OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Saïd I ibn Abi-Taixufín

Saïd (I) ibn Abi-Taixufín ibn Abi-Hammú o, més senzillament, Saïd I ibn Abi-Taixufín fou emir abdalwadita de Tlemcen el 1411.
Presoner dels marínides es va poder escapar a la mort d'Abu-Abd-Al·lah I i es va presentar a Tlemcen on va aixecar a la població contra Abd-ar-Rahman I ibn Abi-Muhàmmad, al que va enderrocar i va pujar al tron (maig del 1411). Va trobar una situació econòmica sanejada però va fer grans donacions segurament per consolidar el seu poder i ho va dilapidar tot. Els marínides van enviar a un pretendent, el seu germà Abu-Màlik I Abd al-Wahid; aquest es va posar en contacte amb els notables locals i molts li van donar suport. Quan l'exèrcit s'acostava Saïd va sortir de Tlemcen amb les seves forces i els dos bàndols van agafar posicions a una plana no gaire lluny de la ciutat; va arribar la nit i evitaven el combat; llavors, tal com havien planejat, Abu-Màlik I i un grup dels seus, va penetrar a la ciutat amb la complicitat d'elements locals, i es va assegurar els llocs claus; llavors van fer un senyal convingut amb torxes, des de la muralla; el seu exèrcit va saber llavors que l'estratagema havia tingut èxit i va córrer la veu; les forces de Saïd es van assabentar igualment dels fets i van desertar. Saïd va haver de fugir quasi sol cap a l'est.

## Referències

* Histoire des Beni Zeiyan
# Secretaria del Parlament Europeu

La Secretaria del Parlament Europeu és l'organisme administratiu encarregat de coordinar els treballs legislatius i d'organitzar les sessions plenàries i d'altres reunions d'aquesta institució legislativa de la Unió Europea. La seu es troba a la ciutat de Luxemburg, no gaire lluny de les seus oficial (Estrasburg) i de treball (Brussel·les) de l'Eurocàmera. Al cap de la seu es troba un secretari general nomenat per la Taula del Parlament.
La Secretaria General presta assistència tècnica i organitzativa als eurodiputats i a altres òrgans parlamentaris del Parlament, fonamentalment al seu President i als grups polítics de la Càmera. Administra el pressupost de la institució sota l'autoritat del President i de la Taula. També proveeix d'assistència jurídica a tot el Parlament, mitjançant els serveis jurídics de la Càmera, que l'estan encomanats, i és també responsable dels serveis de traducció.
La Secretaria General del Parlament Europeu s'organitza en deu direccions generals:
* DG de Presidència
* DG de Polítiques Interiors
* DG de Polítiques Exteriors
* DG de Finances
* DG de Comunicació
* DG de Personal
* DG d'Infraestructures i Logística
* DG de Traducció
* DG d'Interpretació i Conferències
* DG d'Innovació i Assistència Tecnològica

## Vegeu també

* Parlament Europeu
* President del Parlament Europeu

## Enllaços externs

* Web del Parlament Europeu
# Abraham González Casanova

Abraham González Casanova (Barcelona, 16 de juliol de 1985) és un futbolista català, que ocupa la posició de migcampista i juga al club Akritas Chlorakas.

