OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La línia d'ombra

La línia d'ombra és una novel·la curta de Joseph Conrad ambientada en el mar; és una de les seves darreres obres, escrita entre febrer i desembre de 1915. Es va publicar el 1916 com a fulletó en el Metropolitan Magazine entre setembre i octubre, i en l'English Review entre el setembre d'aquell any i el març de 1917. Es va publicar en llibre el 1917 al Regne Unit (març) i als Estats Units a l'abril. La traducció al català és de 1997, per Marta Bes i Oliva a l'editorial Proa, reeditada el 2018 per L'Avenç.

## L'obra

La línia d'ombra explica la història d'un jove capità de vaixell en el seu primer comandament, amb l'embarcació aturada als mars tropicals, la tripulació presa de la febre, i el rosec d'un sentiment d'incompetència culpable. La novel·la és narrada des de la perspectiva d'algú que travessa "la línia d'ombra", que fa "el pas —com diu el mateix Conrad— de la joventut, amb la seva despreocupació i fervor, a una etapa més conscient i dolorosa de la vida".
La línia d'ombra és notable per la seva estructura narrativa dual. El títol sencer, amb el subtítol, és La línia d'ombra, Una confessió, que alerta immediatament el lector de la naturalesa retrospectiva del llibre. Les construccions iròniques que segueixen el conflicte entre el 'jove' protagonista (mai anomenat) i el 'vell' són presents al llarg de tota la novel·la, sobretot pel que fa a la saviesa, l'experiència i la maduresa. Conrad també usa força la ironia en la comparança entre el treball, amb personatges com el capità Giles i Ransome, el cuiner del vaixell, per emfasitzar els punts forts i febles del protagonista.
La novel·la s'ha citat sovint com a metàfora de la Primera Guerra Mundial, atesa la successió dels fets i les referència a una llarga batalla, la importància de la camaraderia, etc. Aquest punt de vista es reforça pel fet que el fill gran de Conrad, Borys, va ser ferit en la guerra. D'altres, tanmateix, hi veuen una història fantàstica a causa de les múltiples referències al 'fantasma' de l'anterior capità de l'Orient, que l'hauria maleït i hauria originat la follia del senyor Burns. En tot cas, el mateix Conrad, en la 'Nota de l'autor' de 1920 desmentia aquesta interpretació i assegurava que "el món on vivim ja conté prou meravelles i misteris tal com és".
Andrzej Wajda va portar-la al cinema el 1976 amb el títol en polonès, Smuga cienia.

## Enllaços externs

* Anàlisi de la novel·la en Modernism Lab Essays (en anglès).

## Referències

* ↑ Conrad, Joseph. «The Shadow-Line, by Joseph Conrad», 09-01-2006. [Consulta: 3 novembre 2021].
* ↑ Conrad, Joseph. La línia d'ombra. Barcelona: Proa, 1997.
# Antic Club de Regates

L'Antic Club de Regates és un club nàutic construït per l'arquitecte Mario Spottorno en 1912, en el port de la ciutat espanyola de Cartagena (Múrcia). Des de 1988 està catalogat com Bé d'Interès Cultural (BIC).
El Club de Regates va ser construït per l'arquitecte de Cartagena Mario Spottorno y Sanz de Andino (1878-1912) segons plànols dissenyats en 1907. L'obra va començar al juny de 1911 i va concloure amb gran rapidesa, ja que va ser inaugurat el 14 d'abril de 1912. Des de fa anys persisteix el dubte de si l'autoria va ser de Spottorno o del tortosí Víctor Beltri i Roqueta, alimentada pel fet que en la façana s'observin elements característics de l'obra de Beltrí, com la decoració amb motius florals o l'arc de l'entrada.
Sigui com sigui, altres aspectes originals d'aquest edifici de dos pisos amb una planta de 20 per 30 metres són els finestrals de la primera planta i una balconada correguda en la segona.
La festa d'inauguració del Club de Regates es va celebrar amb gran ostentació i exclusivitat, amb l'assistència de la burgesia de la ciutat, les autoritats municipals i una representació de la Família Reial Espanyola. Amb el temps, el club nàutic es va traslladar a una nova seu construïda per l'Autoritat Portuària, i l'antiga va sofrir un abandó que va acabar amb un incendi el 27 de febrer de l'any 2001. L'estructura va haver de ser demolida, i en el seu lloc es va construir una rèplica de l'emblemàtica construcció seguint els esquemes de l'arquitecte Iván Martínez. La nova inauguració es va produir el 12 de juliol de 2006.

