OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rètol

Un rètol és una inscripció ben visible per a assenyalar el nom d'una empresa, d'un carrer o un altre topònim, un cartell per a indicar el lloguer o la venda d'un bé immobiliari o l'etiqueta que es posa a un objecte en una exposició, un museu o una biblioteca.
Segons la legislació vigent a Catalunya són rètols informatius al domini públic: els senyals de servei, els que assenyalen indrets, centres o activitats d'atracció o interès turístics o culturals i els que exigeix la normativa internacional. Els indicadors de senyalització de la circulació a les carreteres de Catalunya han de ser, almenys, en català. La toponímia hi ha de figurar en català o en aranès.
Al País Valencià, la retolació pública ha de respectar el predomini lingüístic de l'indret. A les zones de llengua valenciana, ha de ser al mínim, en valencià, però la normalització es fa molt a poc a poc i la llei sovint no és respectada.
Contràriament, a altres països no hi ha cap reglamentació sobre la retolació privada visible a l'espai públic ni sobre la retolació publicitària.

## Vegeu també

* Rètol de neó

## Referències

* ↑ «Rètol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Rètol». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ rètol a Optimot
* ↑ «Decret legislatiu 2/2009, de 25 d'agost (DOGC 5452 del 27), pel qual s'aprova el Text refós de la Llei de carreteres», Generalitat de Catalunya
* ↑ «El Tempir presenta 9 peticions de canvi de la retolació nova en castellà a l'Ajuntament d'Elx i ho denuncia al Síndic de Greuges», El Tempir, 12 d'abril de 2012
* ↑ «La retolació en català, una assignatura pendent. Un estudi de Consum Català demostra que Catalunya està per sota dels estàndards de normatives lingüístiques d'Europa», Racó Català, 10 de juny de 2013
# Matthias Brändle

Matthias Brändle (Hohenems, Vorarlberg, 7 de desembre de 1989) fou un ciclista austríac, professional des del 2008 fins al 2022.
En el seu palmarès destaquen sis edicions del Campionat d'Àustria en contrarellotge, el 2009, 2013, 2014, 2016, 2019 i 2020.
El 30 d'octubre de 2014, va batre el rècord de l'hora amb una distància de 51,852 km, setmanes després que Jens Voigt també ho fes. Posteriorment fou batut per Rohan Dennis al 2015.

## Palmarès

* 2007
** 1r al Trofeu Karlsberg i vencedor d'una etapa
** 1r a la Volta a l'Alta Àustria i vencedor de 2 etapes
* 2009
** Campió d'Àustria en contrarellotge
** Campió d'Àustria sub-23 en contrarellotge
* 2010
** 1r al Gran Premi Raiffeisen
* 2011
** Vencedor de la classificació per punts al Tour de Romandia
* 2012
** 1r al Gran Premi de la vila de Zottegem
* 2013
** Campió d'Àustria en contrarellotge
** 1r al Tour del Jura
** Vencedor de la classificació per punts al Tour de Romandia
* 2014
** Campió d'Àustria en contrarellotge
** 1r al Tour de Berna
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a la Gran Bretanya
* 2015
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Oman
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bèlgica
* 2016
** Campió d'Àustria en ruta
** Campió d'Àustria en contrarellotge
* 2017
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bèlgica
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Dinamarca
* 2018
** Campió d'Àustria en contrarellotge
* 2019
** Campió d'Àustria en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Estònia
** Vencedor d'una etapa a la Volta al llac Taihu
* 2020
** Campió d'Àustria en contrarellotge
* 2021
** Campió d'Àustria en contrarellotge

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2010. 90è de la classificació general
* 2012. 111è de la classificació general
* 2016. Abandona (14a etapa)
* 2020. 126è de la classificació general
* 2021. 130è de la classificació general
* 2022. 147è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2011. 155è de la classificació general
* 2018. 158è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2015. 156è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Matthias Brändle va mettre un terme à sa carrière, à 32 ans» (en francès). cyclismactu, 24-09-2022. [Consulta: 9 desembre 2022].
* ↑ Mathias Brändle bat el rècord de l'hora amb una marca de 51,852 quilòmetres
* ↑ Justribó, Joan «Rohan Dennis, nuevo rey del récord de la Hora: 52,491 km». El Mundo Deportivo, 09-02-2015 [Consulta: 19 abril 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Web oficial (alemany)
# Jeroni de Catalunya

Jeroni de Catalunya va ser primer bisbe de Cafa entre 1319 i 1325, a Crimea, creat pel papa Joan XXII l'any 1318. L'antiga Feodòsia era aleshores una colònia genovesa enclavada al límit del kanat mongol de l'Horda Daurada, molt vinculada a Pera (una altra colònia genovesa, al davant de Constantinoble).
Fra Jeroni fou un franciscà virulentament oposat a les doctrines de la pobresa extrema aleshores propugnades per determinats corrents del seu orde, com els fraticelli. Aquest aspecte va ser recuperat per Umberto Eco, que el fa aparèixer com a «Girolamo, bisbe de Caffa», a la seva novel·la El nom de la rosa. A la versió cinematogràfica d'El nom de la rosa, aquest personatge va ser interpretat per l'actor Franco Valobra, mentre que a la versió televisiva de la mateixa novel·la va ser interpretat per l'actor Claudio Bigagli. En llatí Jeroni de Catalunya era anomenat (H)Ieronymus Catalani i en italià, Girolamo di Catalogna. La seva germana, que inicialment el va acompanyar a Cafa, finalment es va retirar a un convent de Perpinyà.

## Referències

* ↑ Archivum franciscanum historicum periodica publicatio trimestris. Collegio s. Bonaventura, 1921, p. 328.
* ↑ Pacifico Sella. Il Vangelo in Oriente: Giovanni da Montecorvino, frate minore e primo Vescovo in terra di Cina, 1307-1328. Porziuncola, 2008, p. 73. ISBN 978-88-270-0618-4.
* 1 2 Anomenat «Jerome of Kaffa» als crèdits.
# Alzina de Can Coniller

L'Alzina de Can Coniller (Quercus ilex) és un arbre que es troba a Terrassa (el Vallès Occidental), el qual és una alzina de capçada perfectament rodona emmarcada en una de les poques àrees agrícoles que encara sobreviuen a Terrassa.

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: 2,95 metres (a 0,80 m de terra).
* Alçada: 14,1 m.
* Amplada de la capçada: 15,50 x 16 m (amplada mitjana capçada: 15,75 metres)
* Altitud sobre el nivell del mar: 222 m.

## Entorn

L'extensió dels camps de cereal que l'envolten fa que destaqui molt i que es pugui veure de lluny estant.

## Aspecte general

Es troba en bon estat de conservació.

## Accés

Es troba al costat de la masia de Can Coniller, al límit amb el municipi de Sabadell. Cal sortir de Terrassa per la carretera N-150 en direcció a Sabadell. Deixem a mà esquerra el trencall que mena a l'Hospital de Terrassa i passem una rotonda. Poc més enllà, abandonem la carretera per prendre la pista que arrenca a mà dreta. Passem pel davant del Centre de Recollida de Fauna Domèstica de Terrassa i, poc més enllà, arribem a Can Coniller. Davant la casa, una pista fa un fort revolt a la dreta i, a través de camps de cereal, ens apropa a l'alzina, perfectament visible. Coordenades UTM: 31T X0421964 Y4599996.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Vicens i Llauradó, Albert, 2013. Excursions pels arbres singulars del Vallès Occidental. Col·lecció Llibres de muntanya, 33. Farell Editors, Sant Vicenç de Castellet. ISBN 9788492811526. Pàgs. 95-96.

## Enllaços externs

* Aprovació definitiva de la normativa del Catàleg d'arbres d'interès local de Terrassa Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (català)
* Pla Especial d'Ordenació i Gestió de l'Anella Verda de Terrassa (català)
# Rôcou

Rocourt (en való Rôcou) és un antic municipi de Bèlgica que a l'1 de gener de 1977 va fusionar-se amb Lieja. Es troba a l'altiplà d'Haspengouw.

## Història

El nom històric való de Rôcou va afrancesar-se en Rocoux o Roucoux després de la batalla de Rocourt el 1746 entre els exèrcits francesos i austríacs i s'utilitza en moltes publicacions anglosaxones històriques. El poble rural va industrialitzar-se vers la fi del segle xix per la creació de la mina de carbó Société anonyme des Charbonnages d'Ans et de Rocour.

## Economia

La mina va tancar-se el 30 de juny de 1966 després de dos anys de pèrdues. Per la presència de la casa de maternitat de Sant Vicenç és un lloc conegut per a molta gent de Lieja que van donar-hi a llum. En l'actualitat el poble ha evolucionat vers un barri-dormitori per a Lieja i Brussel·les amb uns centres comercials intercanviables sense altra atractivitat que els pàrquings immensos. Des de 1921 fins a 1995 s'hi trobava l'estadi del club de fútbol Royal Football Club de Liège. Després de quasi vint anys d'absència de domicili fix, el club té un projecte de tornar cap a Rocourt.

## Monuments i curiositats

* Antiga estació a la Línia 31
* Batalla de Rocourt
* Casa de Maternitat Sant Vicenç
* Antiga seu administrativa de la mina de carbó

## Fills i filles predilectes de Rocourt

* Marie Gillain, actriu.
* David Goffin, tennista.
* Robert Waseige, futbolista

## Referències

* ↑ Jean Haust, «Rôcou», Dictionnaire liégeois, Liège, Editorial H. Vaillant-Carmanne, 1933, pàgina 563
* ↑ Michel Grétry, «Le RFC Liège bientôt de retour à Rocourt», Radio-Télévision belge de la Communauté française (RTBF), 14 d'agost de 2013
# Esponja de bany

Les esponges de bany serveixen per a la higiene personal i poden estar fetes de materials naturals (animals o vegetals) o de materials sintètics.
De manera més general les esponges serveixen per netejar superfícies impermeables. Són especialment adequades per absorbir aigua o solucions basades en l'aigua.

## Materials

Normalment les esponges estan fetes de fibres de cel·lulosa de la fusta o de polímers de plàstic en forma d'escuma. Algunes esponges naturals, que ja eren usades a la Grècia Antiga, encara es troben a la venda, la majoria d'aquestes es fan servir d'esponges de bany pel cos i la cara, amb finalitat decorativa o per pintar amb la tècnica de l'esponja.
Hi ha altres tres categories d'esponges sintètiques: les de polièter de baixa densitat (esponges no absorbents), PVA (material molt dens, molt absorbent, sense porus visibles) i de polièster.

## Bacteris en l'esponja

Les esponges de cel·lulosa poden hostatjar i fer créixer bacteris o fongs perillosos, especialment quan l'esponja es conserva humida després d'usar-la. Per això algunes esponges estan tractades amb substàncies antimicrobianes. Per matar els bacteris dins una esponja es poden deixar en remull en aigua neta i després posar-les a la temperatura alta del microones durant uns dos minuts.
Existeix una esponja per netejar els insectes esclafats en el parabrises dels vehicles (bug sponge).

## Vegeu també

* Carabassera d'esponja, una esponja vegetal
* Spongia officinalis

## Referències

* ↑ «Ecología de las esponjas» (en castellà). AsturnaturaDB. Arxivat de l'original el 2014-03-03. [Consulta: 17 desembre 2013].
* ↑ «Microwave Oven Can Sterilize Sponges, Scrub Pads» (en anglès). Science Daily. Universitat de Florida, 22-01-2007. [Consulta: 17 desembre 2013].
# SIC K

SIC K (SIC Kapa, pronunciat en fonètica portuguesa), és un canal de televisió portuguès de caràcter privat i propietat de SIC. El seu contingut està destinat exclusivament al públic infantil, podent-lo classificar, així doncs, com a canal temàtic. La cadena va néixer el dia 24 de juliol del 2009 però només va començar a emetre’s a tot Portugal el 18 de desembre del 2009. El seu equivalent seria el Canal Súper 3 de Televisió de Catalunya. El contingut ofereix programació exclusivament infantil, o sigui, dibuixos animats nacionals i internacionals en portuguès.
L'obertura de SIC K ha suposat el naixement del primer canal de televisió per a nens de menys de 7 anys a Portugal. El seu objectiu és poder oferir programació per al jovent de la casa que fomenti la intel·ligència, l'esperit crític i aporti al mateix temps el màxim de diversió possible. Per tant, SIC K acompanya el seu públic ajudant-lo a sobrepassar els canvis de personalitat derivats de l'edat.

## Referències

* 1 2 ANMTV. «Portugal: estreias de outubro nos canais infantis» (en portuguès brasiler), 01-10-2014. [Consulta: 22 febrer 2025].

## Vegeu també

* Televisió a Portugal
# AVN Adult Entertainment Expo

L'AVN Adult Entertainment Expo (AEE) és una convenció d'entreteniment per a adults i una fira comercial que se celebra cada gener a Las Vegas, Nevada i està patrocinat per la revista AVN. L'AEE és la fira de la indústria de la pornografia més gran dels Estats Units. L'AVN Expo de 2007 va comptar amb més de 30.000 assistents, que van incloure 355 empreses expositores.

## Descripció

L'AEE és un espectacle de quatre dies que combina esdeveniments només per a la indústria amb horaris oberts per als aficionats que busquen autògrafs, oportunitats per fer fotos i souvenirs. Els dos primers dies són "Només per al comerç" (amb accés limitat a la gent de la indústria del sexe), i la resta de l'espectacle inclou hores d'obertura per als fans. Un dels aspectes principals de l'AEE és que la majoria dels principals estrelles d'entreteniment per a adults fan aparicions. Els Premis AVN es presenten a la nit de cloenda de l'espectacle. L'espectacle del 2018 es va celebrar del 24 al 27 de gener.

## Història

Fins al 2012, l'AEE se celebrava habitualment al Sands Expo and Convention Center en competència amb el Consumer Electronics Show (CES). El 2012, l'AEE es va celebrar al Hard Rock Hotel and Casino de Las Vegas del 18 al 21 de gener, una setmana després del CES 2012 per ajudar els expositors a minimitzar les despeses de viatge i a maximitzar les oportunitats de xarxa.
El 2013, la 15a AEE anual es van celebrar novament al Hard Rock Hotel and Casino de Las Vegas, i la AEE de 2014 es van celebrar del 15 al 18 de gener al Hard Rock Hotel and Casino de Las Vegas, igual que l'AEE 2015.

## Cobertura

L'AEE i els premis són el tema de l'article de David Foster Wallace "Neither Adult nor Entertainment", publicat a Premiere, i posteriorment reimprès i ampliat com "Big Red Son", el primer assaig de la seva col·lecció Consider the Lobster. L'AEE de 2003 es va rodar com a part de la producció de la pel·lícula de 2004 The Girl Next Door.

## Referències

* ↑ Stephen Clark «Ex-stripper evangelizes to sex industry». , 01-04-2006.
* ↑ «Adult Tradeshow hits Las Vegas». networkinvegas.com. Arxivat de l'original el de maig 2, 2015. [Consulta: 31 maig 2015].
* ↑ «Adult Entertainment Expo». adultentertainmentexpo.com. [Consulta: 8 maig 2017].
* ↑ Delen Goldberg. «AVN porn expo is moving to the Hard Rock Hotel». Vegasinc.com, 14-09-2011. [Consulta: 26 setembre 2011].
* ↑ John Gaudiosi. «AVN Adult Entertainment Expo Divorces from CEA for CES 2012». Gamerlive.tv, 09-06-2011. Arxivat de l'original el September 23, 2011. [Consulta: 26 setembre 2011].
* ↑ «AVN Adult Entertainment Expo 2013». , 17-01-2013.
* ↑ Hottest stars of the adult industry sizzle at the AVN Show 2015, New York Daily News slideshow
* ↑ «David Foster Wallace, Traditionalist? Considering ‘Both Flesh and Not: Essays'». The Daily Beast. [Consulta: 12 juny 2014].

## Vegeu també

* Premis AVN

## Enllaços externs

* AVN Adult Entertainment Expo - Lloc web oficial
* AVN Adult Entertainment Expo Coverage 2004-2007 per XCritic
# Alzina de Valldoreix

L'Alzina de Valldoreix (Quercus ilex) és un arbre que es troba a Valldoreix (Sant Cugat del Vallès, el Vallès Occidental), el qual és l'alzina més gruixuda de Sant Cugat.

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: 3,70 metres (a 0,90 m de terra).
* Alçada: 16,1 m.
* Amplada de la capçada: 18,50 x 19,70 m (amplada mitjana capçada: 19,10 metres)
* Altitud sobre el nivell del mar: 144 m.

## Entorn

Temps enrere havia estat voltada de conreus, però avui dia resta engolida per l'extensa àrea urbanitzada de Valldoreix. La ironia ha volgut que el vell arbre esdevingui el símbol d'una popular residència per a gent gran.

## Aspecte general

La capçada mostra signes evidents d'envelliment i amb nombroses branques mortes.

## Accés

Es troba al passeig del Nard de Valldoreix, a l'extens pati d'una residència per a la tercera edat (antigament Hotel Rossinyol). El passeig del Nard és un carrer transversal a l'avinguda del Baixador, principal artèria que travessa Valldoreix. La residència Rossinyol és davant del número 51 de l'esmentat carrer. Coordenades UTM: 31T X0420530 Y4590791.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Vicens i Llauradó, Albert, 2013. Excursions pels arbres singulars del Vallès Occidental. Col·lecció Llibres de muntanya, 33. Farell Editors, Sant Vicenç de Castellet. ISBN 9788492811526. Pàgs. 65-66.

## Enllaços externs

* Parcs Naturals Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (català)
* Un passeig per l'avinguda Joan Borràs de Valldoreix Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (català)
# Abd-al-Qàdir al-Maraghí

Abd-al-Qàdir ibn Ghaybí al-Hàfidh al-Maraghí, conegut com a Abd-al-Qàdir al-Maraghí, (Maragha, meitat del segle xiv - Herat, 1435) fou el més gran dels musicòlegs perses. Fou músic a la cort jalaírida de Bagdad vers el 1379 i va ascendir en els càrrecs posteriorment. Capturat per Tamerlà el 1401 quan va conquerir Bagdad, fou portat a Samarcanda, on va destacar com a músic de la cort de Xah Rukh (1421). El 1423 va visitar la cort otomana.
Fou elogiat per Muin-ad-Din Isfizari en la seva obra Ràwdat al-Jannat.

## Obra

* Jāmiʿ al-alḥān, جامع الألحان, ‘Enciclopèdia de melodies’. Se'n conserven dos exemplars, l'un a la Bodleian Library d'Oxford i l'altre a la biblioteca de la mesquita Nuruosmaniye d'Istanbul. El primer manuscrit va ser escrit pel seu fill i revisat pel mateix autor.
* مقاصد الألحان في تأليف النغم والأوزان, Maqāṣid al-alḥān fī taʾlīf an-naḡm wa-l-awzān, ‘Propòsits de les melodies en la composició dels sons i els ritmes’. Versió més extensa del tractat anterior.
* كنز التحف, Kanz at-tuḥaf, ‘Tresor de les rareses’. Perdut.
* شرح الادوار, Xarḥ al-adwār, ‘Comentari de [Kitab] al-adwar’. Comentari d'una obra de Safí-d-Din al-Urmawí.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. «ʿAbd al-Ḳādir b. G̲h̲aybī».
# Aeroport Internacional d'Abu Dhabi

L'Aeroport Internacional d'Abu Dhabi (àrab: مطار أبو ظبي الدولي, Maṭār Abū Ẓabī ad-Duwalī) (IATA: AUH; IACO: OMAA) és un aeroport dels Emirats Àrabs Units situat a uns 26 km del centre tradicional d'Abu Dhabi en direcció sud-est. L'empresa principal que hi opera és Etihad Airways.
El 1929 els britànics van fer els primera aterratges i enlairaments a les pistes de sorra de les illes de costa que avui formen part de la ciutat. Aquest avions també van utilitzar la posta de sorra de Sir Banu Yas on es va establir un dipòsit de carburant.
Vers el 1939 la part sud de l'illa df'Abu Dhabi es va considerar apropiada per un aeròdrom i la Reial Força Aèria britànica (RAF) hi va establir una base que va servir tota la guerra i va romandre després; a partir dels anys cinquanta fou usada per vols d'exploració per les prospeccions de petroli, especialment a la plataforma marítima; en aquest temps es necessitaven patrulles constants per desviar als camells que s'acostaven a la pista; la pista estava marcada per bidons de petroli buits.
El 1968 l'aeroport e va fer nou al districte d'Al-Bateen, que en deu anys va esdevenir aeroport internacional (1979). En els següents anys la ciutat es va expandir i va arribar a Al Bateen i es va veure clar que feia falta un nou aeroport. Es va construir ràpidament i es va obrir el 1982 prop de la carretera entre Abu Dhabi i Dubai a 26 km de la ciutat. El va dissenyar la companyia Aérports de Paris, que havia construït l'aeroport Paris-Charles de Gaulle, amb una capacitat per un milió de passatgers a l'any. Posteriorment es va ampliar a mitjans dels anys noranta; el 1999 es va obrir una terminal, que inicialment no tenia gaires passatgers, però de mica en mica es va arribar als 5000 passatgers per mes, i així el 2005 es va obrir la nova Terminal.
L'aeroport disposa de dos pistes de 4,1 km de llarg per 45 metres d'ample.
# Hapkido

El hapkido (en coreà 합[hap]기[ki]도[do] escrit en hangul, i 合[hap]氣[ki]道[do] escrit amb hanja) és un art marcial coreà. A primera vista és una combinació de tècniques de taekwondo amb altres d'aikibudo. La seva ensenyança està molt enfocada a la defensa personal.

## Història

La història del hapkido és bastant confusa, però moltes fonts l'atribueixen a dos coreans: Choi Yong Sul (1904-1986) i Ji Han Jae (1936-). Quan era nin, en Choi va anar al Japó, on va fer feina de criat per al mestre del Daito ryu Aiki jutsu, Sokaku Takeda.
En Choi demostrà qualitats en el Daito-ryu Aiki-jutsu i sovint en Takeda l'enviava a enfrontar-se amb altres practicants d'arts marcials. De tornada a Corea, en Choi començà a donar classes d'arts marcials. Un dels seus alumnes, Ji Han Jae, incorporà tècniques coreanes tradicionals de coces i cops de puny (derivades del Tae Kyon i el Hwarang Do) i al repertori de tècniques resultant li va donar el nom de hapkido el 1959.
A més d'en Choi i en Ji, moltes escoles d'arts marcials coreanes han tingut participació en el desenvolupament de diverses tècniques que han contribuït al hapkido tal com se'l coneix actualment.