## Biografia

Va néixer a Cornellà de Llobregat i va iniciar la seva trajectòria futbolística al club de futbol base Fundació Ferran Martorell. De l'equip juvenil va passar al filial del Terrassa F. C. Va disputar un total de 16 partits amb el primer equip egarenc, a la Segona Divisió B, durant la temporada 2004-2005.
El juliol del 2007 va fitxar pel F. Barcelona per reforçar el filial. L'estiu de 2008 va viatjar amb el primer equip a la concentració de pretemporada a Escòcia, on va debutar en un amistós davant l'Hibernian F. C. Poc després va participar en les semifinals de la Copa Catalunya davant la U. E. Sant Andreu.
La resta de la temporada 2008-09 va seguir al F. Barcelona Atlètic, tot i que va tenir ocasions puntuals d'actuar amb el primer equip blaugrana, que aquesta campanya va aconseguir el triplet. El 10 d'octubre de 2008 va jugar sis minuts de l'eliminatòria de setzens de final de la Copa del Rei contra el Benidorm C. D. També va ser inscrit a la plantilla barcelonista per disputar la Lliga de Campions de la UEFA arribant a ser convocat per a un partit, davant l'Xakhtar Donetsk, encara que finalment no va disposar de minuts de joc. Va completar la temporada debutant a Primera Divisió en l'última jornada del campionat davant el Deportivo de La Corunya. Va saltar al terreny de joc al minut 76', reemplaçant Xavi Hernández.
El 12 de juny de 2009 es va fer oficial el seu fitxatge pel Cadis C. F. que militava a la Segona Divisió. per l'Agrupació Esportiva Alcorcón. Després de dos anys a Alcorcón, el juliol del 2013 es va confirmar el seu fitxatge pel Reial Club Esportiu Espanyol i la tornada a la primera divisió.
El 2016 va marxar a Mèxic, on va jugar per als Pumes de la UNAM, els Lobos BUAP i els Tiburones Rojos de Veracruz.
Al gener de 2020 va arribar a Xipre després de fitxar per l'AEK Làrnaca. Posteriorment va jugar a l'Ethnikos Achnas i l'Akrytas Chlorakas.

## Referències

* ↑ Abraham González y el esfuerzo tras el privilegio del futbolista profesional
* 1 2 El Barça cae eliminado de la Copa Catalunya ante el Sant Andreu
* ↑ Abraham González, el tercer hombre de Pep Guardiola
* ↑ «Ficha de Abraham González en uefa.com». Arxivat de l'original el 2009-04-14. [Consulta: 4 desembre 2022].
* ↑ «Contra el Shakhtar, con cuatro del filial». Arxivat de l'original el 2009-01-06. [Consulta: 1r juny 2009].
* 1 2 «Abraham González, primer fichaje de Arnal Llibert en Chipre». As, 17-01-2020. [Consulta: 17 gener 2020].
* ↑ «Third Cypriot station for Abraham» (en anglès). Hellas Posts English, 16-07-2022. [Consulta: 17 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a BDFutbol
# Gran Premi de Mèxic del 1966

Resultats del Gran Premi de Mèxic de la temporada 1966 de Fórmula 1, disputat a l'autòdrom Hermanos Rodríguez de Ciutat de Mèxic el 23 d'octubre del 1966. La pole position fou per John Surtees 1' 53. 18 i la volta ràpida de Richie Ginther 1' 53. 75 (a la volta 58)

## Resultats

| Posició | Número | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Posició de sortida | Punts |
| 1 | 7 | John Surtees | Cooper - Maserati | 65 | 2h 06' 35. 3 | 1 | 9 |
| 2 | 5 | Jack Brabham | Brabham - Repco | 65 | + 7.88 s | 4 | 6 |
| 3 | 6 | Denny Hulme | Brabham - Repco | 64 | + 1 Volta | 6 | 4 |
| 4 | 12 | Richie Ginther | Honda | 64 | + 1 Volta | 3 | 3 |
| 5 | 15 | Dan Gurney | Eagle - Climax | 64 | + 1 Volta | 9 | 2 |
| 6 | 22 | Jo Bonnier | Cooper - Maserati | 63 | + 2 Voltes | 12 | 1 |
| 7 | 2 | Peter Arundell | Lotus - BRM | 61 | + 4 Voltes | 17 | |
| 8 | 14 | Ronnie Bucknum | Honda | 60 | + 5 Voltes | 13 | |
| Ret | 11 | Pedro Rodríguez | Lotus - BRM | 49 | Diferencial | 8 | |
| Ret | 17 | Bruce McLaren | McLaren - Ford | 40 | Motor | 14 | |
| Ret | 19 | Jo Siffert | Cooper - Maserati | 33 | Suspensions | 11 | |
| Ret | 8 | Jochen Rindt | Cooper - Maserati | 32 | Suspensions | 5 | |
| Ret | 10 | Innes Ireland | BRM | 28 | Transmissió | 16 | |
| Ret | 4 | Jackie Stewart | BRM | 26 | Pèrdua d'oli | 10 | |
| Ret | 16 | Bob Bondurant | Eagle - Weslake | 24 | Alim. combustible | 18 | |
| Ret | 3 | Graham Hill | BRM | 18 | Motor | 7 | |
| Ret | 1 | Jim Clark | Lotus - BRM | 9 | Caixa canvi | 2 | |
| Ret | 9 | Moises Solana | Cooper - Maserati | 9 | Sobreescalfament | 15 | |

