OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Apple S1

L'Apple S1 és l'ordinador integrat a l'Apple Watch, i Apple Inc la descriu com a "System in Package" (SiP).
Es diu que Samsung és el principal proveïdor de components clau, com ara la memòria RAM i l'emmagatzematge flash NAND, i el conjunt en si, però els primers desmuntatges revelen RAM i memòria flaix de Toshiba i Micron Technology.

## Disseny de sistema en paquet

Utilitza un processador d'aplicacions personalitzat que juntament amb la memòria, l'emmagatzematge i els processadors de suport per a la connectivitat sense fils, sensors i E/S constitueixen un ordinador complet en un sol paquet. Aquest paquet està ple de resina per a la durabilitat.

### Components

Des de l'enginyeria inversa, el processador que gestiona el Wi-Fi i el Bluetooth és un Broadcom BCM43342 i el giroscopi de sis eixos és de STMicroelectronics.
* Apple va dissenyar un processador d'aplicacions basat en ARMv7 de 32 bits APL0778 com a unitat de processament central (CPU), amb una unitat de processament de gràfics (GPU) PowerVR SGX543 integrada.
* 512 MB DRAM d'Elpida, cable connectat a la part superior de la CPU APL0778
* Controlador NFC de NXP
* Xip de reforç NFC d'AMS
* 8 Flash GB de SanDisk i Toshiba
* Xip de càrrega sense fil d'IDT
* Controlador tàctil d'ADI
* Giroscopi / acceleròmetre integrat de STMicroelectronics
* Xip combinat Wi-Fi / FM / BT BCM43342 de Broadcom
* Unitat de gestió d'energia (PMU) de Dialog Semiconductor

### S1P

El SiP d'Apple Watch Series 1 s'anomena S1P i sembla superficialment idèntic a l'S1, però en realitat és un S2 menys la funcionalitat GPS del xip. Conté la mateixa CPU de doble nucli amb les mateixes capacitats de GPU noves que l'S2, fent-lo aproximadament un 50% més ràpid que l'S1.

## Referències

* ↑ «Apple Unveils Apple Watch». Apple Inc.. Arxivat de l'original el 19 abril 2017. [Consulta: 8 octubre 2014].
* ↑ «Samsung Supposedly Wins Orders to Produce Apple Watch Components» (en anglès). Arxivat de l'original el 30 abril 2015. [Consulta: 9 gener 2015].
* ↑ «Apple.com - Apple Watch - Technology» (en anglès). Apple. Arxivat de l'original el 9 setembre 2014. [Consulta: 8 octubre 2014].
* ↑ «Broadcom Wins WiFi in Apple Watch?» (en anglès). Chipworks. Arxivat de l'original el 6 octubre 2014. [Consulta: 8 octubre 2014].
* ↑ «Inside the Apple Watch: Technical Teardown» (en anglès). Arxivat de l'original el 18 maig 2015. [Consulta: 30 abril 2015].
* ↑ «We Just Took Apart the Apple Watch Series 1—Here's What We Found Out» (en anglès). Arxivat de l'original el 24 gener 2018. [Consulta: 13 octubre 2016].
* ↑ «Apple Introduces Apple Watch Series 2, The Ultimate Device For A Healthy Life» (en anglès). Arxivat de l'original el 14 abril 2017. [Consulta: 8 setembre 2017].
# Alció blau-i-negre

L'alció blau-i-negre (Todiramphus nigrocyaneus) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita rius de la selva i pantans de Nova Guinea i les illes Raja Ampat.
# Handroanthus impetiginosus

L'espècie Handroanthus impetiginosus, abans Tabebuia impetiginosa o Tabebuia avellanedae, anomenada ipé rosat, és un arbre de la família de les bignoniàcies nadiu d'Amèrica, que creix des del nord de l'Argentina fins a Mèxic. Actualment es distribueix principalment a Bolívia i al nord-est de l'Argentina. A la seva àrea de distribució és conegut amb el nom castellà de lapacho rosado pel color de les seves flors, mentre que al Brasil es coneix amb el nom d'ipê-roxo o piúva.

