OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amanida caprese

L'amanida caprese (italià: insalata caprese, "amanida de Capri") és una amanida de la regió italiana de Campània. S'acostuma a servir com a antipasto tant a Campània com fora d'Itàlia. La base de l'amanida és la combinació de tomàquet, mozzarella, i alfàbrega, la mateixa combinació clàssica de la famosa pizza margherita.
L'amanida consisteix en talls de tomàquet i mozzarella alternats, amb fulles d'alfàbrega fresca per sobre o apilades amb el formatge i tomàquet; sovint se serveix arreglant els ingredients en piles precises però també es pot escampar-los. Finalment, l'amanida es condimenta amb oli d'oliva, sal, i pebre; es pot afegir l'orenga seca, all picat, fulles de julivert, o vinagre (o vinagre balsàmic), encara que l'autenticitat de l'amanida amb vinagre és polèmica entre els italians.
La mozzarella italiana fou feta tradicionalment de la llet de búfala i encara se la considera més autèntica si el formatge és mozzarella de búfala genuïna. Per a l'amanida, però, fins i tot pot ser més important la qualitat dels tomàquets; que han de ser bons tomàquets d'estiu i per aquesta raó no s'hauria de preparar durant la resta de l'any.
L'illa de Capri, d'on prové el nom de l'amanida, és una part de la regió de Campània i pot ser que l'amanida en sigui originària, però no se sap del cert. L'amanida era la favorita de Faruk I d'Egipte, a qui li agradava viatjar a Europa. Menjava l'amanida a Capri durant els anys 50, i s'anà fent popular arreu del món.

## Referències

* ↑ Nigel Slater. «Nigel Slater's classic insalata caprese recipe» (en anglès). The Guardian, 17-07-2010. [Consulta: 16 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Amanida Caprese (variant amb orenga)
* Nigel Slater's classic insalata caprese recipe (en anglès)
# Annapurna III

L'Annapurna III (nepalès: अन्नपूर्ण ३) és una muntanya que forma part del massís de l'Annapurna, al Nepal. La seva altura és de 7.555 metres, cosa que la converteix en la 42a muntanya més alta de la Terra i la tercera més alta de la serralada. La seva prominència és de 703 metres.

## Història

La muntanya va ser escalada per primera vegada el 6 de maig de 1961 per una expedició índia dirigida pel capità Mohan Singh Kohli per la cara nord-est. La corada que va fer el cim estava formada per Mohan Kohli, Sonam Gyatso i Sonam Girmi. Una expedició de dones japoneses va aconseguir fer el cim el 19 de maig de 1970.
Diverses expedicions han intentat fer el cim de l'Annapurna III a través de l'aresta sud-est sense èxit. El primer intent de pujar per aquesta aresta la van fer l'any 1981 Nick Colton i Tim Leach, els quals van arribar a uns 300 metres per sota del cim abans de fer-se enrere. El 2010 ho van intentar infructuosament dues vegades Pete Benson, Nick Bullock i Matt Helliker. El 2016 David Lama va filmar un documental del seu intent infructuós per l'aresta sud-est, juntament amb Hansjörg Auer i Alex Blümel. Aquest documental guanyà la millor pel·lícula d'escalada atorgat per l'UIAA.
Finalment, després d'un primer intent infructuós el 2019, una expedició ucraïnesa formada per Mykyta Balabanov, Vyacheslav Polezhayko i Mykhailo Fomin assoliren el cim per aquesta ruta el 6 de novembre de 2021.

## Enllaços externs

* Annapurna III – Unclimbed, un breu documental de David Lama

## Referències

* ↑ Himalayan Map Pvt. Ltd. Annapurna: Tilicho & Naar-Phu [mapa], 1:125,000. (2009) ISBN 9799993-323074. Secció C4.
* 1 2 «Annapurna III - Peakbagger.com». [Consulta: 18 novembre 2021].
* ↑ Kohli, Mohan S. «Annapurna III, 1961». Himalayan Journal. The Himalayan Club, vol. 25, 1964.
* ↑ «My extreme moment». Hindustantimes, 16-11-2009.
* ↑ Miyazaki, Eiko «Japanese Women's Annapurna III Expedition, 1970». Himalayan Journal. The Himalayan Club, vol. 30, 1970.
* ↑ «Annapurna III Unclimbed: the David Lama, Hansjörg Auer and Alex Blümel climbing documentary» (en anglès). PlanetMountain.com, 22-12-2017. [Consulta: 7 gener 2021].
* ↑ Griffin, Lindsay. «Annapurna III and Kyashar - British attempts». www.thebmc.co.uk, 25-11-2011. [Consulta: 7 gener 2021].
* ↑ «ANNAPURNA III – UNCLIMBED SCOOPS UIAA PRIZE – UIAA» (en anglès americà), 08-05-2017. [Consulta: 7 gener 2021].
* ↑ Schmoll, Jochen, Annapurna III - Unclimbed, Drehxtrem, Red Bull Media House, <https://www.imdb.com/title/tt10698528/>. Consulta: 7 gener 2021
* ↑ «Ukrainians “Unsolve” Annapurna III’s SE Ridge!», 08-11-2021. [Consulta: 18 novembre 2021].
# Abellerol muntanyenc