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2008-02-17. [Consulta: 11 març 2010].
# Gran Premi de Mèxic del 1987

Resultats del Gran Premi de Mèxic de Fórmula 1 de la temporada 1987, disputat al circuit de Ciutat de Mèxic el 18 d'octubre del 1987.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 5 | Nigel Mansell | Williams - Honda | 63 | 1h 26' 24. 2 | 1 | 9 |
| 2 | 6 | Nelson Piquet | Williams - Honda | 63 | + 26.176 s | 3 | 6 |
| 3 | 7 | Riccardo Patrese | Brabham - BMW | 63 | + 1' 26.879 min. | 8 | 4 |
| 4 | 18 | Eddie Cheever | Arrows - Megatron | 63 | + 1' 41.352 min. | 13 | 3 |
| 5 | 19 | Teo Fabi | Benetton - Ford | 61 | + 2 Voltes | 6 | 2 |
| 6 | 30 | Philippe Alliot | Lola - Ford | 60 | + 3 Voltes | 24 | 1 |
| 7 | 3 | Jonathan Palmer | Tyrrell - Ford | 60 | + 3 Voltes | 22 | |
| 8 | 4 | Philippe Streiff | Tyrrell - Ford | 60 | + 3 Voltes | 25 | |
| 9 | 29 | Yannick Dalmas | Lola - Ford | 59 | + 4 Voltes | 23 | |
| Ret | 12 | Ayrton Senna | Lotus - Honda | 54 | Embragatge/Virolla | 7 | |
| Ret | 16 | Ivan Capelli | March - Ford | 51 | Pèrdua d'aigua | 20 | |
| Ret | 21 | Alex Caffi | Osella - Alfa Romeo | 50 | Motor | 26 | |
| Ret | 26 | Piercarlo Ghinzani | Ligier - Megatron | 43 | Pèrdua d'aigua | 21 | |
| Ret | 23 | Adrià Campos | Minardi - Motori Moderni | 32 | Transmissió | 19 | |
| Ret | 25 | René Arnoux | Ligier - Megatron | 29 | Escalfament motor | 18 | |
| Ret | 17 | Derek Warwick | Arrows - Megatron | 26 | Accident | 11 | |
| Ret | 8 | Andrea de Cesaris | Brabham - BMW | 22 | Accident | 10 | |
| Ret | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 20 | Turbo | 2 | |
| Ret | 20 | Thierry Boutsen | Benetton - Ford | 15 | Part elèctrica | 4 | |
| Ret | 24 | Alessandro Nannini | Minardi - Motori Moderni | 13 | Turbo | 14 | |
| Ret | 27 | Michele Alboreto | Ferrari | 12 | Motor | 9 | |
| Ret | 9 | Martin Brundle | Zakspeed | 3 | Turbo | 13 | |
| Ret | 2 | Stefan Johansson | McLaren - TAG | 1 | Accident | 15 | |
| Ret | 11 | Satoru Nakajima | Lotus - Honda | 1 | Accident | 16 | |
| Ret | 10 | Christian Danner | Zakspeed | 1 | Accident | 17 | |
| Ret | 1 | Alain Prost | McLaren - TAG | 0 | Col·lisió | 5 | |

## Altres

* Pole: Nigel Mansell 1' 18. 383
* Volta ràpida: Nelson Piquet 1' 19. 132 (a la volta 57)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-03. [Consulta: 2 maig 2010].
# Toquí d'ulleres

El toquí d'ulleres (Atlapetes leucopis) és un ocell de la família dels passerèl·lids (Passerellidae).