## Referències

* 1 2 «Cartagena». Regatas y Clubes Naúticos (1876/1923). Región de Murcia Digital.
* ↑ Bernadino Arquitectos. «Rehabilitacion del Club de Regatas de Cartagena» (en castellà). Arxivat de l'original el 2 de novembre 2014. [Consulta: 1r novembre 2014].
* ↑ «Historia». Real Club de Regatas Cartagena. Arxivat de l'original el 2011-02-03. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ Adepa Patrimonio. «Incendio del club de regatas, Club de regatas» (en castellà). Arxivat de l'original el 2 de novembre 2014. [Consulta: 1r novembre 2014].
# Arbre de Pitàgores

L'Arbre de Pitàgores és un fractal pla construït a partir de quadrats, inventat pel professor Albert E. Bosman el 1942. El nom de Pitàgores es deu al fet que cada unió de tres quadrats de l'arbre és la típica figura que s'empra per demostrar geomètricament el teorema de Pitàgores.

## Construcció

L'arbre de Pitàgores es construeix de manera iterativa. El conjunt inicial és un quadrat de costat $L=1$. En la primera iteració, s'afegeixen dos quadrats de costat $L\cdot {\sqrt {2}}/2$ en els vèrtexs superiors del quadrat inicial, de tal manera que aquests formen un angle de 45 graus (el buit que queda és un triangle rectangle). En les iteracions següents, es repeteix el procés en cadascun dels quadrats afegits en el pas anterior.
Representació de les primeres 9 iteracions:
| Pas n = 0. | Pas n = 1. | Pas n = 2. | Pas n = 3. | Pas n = 4. |
| Pas n = 5. | Pas n = 6. | Pas n = 7. | Pas n = 8. | Pas n = 9. |
El límit d'aquesta successió de conjunts existeix i és el fractal anomenat arbre de Pitàgores.

## Propietats

* El nombre total de quadrats en el pas $n$ és $\sum _{k=0}^{n}2^{k}$.
* L'arbre de Pitàgores cap en un rectangle d'altura 4 i base 6.
* L'àrea de l'arbre de Pitàgores està entre 5 i 18.
* Presenta autosimilitud o autosemblança exacta.
* La seva dimensió de Hausdorff-Bezikóvitx és 2.
* Es pot generar pel sistema de funcions iterades no contractiu format per les següents funcions:
$f_{1}(x,y)=(x,y)$
$f_{2}(x,y)={\frac {1}{2}}(x-y,x+y)+(0,1)$
$f_{3}(x,y)={\frac {1}{2}}(x+y,-x+y)+\left({\frac {1}{2}},{\frac {3}{2}}\right)$
* Si s'elimina la primera funció del sistema de funcions iterades, es té un sistema contractiu que genera un fractal molt semblant a la corba C de Lévy.
* Branques finals de l'arbre de Pitàgores.

## Variants

Si es canvien els angles que formen els quadrats (i, per tant, els seus costats), s'obtenen altres arbres fractals. Per exemple, amb angles de 60 i 30 graus i 9 iteracions es té el següent arbre:
Per als angles $\alpha$ y $90^{\circ }-\alpha$, la raó de contracció dels quadrats ha de ser $cos(\alpha )$ i $sin(\alpha )$, respectivament.

## Vegeu també

* Fractals per dimensió de Hausdorff

## Referències

* ↑ Bosman, Albert E. «De boom van Pythagoras» (en holandès). De digitale vraagbaak voor het wiskundeonderwijs. [Consulta: 28 març 2019].
* ↑ Riddle, Lawrence H. «Hausdorff convergence for Pythagorean tree» (en anglès). [Consulta: 28 març 2019].
* 1 2 3 «Árbol de Pitágoras» (en espanyol). [Consulta: 28 març 2019].
* ↑ Llopis, José L. «Fractales autosemejantes» (en espanyol). [Consulta: 28 març 2019].
# Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat

L'Ajuntament és una obra eclèctica de Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Aquest edifici d'estil historicista consta de planta baixa i dos pisos. A la planta baixa cal destacar l'entrada formada per dues columnes i un arc de mig punt que aguanten el balcó principal amb balustres. En el primer pis trobem una finestra a banda i banda del balcó, aquest té un frontó arquejat. Per acabar, al segon pis es pot apreciar dos grups de tres finestres i l'escut de Sant Feliu amb relleu al mig.

