressió, mentre que grans quantitats poden disminuir perillosament la pressió.
L'índex terapèutic de la iohimbina és força petit; l'interval entre una dosi eficaç i una dosi perillosa és molt estret. Els efectes perceptibles comencen amb menys de la meitat d'un mil·ligram. Una dosi típica per a la disfunció sexual seria de 15-30 mg, mentre que 100 mg serien considerats perillosos. Les sobredosi també podrien precipitar en reaccions de tipus pànic, atacs de cor, i possiblement la mort.
Al·lucinacions o paràlisi possibles amb dosis superiors a 40 mg. Dosis més altes de iohimbina oral poden crear nombrosos efectes secundaris, com ara taquicàrdia, sobreestimulació, pressió arterial anòmala, sudoració freda, i insomni. En rars casos han ocorregut atacs de pànic, al·lucinacions, cefalees, marejos, i enrogiment de la pell.
La sobredosi de iohimbina pot causar priapisme. Hi ha poca evidència per a l'ús de pseudoefedrina en el tractament del priapisme. L'Associació d'Urologia dels Estats Units recomana la injecció intracavernosa de fenilefrina.
Els efectes adversos greus per sobredosi de iohimbina poden incloure convulsions i falla renal. La iohimbina no ha de ser consumit per qualsevol persona amb malalties en el fetge, ronyó, o cor, o amb trastorns psicològics.

### Precaucions i contraindicacions

L'escorça de Yohimbe és a la llista de suplements perillosos de la FDA. Els nivells de iohimbina que estan presents en l'extracte d'escorça de iohimbe són variables i sovint molt baixes. Per tant, tot i que l'escorça de yohimbe s'ha utilitzat tradicionalment per alleujar la disfunció erèctil masculina, no hi ha prou evidència científica per formar una conclusió definitiva en aquesta àrea.
A l'Àfrica, la iohimbina s'ha utilitzat tradicionalment com un afrodisíac. No obstant això, és important assenyalar que mentre que els termes iohimbina, clorhidrat de iohimbina, i extracte d'escorça de yohimbe estan relacionats, no són intercanviables.
A més de la substància química activa principal, la iohimbina, l'arbre Pausinystalia yohimbe conté aproximadament 55 altres alcaloides, dels quals la iohimbina representa l'1% a 20% dels alcaloides totals. Entre ells, la corynanthina és un bloquejador del receptor α $_{1.}$ D'aquí que l'ús d'extracte de yohimbe en dosis suficients podria proporcionar un bloqueig concomitant dels receptors α $_1$ i α ₂ i, per tant, podria millorar les ereccions millor que la iohimbina sola.

### Interaccions

Al mínim 14 dies han de passar entre la interrupció de la teràpia amb IMAO i l'inici del tractament amb iohimbina.
La investigació en gats suggereix que la iohimbina augmenta els efectes dels estimulants catecolaminèrgics, principalment la amfetamina i el modafinil.

## Farmacologia

La iohimbina té una alta afinitat per als receptors adrenèrgics alfa 2 (α$_{2),}$ una afinitat moderada per als receptors α$_1$, 5-HT$_{1A}$, 5-HT$_{1B}$, 5-HT$_{1D}$, 5-HT$_{1F}$, 5-HT$_{2B}$, i D$_2$, i una afinitat dèbil per als receptors 5-HT$_{1E}$, 5-HT$_{2A}$, 5-HT$_{5A}$, 5-HT$_7$, i D$_3$. Es comporta com un antagonista en els receptors beta-α$_{1,}$ beta-α$_{2,}$ 5-HT$_{1B,}$ 5-HT$_{1D,}$ 5-HT$_{2A,}$ 5-HT$_{2B,}$ i D$_{2,}$ i com un agonista parcial en 5- HT$_{1A.}$ En altes concentracions, la iohimbina interactua amb els receptors de serotonina i dopamina.

