OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Camí de l'Aigua Nova

El Camí de l'Aigua Nova era un antic camí del terme de Reus a la comarca catalana del Baix Camp.
Anava des del carrer del mateix nom que surt de la Riera de Miró en direcció a l'Avinguda de Marià Fortuny, en paral·lel al camí de Tarragona, fins a reunir-se amb el camí del Burgaret, a la partida d'aqueix nom. Actualment en queden alguns trams, però estan incorporats a les propietats del Mas del Tallapedra. L'inici del camí ha quedat inclòs al tram urbà de Reus.
L'Aigua Nova, en contraposició amb la font primitiva, anomenada la Font Vella, era també una partida de terra situada entre la Riera de Miró i Rojals. I també era el nom d'una mina d'aigua, la Mina de l'Aigua Nova, que va ser establerta i atorgada a la vila pel seu senyor jurisdiccional el 1186. D'aquesta mina se'n va servir el 1685 Joseph Shallet per abastir les Olles del cònsol anglès, una fàbrica d'aiguardent. Més endavant la mina portava aigua a les basses del camí de Tarragona, uns rentadors públics avui desapareguts.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 41-42. ISBN 8486387655.
# Ermita de Sant Vicent del Mas del Jutge

L'Ermita de Sant Vicent del Mas del Jutge, o Ermita i campanar de Sant Vicent del Mas del Jutge, és un edifici religiós situat a la pedania del Mas del Jutge de Torrent. És Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.14.244-021.

## Referències

* ↑ «Dirección General de Patrimonio Cultural». eduwp.edu.gva.es. [Consulta: 30 desembre 2016].
# Alció caputxí

L'alció caputxí (Actenoides capucinus) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae), que habita la selva humida de l'est, sud-est i sud de Sulawesi. Tradicionalment ha estat considerat una subespècie de l'alció monjo (Actenoides monachus).

## Referències

* ↑ «Alció caputxí». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021(català)
# Escut de Riba-roja d'Ebre

Símbols oficials de Riba-roja d'Ebre :
* Escut de Riba-roja d'Ebre
* Bandera de Riba-roja d'EbreDetallsTipusescut d'armes Adoptat perRiba-roja d'Ebre |
L'escut oficial de Riba-roja d'Ebre (Ribera d'Ebre) té el següent blasonament:
    Escut caironat: de gules, una creu de Malta acompanyada d'un riu en forma de faixa ondada d'argent abaixada. Per timbre una corona mural de vila.
Va ser aprovat el 29 de desembre de 1988 i publicat en el DOGC el 3 de febrer de 1989.

## Heràldica

El castell de la vila (del segle xii), sobre l'Ebre, va pertànyer als cavallers templers de la comanda d'Ascó, que va passar a l'orde de Sant Joan de l'Hospital a partir de 1317. L'escut representa, doncs, la creu de Malta en record dels templers i els hospitalers i el riu Ebre.

## Bandera

La bandera oficial de Riba-roja d'Ebre és d'origen heràldic i té la següent descripció:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, vermella, amb una faixa ondanada blanca, d'amplada 1/6 de l'alt de la bandera i col·locada a una distància igual de la part inferior del drap. Al cantó del pal, una creu de Malta blanca d'altura 1/2 de la bandera i situada a 1/18 dels extrems de l'angle.
Va ser publicat en el DOGC el 9 de desembre de 1992.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Ribera d'Ebre

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de l'escut heràldic del municipi de Riba-roja d'Ebre.» (pdf). DOGC num. 1102, 29-12-1988. [Consulta: 23 juny 2010].
* ↑ «RESOLUCIÓ de 30 de novembre de 1992, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Riba-roja d'Ebre.» (pdf). DOGC num. 1680, 30-11-1992. [Consulta: 23 juny 2010].
# Ermita de Santa Anna (Sant Joan d'Alacant)

L'ermita de Santa Anna és un temple ubicat a la partida de Lloixa del terme municipal de Sant Joan d'Alacant (l'Alacantí, País Valencià).
El seu origen es troba al segle xvi quan la família Salafranca erigeix un xicotet ermitori dins la seua finca. L'any 1996 es va rehabilitar.
L'ermitori, de clar aspecte arabesc i orientat a l'est, està construït de maçoneria sense arrebossat i coberta de volta sense cobrir. L'entrada és adovellada, formada per dos grans carreus horitzontals i, sobre ella, restes d'un possible titular; hi ha finestra al costat esquerre de la porta i una altra al costat dret. A la capçalera, en pedra un escut en blanc, possiblement un crismó o les restes de l'escut familiar. A l'interior, la nau es divideix en dues partes per un arc de mig punt. Cada part està rematat per una cúpula.
A la dècada dels 1980, la família propietària, els Sellés, la van cedir a l'ajuntament de Sant Joan d'Alacant. Posteriorment, es va constituir una associació per a promoure aquest patrimoni de la partida de Salafranca, la qual es va dissoldre l'any 2010.

