OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Almadroc

L'almadroc és un tipus de salsa d'origen medieval. Els ingredients bàsics són el formatge i l'all. N'apareixen referències al Llibre de Sent Soví, al Llibre del Coch i en altres documents medievals.

## Referències

* ↑ Thibaut i Comalada, Eliana. Cuina medieval catalana : historia, dietètica i cuina. 1. ed. Valls, Tarragona: Cossetània Edicions, 2006, p. 112. ISBN 84-9791-216-0.
* ↑ Santanach i Suñol, Joan; Vogelzang, Robin M.(trad.). The book of Sent Soví : medieval recipes from Catalonia. Woodbridge, Suffolk: Tamesis, 2008, p.92 i p.172. ISBN 978-1-85566-164-6.
* ↑ Alimentació i societat a la Catalunya medieval. Editorial CSIC - CSIC Press, 1988, p. 153–. ISBN 978-84-00-06920-9.
* ↑ Fàbrega, Jaume. La cuina del país dels càtars: cultura i plats d'Occitània, de Gascunya a Provença. Cossetània Edicions, 2003, p. 54–. ISBN 978-84-96035-80-5.

## Enllaços externs

* «Almadroc (recepta)». Els fogons de Can Sibina.
# Iwetel

Iwetel és una llista de distribució, el principal fòrum electrònic sobre biblioteques i documentació que existeix en castellà. Aquest projecte va ser iniciat el novembre de l'any 1993 per l'equip de redacció de la revista El profesional de la información, abans anomenada IWE, que va néixer com una publicació sobre informació, documentació, biblioteques i tecnologies.
Durant els seus primers anys d'existència, aquesta llista era mantinguda per l'empresa SAREnet. Quan l'any 1997 fou migrada als servidors de RedRIS (Red Académica y de Investigación Española) ràpidament va convertir-se en el principal mitjà electrònic de comunicació per a professionals d'arreu del món de la informació i la documentació de parla hispana. Llavors, tot i no ser tan generalitzat l'ús de l'accés a Internet com ho és actualment, els membres de la llista van arribar als 2.000 usuaris. Avui en dia, Iwetel és un dels principals fòrums electrònics sobre biblioteques i documentació que existeix en castellà.

## Referències

* ↑ «Foro para profesionales de bibliotecas y documentación» (en castellà). [Consulta: 13 abril 2020].
* ↑ Gonzalez, Jose Manuel Ube. «25 años de la lista #IWETEL | TiraBUZón - Blog de la Biblioteca de la Universidad de Zaragoza» (en castellà), 08-11-2018. [Consulta: 11 novembre 2019].
# Acàlef cresp

L'acàlef cresp o ou ferrat (Cotylorhiza tuberculata) és una espècie de medusa rizòstoma de la família Cepheidae. Es troba en el mar Mediterrani, el mar Egeu i el mar Adriàtic. Pot arribar a fer 35 cm de diàmetre. La seva picadura és molt lleu i no representa cap perill per les persones, fins i tot ben preparada pot menjar-se com afirmen experts com Thomas Heeger.
És una de les meduses freqüents al litoral català.

## Descripció

Normalment, no arriba als 17 cm de diàmetre. L'ombrel·la és suau, rodejada per un anell de petits tentacles morats disposats en forma de cercle. Els lòbuls marginals són allargats i subrectangulars. Cada braç es bifurca de la boca fins a prop de la seva base.

## Comportament

Habitualment forma grans bancs que poden abastar àrees de diversos kilòmetres quadrats. Freqüentment apareix juntament amb peixos de mida petita dels gèneres Boops, Trachurus i Seriola.
* Banc d'acàlefs cresps.
* Exemplar fotografiat a la Costa Brava, amb petits peixos a sobre seu.

## Referències

* ↑ Marrugat Cuyàs, Ramon «El parlar del Penedès i Torredembarra». Centre d'Estudis Sinibald de Mas, 2014, pàg. 37.
* ↑ Acàlef cresp al Termcat
* ↑ TSN 51792 al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
* ↑ Kramp, P.L. (1961): Synopsis of the Medusae of the World. Order Rhizostomeae. Journal of the Marine Biological Association of the United Kingdom 40: 348-382. PDF
* ↑ «Jellyfish fisheries of the world» (en anglès). ResearchGate. [Consulta: 9 juliol 2022].
* ↑ Castells Esqué, Pere. La cuina del futur. Barcelona: Tibidabo ediciones, Febrer 2016, p. 53. ISBN 978-84-9117-202-4.
* 1 2 Riedl, R.. Fauna y Flora del Mar Mediterráneo (en castellà). Barcelona, España: Ediciones Omega, 2011, p. 904. ISBN 978-84-282-0767-6.
# Sergio Matto Suárez