L'abellerol muntanyenc (Merops oreobates) és una espècie d'ocell de la família dels meròpids (Meropidae), que habita boscos clars, matolls, terres de conreu i ciutats de les terres altes de la República Democràtica del Congo, Uganda, est del Sudan del Sud, sud d'Etiòpia, Ruanda, Burundi, Tanzània central i Kenya.
S'ha comentat que Merops lafresnayii podria ser en realitat una subespècie de Merops oreobates.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Termcat
* ↑ D.A.Turner. Merops Oreobates (Sharpe 1892): a Monotypic Species Or Not?. Bulletin of The British Ornithologists' Club 2010 130(3). Fulls: 228-229.
# Aeroport de Bèrgam-Orio al Serio

L'Aeroport de Bèrgam-Orio al Serio (codi IATA: BGY, codi OACI: LIME) (en italià: Aeroporto di Bergamo-Orio al Serio) és un aeroport localitzat a la població d'Orio al Serio, a 3,7 km al sud-est de Bèrgam. A més, està situat a 45 km de Milà i forma part del sistema aeroportuari de la ciutat, juntament amb els aeroports de Malpensa i Linate. L'aeroport es caracteritza per la gran quantitat de rutes operades per aerolínies de baix cost, principalment Ryanair. L'any 2011, va gestionar 8.419.948 passatgers, convertint-se en el quart aeroport més transitat d'Itàlia.

## Història

Fou construït a la Segona Guerra Mundial, a la localitat de Orio al Serio, a la província de Bérgam. Quan va acabar la guerra es va decidir que continuara com un aeroport públic i militar a la vegada, i el 1972 es va produir el primer vol comercial. Actualment el gestiona la Società Aeroporto Civile Bergamo Orio al Serio (SACBO).

## Aerolínies i destinacions

| Aerolínies | Destinacions |
| Air Arabia Maroc | Casablanca |
| Air Italy | Olbia, Nàpols |
| AlbaStar | Eivissa, Menorca, Palma |
| Alitalia | Roma-Fiumicino |
| Amsterdam Airlines | de temporada: Amsterdam |
| Blue Air | Bacău, Bucarest-Băneasa |
| Carpatair | Craiova, Timişoara |
| Danube Wings | Košice |
| Eagles Airlines | Pristina |
| Iceland Express | de temporada: Reykjavík-Keflavík |
| Jet2.com | de temporada: Leeds/Bradford |
| Meridiana | Cagliari, Fuerteventura, Sharm el-Sheikh, Tel-Aviv |
| Nouvelair | de temporada: Djerba, Monastir |
| Onur Air | de temporada: Antalya, Bodrum |
| Pegasus Airlines | İstanbul-Sabiha Gökçen |
| Ryanair | L'Alguer, Alacant, Barcelona, Bari, Beauvais, Berlín-Schönefeld, Bratislava, Brindisi, Brno, Cagliari, Charleroi, Constanţa, Dublin, Eindhoven, Fes, Fuerteventura, Girona, Granada, Hahn, Ibiza, Kaunas, Kraków, Lanzarote, Lamezia Terme, Las Palmas de Gran Canaria, Liverpool, Łódź, Londres-Stansted, Lourdes, Madrid, Marrakech, Nyköping, Palerm, Pescara, Plovdiv, Porto, Poznań, Rhodes, Riga, Roma-Ciampino, Sandefjord, Santander, Santiago de Compostela, Sevilla, Tallinn, Tenerife-Sud, Trapani, Tessalònica, València, Vilnius], Volos, Weeze, Wrocław, Saragossa de temporada: Billund, Bristol, Chania, Cork, East Midlands, Gothenburg-City, Kos, Màlaga, Palma, Glasgow-Prestwick, Reus, Tampere, Tànger, Valladolid |
| Trawel Fly | Catania, Nàpols, Reggio Calabria de temporada: Olbia |
| Wizz Air | Bucarest-Băneasa, Budapest, Cluj-Napoca, Gdańsk, Katowice, Prague, Sofia, Târgu Mureş, Timişoara, Vilnius, Varsòvia |