### Perfil farmacològic

| Objectiu Molecular | Afinitat d'Unió (K$_i$ en nM) | Acció Farmacològica | Aplicació en | Font |
| SERT | 1.000 | inhibidor | humans | Escorça Frontal |
| 5-HT$_{1A}$ | 346 | agonista parcial | humans | clonat |
| 5-HT$_{1B}$ | 19,9 | antagonista | humans | clonat |
| 5-HT$_{1D}$ | 44,3 | antagonista | humans | clonat |
| 5-HT$_{1E}$ | 1.264 | desconegut | humans | clonat |
| 5-HT$_{1F}$ | 91,6 | desconegut | humans | clonat |
| 5-HT$_{2A}$ | 1.822 | antagonista | humans | clonat |
| 5-HT$_{2B}$ | 143,7 | antagonista | humans | clonat |
| 5-HT$_{juliol}$ | 2.850 | desconegut | humans | clonat |
| α$_{1A}$ | 1.680 | antagonista | humans | clonat |
| α$_{1B}$ | 1.280 | antagonista | humans | clonat |
| α$_{1C}$ | 770 | antagonista | humans | clonat |
| α$_{1D}$ | 557 | antagonista | humans | clonat |
| α$_{2A}$ | 1,05 | antagonista | humans | clonat |
| α$_{2B}$ | 1,19 | antagonista | humans | clonat |
| α$_{2C}$ | 1,19 | antagonista | humans | clonat |
| D$_2$ | 339 | antagonista | humans | clonat |
| D$_3$ | 3.235 | antagonista | humans | clonat |

## Recerca

A més a més, la iohimbina inhibeix la funció dels enzims de la monoamino-oxidasa, encara que no és clar si es tracta d'un inhibidor reversible de la monoamino-oxidasa A, un inhibidor monoamino-oxidasa A (MAOA) o monoamino-oxidasa B (MAOB).
Els IMAOs estan generalment contraindicats per al seu ús juntament amb menjars rics en tiramina. Algunes companyies han combinat la iohimbina amb tiramina en els seus productes energètics. No obstant això, la tiramina va fallar en potenciar l'efecte de la iohimbina excepte per augmentar en certa manera l'augment en dihidroxifenilglicina.
Malgrat les seves propietats IMAO, no perdona la degradació de les triptamines, (per exemple, la dimetiltriptamina) que romanen oralment inactius en ser coadministrats, el que suggereix que la iohimbina és potencialment un inhibidor selectiu de la MAOB.
La iohimbina va ser explorada com a remei per a la diabetis mellitus tipus 2 en models animals i humans portant polimorfismes del gen del receptor adrenèrgic-α $_{2A.}$