## Ecologia

És un arbre que prefereix sòls arenosos i humits.

## Descripció

Arbre monoic que pot arribar a fer 30 metres d'alçada i 80 cm de diàmetre de tronc. Presenta un fullatge, a la part alta, caducifoli. Rel axonomorfa amb tiges llenyoses. Les fulles són compostes, oposades i peciolades, de color verd. Generalment de 5 folíols el·líptics, lanceolats, i lleugerament serrats. Tenen una mida de 5 a 6 cm de longitud i de 4 a 9 cm d'amplada amb el marge sencer a la part inferior i lleugerament dentat a la superior. La inflorescència és en panícula (raïm de raïms), i les flors són hermafrodites, grans de forma tubular constituïda per 5 túbuls. La corol·la és gamopètala i d'un color rosat o morat, supera els 4 cm de longitud i la seva simetria és zigomorfa. El calze és gamosèpal. L'androceu és del tipus estaminodi amb 4 estams. El gineceu pluricarpel·lar. El fruit és una càpsula cilíndrica, estreta i dehiscent, la qual conté nombroses llavors alades.
L'escorça de l'ipé rosat és la part de la planta que s'utilitza com a droga.

## Composició química / principis actius

Lapachol, desoxilapachol, nafoquinones, antraquinones, saponòsids i flavonoides.

## Acció farmacològica / propietats

* Té efecte astringent: antidiarreic i cicatritzant
* Antibacterià
* Antifúngic
* Analgèsic
* Antiinflamatori
* Diurètic

## Usos

S'utilitza en casos de diarrees. La medicina popular l'empra per les afeccions renals o vesicals. La decocció de l'escorça trossejada és coneguda com un remei per a malalties del sistema uro-genital.

## Toxicitat

A altes dosis origina nàusees, i vòmits. També presenta un efecte anticoagulant.

## Referències

* ↑ Lorenzi, Harri. Árvores brasileiras : manual de identificação e cultivo de plantas arbóreas nativas do Brasil. 2a ed. Nova Odessa, SP, Brazil: Instituto Plantarum de Estudos da Flora, 2002. ISBN 85-86714-16-X.
# Aproximant alveolar sonora

L'aproximant alveolar sonora és un fonema que es representa com a [ɹ] (semblant a una r minúscula invertida) a l'AFI. Està present a llengües com l'anglès, l'armeni o el vietnamita i com a al·lòfon dialectal en altres idiomes, com el portuguès, l'holandès o l'alemany, com a variant dels sons vibrants. En català aquest fonema és un al·lòfon de la erra simple entre vocals.
En la majoria de dialectes de l'anglès actual aquest so amb labialització afegida és la realització habitual de /r/ a principi de síl·laba. En l'escriptura d'aquesta llengua es representa amb les grafies r o wr en aquesta posició.
És un so aproximant perquè els òrgans articuladors s'apropen sense causar turbulències al pas de l'aire. És un so alveolar, ja que la llengua toca la part de darrere les dents per articular-lo. És un so sonor, és a dir, hi ha vibració de les cordes vocals. És una consonant oral.
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Alció de Winchell

L'alció de Winchell (Todiramphus winchelli) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita els boscos de les Filipines meridionals, incloent l'Arxipèlag de Sulu.
# Oscar Camenzind

Oscar Camenzind (Schwyz, 12 de setembre de 1971) va ser un ciclista suís, que fou professional entre 1996 i 2004. Durant aquests anys aconseguí 21 victòries, destacant, per damunt de totes, el Campionat del món de ciclisme en ruta de 1998. Altres curses guanyades per ell foren la Volta a Suïssa (2000), la Volta a Llombardia (1998) i la Lieja-Bastogne-Lieja (2001).
A les grans voltes destaca la 4a posició final aconseguida al Giro d'Itàlia de 1998. Va participar als Jocs Olímpics d'Estiu del 2000.
Es retirà l'agost de 2004 després de donar positiu en un control antidopatge.