## Referències

* ↑ EAD Basic

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de l'Aeroport de Bèrgam-Orio al Serio Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine.
* Informació de l'aeroport del World Aero Data
# Amarant ventrenegre

L'amarant ventrenegre (Lagonosticta rara) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Hàbitat i distribució

Habita les sabanes i terres de conreu del Senegal, Gàmbia, Burkina Faso, Guinea, Sierra Leone, Libèria, Costa d’'Ivori, Ghana, Togo, Benín, Nigèria, Camerun, República Centreafricana, sud de Txad, Sudan del Sud, nord-est de la República Democràtica del Congo, nord d'Uganda i oest de Kenya.

## Referències

* ↑ «Amarant ventrenegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Anpan

L'anpan (あん パン,) és una pasta dolça japonesa farcida amb anko (pasta de mongeta azuki). Hi ha molts tipus d'anpan, incloent goma an, Shiro an, uguisu an i Kuri an, però l'original és el d'anko fet amb mongeta azuki.

## Referències

* ↑ Kamaneko@msn.com, KAMANEKO WORKSHOP K.Okaeda. «ANPAN 1». [Consulta: 4 gener 2018].

## Enllaços externs

* Kimuraya Sohonten (japonès)
# Riu de Tavascan

El riu de Tavascan és un riu d'alta muntanya que neix de la confluència dels emissaris dels estanys de capçalera de la vall de Tavascan, situats entre els 2.000 i els 2.500 metres d'altitud. Els principals emissaris que formen el riu són el torrent de Mascarida, nascut a l'Estany de Mascarida, el torrent de Mascaró, originat al Pic de la Coma del Forn, el torrent de la Roia de Mollàs, procedent dels estanys de la Gallina, el riu d'Escobes que neix a l'estany de Mariola, el riu del Port que s'origina a l'estany del Port de Tavascan i el riu de Noarre originat a l'estany Blanc.
En el curs del torrent de la Roia de Mollàs, als 1.600 metres d'altura, es troba l'impressionant salt d'aigua de la Roia de Mollàs, també conegut com a Pixal de la Fumalera.
El riu de Tavascan desaigua al riu Noguera de Lladorre per la dreta, en el poble de Tavascan, a una altura de 1.105 metres, a la cua del pantà de Tavascan.
El curs del riu està situat íntegrament al terme municipal d'Lladorre, a la comarca del Pallars Sobirà, i es troba dintre del Parc Natural de l'Alt Pirineu. El pantà de Graus, situat a 1.351 metres d'altitud, deriva aigua del riu cap a la central hidroelèctrica de Tavascan.

## Referències

* ↑ «Tavascan Territori Aigua i Energia» (HTML). Centre d´Interpretació de Tavascan. [Consulta: 27 setembre 2020].

## Bibliografia

* «Riu de Tavascan» (HTML). Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2020].
# Abraham Lincoln Brigade

L'Abraham Lincoln Brigade fou, d'acord amb la terminologia nord-americana, el conjunt de voluntaris estatunidencs que lluitaren a les Brigades Internacionals durant la Guerra Civil espanyola al costat de la Segona República espanyola, qualsevulla que fos la unitat militar on serviren. Cal no confondre-la amb la denominació "Brigada Abraham Lincoln" que a vegades rep la XV Brigada Internacional, on combateren la majoria dels voluntaris nord-americans.
Els voluntaris nord-americans constituïren dos batallons de la XV Brigada Internacional: el Batalló Lincoln i el Batalló Washington. La Brigada es compongué en total de sis batallons, formats per voluntaris d'arreu del món i s'acabà de completar, a mesura que les baixes per la guerra l'afectaren, amb reclutes espanyols. Així mateix, voluntaris nord-americans formaren al Batalló Mackenzie-Papineau canadenc, al Regiment de Tren (transport) i a la Bateria Antiaèria John Brown. Els nord-americans comptaren amb un Hospital de campanya propi, molt ben organitzat i equipat, constituït i mantingut per l'American Medical Bureau to Save Spanish Democracy.