## Referències

* ↑ "La Asociación Ermita de Santa Ana de Salafranca se disuelve y dona sus fondos a tres ONG"

## Enllaços externs

* Fitxa a la Generalitat valenciana
* Article sobre l'ermita de Santa Anna
* Ruta de les ermites de Sant Joan Arxivat 2015-05-27 a Wayback Machine.
# Apulum (castrum)

Apulum va ser un fort de la província romana de Dàcia els dies 2 i 4 segles dC, ubicat a l'actual Alba-Iulia (Romania). És el castrum més gran de Romania i ocupa 37,5 hectàrees (750 x 500 m2).

## Els tipus de monedes descoberts

| Emissor | Data d’emissió | Tipus |
| Antoní Pius | 139 | sestertius |
| Julia Maesa | 218-224 | denari |
| Elagàbal | 222 | denari |
| Severus Alexandre | 223-225 | denari |
| Sallustia Orbiana | 225-227 | denari |
| Gordian III | 241-243 | denari |
| Felip l’Àrab | 244-247 | antoninianus |
| Cornelia Salonina | 257–258 | antoninianus |

## Vegeu també

* Apulum (ciutat antiga)
* Apulon

## Referències

* ↑ «Apulum Archaeology». [Consulta: 2 maig 2013].

## Enllaços externs

* Arqueologia d’Apulum
* Castra romana de Romania: Google Maps / Earth Arxivat 2012-12-05 at Archive.is
# Elusió fiscal

L'elusió fiscal és qualsevol acció, en principi per vies legals, que persegueix evitar o minimitzar el pagament d'impostos. Bàsicament l'elusió fiscal és una maniobra lícita i vàlida, l'objecte de la qual no és evadir imposts sinó rebaixar la quantia d'aquests.

## Elusió i evasió fiscal

En matèria fiscal hi ha dos termes que són utilitzats pels contribuents i les entitats administradores de contribucions per a descriure la decisió dels contribuents de minimitzar el pagament d'impostos: elusió fiscal i evasió fiscal. L'evasió fiscal és un acte il·lícit que porta aparellada una sèrie de conseqüències jurídiques, mentre que l'elusió fiscal no comporta, en principi, cap acte il·lícit tributari. L'evasió fiscal implica la transgressió de la legislació tributària vigent, mentre que l'elusió fiscal suposa que els contribuents usen les escletxes de la llei, actuant dins dels marges permesos per la normativa.
Hi ha dos conceptes jurídics vinculats amb el binomi evasió-elusió: arbitrarietat i discrecionalitat. L'arbitrarietat suposa una conducta contrària a la llei i al dret, per exemple, absència de raons objectives que justifiquin una operació o registre comptable (la falta d'una nota als Comptes Financers explicant el canvi de criteri per justificar un registre comptable seria un exemple d'arbitrarietat en aquesta matèria). En canvi, la discrecionalitat implica la possibilitat d'optar entre diverses opcions, totes lícites, és a dir, admeses per l'ordenament jurídic.

## Formes de perseguir l'elusió fiscal

Atès que l'elusió fiscal no és estrictament il·legal resulta complicat per a les autoritats fiscals incoar càrrecs per aquest acte, no obstant això existeixen bàsicament dues formes de perseguir l'elusió fiscal.

### Interpretació per via administrativa

En casos d'aplicació dubtosa de la llei tributària, els serveis encarregats de la recaptació de l'impost poden emetre els seus decrets i reglaments de caràcter administratiu, que per via d'interpretació incloguin o excloguin deliberadament certes situacions, i així d'aquesta manera tapar les escletxes deixades per la llei.

### Modificacions legals

És el mateix legislador el que pren a càrrec seu evitar que es produeixin aquestes situacions, establint noves lleis que tendeixin a corregir aquestes situacions. Això genera una mena de guerra de guerrilles entre el legislador que intenta ampliar les situacions en què es cobri impost, i els advocats i comptables que miren de disminuir-les. Això confereixen a la legislació tributària una enorme complexitat amb el caràcter tècnic i detallista que li és característic.