## Palmarès

* 1996
** Vencedor de 3 etapes del Gran Premi Guillem Tell
* 1997
** Campió de Suïssa en ruta
** 1r al Gran Premi Guillem Tell
** 1r al Gran Premi Breitling (amb Johan Museeuw)
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Suïssa
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Àustria
* 1998
** Campió del món de ciclisme en ruta
** 1r a la Volta a Llombardia
* 1999
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa
** Vencedor d'una etapa al Giro del Trentino
* 2000
** 1r a la Volta a Suïssa
* 2001
** 1r a la Lieja-Bastogne-Lieja
** 1r a la Volta a Suïssa
* 2002
** 1r al Sachsen-Tour i vencedor d'una etapa
* 2003
** Vencedor d'una etapa del Sachsen-Tour

### Resultats al Tour de França

* 1996. 36è de la classificació general
* 1997. 12è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1998. 4t de la classificació general
* 1999. 11è de la classificació general
* 2001. 27è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1998. 16è de la classificació general
* 1999. 48è de la classificació general
* 2000. 22è de la classificació general
* 2001. Abandona. 13a etapa
* 2002. No surt. 16a etapa

## Referències

* ↑ «Oscar Camenzind» (en francès). Memoire du cyclisme. [Consulta: 22 febrer 2025].
* ↑ «Armstrong, Ullrich to meet again in Swiss World Cup» (en anglès). velo. [Consulta: 22 febrer 2025].
* ↑ «Oscar Camenzind» (en anglès). olympedia. [Consulta: 22 febrer 2025].
* ↑ «Camenzind anuncia su retirada tras dar positivo por EPO» (en castella). Diario As. [Consulta: 22 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Oscar Camenzind a sitiodeciclismo.net
# Abstracció (filosofia)

L'abstracció (del llatí abstrahere, separar) és, en filosofia, una operació mental destinada a aïllar conceptualment una característica, essencial o accidental, del conjunt dels elements percebuts pels sentits, i reflexionar mentalment sobre aquesta, ignorant mentalment la resta d'elements.
La primera teoria sobre l'abstracció es deu a Aristòtil, que va introduir el terme aphairesis que es va traduir al llatí com abstractio. En contra del seu mestre Plató, que creia en una intuïció directa de les essències o idees, Aristòtil considerava que tota idea universal es fonamenta en dades empíriques. Així, per exemple, la idea (o concepte) de "taula", procediria del procés de comparació entre diverses classes d'objectes mobles que comparteixen entre si diverses característiques semblants que podem abstreure i quedar-nos finalment amb allò que comparteixen en comú. Allò que fa, doncs, que es pugui dir que tant una taula rodona, quadrada, de fusta, de ferro, amb tres o quatre potes, són totes elles "taules": ja que no és ni la seva forma, ni el seu color, ni el seu material el que les defineixen. Comparant-les entre si, es pot fer abstracció tant del color, com del nombre de potes, com del material amb què estan fetes i, finalment, i obtenir el concepte o idea de taula. Aquest concepte seria, doncs, fruit del procés d'abstracció.
Si a partir de la reflexió o la comparació de múltiples objectes, la propietat, aïllada es considera comú a aquests objectes, l'objecte de l'abstracció és un universal.
La qüestió de si els universals existeixen o no, de si hi ha relació o no entre objecte i subjecte, i quina és la seva naturalesa en la seva relació amb els individus, és un dels temes a bastament discutits en metafísica. És un dels criteris fonamentals que separen empiristes i realistes, ja que mentre aquests últims sostenen que els universals són realitats independents de les coses, els empiristes creuen que solament són entitats mentals fruit dels procés d'abstracció. Quan, a més, es pensa que l'única existència dels universals és el fet que són solament noms, és a dir, quan es pensa que l'única realitat que té el concepte "taula" és ser el nom d'entitats mentals abstretes, llavors es parla de nominalisme.