## Descripció

És un ocell amagadís i difícil de veure, sovint se'l troba en estols mixtes. Amida al voltant de 18 cm. Tots dos sexes són similars. Presenta els costats del cap i les parts superiors de color negre amb el carpó tenyit de color verd oliva. La coroneta i part alta del clatell són de color bru castany i ressalta l'extens anell ocular blanc que es prolonga cap enrere del cap formant una franja curta. Les parts inferiors són oliva fosc amb la gola verda bruna. Els joves tenen la coroneta verd oliva apagat, la gola i el pit notablement barrades i el ventre amb estries fosques.
Es pot confondre amb el toquí de corona rogenca (Arremon castaneiceps) però aquest té els costats del cap gris i no presenta anell ocular ni franja blancs.

### Etimologia

El nom «Atlapetes» deriva del grec antic “Atles” que en la mitologia grega va ser un tità que va ser convertit en muntanya, «petes» deriva també del grec antic i significa “ocell”. El seu epítet «leucopis» deriva de les arrels gregues “leukos” = “blanc” i “opis” = “amb rostre”.

## Etologia

Normalment es troba sol o en parella; roman baix i en coberta densa. Sovint es detecta per primera vegada pel cant que consisteix en una sèrie de dolços xiulets i piulades; canta més ràpid i es barreja en trinats ràpids quan s'excita.

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial als vessants andins de Colòmbia i est i sud-est de l'Equador.
A Colòmbia es distribueix entre 2300 i 3000 m d'alçada sobre el nivell del mar i es troba a la capçalera del riu Magdalena a Huila (Parc Nacional Natural Puracé, La Plata, Parc Nacional Natural Cueva delos Guacharos), al vessant est del orient dels Andes des de l'est del departament de Caquetá fins a l'oest del departament de Putumayo i sud-orient de Nariño.

## Alimentació

S'ha registrat alimentant-se de fruits tipus baia de plantes de la família Melastomatàcies.

## Reproducció

Es va registrar una jovenil seguint un adult al mes de desembre al departament de Nariño. A Equador es va registrar un niu en forma de copa voluminosa construït amb branques fines i pastures, el qual estava amagat en una cavitat darrere de vegetació herbàcia molt densa. En aquest niu hi havia un ou de color crema pàl·lid a blanc verdós cobert de taques marrones. No se'n té més informació.

## Referències

* ↑ «Toquí d'ulleres». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/02/2023(català)
* 1 2 3 4 5 6 «Gorrión-montés Pardusco/White-rimmed Brush-Finch/Atlapetes leucopis» (en castellà). Birds Colombia, 15-01-2018. [Consulta: 13 gener 2024].
* ↑ «White-rimmed Brushfinch» (en anglès). eBird. [Consulta: 13 gener 2024].
* ↑ https://www.parquesnacionales.gov.co/nuestros-parques/pnn-purace/
* ↑ https://old.parquesnacionales.gov.co/portal/es/ecoturismo/parques/region-andina/parque-nacional-natural-cueva-de-los-guacharos/
# Eudald Espluga i Casademont

Eudald Espluga i Casademont (Girona, 1990) és un assagista i periodista cultural català. És llicenciat en Filosofia i realitzà un màster en Comunicació i Estudis Culturals per la Universitat de Girona. Dedica la seva investigació doctoral al fenomen de l'autoajuda i ha col·laborat amb diversos mitjans, entre ells Vice, PlayGround', RAC1, El Salto i Núvol.
L'any 2021 publicà No seas tu mismo. Apuntes sobre una generación fatigada, una reflexió crítica sobre la generació millennial, saturada pels discursos de superació personal propis del capitalisme digital, centrant-se en la fatiga com a símptoma d'una generació massa autoexigent i marcada pels imperatius de realització professional i personal.