Sergio Matto Suárez (Las Piedras, 13 d'octubre de 1930 - Itajaí, 23 de novembre de 1990) fou un jugador de bàsquet uruguaià que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on guanyà la medalla de bronze en la competició de bàsquet. Quatre anys més tard, als Jocs de Londres, guanyà la medalla de bronze en la mateixa competició. El 1960, als Jocs de Roma, disputà els seus tercers, i darrers Jocs, on fou vuitè en la competició de bàsquet.
El 1954 fou sisè en el Campionat del món de bàsquet.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Sergio Matto». [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ «archive.fiba.com: Players». [Consulta: 28 abril 2024].
# Alnguei

L'Alnguei (en rus: Алнгей) és un estratovolcà que està situat a la serralada Sredinni, a la península de Kamtxatka, Rússia. El seu cim s'eleva fins als 1.822 msnm. No se li coneixen erupcions en temps històrics.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Alngey» (en anglès). [Consulta: 23 novembre 2021].
# Adagio en sol menor

L'Adagio per a orquestra de corda i orgue en sol menor va ser compost el 1945 pel musicòleg italià Remo Giazotto (1910-1998) suposadament a partir d'uns fragments d'una obra perduda de Tomaso Albinoni (1671-1751). De fet es va arribar al fet consumat que l'obra ‘rescatada’ per Remo Giazotto va passar a ser coneguda com a «Adagio d'Albinoni» per part del gran públic i es presenta així en molts discs. Sol estar orquestrat per a orquestra de cordes o orgue, encara que de vegades ho està només per a cordes.
L'«Adagio» de Giazotto (obra per a orquestra de cordes i orgue en sol menor), compost el 1945, va ser publicat el 1958 per l'editorial Casa Ricordi amb el títol Adagio in sol minore per archi e organos su due spunti tematici e su un basso numerato di Tomaso Albinoni.
Llavors l'editor va llançar com a argument de venda que l'autor s'havia basat en uns fragments d'un moviment lent d'una sonata a trio de Tomaso Albinoni presumiblement trobats a les ruïnes de la Biblioteca de Dresden després dels bombardejos de la ciutat esdevinguts en la Segona Guerra Mundial. Dit això, mai no es va trobat cap prova seriosa de l'existència d'aquests fragments. Per contra la «Staatsbibliothek Dresden» ha desmentit formalment tenir-les en la seva col·lecció de partitures. El 1992, Giazotti va dir que ja va rebre el document el 1940, doncs abans la guerra, en una sèrie de còpies que biblioteques alemanys li havian enviat quan treballava en el catàleg de les obres d'Albinoni. Certs consideren l'obra com una mena d'engany musical, tot i que Giazotto en la introducció sempre ha sigut clar que ell n'era el compositor. A més, no menciona el ‘fragment’ en el catàleg de les obres d'Albinoni. En els documents que la musicòloga Muska Mangano, la seva darrera assistent, va trobar després de la seva mort, hi hauria hagut una foto d'aquest ‘fragment’ misteriós, però no se'n sap gaire més.
El tema d'aquest adagio ostenta similituds amb el principi del tema de l'adagio sostenuto del primer Trio, opus 33, per a piano, violí i violoncel de Louise Farrenc, datat el 1841.

## Referències

* ↑ Neumaier, Otto. Was aus Fehlern zu lernen ist in Alltag, Wissenschaft und Kunst (en alemany). Münster: LIT, 2010, p. 25. ISBN 978-3-643-50242-1.
* ↑ «Facsímil del frontis de l'edició original» (jpg) (en italià). La musica è Vita, (1958). Arxivat de l'original el 2020-06-24. [Consulta: 6 octubre 2022].
* 1 2 3 Schmitz, Rainer. Wie Mozart in die Kugel kam Kurioses und Überraschendes aus der Welt der klassischen Musik (en alemany). Múnic: Pantheon, 2018. ISBN 978-3-641-23636-6.
* ↑ Carta de la Biblioteca Nacional Sajona de Dresden (especialista Marina Lang), 24 setembre 1990, reproduïda en facsímil per Lugert, Wulf Dieter; Schütz, Volker «Adagio à la Albinoni». Praxis des Musikunterrichts, 53, 14-01-1998, pàg. 13-22.
* ↑ Giazotto, Remo. «Note - Zur Einführung». A: Adagio in sol minore per archi e organos su due spunti tematici e su un basso numerato di Tomaso Albinoni. Ricordi, 1958, p. 2.