## Referències

* ↑ Diccionario de Filosofía (en castellà). Barcelona: SPES Editorial (edició especial per a RBA Editoriales), 2003, p. 2 (Biblioteca de Consulta Larousse). ISBN 84-8332-398-2.

## Vegeu també

* Noció
* Problema dels universals
Viccionari
# Alt Saona

L'Alt Saona (70) (en francès Haute-Saône) és un departament francès situat a la regió de Borgonya - Franc Comtat.

## Història

El departament de l'Alt Saona va ser creat per la llei de 22 de desembre de 1789, a partir d'una part de l'antiga província del Franc Comtat.

## Municipis

* Athesans-Étroitefontaine

## Vegeu també

* Llista de municipis de l'Alt Saona
* Llista dels Cantons de l'Alt Saona

## Enllaços externs

* Prefectura (francès)
* Consell general Arxivat 2010-02-08 a Wayback Machine. (francès)
# Aproximant labiodental sonora

L'aproximant labiodental sonora és un fonema que es representa [ʋ] a l'AFI (una V amb el pal final arrodonit o una ípsilon minúscula de l'alfabet grec, per marcar la proximitat fònica amb la fricativa labiodental sonora, que se simbolitza amb [v]). Aquest so és relativament freqüent, es troba a llengües com el danès, el finès, el neerlandès, l'hindi o l'hawaià, entre d'altres.

## Característiques

* És una aproximant, perquè hi ha interrupció gairebé total del pas de l'aire però els òrgans fonadors no es toquen
* És un so labiodental perquè les dents incisives superiors freguen el llavi inferior
* És una consonant sonora perquè hi ha vibració de les cordes vocals
* És un fonema pulmonar oral

## En català

No existeix en català
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Alció de les Marqueses

L'alció de les Marqueses (Todiramphus godeffroyi) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita els manglars d'algunes illes del sud de les Marqueses.
# Raion de Cēsis

El raion de Cēsis (letó Cesu rajons) és un dels nous raions en els quals es dividia administrativament Letònia abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009. La capital és Cēsis.

## Referències

* ↑ Pāvils, G. «District map of Latvia» (en anglès), 2009. [Consulta: 22 febrer 2025].
# Abúlia

L'Abúlia, en neurologia, es refereix a la pèrdua o afebliment greu de la força de voluntat i és un dels trastorns de la disminució de la motivació.
Abúlia cau enmig de l'espectre de la motivació disminuïda, amb l'apatia essent menys extrema i el mutisme acinètic més extrem que l'abúlia. Un pacient amb abúlia és incapaç d'actuar o fer decisions de forma independent. Pot variar en gravetat des del subtil fins a l'aclaparador. També és conegut com la malaltia de Blocq (que també es refereix a abàsia o astàsia-abàsia). L'abúlia va ser considerada originalment i continua sent un trastorn de la voluntat.

## Símptomes i signes

L'abúlia ha estat coneguda pels metges des de 1838. Tanmateix, en el temps transcorregut des del seu descobriment, la definició d'abúlia ha estat definida de moltes formes, algunes fins i tot contradictòries amb anteriors. L'abúlia ha estat descrita com una pèrdua d'unitat, d'expressió, de comportament i de veu, amb una desacceleració i latència prolongada de la parla, reducció del contingut del pensament i de la iniciativa espontània.
Els trets clínics més comunament associats amb l'aboulia són:
* Dificultat per iniciar i mantenir moviments a propòsit.
* Reducció o falta de moviment espontani.
* Augment del temps de resposta.
* Passivitat
* Reducció de la capacitat de resposta emocional i espontaneïtat.
* Reducció d'interacció social.
* Reducció d'interès en passatemps habituals.
Especialment en pacients amb demència progressiva, pot afectar l'alimentació. Els pacients poden continuar mastegant o sostenint el menjar amb les seves boques durant hores sense empassar-se'l. Els metges poden utilitzar menjars dolços o salats per proporcionar interès i augmentar la ingesta oral, però sempre s'ha de netejar la boca d'aliments després de cada menjar.