## Història

Quan els anys vint del segle xx van decidir urbanitzar aquesta illa per un Acord Municipal, degut al nou Pla General d'alineació d'aquesta illa, per a construir-hi l'Ajuntament i modificar la plaça de la vila, va ser necessari expropiar diferents finques afectades.

## Referències

* 1 2 «Ajuntament». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 gener 2019].
# Tessa Dahl

Chantal Sofia "Tessa" Dahl (Oxford, 11 d'abril de 1957) és una escriptora i periodista anglesa, filla de l'escriptor britànic Roald Dahl i de l'actriu estatunidenca Patricia Neal. Ella va créixer a Great Missenden (Buckinghamshire) i va estudiar a les escoles Roedean i Downe House, a l'Elizabeth Russell Cookery School i al Herbert Bergof Acting Studio.
El 1972 va ser aprenent al Barter Theatre d'Abingdon (Virgínia). Va actuar a l'obra The Deep Man d'Hugo von Hofmannsthal al Royal Exchange (Manchester). Després del breu pas com a actriu durant la dècada de 1970, Tessa Dahl es va convertir en una escriptora prolífica i va publicar la novel·la Working For Love i llibres infantils i juvenils. El seu llibre Gwenda and the Animals va guanyar el premi al millor llibre infantil de l'any d'Amics de la Terra. A més, ha escrit àmpliament per al London Times, The Sunday Times, The Daily Telegraph, The Sunday Telegraph, Daily Mail, The Mail on Sunday, Vogue, House & Garden i YOU Magazine. Col·labora en la revista de moda femenina Tatler.
Amb l'actor Julian Holloway, va tenir una filla, la també escriptora i model Sophie Dahl; la parella es va separar poc després. Posteriorment es va casar amb l'empresari James Kelly i van tenir dos fills, Clover i Luke. Després es va casar amb l'empresari Patrick Donovan, fill de l'ambaixador Francis Patrick Donovan, i va tenir un fill, Ned.

## Filmografia seleccionada

| Any | Pel·lícula | Paper |
| 1973 | Happy Mother's Day, Love George | Celia |
| 1975 | Royal Flash | First Girl |
| 1976 | La sabatilla i la rosa | Princesa |
| 1978 | Leopard in the Snow | Miss Framley |

## Bibliografia

* Working for Love (1988)
* The Same But Different (1988) – llibre il·lustrat
* Gwenda & the Animals (1989)
* School Can Wait (1990)
* Babies, Babies, Babies (1991) – llibre il·lustrat
* Everywoman's Experience of Pregnancy and Birth (1994)

## Referències

* ↑ "For Love and Money: Celebrity Daughter Tessa Dahl Wrote Her First Novel Because She Needed a Job.
* ↑ "Tessa Dahl: 'I'm so glad Sophie's marrying Jamie Cullum'" Mail Online, 3 September 2009.

## Enllaços externs

* Tessa Dahl a Fantastic Fiction (anglès)
# Aida Oulmou

Aida Oulmou (Bugia, 26 d'abril de 1990) és una cantant algeriana.

## Biografia

De petita va entrar al Conservatori de la seua ciutat, i hi va aprendre solfeig i cant. Durant l'adolescència es va dedicar a la música i la dansa en associacions culturals i artístiques.
Després d'obtenir un títol en interpretació i un màster en traducció, col·labora en una comèdia musical i hi coneix el seu grup actual: GARAGE BAND.
Després d'un curs Florent, decideix tornar al seu país natal i es consagra a la música, i en molts hotels actua regularment amb un repertori de jazz, blues, rock, rhythm and blues, funk i pop.
El 2019 guanya la semifinal del programa MBC The Voice Ahla Sawt.
El 2023 participa en la nova temporada de l'espectacle Coke Studio, en què interpreta dues cançons amb un nou enfocament musical.

## Programes de televisió

* Raïna Hak (amfitriona).
* La veu (semifinal).