## Els voluntaris

L'Abraham Lincoln Brigade la constituïren voluntaris procedents de qualsevol estament o classe de la societat nord-americana. La majoria eren afiliats al Partit Comunista dels Estats Units o a altres organitzacions socialistes o anarquistes. Membres de la Industrial Workers of the World (anomenats "Wobblies") també hi foren representats. Hom ha considerat que fou la primera ocasió en la història militar dels Estats Units en què un oficial negre, Oliver Law, comandà una unitat militar.
Els voluntaris irlandesos, sota el comandament del nacionalista Frank Ryan, formaren la Columna Connolly i s'afegiren als batallons nord-americans abans de fer-ho al Batalló Britànic.

## Referències

* ↑ Eby (2007), pàg. 266
# Aeroport de Camabatela

L'aeroport de Camabatela (codi IATA: --, codi OACI: FNCM) és un aeroport que serveix Camabatela, una vila del municipi d'Ambaca a la província de Kwanza-Nord, a Angola.

## Enllaços externs

* OurAirports - Camabatela
* OpenStreetMap - Camabatela
# Amargot

L'amargot, morro de porc, barba cabruna, apagallums, herba amargant o cuixabarba (Urospermum dalechampii) és una planta amb flor de la família Asteraceae. El nom Urospermum prové del grec i es refereix a la forma de la llavor, i posteriorment el fruit, que acaba en una mena de cua, una prolongació buida i ampla. Jacques Daléchamps, a qui fa referència la segona part del nom binomial, va ser un metge naturalista francès del segle xvi, autor d'una Histoire générale des plantes. Les fulles d'aquesta planta són comestibles i són un dels ingredients del preboggion, barreja d'herbes típica de la cuina de Ligúria.

## Ecologia

Creix en terrenys erms, vores de camins, camps de secà i pastures mesoxeròfiles, fins a altituds de 1.100 m. A Catalunya es pot trobar arreu però manca o rareja als Pirineus i al territori de la Serralada Transversal. El seu hàbitat s'estén de la península Ibèrica a Dalmàcia, incloent l'Àfrica septentrional.

## Morfologia

L'alçada d'aquesta planta pot oscil·lar entre un mínim de 10 fins a un màxim de 50 cm. És molt pilosa, amb una tija única o ramificada. A la base, les fulles estan generalment disposades en una roseta i són dentades, mentre que les fulles caulinars són poc nombroses i més petites, més o menys dividides i amplexicaules. La inflorescència és una flor solitària a l'extrem de la tija llarga. Les lígules són d'un groc vistós i molt allargades, en general amb dents de color negre. Les bràctees de l'involucre varien en nombre, de set a vuit. El període de floració comprèn des del mes de març fins a l'agost, però és a la primavera quan floreix en abundància. El fruit és un aqueni negre.

## Galeria d'imatges

| Flor de l'amargot (Urospermum dalechampii) | Detall de la flor obrint-se | Fulles |

## Referències

* ↑ «Amargot». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Hervé Harant et Daniel Jarry, Guide du naturaliste dans le Midi de la France, 1982. Volum 2, pàgina 242.

## Enllaços externs

* Dall'olio al preboggion
* Tradizioni gastronomiche e prodotti tipici delle "Terre di Portofino" Arxivat 2010-04-30 a Wayback Machine.
* Biolib
# Antanàclasi

L'antanàclasi (del grec: ἀντανάκλασις, antanáklasis) és un recurs literari consistent a crear un joc de paraules amb el doble sentit de paraules aprofitant l'homonímia (o a vegades la polisèmia) d'aquells mots. És a dir, la coincidència formal però no de significat fa que en una mateixa construcció es vegi com a anòmala la juxtaposició dels dos elements, com es veu a l'exemple "Roba roba a la botiga", on el verb "robar" coincideix amb la "roba" i es crea un equívoc. També pot succeir ajuntant diverses paraules per crear un efecte d'homínimia, com es veu a "Cap allà, capellà!" (en pronúncia central). És una figura propera a la paronomàsia, ja que combina elements fonètics i semàntics.

## Referències

* ↑ Antanaklasis, Henry George Liddell, Robert Scott, A Greek-English Lexicon, a Perseus project

## Enllaços externs

* Exemples catalans Arxivat 2010-11-25 a Wayback Machine.
# Pic de Causes

El Pic de Causes, o simplement Causes, és un cim de 2.330 metres d'altitud que és el punt culminant del massís delimitat per la vall del riu de Noarre a l'est i la vall del riu de Tavascan a l'oest. El pic pertany al terme municipal de Lladorre, a la comarca del Pallars Sobirà, i està situat dintre del Parc Natural de l’Alt Pirineu.