## Referències

* ↑ , Marit, R. S., & Wilkosz, P. A. (2005). Disorders of diminished motivation. [Article]. Journal of Head Trauma Rehabilitation, 20 (4), 377-388..
* ↑ Berrios G.E. and Gili M. (1995) Will and its disorders. A conceptual history. History of Psychiatry 6: 87-104
* ↑ Berrios G.E. and Gili M. (1995) Abúlia and impulsiveness revisited. Acta Psychiatrica Scandinavica 92: 161-167
* ↑ Vijayaraghavan, L., Krishnamoorthy, E. S., Brown, R. G., & Trimble, M. R. (2002). Abúlia: A Delphi survey of British neurologists and psychiatrists. [Article]. Movement Disorders, 17 (5), 1052-1057.
* ↑ , Jahanshahi, M., & Frith, C. SR. (1998). Willed action and its impairments. [Review]. Cognitive Neuropsychology, 15 (6-8), 483-533..
* ↑ Starkstein, S. E., & Leentjens, A. F. G. (2008). The nosological position of apathy in clinical practice. [Review]. Journal of Neurology Neurosurgery and Psychiatry, 79 (10), 1088-1092.
Viccionari
# Alt alemany inferior

L'alt alemany inferior (en alemany: Mitteldeutsch, o molt menys sovint Zentraldeutsch) és un grup de dialectes de l'alt alemany que es parlen des de Renània fins a Turíngia, al sud del baix alemany i el baix fràncic i al nord de l'alt alemany superior. En els llibres antics, de vegades també se'l anomena Alemany mig.
L'alt alemany inferior es divideix en dos grups: l'occidental i l'oriental. L'alt alemany inferior es caracteritza per haver experimentat només la primera i quarta fases de la mutació consonàntica germànica.

## Classificació

* Llengües centreorientals (Ostmitteldeutsch)
** Lausitzisch-Neumärkisch
** Thüringisch
** Obersächsisch
** Nordobersächsisch
** Schlesisch (principalment parlat a la Baixa Silèsia, a Polònia)
** Hochpreußisch
* Llengües centreoccidentals (Westmitteldeutsch)
** Mittelfränkisch
*** Ripuarisch
*** Moselfränkisch
**** Luxemburguès
** Rheinfränkisch
*** Lothringisch (França)
*** Pfälzisch
** Mittelhessisch
** Osthessisch
** Nordhessisch
# Aptitud (biologia)

L'aptitud (presentada sovint com a $w$ en els models de genètica de poblacions) és un concepte essencial en la teoria de l'evolució i descriu la capacitat d'un individu amb un cert genotip de reproduir-se. Normalment és igual a la proporció dels gens de l'individu que es troben en els gens totals de la següent generació. Si les diferències entre diferents genotips afecten l'aptitud, aleshores les freqüències dels genotips canviaran al llarg de les generacions; els genotips amb més aptitud esdevindran més comuns. Aquest procés rep el nom de selecció natural.
En termes genètics es pot definir com la contribució mitjana d'un al·lel a les generacions següents:
$W=(l)(m)$
on W =Adequació absoluta; l = Supervivència i m = fecunditat.
L'adequació relativa és una mesura utilitzada per a comparar diverses adequacions en què aquestes són relativitzades respecte a alguna altra adequació (sovint la més alta).
L'esperança de vida de l'individu, sempre que no afecti directament o indirecta la propagació sigui d'uns gens o genotips, no hi formaria part.
Cal no confondre-ho amb el terme fitnes, referit a l'esport, tot i que l'aptitud en anglès es coneix també com a fitness.