## Enllaços externs

* Interpretació de l'Adagio en sol menor. Per l'Orquestra Simfònica Nacional Juvenil de Mèxic
# Armadillo de cua nua meridional

L'armadillo de cua nua meridional (Cabassous unicinctus) és una petita espècie d'armadillo de Sud-amèrica. Viu a Colòmbia, Veneçuela, el Perú, Bolívia i el Brasil.
És un animal terrestre solitari i nocturn, que ocupa molts hàbitats que abasten des de la selva fins a les regions herboses. Com molts armadillos, és insectívor, alimentant-se de formigues i tèrmits. Excava caus amb una entrada d'aproximadament setze centímetres de diàmetre; només els utilitza durant una nit i llavors els abandona.
Espècies vivents de cingulats :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Xenarthra :
Família Chlamyphoridae :
Família Dasypodidae :
Categoria :
# Ampato

L'Ampato és un estratovolcà inactiu de 6.288 msnm a la Serralada Ampato, al sud del Perú, a uns 100 km de la ciutat d'Arequipa. Forma part d'una cadena d'uns 20 km, que en direcció nord-sud, acull dos grans estratovolcans més: l'extingit i erosionat Nevado Hualca Hualca (6.025 m), a l'extrem nord, i l'actiu Sabancaya (5.976 m), al mig.
El setembre de 1995 el ràpid retrocés de la glacera prop del cim de l'Ampato va revelar un cadàver congelat i momificat d'una noia inca, assassinada d'un fort cop al cap fa 500 anys. Aquesta mòmia va ser anomenada Juanita, la Dama d'Ampato o la Dama de Gel, i fou recuperada per una expedició dirigida per l'arqueòleg estatunidenc Johan Reinhard. Posteriors excavacions dirigides per José Antonio Chávez i Johan Reinhard l'octubre de 1995 i el desembre de 1997 va permetre localitzar tres mòmies inques a uns 5.800 m.

## Vegeu també

* Mòmies incaiques

## Referències

* Reinhard, Johan The Ice Maiden: Inca Mummies, Mountain Gods, and Sacred Sites in the Andes. 2005, Washington, D.C.: National Geographic Society.
* «Sabancaya» (en anglès). Global Volcanism Program. Smithsonian Institution. Arxivat de l'original el 2013-03-26. [Consulta: 4 desembre 2011].
* Biggar, John. The Andes: A Guide for Climbers (3rd ed.). Andes Publishing (Escòcia), 2005, p. 304 pp. ISBN 0-9536087-2-7.
* González-Ferrán, Oscar. Volcanes de Chile. Santiago, Chile: Instituto Geográfico Militar, 1995, p. 640 pp. ISBN 956-202-054-1.
* De Silva, Shanaka L.; Francis, Peter. Volcanoes of the Central Andes. Springer-Verlag, 1991, p. 216 pp. ISBN 3540537066.

## Enllaços externs

* Nevado Ampato a peakbagger.com (anglès)
* Nevado Ampato a summitpost.org (anglès)
# Puig Segalar (Cassà de la Selva)

El Puig Segalar és una muntanya de 191 metres que es troba al municipi de Cassà de la Selva, a la comarca del Gironès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Aloc

L'aloc (Vitex agnus-castus) és un arbust caducifoli de la família de les lamiàcies. També rep el nom d'agnocast, alís, pebre bord, pebre foll d'Espanya, pebre de frare o ximbla.

## Descripció

Té una alçària compresa entre els 1 i 3 m i presenta forma arbòria. Es caracteritza per tenir les fulles oposades, d'entre 4 i 12 cm, llargament peciolades i palmades.
La floració té lloc entre els mesos de juny i setembre. Les flors, d'un blau lilós, es reuneixen en llargues i estretes espigues molt flairoses i vistoses a l'estiu. El fruit és petit, esfèric i de color negre.