## Obra publicada

* Mediterròniament. La catalanitat emocional, amb Damià Bardera (Biblioteca del Núvol, 2014)
* Las pasiones ponderadas (Capitán Swing, 2015)
* Rebeldes. Una historia ilustrada del poder de la gente (amb il·lustracions de Miriam Persand, Lumen, 2021)
* No seas tu mismo. Apuntes sobre una generación fatigada (Paidós, 2021)

### Col·laboracions

* Humanitats en acció, Raig Verd, 2019. ISBN 978-84-16689-63-7.

## Referències

* ↑ «Eudald Espluga». CCCB. [Consulta: 25 abril 2019].
* ↑ «Eudald Espluga». Núvol. [Consulta: 25 abril 2019].
* ↑ Zaera, Anna. «Hem de portar el nostre malestar a l'extrem». Vilaweb, 07-12-2021. [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ «Damià Bardera i Eudald Espluga, mediterròniament». Núvol, 04-05-2015. [Consulta: 25 abril 2019].
* ↑ «El Independentismo Emocionalmente Inteligente». El Confidencial, 20-03-2015. [Consulta: 25 abril 2019].
* ↑ «Los movimientos sociales no son una 'startup', su historia no es un catálogo de éxitos». Público, 25-01-2021. [Consulta: 20 març 2021].
* ↑ Miró, Francesc. «Nuestros bienes comunes no son productos que nos ofrece el Estado, son nuestras conquistas» (en castellà), 18-02-2019. [Consulta: 20 març 2021].
# David Wengrow

David Wengrow (25 de juliol de 1972) és un arqueòleg anglès i professor d'arqueologia comparada a la University College de Londres. Va ser coautor del best-seller internacional The Dawn of Everything: A New History of Humanity que va ser finalista del premi Orwell el 2022. Wengrow ha contribuït amb articles sobre temes com la desigualtat social i el canvi climàtic a The Guardian i The New York Times.

## Trajectòria

Wengrow es va matricular a la Universitat d'Oxford el 1993, obtenint una llicenciatura en arqueologia i antropologia. El 1998 va fer un màster en arqueologia mundial i després va estudiar un doctorat en filosofia sota la supervisió de Roger Moorey completat el 2001. Andrew Sherratt va tenir una influència notable durant la seva època a Oxford.
Wengrow ha dut a terme excavacions arqueològiques a Àfrica i Orient Mitjà, i així com també en col·laboració amb el Museu Sulaymaniyah al Kurdistan iraquià. És autor de nombrosos llibres i articles acadèmics sobre temes com els orígens de l'escriptura, l'art antic, les societats neolítiques i l'aparició dels primers estats a Egipte i Mesopotàmia. El 2020 Wengrow va elaborar un llibre sobre la història de la desigualtat amb l'antropòleg David Graeber només tres setmanes abans de la mort d'aquest. The Dawn of Everything: A New History of Humanity es va publicar a la tardor de 2021.
L'any 2023 Wengrow va rebre la Càtedra Albertus Magnus de la Universitat de Colònia, un dels més importants honors acadèmics de la universitat, amb anteriors destinataris que inclouen científics i investigadors tan reconeguts com Michael Tomasello, Bruno Latour i Judith Butler.