## Referències

* ↑ ICGC, 2025.
* ↑ PNAP, 2019.

## Bibliografia

* ICGC. «Pic de Causes» (HTML). Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, 2025. [Consulta: 22 febrer 2025].
* PNAP. «Plànol-guia general del Parc Natural de l'Alt Pirineu» (pdf). Parc Natural de l'Alt Pirineu, 2019. [Consulta: 22 febrer 2025].
# Abric de Gallicant

L'Abric de Gallicant és un abric rocós amb representacions de pintura rupestre protegides com Patrimoni de la Humanitat en el conjunt de l'Art rupestre de l'arc mediterrani de la península Ibèrica. Està situat en el municipi de Cornudella de Montsant (Priorat), als contraforts nord-orientals de la serra de la Mussara, al cingle del vessant esquerre del riu de Siurana, sota el despoblat de Gallicant.
El conjunt balmat té uns 10 m d'amplada, per 8 de fondària i 5 m d'alçada i es troba orientat a l'oest. A l'interior hi ha una plataforma natural que a la part més baixa fa un metre d'alçada on hi ha oberta una petita cova de boca semicircular de 3,5 m per 1 m. El conjunt es troba tancat per un mur de pedra seca a la part baixa. Aquest tipus de mur encara són restes del passat recent en què la zona es trobava conreada en feixes.
Al conjunt es poden distingir dos grups de pintures diferenciats. Ambdós grups són pintats d'un color vermell-castany molt viu, a la meitat dreta de la paret del fons i per sobre del nivell de la coveta. El primer grup de pintures ocupa una àrea de 80 per 80 cm. El nucli amb més quantitat de representacions es troba sobre una placa calcària mig despresa de la paret i trencada per la part superior esquerre. Es distingeixen restes d'una figura humana, un antropomorf i un grup de digitacions.
El segon grup de pintures es troba a uns 3,10 m del primer, entre 1 i 1,20 metres d'alçada per sobre de la plataforma. En aquest cas es tracta de tres restes de representació pictòrica no identificables.
Les pintures van ser descobertes l'any 1985 per dos aficionats a l'arqueologia. Els agents meteorològics afecten directament les parets exteriors de la cavitat i les pintures són en vies de desaparició.

## Referències

* 1 2 3 «Abric de Gallicant». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2013].
* ↑ «Abric de Gallicant (Cornudella de Montsant, Priorat)». Patrimoni Mundial: pintures rupestres. Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni, Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Notícia sobre les manifestacions rupestres de l'abric de Gallicant, Ramon Viñas, 1989, Revista del Centre de Lectura de Reus
# Aeroport de Carmelo

L'Aeroport de Carmelo (OACI: SULO) és un aeroport de l'Uruguai.
Es troba al sud-oest de l'Uruguai, a la ciutat de Carmelo, al nord-oest del departament de Colonia. Es pot accedir per la ruta 21 i la immediatament adjacent a l'aeroport, situada a l'oest del Riu de la Plata.
El 2009, hi va haver un total de 2.700 moviments d'aeronaus (2.000 vols internacionals i 700 vols nacionals), amb 2.350 passatgers (1.900 registres internacionals, 450 nacionals).

## Vegeu també

* Llista d'aeroports de l'Uruguai

## Referències

* ↑ Informació sobre l'aeroport a ultimasnoticias.com.uy Arxivat 2013-11-03 a Wayback Machine. (castellà)
# Sankt Anton am Arlberg

Sankt Anton am Arlberg, també conegut com St. Anton, és un poble i estació d'esquí del Tirol, a l'oest d'Àustria, a la frontera de Vorarlberg, a peu del Pas d'Arlberg. El municipi té una superfície de 165,81 km² i una població permanent del voltant de 2.800 habitants. Està situat a 1.304 metres sobre el nivell del mar en els Alps de Tirol, consta de telefèrics i telecadires a 2.811 metres. Es divideix en els districtes de Nasserein, Jaume i Sant Cristòfol. És també un destí de vacances molt popular entre els excursionistes i alpinistes.
L'esquí té una llarga història a St. Anton: els instructors d'esquí de l'àrea van emigrar a Amèrica en la dècada de 1930, ajudant a popularitzar l'esport. St. Anton va ser l'amfitrió del Campionat Mundial d'Esquí Alpí de 2001. St Anton am Arlberg és la ciutat natal de Hannes Schneider i de Karl Schranz.