## Distribució i hàbitat

L'aloc és natiu de la costa mediterrània. A Catalunya viu junt amb un seguit de plantes de flors vistoses (la vinca grossa, l'òlbia, la barretera i el magraner) associat als marges de les rieres, torrents i rambles del litoral silícic, i és al Maresme on es troba més ben representat. Normalment creix entre els 0 i els 200 metres d'altitud. Cada cop, però, és més difícil trobar alocs.
Les causes poden estar relacionades amb l'ús del sòl amb la implantació d'indústries, urbanitzacions, carreteres, etc. que han accelerat la degradació d'aquesta comunitat i afavorit l'expansió d'espècies, com ara la canya. En determinades zones, com a les illes Balears està amenaçada i és considerada una espècie d'especial interès.

## Etimologia

Vitex prové del llatí i significa "agnocast", i del grec ágnos, que és el nom d'aquesta planta. Per confusió amb hagnós que vol dir cast, va néixer la superstició que la llavor de l'agnocast servia per a guardar la castedat; d'aquí ve que se li afegís el nom llatí de castus.

## Usos

Dels múltiples usos i virtuts medicinals que se li han trobat, cal destacar el seu ús per tractar disfuncions hormonals femenines (estimula la producció i sortida de la llet materna i produeix una millora en la majoria de dones amb síndrome premenstrual (SPM), infertilitat i en la malaltia de Parkinson. Popularment s'ha usat per les seves propietats anafrodisíaques, com indica el seu nom en llatí. Tradicionalment havia estat usat per la pagesia per consolidar les motes de terra així com per fer estris de vímet i foragitar els polls del bestiar.

## Referències

* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbustos dels Països Catalans. Barcelona: Pòrtic, 1990, p. 193-194. ISBN 84-7306-407-0.
* ↑ «FloraCatalana.net». Arxivat de l'original el 2011-02-28. [Consulta: 7 gener 2016].
* ↑ «Banc de dades de biodiversitat de Catalunya». [Consulta: 7 gener 2016].

## Enllaços externs

* Projecte Alocs
# Adelfogàmia

L'adelfogàmia és una forma de relació sexual entre eucariotes germans, per exemple en algunes espècies de fongs, plantes amb flor o formigues, o en els humans. En sociologia, l'adelfogàmia també es pot referir a la poliàndria fraternal.

## Referències

* ↑ «ARTEHISTORIA - Grandes Civilizaciones - Ficha Adelfogamia», 08-12-2008. Arxivat de l'original el 2008-12-08. [Consulta: 8 juliol 2018].
* ↑ «What does adelphogamy mean?». [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ «ADELPHOGAMY | Meaning & Definition for UK English | Lexico.com» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-01-25. [Consulta: 25 gener 2022].
* ↑ «More Than Two | Glossary». [Consulta: 25 gener 2022].
# Amstel Gold Race 1973

L'Amstel Gold Race 1973 fou la 8a edició de l'Amstel Gold Race. La cursa es va disputar el 7 d'abril de 1973. El vencedor final va ser el belga Eddy Merckx, que va imposar-se en solitari amb més de tres minuts sobre el seu immediat perseguidor en la meta de Meerssen.
165 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 28 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Eddy Merckx | Molteni | 6h 38' 16" |
| 2 | Frans Verbeeck | Watney-Maes | + 3' 13" |
| 3 | Herman van Springel | Rokado | + 3' 15" |
| 4 | Joop Zoetemelk | Gitane-Frigecreme | + 3' 49" |
| 5 | Hennie Kuiper | Rokado | + 4' 15" |
| 6 | Albert van Vlierberghe | Rokado | + 5' 35" |
| 7 | Ronny de Witte | Flandria-Shimano-Carpenter | + 5' 40" |
| 8 | Freddy Maertens | Flandria-Shimano-Carpenter | + 5' 59" |
| 9 | Walter Godefroot | Flandria-Shimano-Carpenter | + 8' 05" |
| 10 | Santiago Lazcano | KAS | + 8' 10" |

## Enllaços externs

* Resultats complets
* Web oficial de la cursa
# When Pomegranates Howl

When Pomegranates Howl és una pel·lícula dramàtica afganesa-australiana del 2020 escrita i dirigida per la directora iraniana Granaz Moussavi. La pel·lícula va ser finançada en part a través del Festival de Cinema d'Adelaide, que es va convertir en el seu lloc d'estrena. Va ser seleccionada com a entrada australiana per al Millor Llargmetratge Internacional als Premis Oscar de 2021.