## Referències

* ↑ UCL Homepage
* ↑ Savanović, Saša. «Las ‘civilizaciones’ históricas fueron sistemas mantenidos por la violencia, la coerción y la represión de las mujeres» (en castellà), 25-07-2023. [Consulta: 18 febrer 2025].
* ↑ «The Orwell Prizes», 17-05-2022.
* ↑ Wengrow, David «Humanity is not trapped in a deadly game with the Earth – there are ways out» (en anglès). The Observer, 31-10-2021. ISSN: 0029-7712.
* ↑ Graeber, David; Wengrow, David «Opinion | Ancient History Shows How We Can Create a More Equal World» (en anglès). The New York Times, 04-11-2021. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «Power 100» (en anglès). [Consulta: 18 febrer 2025].
* ↑ UCL Institute of Archaeology, D. Wengrow 'Education and biography'
* ↑ Obituary Roger Moorey, (1937–2004) The British Academy
* ↑ Wengrow, David «‘Have you read it?» (en anglès). Antiquity, 80, 309, 9-2006, pàg. 764–766. DOI: 10.1017/S0003598X00094400. ISSN: 0003-598X.
* ↑ Field report, "New Excavations in the Shahrizor Plain, Iraqi Kurdistan". Iraq (2016) 78: 253–284
* ↑ «David Wengrow | University College London - Academia.edu».
* ↑ Harper, Annie. «David Graeber, 1961–2020» (en anglès). The New York Review of Books, 05-09-2020. [Consulta: 15 setembre 2020].
* ↑ «'Inspirational' Activist Author David Graeber Dies». www.penguin.co.uk, 03-09-2020. [Consulta: 15 setembre 2020].
* ↑ «UCL News, Comparative archaeology expert recognised with prestigious honour and lecture series», 21-06-2023.
* ↑ «Albertus Magnus Professorship, University of Cologne».
* ↑ Appointments 2024
# Neagoe Basarab

Neagoe Basarab V (pronunciat en romanès: [ne̯aˈɡo.e basaˈrab]), (c.1459 - 15 de setembre de 1521) va ser el voivoda (príncep) de Valàquia entre 1512 i 1521. Nascut en el si de la família boiar dels Craioveşti (les seves marques regnen el clímax de la influència política de la família) com el fill de Parvu Craiovescu o Basarab Țepeluș cel Tânăr, Neagoe Basarab, que va substituir Vlad cel Tânăr després que aquest tutela Craioveşti rebutjat, es va destacar per les seves capacitats i competències.

## Regnat

Al segle xvi, Valàquia era independent, però se li va exigir un tribut desorbitat a la força més gran l'Imperi Otomà. Neagoe va fomentar el desenvolupament de l'artesania i el comerç, tot mantenint una bona relació amb l'altre poderós veí de Valàquia, Hongria.
La seva diplomàcia va intentar establir connexions amb la República de Venècia i el papat, fins i tot oferint-se de mediar la disputa entre l'ortodòxia oriental i el catolicisme romà, amb la finalitat d'unir la cristiandat contra l'amenaça otomana.
Va adoptar la tradició bizantina del mecenatge de l'Església, fent donacions generoses als monestirs ortodoxos, no només a Valàquia, sinó a tots els Balcans. Durant el seu regnat es va construir el monestir Curtea de Argeș (el 1517); la llegenda apunta a Meșterul Manole com a principal artesà. El conte també fusiona Neagoe amb una altra figura llegendària, el príncep Radu (que hauria causat la mort de Manole ordenant que es retiressin les bastides mentre els constructors estaven al terrat, assegurant-se que ningú no faria servir l'artesania de Manole i, per tant, preservaria la singularitat de l'estructura).
Neagoe va ordenar les primeres obres sobre l'antiga església metropolitana de Târgoviște (la ciutat on es va publicar l'edició dels evangelis el 1512) i l'església de Sant Nicolau a Şcheii Braşovului.
Neagoe Basarab va escriure en eslau eclesiàstic una de les primeres obres literàries de Valàquia, anomenada "Les ensenyances de Neagoe Basarab al seu fill Theodosie" (traduït en romanès com Învățăturile lui Neagoe Basarab către fiul seu Teodosie), on toca diversos temes com la filosofia, la diplomàcia, la moral i l'ètica.

## Família

Es va casar amb Milica Despina, filla de Sèrbia. Entre els seus fills hi ha Teodosie de Valàquia i Ruxandra, esposa de Radu d'Afumați i Radu Paisie, ambdós prínceps de Valàquia.