## Cinema

* Heliòpolis: cantant

## Premi artístic

* Premi a la Revelació de l'Any 2015

## Referències

* ↑ «عايدة اولمو» (en àrab). مجلة فى الخبر. [Consulta: 30 abril 2022].
* ↑ «الفنانة الجزائرية عايدة أولمو من فرقة Garage Band إلى نهائيات مسابقة The Voice، تابعوا تجربتها» (en francés). [Consulta: 30 abril 2022].
* ↑ O. Hind. «Aïda, chanteuse algérienne de jazz» (en francés). L'Expression, 03-05-2017. [Consulta: 30 abril 2022].
* ↑ «عايدة أولمو تعود بعمل فني جديد» (en àrab). الجديد الفلسطيني .. عينك على فلسطين, 02-10-2021. [Consulta: 30 abril 2022].
* ↑ Wellcom Prod. «8Studio - Aïda Oulmou & Akram Mag عايدة أولمو و أكرم ماق», 14-02-2019. [Consulta: 18 octubre 2024].
* ↑ Merouane Mokdad, «Festival européen: Aida Oulmou célèbre le Midsummer scandinave avec un son Garage Band», 1 juliol 2021 (consulta: 30 abril 2022).
* ↑ «The Voice أحلى صوت الموسم 5» (en àrab). shahid.mbc.net. [Consulta: 30 abril 2022].
* ↑ «عايدة أولمو تبهر لجنة تحكيم "ذا فويس" وتختار فريق "أحلام"!» (en àrab). الشروق أونلاين, 30-09-2019. [Consulta: 30 abril 2022].
* ↑ «عايدة أولمو تغني للكينغ خالد وتتأهل لنهائيات "The Voice"» (en àrab). النهار أونلاين, 01-12-2019. [Consulta: 30 abril 2022].
* ↑ «Coca-Cola Algérie est de retour cet été avec une édition inédite de Coke Studio !» (en francés). www.algerie360.com, 24-07-2023. [Consulta: 26 juliol 2023].
* ↑ «Seconde édition du «Coke Studio Algeria»: Une scène de mille feux» (en francés). Le Provincial, 23-07-2023. [Consulta: 26 juliol 2023].
* ↑ «Coca-Cola Algérie est de retour cet été avec une édition inédite de Coke Studio» (en francés). 1001infos, 24-07-2023. [Consulta: 26 juliol 2023].
* ↑ Amina DAOUDI «كوكاكولا الجزائر تعود بنسخة جديدة من “كوك ستوديو” لإطلاق موسم الصيف» (en àrab). art, 25-07-2023.
* ↑ «بالفيديو: كوكاكولا الجزائر تعود بنسخة جديدة من كوك ستوديو لإطلاق موسم الصيف» (en àrab). أنا الجزائر, 24-07-2023. [Consulta: 26 juliol 2023].
* ↑ «ALGERIAN MUSIC AWARDS 2015» (en francés). [Consulta: 30 abril 2022].
# Antic Col·legi Universitari Concepció de Maria

L'Antic Col·legi Universitari Concepció de Maria és una obra de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici situat entre el portal i una torre angular de la muralla del sector meridional del municipi. Consta de planta baixa, dos pisos i golfes disposades en una planta rectangular amb coberta a dues aigües. El parament és a base de carreus regulars, ben escairats, arrebossats i pintats als murs i visibles a les cadenes cantoneres i als emmarcaments de les obertures. Les façanes visibles de l'edifici són: la principal a la plaça Santa Anna, la lateral al carrer Major i la posterior al carreró del Salí. A la planta baixa de la façana principal, hi destaquen cinc obertures amb arc carpanell parcialment tapiades per l'ús comercial de l'espai. A la primera planta hi ha cinc obertures, de les quals dues són finestres i la resta balcons independents. A la segona planta, en canvi, hi ha sis finestres. A la façana lateral, hi ha dues finestres quadrangulars als baixos, tres obertures unides per una balconada al primer pis, i tres balcons independents al segon. En les baranes dels balcons hi destaca l'ús de ferro forjat, amb motius florals als del primer pis i senzill al segon. En ambdues façanes hi ha finestres el·líptiques al nivell de les golfes. A la façana posterior, les obertures són més irregulars i alternen les finestres, les finestres balconeres i una porta cotxera. A la cantonada de la façana principal amb la lateral, hi ha una fornícula de grans dimensions amb arc apuntat on s'hi alberga una imatge de Santa Anna.

## Història

Segons la documentació municipal, l'any 1753 s'autoritza l'edificació d'una seguida de pilars per formar una porxada oberta a peu pla de la casa. Ben aviat, amb la vinguda de la Universitat al municipi, s'hi estableix un dels col·legis majors que, com el de l'Assumpció o el de Sant Carles, servirien per facilitar els estudis universitaris seguint la llarga tradició de l'Estudi General de Lleida. L'any 1822 es comencen a tapiar les arcuacions de la planta baixa. Durant la primera meitat del segle xx, s'hi estableix la Fonda Barcelonesa, propietat de Juan Tarruell Vilaró. Els Tarruell, que després de la Guerra Civil, l'anomenaran "El hostal del Lacetano", la mantenen oberta fins als anys 60 del segle xx. Aleshores, els baixos de l'edifici es destinen a local comercial i la resta de plantes a habitatge.
El fet d'albergar la imatge de Santa Anna, és un record de l'emplaçament de l'antiga capella de Santa Anna, avui desapareguda i antigament situada en aquest indret, vora el portal del mateix nom que marcava l'inici del carrer Major.