## Vegeu també

* afrodisíac
* reserpina

## Referències

* ↑ Verwaerde, P; Tran, MA; Montastruc, JL; Senard, JM; Portolan, G «Effects of yohimbine, an α₂ receptors antagonist, on experimental neurogenic orthostatic hypotension.». Fundamental & clinical pharmacology, 11, 6, 1997, pàg. 567–75. DOI: 10.1111/j.1472-8206.1997.tb00862.x. PMID: 9444525.
* ↑ «PubMed».
* ↑ Jacobsen, FM «Fluoxetine-induced sexual dysfunction and an open trial of yohimbine.». The Journal of clinical psychiatry, 53, 4, 4-1992, pàg. 119–22. PMID: 1564046.
* ↑ Rispail, Y; Schmitt, L; Berlan, M; Montastruc, JL; Montastruc, P «Yohimbine increases salivary secretion in depressed patients treated with tricyclic antidepressants.». European journal of clinical pharmacology, 39, 4, 1990, pàg. 425–6. PMID: 2076732.
* ↑ Bagheri, H; Schmitt, L; Berlan, M; Montastruc, JL «Effect of 3 weeks treatment with yohimbine on salivary secretion in healthy volunteers and in depressed patients treated with tricyclic antidepressants.». British journal of clinical pharmacology, 34, 6, diciembre 1992, pàg. 555–8. PMID: 1362888.
* ↑ Dhir, A; Kulkarni, SK «Effect of addition of yohimbine (α₂ receptors antagonist) to the antidepressant activity of fluoxetine or venlafaxine in the mouse forced swim test». Pharmacology, 80, 4, 2007, pàg. 239–43. DOI: 10.1159/000104877. PMID: 17622775.
* ↑ van der Kolk, Bessel A. «The Treatment of Post Traumatic Stress Disorder». A: Hobfoll. Extreme stress and communities: impact and intervention. Boston: Kluwer Academic Publishers, 1995, p. 421–44. ISBN 978-0-7923-3468-2.
* ↑ Morgan CA; Grillon C; Southwick SM; Nagy, L. M.; Davis, M. «Yohimbine facilitated acoustic startle in combat veterans with post-traumatic stress disorder». Psychopharmacology, 117, 4, 2-1995, pàg. 466–71. DOI: 10.1007/BF02246220. PMID: 7604149.
* ↑ «Yohimbe: MedlinePlus Supplements». Nlm.nih.gov. [Consulta: 26 maig 2013].
* 1 2 Prescription for Nutritional Healing, fourth edition Phyllis A. Balch, CNC.
* ↑ «Yohimbine Dangers». Livestrong.Com. [Consulta: 26 maig 2013].
* ↑ Myers, A; Barrueto F, Jr «Refractory priapism associated with ingestion of yohimbe extract.». Journal of medical toxicology : official journal of the American College of Medical Toxicology, 5, 4, diciembre 2009, pàg. 223–5. PMID: 19876857.
* ↑ «Yohimbe Bark Supplements for ED: Side Effects, Safety, Dangers, and More». Webmd.com, 06-08-2012. [Consulta: 26 maig 2013].
* ↑ Yohimbe. National Center for Complementary and Alternative Medicine.
* ↑ HealthCare.com. «Interactions with Yohimbine». Healthcare.com. Arxivat de l'original el 28 de diciembre de 2014. [Consulta: 26 maig 2013].
* ↑ Lin, J. S.; Roussel, B.; Akaoka, H.; Fort, P.; Debilly, G. «Role of catecholamines in the modafinil and amphetamine induced wakefulness, a comparative pharmacological study in the cat». Brain Research, 591, 2, 1992, pàg. 319–326. DOI: 10.1016/0006-8993(92)91713-O. PMID: 1359924.
* 1 2 Millan MJ; Newman-Tancredi A; Audinot V; Cussac, Didier; Lejeune, Françoise «Agonist and antagonist actions of yohimbine as compared to fluparoxan at alpha(2)-adrenergic receptors (AR)s, serotonin (5-HT)(1A), 5-HT(1B), 5-HT(1D) and dopamine D(2) and D(3) receptors. Significance for the modulation of frontocortical monoaminergic transmission and depressive states». Synapse, 35, 2, 2-2000, pàg. 79–95. DOI: 10.1002/(SICI)1098-2396(200002)35:2<79::AID-SYN1>3.0.CO;2-X. PMID: 10611634.
* ↑ «PDSP Ki Database». Arxivat de l'original el 8 de noviembre de 2013.
* 1 2 Arthur JM, Casañas SJ, Raymond JR «Partial agonist properties of rauwolscine and yohimbine for the inhibition of adenylyl cyclase by recombinant human 5-HT1A receptors». Biochemical Pharmacology, 45, 11, 6-1993, pàg. 2337–41. DOI: 10.1016/0006-2952(93)90208-E. PMID: 8517875.
* 1 2 Kaumann AJ «Yohimbine and rauwolscine inhibit 5-hydroxytryptamine-induced contraction of large coronary arteries of calf through blockade of 5 HT2 receptors». Naunyn-Schmiedeberg's Archives of Pharmacology, 323, 2, 6-1983, pàg. 149–54. DOI: 10.1007/BF00634263. PMID: 6136920.
* 1 2 Baxter GS, Murphy OE, Blackburn TP «Further characterization of 5-hydroxytryptamine receptors (putative 5-HT2B) in rat stomach fundus longitudinal muscle». British Journal of Pharmacology, 112, 1, 5-1994, pàg. 323–31. DOI: 10.1111/j.1476-5381.1994.tb13072.x. PMC: 1910288. PMID: 8032658.
* ↑ «Yohimbine (PIM 567)». Inchem.org. [Consulta: 26 maig 2013].
* ↑ National Institute of Mental Health. «PDSP Ki Database». University of North Carolina. Arxivat de l'original el 8 de noviembre de 2013. [Consulta: 5 juliol 2013].
* ↑ «Yohimbine». DrugBank. University of Alberta. Arxivat de l'original el 30 de enero de 2013. [Consulta: 12 abril 2014].
* ↑ «Yohimbe Supplements». Livestrong.Com. [Consulta: 26 maig 2013].
* ↑ «Differential effects of yoh... [Res Commun Chem Pathol Pharmacol. 1988] - PubMed - NCBI». Ncbi.nlm.nih.gov, 25-03-2013. [Consulta: 26 maig 2013].
* ↑ Rosengren, A. H.; Jokubka, R.; Tojjar, D.; Granhall, C.; Hansson, O. «Overexpression of Alpha2A-Adrenergic Receptors Contributes to Type 2 Diabetes». Science, 327, 5962, 2009, pàg. 217–20. DOI: 10.1126/science.1176827. PMID: 19965390.