## Vegeu també

* Llista Lagarde
* Blanqueig de diners
* Paradís fiscal
* Objecció fiscal
* Frau fiscal
* Amnistia fiscal

## Referències

* 1 2 Emilio Margáin Manautou. Introducción al estudio del derecho tributario mexicano. Editorial Porrúa, 2011. ISBN 978-607-09-0759-3.

## Enllaços externs

* El dret a la de resistència fiscal.
* Tax noncompliance (en la Wikipedia en anglès).
# Casa Serra (Ripoll)

L'Antic jutjat és un edifici de Ripoll (Ripollès) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'edifici està format per baixos, quatre plantes i altell. Als baixos hi ha tres obertures amb arcs de mig punt rebaixats i brancals de pedra picada; originàriament eren tres portals. A la primera planta hi ha una tribuna i dos balcons. Per les pedres dels xamfrans o cantonades d'aquest pis i dels baixos es dedueix que aquesta part de la casa és més antiga que la resta de l'immoble. Al segon pis hi ha tres balcons, un d'ells és el coronament de la tribuna. Al tercer i al quart hi ha tres balcons individuals. Al marc de les obertures i a les cantonades de l'edifici s'utilitza pedra. La teulada és a tres vessants.
S'accedeix a l'edifici pel carrer del Forn. En aquesta façana, en els baixos hi ha quatre obertures amb brancals i llinda de pedra picada, que inicialment eren portals. Hi ha dos balcons per planta.
Per la banda de la plaça de l'Ajuntament hi ha tres obertures per planta. Als baixos i primer pis hi ha els brancals de pedra, i són de construcció anterior a la resta de la casa. A la primera planta hi ha un únic balcó. Mentre que a les altres plantes hi ha balcons individuals.

## Referències

* 1 2 3 «Antic jutjat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 maig 2016].
# Ermita de Santa Anna d'Ontinyent

L'ermita de Santa Anna d'Ontinyent és un temple situat al nord de la localitat valenciana d'Ontinyent, en un turó de pinedes i xiprers on puja el camí del Calvari amb les seues casetes o passos.
Pertany a la jurisdicció de la parròquia de Sant Carles, l'Ermita de Santa Anna es coneix també com Ermita del Crist de l'Agonia, ja que aquí es venera també des 1537 la imatge del copatró d'Ontinyent. Juntament amb el Via Crucis que l'envolta, el qual va ser destruït durant la Guerra Civil i reconstruït l'any 1943, constitueix un dels paratges més pintorescos i típics d'Ontinyent.

## Arquitectura

Segles més tard, entre els anys 1842 i 1845, sota la direcció pericial del mestre d'obres Luis Perlacia, i amb la col·laboració del veïnat, es va aixecar l'obra del convent annex a l'ermita, utilitzat com llatzeret durant les epidèmies colèriques que varen afectar Ontinyent durant el passat segle.
De nou, l'any 1849, quan el santuari va passar a dependre de la jurisdicció de la nova parròquia de Sant Carles, es van escometre noves obres d'ampliació i l'església va passar a adoptar la forma de creu llatina, té vestíbul de maons vermells, on s'obre a la dreta l'anomenada Capella de la Comunió, quadrada i que va haver de ser la primitiva ermita, encara que s'hi llegisca la data de 1793. El seu sostre és de volta bufada amb arcs formers, i en una mènsula sobre el daurat altar es troba la imatge de Santa Anna amb la Verge Nena filant.
La nau principal ens porta al creuer, amb imatges de la Immaculada i Sant Josep sobre sengles mènsules. La testera té un mosaic de tessel·les emmarcat per un fons encoixinat. Davant d'ell i després de l'altar es troba la talla de Santíssim Crist de l'Agonia, obra d'Innocenci Costa López i còpia de l'original destruït durant la Guerra Civil Espanyola, que alguns atribuïen a Berruguete. També correspon a la reforma de l'any 1849, la construcció de la torre amb cos per a campanes i teulada piramidal, amb adorn de gerros a les cantonades. Amb aquesta silueta ha estat l'ermita gairebé fins als nostres dies, si bé, durant els anys quaranta i seixanta del segle xx, el primitiu hospici o convent va ser notablement ampliat amb nous cossos d'obra, transformant-se en casa de serveis espirituals. També, en aquestes dates, l'antiga fornícula on es venerava la imatge del crucificat, va ser substituïda per un altar de talla moderna, amb un retaule de mosaics representant figures de la Passió, poc d'acord amb l'estil del temple.
L'ermita, doncs, queda englobada en un grup d'edificacions, antigues i modernes, que l'envolten. La seua banqueada i senzilla façana remata en un frontó triangular rematat amb creu, sota la qual s'obre una fornícula que albergava una imatge de la Verge. A l'enreixada porta s'accedeix per àmplia escalinata, amb els dos últims casalicis del Calvari a banda i banda. Un balconet semicircular amb barana de ferro servia de púlpit per a les predicacions en les solemnitats.