## Referències

* 1 2 3 «Antic Col·legi Universitari Concepció de Maria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2021].
# Associació Maltesa de Rugbi Lliga

L'Associació Maltesa de Rugbi Lliga (en anglès: Maltese Rugby League Association, MRLA) és l'organisme que regula i organitza l'esport del rugbi lliga o rugbi a 13 a Malta.
Fou creada l'1 de setembre de 2008 i està afiliada com a membre a la Federació Europea de Rugbi Lliga (RLEF) i reconeguda per la Federació Internacional de Rugbi Lliga (RLIF). També és membre del Kunsill Malti ghall-iSport (KMS), l'organització nacional encarregada de recolzar, desenvolupar i promoure l'esport a Malta i a Gozo.

## Referències

* ↑ «Introduction» (en anglès). RLEF.eu.com. Arxivat de l'original el 2018-03-23. [Consulta: 14 febrer 2017].
* ↑ «Malta Rugby League name their Knights for upcoming internationals against Ireland and Thailand» (en anglès). RugbyLeaguePlanet.com, 03-08-2016. [Consulta: 14 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Associació Maltesa de Rugbi Lliga - Lloc web oficial (anglès)
# Ajuntament de Sentmenat

L'Ajuntament de Sentmenat és un edifici del municipi de Sentmenat (Vallès Occidental). L'obra està inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici de la Casa de la Vila forma part del conjunt de la plaça porticada, constituïda per arcs de mig punt (cinc als costats laterals i cinc al costat de la façana, a més dels tres de la Casa de la Vila). L'ajuntament, és un edifici de planta i dos pisos amb teulada a quatre vessants i torre superior, també amb coberta a quatre vessants.
A la façana principal hi ha, al fons del porxo, la porta d'accés allindanada i dues finestres de la mateixa tipologia. Damunt dels arcs del porxo hi ha, al primer pis, un balcó corregut de tres obertures rectangulars i, al segon pis, tres finestres rectangulars. Totes les obertures són emmarcades en pedra.
A la part superior hi ha un ràfec sobresortint. La torre del Rellotge, centrada, té base quadrada i pilastres adossades de tipus clàssic.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Ajuntament de Sentmenat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 novembre 2015].
# Teus, meus i nostres (pel·lícula de 1968)

Teus, meus i nostres (títol original: Yours, Mine and Ours) és una pel·lícula de comèdia dramàtica familiar estatunidenca de 1968 dirigida per Melville Shavelson i protagonitzada per Lucille Ball, Henry Fonda i Van Johnson. Es va estrenar als Estats Units el 24 d'abril de 1968 per United Artists. Va rebre crítiques diverses de la crítica i va tenir èxit comercial. Està doblada al català.
El 2005 es va estrenar un remake.

## Argument

Un vidu amb deu fills s'enamora d'una vídua amb vuit, i han de decidir com formar una família enorme i poc convencional.

## Repartiment

* Henry Fonda com Frank Beardsley
* Lucille Ball com Helen North-Beardsley
* Van Johnson com Darrell Harrison
* Walter Brooke com Howard Beardsley
* Sidney Miller com Dr. Ashford
* Louise Troy com Madeleine Love
* Tom Bosley com doctor
* Ben Murphy com Larry
* Jennifer Gan com senyora jove a la cafeteria
* Larry Hankin com empleat de supermercat

## Producció

Henry Fonda i Lucille Ball es tornen per oferir una narració de veu en off al llarg de tota la pel·lícula, i en almenys una escena, Van Johnson parla directament amb la càmera, igual que Fonda.
Que Lucille Ball interpretaria a Helen Beardsley mai va estar en dubte. Però una llarga línia d'actors distingits es va considerar, en un moment o altre, per al paper de Frank Beardsley. Inclouen Desi Arnaz, James Stewart, Fred MacMurray, Jackie Gleason, Art Carney i John Wayne. Henry Fonda finalment va acceptar, i de fet ho va demanar, el paper en una conversa telefònica amb Robert F. Blumofe el 1967. Ball, que havia treballat amb Fonda abans en l'estrena de 1942 El carrer gran, va acceptar fàcilment el càsting.
El rodatge es va fer principalment a Alameda i San Francisco i la graduació de l'escola secundària de Mike es va rodar a la Grant High School, al sud de Califòrnia (la casa de Frank Beardsley, a la qual finalment es va traslladar la família mixta, era a Carmel ). El pressupost total s'estima en 2,5 milions de dòlars (equivalent a 21 dòlars milions del 2022), incloent 1.700.000 dòlars per al rodatge i postproducció reals.