## Referències

* ↑ «Neagoe Basarab (1482-1521) - Biography.name». [Consulta: 16 agost 2021].
* ↑ author., Georgescu, Mitica,. Povestiri vanatoresti din vremea lui Neagoe Basarab (Romanian edition). ePublishers, 2013. ISBN 978-606-8365-05-3.
* ↑ Augustine., Casiday,. The Orthodox Christian world. Routledge, 2012. ISBN 978-0-415-45516-9.

## Bibliografia

* Grigore, Mihai-D., Neagoe Basarab - Princeps Christianus. Christianitas-Semantik im Vergleich mit Erasmus, Luter, Maquiavel (1513-1523). Frankfurt M.: Peter Lang 2015. 433p.
# María del Carmen Barea Cobos

María del Carmen Barea Cobos (Màlaga, 5 d'octubre de 1966), anomenada Carmen Barea, és una jugadora d'hoquei sobre herba andalusa, ja retirada, guanyadora d'una medalla olímpica d'or.
Membre de l'equip d'hoquei sobre herba de la Universitat de Sevilla, va participar als 25 anys en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la competició olímpica femenina. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units) finalitzà en vuitena posició de la competició, aconseguint així un diploma olímpic. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia) finalitzà en quarta posició, aconseguint així un nou diploma olímpic.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat una medalla de plata en el Campionat d'Europa.
A nivell de clubs jugà al Caja de Ronda, Reial Societat, CD 91 de Màlaga, Universidad de Sevilla i Sardinero, amb els que guanyà quatre lligues.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Carmen Barea». [Consulta: 19 febrer 2025].
* 1 2 «Comité Olímpico Español», 16-07-2021. [Consulta: 19 febrer 2025].
* 1 2 3 «María del Carmen Barea Cobos – Olímpicos y paralímpicos andaluces» (en castellà). [Consulta: 19 febrer 2025].
# Île des Pins

L'Île des Pins (canac: Kunié) és un municipi francès insular, situat a la col·lectivitat d'ultramar de Nova Caledònia. El 2009 tenia 1.969 habitants. Rep el seu nom per l'abundància de pins columnar (araucaria columnaris).
És també coneguda per les seves ruïnes prehistòriques: s'hi ha trobat ceràmica de la cultura lapita a l'indret anomenat Vatche, al poblat de Vao, d'abans de l'era cristiana, pintures rupestres i més de 400 túmuls funeraris al centre de l'illa, que no se sap si són fets per humans o naturals.

## Composició ètnica

* Europeus 4,9%
* Canacs 93,7%
* Polinèsics 0,7%
* D'altres, 0,7%

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1961-1968 | Guillaume Këwa Vendégou | Unió Caledoniana |
| 1968-1983 | Joseph Tikouré | |
| 1983-1989 | Samuel Vendégou | |
| 1989- | Hilarion Vendégou | RPCR |

## Galeria d'imatges

* La badia de Saint Joseph
* La badia d'Upi
* Piragua tradicional
* Posta de sol a la badia

## Referències

* Divisió administrativa de Nova Caledònia
Belep • Canala • Hienghène • Houaïlou • Kaala-Gomen • Koné • Kouaoua • Koumac • Ouégoa • Poindimié • Ponérihouen • Pouébo • Pouembout • Poum • Poya • Touho • Voh •
Boulouparis • Bourail • Dumbéa • Farino • La Foa • L'Île des Pins • Moindou• Mont-Dore • Nouméa • Païta • Poya • Sarraméa • Thio • Yaté •
Ouvéa • Lifou • Maré •
# Torrent de la Font de la Teula (Vallès Occidental)

El torrent de la Font de la Teula és un curs d'aigua del Vallès Occidental que neix a la Carena de la Pineda al massís de Sant Llorenç del Munt, dins del terme de Terrassa. Desemboca a la riera de Gaià al barri de Can Gonteres.

## Referències

* Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.