## Trama

Basada en fets reals, la pel·lícula explica la història d'Hewad, un nen de nou anys que viu als carrers de la capital de l'Afganistan, Kabul. Després de la pèrdua tant del seu pare com del seu germà, Hewad decideix crear un negoci treballant com a empenyador de carros, cosa que li agrada fer cada dia. Treballant com a tal, i carregant els carros amb mercaderies, viatja per Kabul amb l'esperança de recaptar prou diners per a la seva família. El somni d'Hewad de convertir-se en una estrella de cinema cobra vida quan es troba amb un fotògraf australià.

## Repartiment

* Arafat Faiz
* Elham Ayazi
* Andrew Quilty

## Producció i rodatge

Granaz Moussavi va començar a filmar When Pomegranates Howl a Kabul, Afganistan el 2017, després de llegir els titulars australians d'un atac de les forces armades australianes en què van morir dos nois, d'11 i 12 anys. Aquesta trista notícia va portar el director a escriure un guió sobre un nen (aleshores) de nou anys anomenat Hewad.

## Premis

| Any | Premi | Categoria | Nominat | Resultat | Ref |
| 2021 | 14ns Asia Pacific Screen Awards | Millor pel·lícula jove | Granaz Moussavi | Nominat | |
| 2022 | X Asian Film Festival Barcelona | Millor guió (Secció Oficial) | Granaz Moussavi | Guanyador | |

## Referències

* ↑ Bonsai Films. "When Pomegranates Howl". Nota de premsa. Consulta: 16 October 2021.
* ↑ Akbar, Trevis. «Film Review: When Pomegranates Howl is stunning», 22-10-2020. [Consulta: 16 octubre 2021].
* ↑ «When Pomegranates Howl». Adelaide Film Festival. [Consulta: 16 octubre 2021].
* ↑ «Oscars Race: Australia Selects Afghanistan Coproduction 'When Pomegranates Howl'». Variety, 24-10-2021.
* ↑ Karvelas, Patricia. «When Pomegranates Howl». Australian Broadcasting Company. [Consulta: 16 octubre 2021].
* ↑ Jøhnk Christensen, Tina. «Granaz Moussavi on When Pomegranates Howl». Golden Globe Awards, 13-09-2021. [Consulta: 16 octubre 2021].
* ↑ «Nominations for Leah Purcell, Essie Davis, Caleb Landry Jones, When Pomegranates Howl – 14th Asia Pacific Screen Awards», 16-10-2021. Arxivat de l'original el 29 de gener 2023. [Consulta: 29 gener 2023].
* ↑ Asia Pacific Screen Awards (13 October 2021). "Australian Nominations – 14TH Asia Pacific Screen Awards". Nota de premsa. Consulta: 16 October 2021.
* ↑ El cine asiático que nos viene, La Opinión, 13 de novembre de 2022
* ↑ “Mom”, “Absence”, “Lipar” win awards at Asian Film Festival Barcelona, Tehran Times, 12 de novembre de 2022

## Enllaços externs

* When Pomegranates Howl a YouTube
# Chandrexa de Queixa

Chandrexa de Queixa és un municipi de la Província d'Ourense a Galícia. Pertany a la comarca d'A Terra de Trives. Limita al nord amb Castro Caldelas i San Xoán de Río, al sud amb Laza i Vilarino de Conso, a l'est amb A Pobra de Trives i Manzaneda i a l'oest amb Montederramo.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 2.949 | 2.935 | 2.578 | 1.226 | 830 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* Cadeliña (San Pedro)
* O Candedo (Santa María)
* Casteligo (San Martiño)
* Casteloais (San Pedro)
* Celeiros (San Martiño)
* Chandrexa (San Pedro)
* Chaveán (San Bartolomeu)
* Drados (Santo Isidoro)
* Fitoiro (San Paio)
* Fonteita (Santo André)
* Forcadas (Santa María)
* Parada Seca (Santa María)
* Parafita (San Bartolomeu)
* Queixa (Santa Cruz)
* Rabal (Santa María)
* Requeixo (Santa María Madanela)
* San Cristovo (San Cristovo)
* Vilar (San Cosme)
# Alopècia universal

L'alopècia universal (AU), també coneguda com a alopècia areata universal, és un trastorn mèdic que implica la pèrdua de tot el pèl corporal, incloses celles, pestanyes, pèl del pit, pèl de les aixelles i pèl púbic. És la forma més greu d'alopècia areata (AA). Les persones amb aquesta malaltia solen estar sanes i no tenen altres símptomes i una esperança de vida normal.