## Història

El sociòleg britànic Herbert Spencer va encunyar la frase «supervivència del més apte» en la seva obra del 1864 Principles of Biology per tal de descriure el que Charles Darwin va referir-s'hi com a selecció natural.
Més endavant, el biòleg J. B. S. Haldane va ser el primer que va quantificar l'aptitud. Ho feu en els termes de la síntesi evolutiva moderna entre el darwinisme i la genètica mendeliana amb l'article del 1924 A Mathematical Theory of Natural and Artificial Selection. El proper avanç fou la introducció del concepte d'aptitud inclusiva pel biòleg W. D. Hamilton el 1964 en l'article The Genetical Evolution of Social Behaviour.

## Referències

* ↑ «Letter 5140 – Wallace, A. R. to Darwin, C. R., 2 July 1866». Darwin Correspondence Project. [Consulta: 12 gener 2010]. «Letter 5145 – Darwin, C. R. to Wallace, A. R., 5 July (1866)». Darwin Correspondence Project. [Consulta: 12 gener 2010]. ^ "Herbert Spencer in his Principles of Biology of 1864, vol. 1, p. 444, wrote: 'This survival of the fittest, which I have here sought to express in mechanical terms, is that which Mr. Darwin has called "natural selection", or the preservation of favoured races in the struggle for life.'" Maurice E. Stucke, Better Competition Advocacy, <http://works.bepress.com/cgi/viewcontent.cgi?article=1000&context=maurice_stucke>. Consulta: 29 agost 2007, citing HERBERT SPENCER, THE PRINCIPLES OF BIOLOGY 444 (Univ. Press of the Pac. 2002.)
* ↑ Haldane, J. B. «A mathematical theory of natural and artificial selection--I. 1924». Bulletin of Mathematical Biology, 52, 1-2, 1990, pàg. 209–240; discussion 201–207. ISSN: 0092-8240. PMID: 2185859.
* ↑ Hamilton, W. D. «The genetical evolution of social behaviour. I». Journal of Theoretical Biology, 7, 1, 7-1964, pàg. 1–16. DOI: 10.1016/0022-5193(64)90038-4. ISSN: 0022-5193. PMID: 5875341.
Viccionari
# Alció del Senegal

L'alció del Senegal (Halcyon senegalensis) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita boscos i sabanes d'Àfrica Subsahariana, des del Senegal i Gàmbia, cap a l'est fins a Eritrea, i cap al sud fins al nord de Namíbia, de Botswana i de Sud-àfrica.
# Sant Roc d'Enviny

Sant Roc d'Enviny és una capella romànica de la rodalia del poble d'Enviny, al terme municipal de Sort, de la comarca del Pallars Sobirà. Pertanyia a l'antic terme d'Enviny. És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
No se sap gaire de l'edifici, excepte que en la visita del 1758 es fa constar que tenia el retaule ruïnós i es prohibí dir-hi missa fins que no fos reparat.

## Descripció

És a uns 350 metres al nord-est del poble, al lloc conegut com a Sant-rocs. El Camí de la Muntanya hi passa, pel costat de ponent. Edificada sobre un serrat, a 1.310 m. d'altitud, l'ermita de Sant Roc és una petita construcció de planta rectangular, amb absis semicircular orientat.
La nau té unes dimensions de 6,50 m. de llarg i 3,40 m. d'ample. El diàmetre de l'absis és de 2,90 m.
L'antiga porta, d'arc apuntat, és a migdia però cegada, s'hi entra per la porta oberta amb posterioritat als peus de la nau. L'aparell és de carreu molt irregular, fet amb poca cura, com es veu en l'arc de la porta d'entrada, de dovelles sense treballar i molt barroeres.
L'ermita és en estat ruïnós, ja que ha perdut totalment la volta. A l'exterior, els murs laterals presenten contrafort que foren afegits després de la construcció.

## Referències

* 1 2 3 Adell i Gisbert, Joan-Albert; Cases i Loscos, Maria-Lluïsa. «Sant Roc d’Enviny (Sort)». A: Catalunya Romànica.
* 1 2 3 4 «Sant Roc d'Enviny». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].

## Bibliografia

* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Sort - Enviny». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Sant Roc d'Enviny en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya