OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Moviment Liberal

El Moviment Liberal, (en lituà Liberalų sąjūdis, LS) anteriorment Moviment dels Liberals de la República de Lituània (lituà Lietuvos Respublikos Liberalų Sąjūdis, LRLS) és un partit polític de Lituània de caràcter centrista, liberal i liberal-conservador. Fou fundat el 2006 per dissidents de la Unió Centrista i Liberal.
Participà per primer cop a les eleccions legislatives lituanes de 2008 i hi va obtenir 11 escons (5,72% dels vots) i participà en el govern de coalició format per Unió Patriòtica - Democristians Lituans (TS-LKD), el Partit de la Resurrecció Nacional i la Unió Centrista i Liberal dirigida per Andrius Kubilius
Com que cap partit o coalició electoral va aconseguir la majoria absoluta a les eleccions legislatives lituanes de 2020 es va formar un govern de coalició. El 15 d'octubre, quatre dies després de la primera volta, els líders de TS-LKD el Moviment Liberal i el Partit de la Llibertat van formar un govern de coalició encapçalat com a primera ministra per Ingrida Šimonytė, que va prendre possessió del càrrec el 25 de novembre de 2020. És la segona dona que ocupa el càrrec, després de Kazimira Prunskienė.
El 12 de desembre de 2024, després de les eleccions legislatives lituanes de 2024, el socialdemòcrata Gintautas Paluckas fou nomenat primer ministre de Lituània, al capdavant d'un govern de coalició del Partit Socialdemòcrata de Lituània (LSDP), Unió de Demòcrates "Per Lituània" i Alba de Nemunas. i el ML va passar a l'oposició.

## Resultats electorals
### Seimas

| Any | Líder | Vots | % | Escons | +/– | Govern |
| 2008 | Eligijus Masiulis | 70,862 | 5.7 (#6) | 11 / 141 | Nou | Coalició |
| 2012 | Eligijus Masiulis | 117,476 | 8.9 (#4) | 10 / 141 | 1 | Oposició |
| 2016 | Remigijus Šimašius | 115,361 | 9.4 (#4) | 14 / 141 | 4 | Oposició |
| 2020 | Viktorija Čmilytė-Nielsen | 79,755 | 7 (#6) | 13 / 141 | 1 | Coalició |
| 2024 | Viktorija Čmilytė-Nielsen | 95,868 | 7.85 (#5) | 12 / 141 | 1 | Oposició |

### Parlament Europeu

| Any | Vots | % | Escons | +/– | Grup |
| 2009 | 40,502 | 7.36 (#6) | 1 / 12 | Nou | ALDE |
| 2014 | 189,373 | 16.55 (#3) | 2 / 11 | 1 | ALDE |
| 2019 | 83,083 | 6.59 (#5) | 1 / 11 | 1 | RE |
| 2024 | 36,640 | 5.41 (#8) | 1 / 11 | = | RE |

## Referències

* ↑ Dalia Plikūnė, Simona Voveriūnaitė. «Šimonytė Nausėdai ant stalo deda ministrų sąrašą: pateiktos konkrečios pavardės» (en lituà). Delfi, 18-11-2020. [Consulta: 28 octubre 2024].
* ↑ «El Parlamento de Lituania aprueba como primer ministro al socialdemócrata Gintautas Paluckas» (en castellà). Europa Press, 21-11-2024. [Consulta: 4 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Web del partit Arxivat 2009-05-19 a Wayback Machine.
# Moyobamba

Moyobamba o Muyupampa (del quítxua: muyu, 'cercle' i pampa) és una ciutat situada al nord del Perú, capital del Departament de San Martín. El 2007 tenia 42.690 habitants. Unes 3.500 espècies d'orquídies són plantes natives de la zona, i per això també rep el nom de Ciutat de les Orquídies.
La ciutat és la capital de la província de Moyobamba i el districte de Moyobamba. Es troba a 860 m d'altitud dins una zona tropical humida coneguda com a Ceja de la selva. Les temperatures hi són molt uniformes al llarg de l'any, amb les màximes mitjanes entre 28 i 29 °C i les mínimes mitjanes entre 16° i 18 °C. La temperatura mitjana anual és de 22,6 °C i la pluviometria mitjana de 1.334 litres, amb una estació seca, però només relativament seca, entre maig i agost.

## Història

Primer s'hi desenvolupà la cultura Chachapoyas, però la ciutat moderna de Moyobamba la va fundar Juan Pérez de Guevara el 25 de juliol del 1540, qui l'anomenà Santiago de los Ocho Valles de Moyobamba. Es va fundar sobre un assentament inca i va ser la primera ciutat fundada pels colonitzadors espanyols a la zona amazònica del Perú.
Va ser base d'incursions dels colonitzadors i de missions catòliques, a més d'un punt comercial important. Va obtenir l'estatus de ciutat l'any 1857. Té un petit port fluvial «Puerto de Tahuishco» al riu Mayo. El 25 de setembre del 2005, Moyobamba va ser afectada per un gran terratrèmol.

## Ciutats agermanades

* Arequipa, Perú.
* Bilbao, País Basc.
* Iquitos, Perú.
* Loja, Equador.
* Manaus, Brasil.
* Santa Maria, Colòmbia.
* Toledo, Espanya.

## Referències

* ↑ «Peru: Agglomerations & Cities». [Consulta: 10 novembre 2013].

## Enllaços externs

* [ Moyobamba - Lloc web oficial]
# Mussol d'Atena

El mussol d'Atena és, en la mitologia grega, l'au que acompanya Atena, deessa de la saviesa, les arts i les tècniques de la guerra, a més de la protectora de la ciutat d'Atenes i la patrona dels artesans; la deessa romana corresponent és Minerva. El mussol d'Atena ha estat utilitzat en la cultura occidental com a símbol de la filosofia.

## Origen

D'acord amb la mitologia, Atena és fruit de la unió entre Zeus i Metis, deessa de la prudència. Zeus es va empassar Metis quan aquesta estava a punt de donar a llum a Atena, per indicació d'Urà i Gea, per evitar que cap altre déu fos tan poderós com Zeus. En l'instant en què la deessa donava a llum, Hefest va partir d'una destralada el cap de Zeus, i de la bretxa en va sortir Atena vestida amb una armadura i llançant un potent crit de guerra. El concepte analògic amb la saviesa prové de la idea del naixement de la deessa del cap del més important dels déus.
La observació de Hegel a Grundlinien der Philosophie des Rechts de die Eule der Minerva beginnt erst mit der einbrechenden Dämmerung ihren Flug («l'au de Minerva no emprèn el vol fins al crepuscle»), s'interpreta com que una època de la història no s'entén fins al seu final, de manera que la filosofia no ha d'entendre's com predictora ni, per tant, com prescriptora, ja que només aconsegueix l'enteniment dels fenòmens després d'haver-se produït aquests.

## Mite

Atena era la deessa patrona d'Atenes, i les monedes en ús en l'era clàssica atenesa estaven encunyades amb la imatge d'un exemplar d'aquest mussol. De la mateixa Atena es diu que tenia «ulls de mussol», com a senyal de saviesa i perspicàcia. L'epítet homèric més comú per a Atena, glaucopis (γλαυκῶπις) comparteix la seva arrel amb la del nom grec del mussol, glaux (γλαύξ), i sol traduir-se per «ulls brillants», combinació de glaukos (γλαύκος) «brillant o platejat», posteriorment «blau o gris», i ôps (ὤψ) «ull», o de vegades «rostre», o també per «ulls de mussol». Respecte a aquest epítet, D'Arcy Wentworth Thompson assenyala en el seu glossari la foscor del terme, i intueix que podria referir-se a la lluna.
No obstant això, no tots els estrígids s'associen a la saviesa. Ascàlaf va ser transformat en mussol emigrant per Demèter per castigar-lo quan va acusar Persèfone, filla de la deessa, per haver menjat les llavors de magrana que li impedien tornar de forma permanent al món superior.

## Referències

* ↑ Lucía Rodríguez-Noriega Guillén: "Intentando socavar una falsa creencia: la identidad del ave de Atenea". Universidad de Oviedo.
* ↑ Herrera, Alícia. «El mussol de la deessa Atenea, rapinyaire nocturn», 30-10-2022.
* ↑ Hesíode, Teogonia 886-894.
* ↑ Píndar, Olímpiques, VII, 65-70.
* ↑ γλαυκῶπις, Liddell & Scott
* ↑ γλαύξ, Liddell & Scott
* ↑ Thompson, D'Arcy Wentworth. A glossary of Greek birds. Oxford, Clarendon Press 1895, p 45-46.
* ↑ Ovidi. Les Metamorfosis, V, 543-550
# Mònada

Mònada (del grec μονάς, "unitat, un, sol, únic") és un concepte filosòfic que al·ludeix a la font, a l'Un, d'acord amb els pitagòrics, fou un terme per a Déu o el primer ésser o la unitat originària, o per a la totalitat de tots els éssers, amb el significat de «sense divisió».
Per als pitagòrics, la generació de la sèrie dels números es relaciona amb objectes de la geometria, així com amb la cosmogonia. Diògenes Laerci, de la mònada s'evoluciona a la díada, d'ella als números, dels números als punts, després a les línies, les entitats de dues dimensions, les entitats de tres dimensions, els cossos i, finalment, els quatre elements: terra, aigua, foc i aire, a partir dels quals es construeix la resta del món.

## Història

Segons Hipòlit de Roma, aquest punt de vista fou inspirat pels pitagòrics, que anomenaren la primera cosa en existir la mònada, que engendrà la díada, que engendrà els números, que engendrà el punt, generant línies o finitud, etc.
Arquites de Tàrent i Procle varen distingir la mònada de l'u absolut.
Plató a Filebo, V 15 b, definí les mònades com idees per evidenciar llur essencialitat i llur llunyania de la realitat empírica.
Els filòsofs pitagòrics i platònics com Plotí i Porfiri condemnaren el gnosticisme pel seu tractament de la mònada o l'U.

## Referències

* ↑ Compact Oxford English Dictionary.
* ↑ Sandywell, p. 205. The generation of the number-series is to the Pythagoreans, in other words, both the generation of the objects of geometry and also cosmogony. Since things equal numbers, the first unit, in generating the number series, is generating also the physical universe. (KR: 256) From this perspective ‘the monad' or ‘One’ was readily identified with the divine origin of reality.
* ↑ Diogenes Laertius, Lives of Eminent Philosophers.
* ↑ This Pythagorean cosmogony is in some sense similar to a brief passage found in the Daoist Laozi: "From the Dao comes one, from one comes two, from two comes three, and from three comes the ten thousand things." （道生一、一生二、二生三、三生萬物。） Dao De Jing, Chapter 42

## Vegeu també

* Monisme
# Gran Premi Wolber

El Gran Premi Wolber va ser un cursa ciclista que s'organitzà a França durant els anys vint del segle xx.
Aquesta cursa fou considerada com una mena de Campionat del món de ciclisme no oficial, ja que sols hi eren convidats a participar els tres millors classificats de les principals curses de França, Itàlia, Bèlgica i Suïssa. La primera edició d'aquesta cursa es disputà el 1922. La creació del Campionat del món de ciclisme suposà una progressiva pèrdua de prestigi per aquesta cursa, que acabarà desapareixent el 1950.
El suís Henri Suter fou l'únic en aconseguir dues victòries.

## Palmarès

| Any | Vencedor | País |
| 1922 | Henri Suter | Suïssa |
| 1923 | Émile Masson | Bèlgica |
| 1924 | Costante Girardengo | Itàlia |
| 1925 | Henri Suter | Suïssa |
| 1926 | Francis Pélissier | França |
| 1927 | Equip Alleluia | França |
| 1928 | Julien Vervaecke | Bèlgica |
| 1929 | Alfred Hamerlinck | Bèlgica |
| 1930 | Georges Ronsse | Bèlgica |
| 1931 | Romain Gijssels | Bèlgica |
| Any | Vencedor | País |
| 1932 | Maurice Archambaud | Bèlgica |
| 1933 | Paul Chocque | França |
| 1934 | René Vietto | França |
| 1935 | Jean Fontenay | França |
| 1936 | Robert Tanneveau | França |
| 1937 | Maurice Cacheux | França |
| 1938 | Georges Naisse | França |
| 1939 | Victor Codron | França |
| 1948 | Abel Trouillet | França |
| 1949 | Roger Dequesne | França |
| 1950 | Severino Canavesi | Itàlia |

## Notes

* ↑ L'equip Alleluia estava format per Antonin Magne, Pierre Magne, Julien Moineau, Marius Gallotini, Arsène Alancourt i André Cauet

## Enllaços externs

* El Gran Premi Wolber a memoire-du-cyclisme.eu Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* El Gran Premi Wolber a cyclebase.nl
# Gran Premi d'Alemanya del 1951

Resultats del Gran Premi d'Alemanya de Fórmula 1 de la temporada 1951, disputat al circuit de Nürburgring el 29 de juliol del 1951.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 71 | Alberto Ascari | Ferrari | 20 | 3h 23' 03. 3 | 1 | 8 |
| 2 | 75 | Juan Manuel Fangio | Alfa Romeo | 20 | + 30.5 s | 3 | 7 |
| 3 | 74 | José Froilán González | Ferrari | 20 | + 4' 39.0 min. | 2 | 4 |
| 4 | 72 | Luigi Villoresi | Ferrari | 20 | + 5' 50.2 min. | 5 | 3 |
| 5 | 73 | Piero Taruffi | Ferrari | 20 | + 7' 49.1 min. | 6 | 2 |
| 6 | 91 | Rudi Fischer | Ferrari | 19 | + 1 Volta | 8 | |
| 7 | 82 | Robert Manzon | Simca - Gordini | 19 | + 1 Volta | 9 | |
| 8 | 84 | Louis Rosier | Talbot-Lago - Talbot | 19 | + 1 Volta | 15 | |
| 9 | 90 | Pierre Levegh | Talbot-Lago - Talbot | 18 | + 2 Voltes | 19 | |
| 10 | 93 | Jacques Swaters | Talbot-Lago - Talbot | 18 | + 2 Voltes | 22 | |
| 11 | 94 | Johnny Claes | Talbot-Lago - Talbot | 17 | + 3 Voltes | 18 | |
| Ret | 87 | Yves Giraud Cabantous | Talbot-Lago - Talbot | 17 | Accident | 11 | |
| Ret | 81 | Maurice Trintignant | Simca - Gordini | 13 | Motor | 14 | |
| Ret | 77 | Felice Bonetto | Alfa Romeo | 12 | Magneto | 10 | |
| Ret | 88 | Duncan Hamilton | Talbot-Lago - Talbot | 12 | Pressió de l'oli | 20 | |
| Ret | 78 | Paul Pietsch | Alfa Romeo | 11 | Accident | 7 | |
| Ret | 83 | Andre Simon | Simca - Gordini | 11 | Motor | 12 | |
| Ret | 76 | Nino Farina | Alfa Romeo | 8 | Sobreescalfament | 4 | |
| Ret | 86 | Philippe Etancelin | Talbot-Lago - Talbot | 4 | Caixa canvi | 21 | |
| Ret | 85 | Louis Chiron | Talbot-Lago - Talbot | 3 | Encesa | 13 | |
| Ret | 92 | Toni Branca | Maserati | 3 | Motor | 17 | |
| Ret | 79 | Toulo de Graffenried | Maserati | 2 | Motor | 16 | |

## Altres

* Pole: Alberto Ascari 9' 55. 8
* Volta ràpida: Juan Manuel Fangio 9' 55. 8 (a la volta 12)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-01-18. [Consulta: 23 maig 2010].
# Gran Premi d'Alemanya del 1966

Resultats del Gran Premi d'Alemanya de Fórmula 1 de la temporada 1966, disputat al circuit de Nürburgring el 7 d'agost del 1966.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 3 | Jack Brabham | Brabham - Repco | 15 | 2h 27' 03. 0 | 5 | 9 |
| 2 | 7 | John Surtees | Cooper - Maserati | 15 | + 44.4 s | 2 | 6 |
| 3 | 8 | Jochen Rindt | Cooper - Maserati | 15 | + 2' 32.6 min. | 9 | 4 |
| 4 | 5 | Graham Hill | BRM | 15 | + 6' 41.4 min. | 10 | 3 |
| 5 | 6 | Jackie Stewart | BRM | 15 | + 8' 28.9 min. | 3 | 2 |
| 6 | 9 | Lorenzo Bandini | Ferrari | 15 | + 10' 56.4 min. | 6 | 1 |
| 7 | 12 | Dan Gurney | Eagle - Climax | 14 | Part Elèctrica | 8 | |
| 8 | 2 | Peter Arundell | Lotus - BRM | 14 | + 1 Volta | 17 | |
| Ret | 15 | Mike Spence | Lotus - BRM | 12 | Alternador | 13 | |
| Ret | 1 | Jim Clark | Lotus - Climax | 11 | Accident | 1 | |
| Ret | 20 | Chris Lawrence | Cooper - Ferrari | 10 | Suspensions | 26 | |
| Ret | 11 | Ludovico Scarfiotti | Ferrari | 9 | Part Elèctrica | 4 | |
| Ret | 10 | Mike Parkes | Ferrari | 9 | Accident | 7 | |
| Ret | 4 | Denny Hulme | Brabham - Repco | 8 | Encesa | 15 | |
| Ret | 17 | Jo Bonnier | Cooper - Maserati | 3 | Embragatge | 12 | |
| Ret | 14 | Bob Bondurant | BRM | 3 | Motor | 11 | |
| Ret | 19 | Bob Anderson | Brabham - Climax | 2 | Transmissió | 14 | |
| Ret | 16 | John Taylor | Brabham - BRM | 0 | Accident Mortal | 25 | |
| NVS | 18 | Guy Ligier | Cooper - Maserati | 0 | Ferides | | |

## Altres

* Pole: Jim Clark 8' 16. 5
* Volta ràpida: John Surtees 8' 49. 0 (a la volta 4)

## Referències

* ↑ F1, STATS. «John TAYLOR • STATS F1» (en francès). [Consulta: 28 febrer 2021].
* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2008-02-10. [Consulta: 11 març 2010].
# Gran Premi d'Alemanya del 1997

Resultats del Gran Premi d'Alemanya de Fórmula 1 de la temporada 1997, disputat al circuit de Hockenheimring el 27 de juliol del 1997.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 8 | Gerhard Berger | Benetton - Renault | 45 | 1h 20' 59. 046 | 1 | 10 |
| 2 | 5 | Michael Schumacher | Ferrari | 45 | + 17.527 s | 4 | 6 |
| 3 | 9 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 45 | + 24.770 s | 3 | 4 |
| 4 | 14 | Jarno Trulli | Prost - Mugen - Honda | 45 | + 27.165 s | 11 | 3 |
| 5 | 11 | Ralf Schumacher | Jordan - Peugeot | 45 | + 29.995 s | 7 | 2 |
| 6 | 7 | Jean Alesi | Benetton - Renault | 45 | + 34.717 s | 6 | 1 |
| 7 | 15 | Shinji Nakano | Prost - Mugen - Honda | 45 | + 1' 19.722 min. | 17 | |
| 8 | 1 | Damon Hill | Arrows - Yamaha | 44 | + 1 Volta | 13 | |
| 9 | 17 | Norberto Fontana | Sauber - Petronas | 44 | + 1 Volta | 18 | |
| 10 | 18 | Jos Verstappen | Tyrrell - Ford | 44 | + 1 Volta | 20 | |
| 11 | 12 | Giancarlo Fisichella | Jordan - Peugeot | 40 | + 5 Voltes | 2 | |
| Ret | 22 | Rubens Barrichello | Stewart - Ford | 33 | Motor | 12 | |
| Ret | 19 | Mika Salo | Tyrrell - Ford | 33 | Embragatge | 19 | |
| Ret | 3 | Jacques Villeneuve | Williams - Renault | 33 | Virolla | 9 | |
| Ret | 23 | Jan Magnussen | Stewart - Ford | 27 | Motor | 15 | |
| Ret | 20 | Ukyo Katayama | Minardi - Hart | 23 | Sense combustible | 22 | |
| Ret | 16 | Johnny Herbert | Sauber - Petronas | 8 | Accident | 14 | |
| Ret | 2 | Pedro Diniz | Arrows - Yamaha | 8 | Accident | 16 | |
| Ret | 10 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 1 | Transmissió | 8 | |
| Ret | 4 | Heinz Harald Frentzen | Williams - Renault | 1 | Col·lisió | 5 | |
| Ret | 6 | Eddie Irvine | Ferrari | 1 | Col·lisió | 10 | |
| Ret | 21 | Tarso Marques | Minardi - Hart | 0 | Caixa canvi | 21 | |

## Altres

* Pole: Gerhard Berger 1' 41. 873
* Volta ràpida: Gerhard Berger 1' 45. 747 (a la volta 9)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-10-29. [Consulta: 25 març 2010].
# Gran Premi d'Austràlia del 1985

Resultats del Gran Premi d'Austràlia de Fórmula 1 de la temporada 1985 disputat al circuit d'Adelaida el 3 de novembre del 1985.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 6 | Keke Rosberg | Williams - Honda | 82 | 2h 00' 40. 0 | 3 | 9 |
| 2 | 26 | Jacques Laffite | Ligier - Renault | 82 | + 43.13 s | 20 | 6 |
| 3 | 25 | Philippe Streiff | Ligier - Renault | 82 | + 1' 28.536 min. | 18 | 4 |
| 4 | 4 | Ivan Capelli | Tyrrell - Renault | 81 | + 1 Volta | 22 | 3 |
| 5 | 28 | Stefan Johansson | Ferrari | 81 | + 1 Volta | 15 | 2 |
| 6 | 17 | Gerhard Berger | Arrows - BMW | 81 | + 1 Volta | 7 | 1 |
| 7 | 24 | Huub Rothengatter | Osella - Alfa Romeo | 78 | + 4 Voltes | 25 | |
| 8 | 29 | Pierluigi Martini | Minardi - Motori Moderni | 78 | + 4 Voltes | 23 | |
| Ret | 12 | Ayrton Senna | Lotus - Renault | 62 | Motor | 1 | |
| Ret | 27 | Michele Alboreto | Ferrari | 61 | Transmissió | 5 | |
| Ret | 1 | Niki Lauda | McLaren - TAG | 57 | Accident | 16 | |
| Ret | 16 | Derek Warwick | Renault | 57 | Transmissió | 12 | |
| Ret | 3 | Martin Brundle | Tyrrell - Renault | 49 | No classificat | 17 | |
| Ret | 8 | Marc Surer | Brabham - BMW | 42 | Motor | 6 | |
| Ret | 22 | Riccardo Patrese | Alfa Romeo | 42 | Problemes físics | 14 | |
| Ret | 19 | Teo Fabi | Toleman - Hart | 40 | Motor | 24 | |
| Ret | 18 | Thierry Boutsen | Arrows - BMW | 37 | Pèrdua d'oli | 11 | |
| Ret | 20 | Piercarlo Ghinzani | Toleman - Hart | 28 | Embragatge | 21 | |
| Ret | 2 | Alain Prost | McLaren - TAG | 26 | Motor | 4 | |
| Ret | 15 | Patrick Tambay | Renault | 20 | Transmissió | 8 | |
| Ret | 33 | Alan Jones | Lola - Hart | 20 | Part elèctrica | 19 | |
| DSQ | 11 | Elio de Angelis | Lotus - Renault | 18 | Desqualificat | 10 | |
| Ret | 7 | Nelson Piquet | Brabham - BMW | 14 | Incendi de monoplaça | 9 | |
| Ret | 23 | Eddie Cheever | Alfa Romeo | 5 | Motor | 13 | |
| Ret | 5 | Nigel Mansell | Williams - Honda | 1 | Transmissió | 2 | |

## Notes

* Pole: Ayrton Senna 1' 19. 843
* Volta ràpida: Keke Rosberg 1' 23. 758
* Va ser la cursa número 100 d'Alan Jones i l'última de Niki Lauda i Alfa Romeo.

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-06-23. [Consulta: 26 abril 2010].
# Gran Premi d'Austràlia del 1988

Resultats del Gran Premi d'Austràlia de Fórmula 1 de la temporada 1988 disputat al circuit d'Adelaida el 13 de novembre del 1988.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 11 | Alain Prost | McLaren-Honda | 82 | 1h 53' 15. 3 | 2 | 9 |
| 2 | 12 | Ayrton Senna | McLaren - Honda | 82 | + 36.378 s | 1 | 6 |
| 3 | 1 | Nelson Piquet | Lotus - Honda | 82 | + 47.546 s | 5 | 4 |
| 4 | 6 | Riccardo Patrese | Williams - Judd | 82 | + 1' 20.088 min. | 6 | 3 |
| 5 | 20 | Thierry Boutsen | Benetton - Ford | 81 | + 1 Volta | 10 | 2 |
| 6 | 16 | Ivan Capelli | March - Judd | 81 | + 1 Volta | 9 | 1 |
| 7 | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ford | 80 | + 2 Voltes | 14 | |
| 8 | 22 | Andrea de Cesaris | Rial - Ford | 77 | Sense combustible | 15 | |
| 9 | 26 | Stefan Johansson | Ligier - Judd | 76 | Sense combustible | 22 | |
| 10 | 30 | Philippe Alliot | Larrousse - Ford | 75 | Sense combustible | 24 | |
| 11 | 14 | Philippe Streiff | AGS - Ford | 73 | Part Elèctrica | 16 | |
| Ret | 9 | Piercarlo Ghinzani | Zakspeed | 69 | Bomba combustible | 26 | |
| Ret | 5 | Nigel Mansell | Williams - Judd | 65 | Accident | 3 | |
| Ret | 19 | Alessandro Nannini | Benetton - Ford | 63 | Accident | 8 | |
| Ret | 33 | Stefano Modena | Euro Brun - Ford | 63 | Escalfament motor | 20 | |
| Ret | 17 | Derek Warwick | Arrows - Megatron | 52 | Motor | 7 | |
| Ret | 18 | Eddie Cheever | Arrows - Megatron | 51 | Motor | 18 | |
| Ret | 15 | Mauricio Gugelmin | March - Judd | 46 | Col·lisió | 19 | |
| Ret | 2 | Satoru Nakajima | Lotus - Honda | 45 | Col·lisió | 13 | |
| Ret | 24 | Lluís Pérez Sala | Minardi - Ford | 41 | Motor | 21 | |
| Ret | 36 | Alex Caffi | Dallara - Ford | 32 | Embragatge | 11 | |
| Ret | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 25 | Col·lisió | 4 | |
| Ret | 25 | René Arnoux | Ligier - Judd | 24 | Col·lisió | 23 | |
| Ret | 3 | Jonathan Palmer | Tyrrell - Ford | 16 | Transmissió | 17 | |
| Ret | 32 | Oscar Larrauri | Euro Brun - Ford | 12 | Part mecànica | 25 | |
| Ret | 27 | Michele Alboreto | Ferrari | 0 | Col·lisió | 12 | |
| NVQ | 31 | Gabriele Tarquini | Coloni - Ford | | | | |
| NVQ | 4 | Julian Bailey | Tyrrell - Ford | | | | |
| NVQ | 29 | Pierre-Henri Raphanel | Larrousse - Ford | | | | |
| NVQ | 10 | Bernd Schneider | Zakspeed | | | | |
| NVQ | 21 | Nicola Larini | Osella | | | | |

## Notes

* Pole: Ayrton Senna 1' 17. 548
* Volta ràpida: Alain Prost 1: 21. 216 (a la volta 59)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-01-18. [Consulta: 3 maig 2010].