## Enllaços externs

* Ermites d'Ontinyent Arxivat 2014-04-22 a Wayback Machine.
* Fitxa de l'ermita a la Biblioteca de Patrimoni
# Jocs Asiàtics de 1951

Els Jocs Asiàtics de 1951 es van celebrar del 4 de març a l'11 de març de 1951 a Nova Delhi, Índia. Originàriament previstos per al 1950, foren ajornats fins al 1951 per un retard en la preparació. Tot i que al Japó no se li va permetre de participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1948 i no fou convidat a la reunió fundadora de la Federació dels Jocs Asiàtics, si que se li permeté prendre part en aquests Jocs. Corea, en canvi, no va poder participar-hi a causa de la Guerra de Corea.

## Comitès Participants

Comitès Olímpics Nacionals (CONs) anomenats segons el seu nom a la llista de codis del COI del moment.
* Afghanistan
* Burma
* India
* Indonesia
* Iran
* Japan
* Nepal
* Philippines
* Singapur
* Ceylon
* Thailand

## Esports

* Aquàtics
** Salts (2)
** Natació (8)
** Waterpolo (1)
* Atletisme (33)
* Basquetbol (1)
* Ciclisme (4)
* Futbol (1)
* Halterofília (7)

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Japó | 24 | 21 | 15 | 60 |
| 2 | Índia | 15 | 16 | 20 | 51 |
| 3 | Iran Iran | 8 | 6 | 2 | 16 |
| 4 | Singapur | 5 | 7 | 2 | 14 |
| 5 | Philippines | 5 | 6 | 8 | 19 |
| 6 | Ceylon | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Indonesia | 0 | 0 | 5 | 5 |
| 8 | Burma | 0 | 0 | 3 | 3 |
| Total | Total | 57 | 57 | 55 | 169 |

## Referències

* Història dels Jocs Asiàtics Arxivat 2013-08-14 a Wayback Machine.
# El·lioteri

L'el·lioteri (Elliotherium kersteni) és un gènere extint de cinodont que visqué al que avui en dia és Sud-àfrica durant el Triàsic superior. Morfològicament, s'assembla molt al seu parent proper Chaliminia musteloides. Fou descrit a partir d'un crani fragmentari trobat a la província de l'Estat Lliure.

## Referències

* ↑ Sidor, C.A. i Hancox, P.J. «Elliotherium kersteni, a new tritheledontid from the Lower Elliot Formation (Upper Triassic) of South Africa» (en anglès). Journal of Paleontology, vol. 80, 2, 2006, pàg. 333–342. DOI: 10.1666/0022-3360(2006)080[0333:EKANTF]2.0.CO;2.
# Koen Casteels

Koen Casteels (Bonheiden, 25 de juny de 1992) és un futbolista belga que juga com a porter del Wolfsburg a la Bundesliga. És internacional amb la selecció belga.
Casteels es va desenvolupar a K.R.C. Genk on va ser company d'equip del seu company de porter Thibaut Courtois. Inicialment va ser considerat millor que Courtois, però mentre ell i diversos dels altres porters del club es van lesionar, Courtois va entrar a l'equip.
Casteels va ser fitxat pel VfL Wolfsburg del TSG 1899 Hoffenheim el gener de 2015, però va passar els primers sis mesos del contracte de tres anys i mig cedit al Werder Bremen. Va jugar amb el Wolfsburg a la DFL-Supercup de 2015, salvant de Xabi Alonso en la tanda de penals quan el seu equip va guanyar després d'un empat 1-1.
Quan Diego Benaglio va deixar Wolfsburg el juny de 2017, Casteels va signar un nou contracte de tres anys amb el club i li varen donar la samarreta número 1.