## El complex

Una ciutat amb 2 500 habitants permanents, St. Anton es troba sobre el riu Rosanna i està en la línia ferroviària principal entre Àustria i Suïssa. És part de l'aliança Ski*Alberg d'estacions d'esquí - una regió que inclou 94 telefèrics i telecadires, 340 quilòmetres de pistes preparades i 200 quilòmetres de pistes de neu profunda.
Una zona de vianants forma el centre de la ciutat. A l'extrem oest del poble està "Galzigbahn" que ha estat reemplaçat per una gòndola Funitel. La nova gòndola permet ascendir als passatgers a bord de la gòndola a la planta baixa, després es gira la gòndola fins als cables d'alta velocitat.
St. Anton va aparèixer en la pel·lícula de 1969 Downhill Racer, amb Robert Redford i Gene Hackman.

## Referències

* Chris Gill & Dave Watts, Where to Ski and Surf de neu 2007, ISBN 0-9536371-8-2 .
* John Darrell Sherwood, "Going Further Afield: At. Anton Àustria," 23 febrer 2003
* Ski-Europe Article on St. Anton
# Amarizana

L'amarizana és una llengua arawak extingida, poc certificada i sense classificar que era parlada al departament de Meta (Colòmbia). Kaufman (1994) la va col·locar a la seva branca del piapoco, però no és acceptat per Aikhenvald (1999).

## Referències

* ↑ Kaufman, Terrence. 2007. Atlas of the World's Languages, 2 edn., 65-67. London, New York: Routledge.
# Antarcticita

L'antarcticita és un mineral calci poc freqüent, amb la fórmula: CaCl₂·6H₂O. Forma cristalls trigonals aciculars incolors. És higroscòpic i té una baixa densitat relativa d'1,715.
Com el seu nom indica, va ser descrit per primera vegada l'any 1965 a l'Antàrtida, on es troba com un precipitat cristal·lí a una salina a l'estany Don Juan. Posteriorment també se n'ha trobat al Bristol Dry Lake, Califòrnia, i al nord de l'illa d'Andros a les Bahames, en estrats de roques evaporites a partir d'aigua marina en columnes, en els anomenats forats blaus. També s'ha observat dins d'inclusions fluides en quars en pegmatites al complex Bushveld de Sud-àfrica. També es troba en associació amb halita, guix i celestina a Dry Lake, Califòrnia.
Un mineral similar és la sinjarita, del qual es diferencia principalment perquè aquest darrer cristal·litza en el sistema tetragonal, i no en el trigonal com l'antarcticita. Tots els exemplars d'hidrofilita, un mineral de clorur de calci desacreditat per la IMA (Associació Mineralògica Internacional), han de ser classificats com antarcticita o sinjarita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'antarcticita pertany a «03.BB - Halurs simples, amb H₂O, amb proporció M:X = 1:2» juntament amb els següents minerals: eriocalcita, rokühnita, bischofita, niquelbischofita, sinjarita i taquihidrita.

## Referències

* ↑ «Antarcticite». Mindat. [Consulta: 6 agost 2013].
* ↑ «Antarcticite». Projecte RRUFF. [Consulta: 6 agost 2013].
* ↑ «Antarcticite Mineral Data». Webmineral. [Consulta: 6 agost 2013].
* ↑ «Hydrophilite». Mindat. [Consulta: 6 agost 2013].
# Pic de Noarre

El Pic de Noarre és un cim de 2.051 metres d'altitud que forma part del massís delimitat per la vall del riu de Noarre a l'est i la vall del riu de Tavascan a l'oest, les quals s'uneixen al sud del pic. Es troba al sud del pic més alt del massís, el pic de Causes, de 2.330 metres d’altitud. Als seus peus es troba el llogarret de Noarre. El pic pertany al terme municipal de Lladorre, a la comarca del Pallars Sobirà, i està situat dintre del Parc Natural de l’Alt Pirineu.

## Referències

* ↑ ICGC, 2025.
* ↑ PNAP, 2019.

## Bibliografia

* ICGC. «Pic de Noarre» (HTML). Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, 2025. [Consulta: 22 febrer 2025].
* PNAP. «Plànol-guia general del Parc Natural de l'Alt Pirineu» (pdf). Parc Natural de l'Alt Pirineu, 2019. [Consulta: 22 febrer 2025].