## Recepció

Roger Ebert va donar a la pel·lícula 3,5 sobre 4 estrelles i va elogiar les actuacions de Ball i Fonda.
Va ser un èxit comercial massiu, guanyant prop de 26 milions de dòlars (182 milions ajustats per la inflació) a taquilla (amb un pressupost ajustat de 2,5 milions de dòlars) i guanyant més d'11 milions de dòlars en lloguers.
Frank Beardsley va comentar que la seva família va gaudir de la pel·lícula com a entreteniment general, i va reconèixer que potser els guionistes consideraven que el seu guió era "una història millor" que la veritat.

## Referències

* ↑ «Teus, meus i nostres». esadir.cat. [Consulta: 19 març 2024].
* ↑ Yours, Mine and Ours on GeoCities.
* ↑ Ebert, Roger. «Yours, Mine and Ours movie review». Chicago Sun-Times, 24-05-1968.
* ↑ Fred Sorri, "Famous Carmel Family Operating Nut House," Monterey Peninsula Herald, April 1, 1968.
# Aeroport de Camaxilo

L'aeroport de Camaxilo (codi IATA: --, codi OACI: FNCX) és un aeroport que serveix Camaxilo, una vila de la província de Lunda-Nord a Angola. La pista d'aterratge es troba a 3,8 kilòmetres al sud de la vila.

## Enllaços externs

* OpenStreetMap - Camaxilo
* OurAirports - Camaxilo
# Antic Convent de l'Església del Carme

L'Antic Convent de l'Església del Carme és un edifici del municipi de Manresa (Bages) protegit com a bé cultural d'interès local. Des del 1990 és un alberg.

## Descripció

L'edifici era format per dos cossos en L, que amb l'Església del Carme de Manresa constituïen un pati en forma d'U obert cap a la muralla del Carme. Originàriament de planta baixa i pis, se n'hi afegí un altre més tard. La façana era de pedra arrebossada sense cap ornamentació i amb finestres amb ritme simple. A la planta baixa conserva arcades de l'antic claustre, de mig punt, recolzades sobre pilastres de secció quadrada i capitell motllurat neoclàssic. Era completament adossat a l'església del Carme.
Actualment (des de 1990) és un alberg. Les obres de l'alberg han partit de l'estructura de l'antic edifici, tot introduint-hi, però, una distribució interna ben innovadora. S'han restaurat les arcades de l'antic claustre i una de les ales que havia tingut una funció de dormitori -cel·les del convent i posteriorment estances dels soldats-. Les parets mestre d'aquesta dependència i que, per tant, aguanten l'obra actual pertanyen a la primitiva construcció. També ha estat restaurada la torre-mirador, on hi ha l'antiga escala principal, i que servirà de punt d'articulació per futures obres. La llargada de la nau és de 60 m. i presenta tres nivells d'edificació. Planta baixa (obrada amb carreus regulars), primer pis amb diferents nivells i planta altell. S'ha intentat trobar un equilibri entre els espais comuns de trobada i polivalents i els espais més reduïts, tot guardant la intimitat. Els mòduls -habitacions- mai arriben a dalt, per tal de gaudir de tot l'espai com en les antigues construccions gòtiques conventuals.

## Història

El 1308 els consellers de la ciutat donen permís als pares Carmelites per fundar un convent i església. Durant el segle xiv es construeixen els dos edificis en estil gòtic.
El segle xviii es substitueix el claustre gòtic del convent per un classicista de menys qualitat. El 1835 s'abandonà el convent, que més tard convertit en caserna.
El 10 de novembre de 1990 s'inaugura l'alberg, dut a terme per l'arquitecte Antoni M. Baraut. Pertany a la Xarxa d'Albergs de la Generalitat.

## Referències

* ↑ «Del Carme, reconstruint la història ...». Xarxa d'albergs. Xanascat. Arxivat de l'original el 7 de març 2016. [Consulta: 9 juny 2015].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Antic Convent de l'Església del Carme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 juny 2015].