## Referències

* ↑ «Historia». [Consulta: 22 febrer 2025].
* ↑ «[박정진의 무맥] (24) 일본에서 다시 돌아온 화랑무예 합기도». Segye Ilbo, 16-02-2010. [Consulta: 28 octubre 2015].
* ↑ «[허인욱의 무인이야기]장보고와 정년 그리고 송징». Mookas.com. [Consulta: 28 octubre 2015].
* ↑ "합기도 ④" at Doosan EnCyber & EnCyber.com (두산 백과사전) (coreà)
# A Vlaicu III

L'A Vlaicu III va ser el primer avió del món construït amb metall, dissenyat i fabricat a Romania abans de la Primera Guerra Mundial. Va ser el tercer avió propulsat dissenyat pel pioner aviador romanès Aurel Vlaicu.

## Disseny i desenvolupament

L'enginyer i inventor Aurel Vlaicu, que va ser un dels primers pilots a Romania, va començar el disseny del tercer de la seva sèrie d'avions motoritzats a la segona meitat de 1911. El disseny es va basar en el seu anterior A Vlaicu II. Una góndola sota una ala de para-sol allotjava el pilot i un motor Gnome Gamma. Engranatges, cadenes i eixos impulsaven dues hèlixs, una davant i una darrere de l'ala; aquests giraven en direccions oposades per cancel·lar el parell de l'altre. Com els altres dissenys de Vlaicu, l'A. Vlaicu III no tenia alerons. El pilot va tornar l'aeronau mitjançant l'ús del timó, controlada pel moviment d'un timó cap a l'esquerra o cap a la dreta; per controlar els ascensors i fer pujar i baixar l'avió, es girava a l'esquerra o a la dreta un volant unit al timó.
Va ser el primer avió del món construït amb metall.
En el moment de la mort de Vlaicu en l'accident de l'A Vlaicu II el 1913, dos A Vlaicu III estaven en procés de construcció per ser lliurats a la Companyia Marconi. L'empresa britànica havia de rebre un per a l'avaluació del rendiment i l'experimentació amb la ràdio aèria, l'altre havia de romandre a Romania. Després de la mort de Vlaicu, un dels dos avions va ser completat pels seus amics Giovanni Magnani i Constantin Silisteanu; i estava a punt per volar el maig de 1914.

## Història operativa

Dos "salts" de prova que cobreixen una distància terrestre de 200-300 metres (220-330 iardes) a una altitud màxima d'uns 2 metres van ser fabricats el 1914 pel pilot Petre Macavei a l'aeròdrom de Cotroceni. Les autoritats militars de l'època van negar el permís per continuar les proves. Més tard, els pilots Mircea Zorileanu i Gheorghe Negrescu van obtenir el permís del ministre de la Guerra romanès per modificar els controls de l'avió i continuar els experiments, però no va tornar a volar mai més.
El 1916, durant l'ocupació alemanya de Bucarest, un A Vlaicu III va ser confiscat i enviat a Alemanya. Va ser vist per última vegada l'any 1942 en una exposició d'aviació a Berlín per oficials militars romanesos. Tanmateix, no se'n fa cap menció als registres de l'exposició de Berlín.

## Referències

* 1 2 Jozef Wilczynski, Technology in Comecon: Acceleration of Technological Progress Through Economic Planning and the Market, p. 243
* ↑ Hundertmark & Steinle (1985), pp.110-114
* ↑ Gheorghiu, Constantin C. (1960). Aurel Vlaicu, un precursor al aviaţiei româneşti. Bucharest: Editura Tehnică.

## Bibliografia

* Hundertmark, Michael; Steinle, Holger (1985). Phoenix aus der Asche - Die Deutsche Luftfahrt Sammlung Berlin. Berlín: Silberstreif Verlag. ISBN 978-3924091026.

## Vegeu també

* Aurel Vlaicu