## Referències

* ↑ «Chelsea's Thibaut Courtois: from clumsy boy to top of the world». The Observer, 20-09-2014.
* ↑ «Casteels über Werder nach Wolfsburg» (en alemany). Weltfussball.de, 21-01-2015.
* ↑ «Bendtner leads Wolfsburg over Bayern Munich on penalties in German Super Cup clash». Fox Sports, 01-08-2015.
* ↑ «Keeper Casteels verlängert in Wolfsburg» (en alemany). Weltfussball.de, 22-06-2017.
Koen Casteels amb la selecció belga - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Bèlgica – Copa del Món de futbol 2018
1 Courtois •
2 Alderweireld •
3 Vermaelen •
4 Kompany •
5 Vertonghen •
6 Witsel •
7 De Bruyne •
8 Fellaini •
9 Lukaku •
10 Eden Hazard  •
11 Carrasco •
12 Mignolet •
13 Casteels •
14 Mertens •
15 Meunier •
16 Thorgan Hazard •
17 Tielemans •
18 Januzaj •
19 Dembélé •
20 Boyata •
21 Batshuayi •
22 Chadli •
23 Dendoncker •
Entrenador: Robert Martínez
Selecció de futbol de Bèlgica – Copa del Món de futbol 2022
1 Courtois •
2 Alderweireld •
3 Theate •
4 Faes •
5 Vertonghen •
6 Witsel •
7 De Bruyne •
8 Tielemans •
9 Lukaku •
10 Eden Hazard  •
11 Carrasco •
12 Mignolet •
13 Casteels •
14 Mertens •
15 Meunier •
16 Thorgan Hazard •
17 Trossard •
18 Onana •
19 Dendoncker •
20 Vanaken •
21 Castagne •
22 De Ketelaere •
23 Batshuayi •
24 Openda •
25 Doku •
26 Debast •
Entrenador: Robert Martínez
Selecció de futbol de Bèlgica – Eurocopa 2024
1 Casteels •
2 Debast •
3 Theate •
4 Faes •
5 Vertonghen •
6 Witsel •
7 De Bruyne (c) •
8 Tielemans •
9 Trossard •
10 Lukaku •
11 Carrasco •
12 Kaminski •
13 Sels •
14 Lukebakio •
15 Meunier •
16 Vranckx •
17 De Ketelaere •
18 Mangala •
19 Bakayoko •
20 Openda •
21 Castagne •
22 Doku •
23 Vermeeren •
24 Onana •
25 De Cuyper •
Entrenador: Tedesco :
# Casa de la Procura

L'antiga Casa de la Procura és un edifici de la Morera de Montsant (Priorat) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Història

Té el seu origen en la casa de la Procura de la Cartoixa d'Escaladei, destinada a servir d'habitatge al monjo encarregat de la cura dels conreus del monestir. L'edifici actual, començat a construir l'any 1692, només aprofitaà de les antigues edificacions un petit tram de mur situat a l'extrem NO.
Durant la desamortització del 1836 fou venuda, i entre 1850-1880 fou reformada com a residència d'un dels terratinents del poble.
L'any 2013, amb motiu de l'adequació del pis superior, s'hi va portar a terme una intervenció arqueològica. Durant aquesta no va ser trobat cap element corresponent als segles xiii-xv.

## Descripció

Es tracta d'una edificació de planta i dos pisos, amb coberta a doble vessant i bastiment de pedra reforçat als angles de la façana amb carreus. Al primer pis té disposats dos balcons que s'obren a la plaça als quals s'han d'afegir algunes obertures en disposició poc regular, les façanes Sud i Est apareixen rematades per merlets. Compta amb annexes, terrats segurament, lligats al cos principal per la part de llevant.
Segueix un estil historicista inspirat en construccions defensives de l'edat mitjana, amb elements afegits al segle xix simulant una fortificació (com ara, els merlets).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Antiga casa de la Procura». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Enllaços externs

* «Casa de la Procura». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Ermita de Santa Anna de Catí

L'Ermita de Santa Anna a Catí (Alt Maestrat, País Valencià) és un edifici religiós situat a mig quilòmetre del nucli principal del municipi, al camí a l'Avellà. Del segle xv, es considera l'ermita de major antiguitat de Catí.

## Edifici principal

L'edifici consta d'un sol cos amb tres arcs, de regulars dimensions, amb cor i altar major. Va ser director de l'obra Arnaldo Pedro, picapedrer de Forcall, qui va posar la primera pedra el 29 d'agost de 1441. En 1618 Pere del Sol fa la capella major i el 1708 Miquel Blasco adoba parets i fa el cor. L'exterior presenta una façana sòbria amb porta d'accés de mig punt amb grans dovelles. Té porxo davant amb sostre de fusta i bancada adossada. Es tracta d'una construcció essencialment de masoneria. Pel que fa a l'interior és d'una sola nau amb tres trams de regulars dimensions travessats per arcs gòtics apuntats que descansen sobre fortes pilastres. Un arc de mig punt comunica amb el presbiteri cobert amb volta de creueria, rematant el punt d'intersecció amb una petita clau. Conserva altar neoclàssic. El sostre és a doble vessant de fusta treballada. Sobre la porta d'entrada hi ha una rosassa. Les pintures murals del presbiteri són del segle xviii a força de grotescs.