## Referències

* ↑ «Alopecia universalis | Disease | Overview | Genetic and Rare Diseases Information Center (GARD) – an NCATS Program». rarediseases.info.nih.gov. Arxivat de l'original el 2016-03-07. [Consulta: 1r març 2016].
* ↑ Nancy Garrick, Deputy Director. «Alopecia Areata». National Institute of Arthritis and Musculoskeletal and Skin Diseases, 04-04-2017. [Consulta: 27 novembre 2021].
# Armistici

L'armistici és un acord entre estats bel·ligerants per al cessament de les hostilitats, sense posar fi a l'estat de guerra. És de caràcter temporal.
Un armistici consisteix en la suspensió de les agressions entre dos grups (països, nacions, faccions) que es troben enfrontats en una lluita armada. No inclou necessàriament la signatura d'un tractat de fraternitat sinó que només cessen les hostilitats.
Al llarg de la història, durant algunes guerres s'han decretat armisticis en períodes especials. Per exemple, els exèrcits cristians no s'agredien durant el Nadal, o les ciutats estat gregues durant els Jocs Olímpics.
Un armistici és una situació de pacte que no equival a un tractat de pau. Per exemple, després de l'armistici de la guerra de Corea de 1953 no hi ha hagut cap tractat de pau que el ratifiqués. Al llarg de la història hi ha hagut intents d'armistici com l'intent de la Segona Guerra Mundial entre França i Alemanya (1940)
# Alosa alablanca

L'alosa alablanca (Alauda leucoptera) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae) que habita planures àrides al nord del Kazakhstan i zones limítrofes del sud de Rússia.

## Taxonomia

Era classificada al gènere Melanocorypha, però modernament ha estat traslladat a Alauda.

## Referències

* ↑ «Alosa alablanca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021 (català)
* ↑ P Alström, KN Barnes, U Olsson, FK Barker, P Bloomer, AA Khan, MA Qureshi, A Guillaumet, P-A Crochet et PG Ryan. 2013. Multilocus phylogeny of the avian family Alaudidae (larks) reveals complex morphological evolution, non-monophyletic genera and hidden species diversity. Molecular Phylogenetics and Evolution 69(3): 1043–1056.
# Arna lluna

L'arna lluna (Actias luna) és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels satúrnids (Saturniidae). És una arna nocturna de color verd llima, pròpia de la regió Neàrtica.

## Distribució

Actias luna habita a l'Amèrica del Nord, des de l'est de les grans planes, als Estats Units, fins al nord de Mèxic, i des de la part oest d'Ontario, a través de Quebec, cap a Nova Escòcia, al Canadà.

## Cicle de vida

Segons el clima on viuen, les papallones lluna tenen un nombre de generacions diferent. Al Canadà i a les regions del nord, pot produir una generació per any i arriba a la fase adulta de principis de juny a principis de juliol. Al nord dels Estats Units, al voltant de Nova Jersey i Nova York, té dues generacions cada any; la primera apareix a l'abril i al maig, i la segona, aproximadament de 9 a 11 setmanes després. Al sud dels Estats Units pot tenir fins a tres generacions, espaiades en períodes de 8 a 10 setmanes, començant al març.

### Ous

La femella d'Actias luna pon entre 100 i 300 ous alhora al revers de les fulles. Els ous s'incuben de 8 a 13 dies, depenent del clima.

### Larva

Aquesta fase dura al voltant de cinc setmanes. Després de néixer, les erugues tendeixen a reunir-se, fins que cadascuna troba una planta on es pot alimentar. Les erugues mantenen una conducta gregària durant les primeres dues o tres etapes; després tendeixen a estar separades i viure independentment. Com totes les papallones de la família Saturniidae, les erugues passen per cinc etapes abans de convertir-se en pupes. Al final de cada etapa col·loquen una petita porció de seda a la base d'una fulla, que l'eruga fa servir com a àncora per desprendre's de l'antiga pell. Quan arriba l'última fase, l'eruga té una llargada mitjana de 9 centímetres.

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 11 juny 2024].
* ↑ «BioLib - Actias luna» (en anglès). [Consulta: 11 juny 2024].
# Alosa becllarga d'Agulhas

L'alosa becllarga d'Agulhas (Certhilauda brevirostris) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae)

## Hàbitat i distribució

Habita garrigues de l'extrem sud de Sud-àfrica.

## Taxonomia

Alguns autors consideren aquest ocell una subespècie de l'alosa becllarga del Cap (C.curvirostris).

## Referències

* ↑ J. del Hoyo et NJ Collar (2016) HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volume 1: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona, Spain and Cambridge, UK.