## Voltants

L'ermita es troba a les afroes de Catí, al costat de la carretera que va a Morella. Devant de la façana de l'ermita hi ha uns pins de grans dimensions.

## Vegeu també

* Catí

## Referències

* Web d'informació sobre Catí
# Alfabet sorabe

El sorabe, o sora-be, és un alfabet basat en l'alfabet àrab que s'empra per a transcriure l'idioma malgaix des del s. XV.
Els investigadors encara estan esbrinant els orígens d'aquest sistema de transcripció. "Sorabe" vol dir literalment 'escriptura gran', a partir de l'àrab "sura" ('escriptura') i del malgaix "be" ('gran'). Aquesta denominació podria indicar l'existència d'un sistema d'escriptura previ amb caràcters més menuts, derivat del sànscrit.
Tradicionalment, molts investigadors han especulat sobre el fet que aquest sistema d'escriptura l'introduïssen els contactes comercials entre malgaixos i àrabs musulmans. Altres estudis, però, afirmen que el podrien haver introduït els musulmans javanesos, per la semblança sorprenent entre l'alfabet sorabe i el pegon (la versió javanesa de l'alfabet àrab).
Uns dos-cents vells manuscrits n'han sobreviscut fins hui, tot i que els més antics se'n remunten al s. XVII. La majoria dels texts contenen fórmules màgiques, però també hi ha alguns texts històrics pel que fa a l'origen d'algunes de les tribus del sud-est de Madagascar.
Aquest alfabet s'estengué per l'illa entre la fi del s. XVII i finals del XVIII.

## Alfabet

Transcripció literal de l'escriptura sora-be amb l'alfabet malgache actual :
| ـَ | ب | د | ـِ | ف | غ | ه | ـِ | ج | ك | ل | م | ن | ـُ | ڡ | ر | س | ط | و | ‹ي› o ‹ز› | ع | ‹ڊ› o ‹رّ› | ‹̣ط› o ‹رّ› | ت | ڡّ | طّ | ـَيْ | ـَوْ | ـُوً | ـُيْ | ‹ـِيَا› na ‹ـِيْا› | ـِوْ | ـِيْ |
| a | b | d | | f | g, ng | h | i, i | j | k | | m | n | o | | r | | t | | z | n̈ | dr | tr | ts | mp | nt | ai | ao | oa | oi | ia, ea | io, eo | ie |

## Vegeu també

* Madagascar.
* Idioma malgaix.

## Referències

* ↑ Ferrand, Gabriel (1905).
* ↑ Adelaar K.A. & Himmelmann N. (2004)
* ↑ Simon P. (2006)

## Bibliografia

* (anglès) Adelaar K.A. & Himmelmann N. (2004), The Austronesian Language of Àsia and Madagascar, Routledge .
* (francès) Ferrand, Gabriel (1905). Les migrations musulmans et juives à Madagascar. Paris: Revue de l'histoire des religions.
* Kasanga Fernand (1990), Fifindra-monina, Librairie FLM, Antananarivo.
* (francès) Simon P. (2006) La langue des ancêtres. Ny Fitenin-drazana. Une périodisation du malgache des origines au XVe siècle.॥॥, L'Harmattan .

## Enllaços externs

* La Case, els Sorabe, l'Histoire.
* Arabic in Madagascar, Kees Versteegh, Bulletin of the School of Oriental and African Studies, 2001.
* East Barito: Who Were the Malayo-Polynesian Migrants to Madagascar?
# Escut de Riudoms

L'escut oficial de Riudoms té el següent blasonament: Escut caironat: d'or, 2 oms de sinople sostinguts sobre un peu ondat d'atzur amb 2 faixes ondades d'argent. Per timbre una corona mural de vila.

## Història

Va ser aprovat el 30 de setembre del 1998. Escut parlant referent al nom de la vila: s'hi veu un riu i uns oms.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Baix Camp

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 3 de setembre de 1998, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Riudoms.» (pdf). DOGC num. 2741, 03-09-1998. [Consulta: 25 juny 2010].