OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pteridospermatòfits

Els pteridospermatòfits (Pteridospermatophyta), també coneguts com a pteridospermes o falgueres amb llavors, són una agrupació de conveniència que reuneix diversos grups d'espermatòfits extints que tenen fulles semblants a les falgueres.

## Història evolutiva

L'evidència fòssil més antiga d'aquest grup és del període Devonià, i varen prosperar particularment durant el període Carbonífer. Els pteridospermatòfits van declinar durant l'era Mesozoica (Cretaci) amb algun supervivent fins a l'Eocè.

## Filogènia

Els pteridospermatòfits no tenen encara una posició precisa dins la taxonomia del regne vegetal i semblen ésser un tàxon parafilètic. En alguns casos semblen ésser afiliables a les gimnospermes, en altres s'han proposat com ancestres possibles de les angiospermes.

## Ordres

Els següents ordres sovint es situen dins Pteridospermatophyta:
* Arberiales (= "Glossopteridales")
* Calamopityales
* Callistophytales
* Corystospermales
* Gigantopteridales (= "Gigantonomiales")
* Leptostrobales
* Lyginopteridales
* Medullosales
* Peltaspermales

## Referències

* ↑ Rothwell, G. W., Scheckler, S. E. & Gillespie, W. H. (1989). "Elkinsia gen. nov., a Late Devonian gymnosperm with cupulate ovules." Botanical Gazette, 150: 170-189.
* ↑ McLoughlin, S., R.J. Carpenter, G.J. Jordan, & R.S. Hill. (2008). "Seed ferns survived the end-Cretaceous mass extinction in Tasmania." American Journal of Botany, 95: 465-471.

## Enllaços externs

* Seed fern paleontology Arxivat 2005-06-10 a Wayback Machine.
* Seed ferns
# René Libeer

René Libeer (Roubaix, 28 de novembre de 1934 - Roubaix, 12 de novembre de 2006) va ser un boxejador francès que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on va guanyar la medalla de bronze en la categoria del pes mosca del programa de boxa. En semifinals va perdre contra el britànic Terence Spinks. En el seu palmarès amateur també destaca una medalles de bronze al Campionat d'Europa de 1957.
El 1958 passà al professionalisme, on disputà 39 combats. El 1965 va guanyar el títol europeu vacant contra Paul Chervet. Després de defensar-lo tres vegades, va perdre el títol el 1967 davant Fernando Atzori. El mateix any es va retirar de la boxa.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – René Libeer». [Consulta: 29 juliol 2023].
* ↑ «Rene Libeer» (en anglès). boxrec.com.
# Cultura gal·loromana

Hom designa amb cultura gal·loromana el conjunt d'art, d'arquitectura, de religió i d'usos i costums que van desenvolupar-se a Gàl·lia durant l'ocupació romana des del temps d'August fins a la caiguda de Roma, el 486.
És el resultat del mestissatge dels substrats cèltics i gàl·lics amb el superstrat romà. La influència romana va ser més llarga a les parts meridionals, com les ciutats d'Arle, Autun, Cassinomagus, Narbona, Nimes, Lió i Viena del Delfinat, en les quals les elits van romanitzar-se molt.
En destaca l'art ceràmic, conegut com a sud-gàl·lic, inspirat de la ceràmica sigil·lata aretina. Tot i que els romans incineraven els morts, els gal·loromans de la civitas Tungrorum van preferir sebollir-los en túmuls.
Després de les invasions germàniques, l'organització gal·loromana va mantenir-s'hi molt més que al nord. Des del segle v, l'Església i, més tard, l'administració merovíngia van utilitzar-la. Molts gal·loromans hi van obtenir càrrecs importants. Els més coneguts són l'historiador Gregori de Tours, l'arquebisbe Cesari d'Arles i el bisbe Sidoni Apol·linar.

## Toponímia

Els topònims amb el sufix -acum en llatí indiquen sovint el lloc d'un establiment d'origen gal·loromà. El prefix es refereix aleshores a un nom com: Bellovacum (Beauvais), per exemple, significa 'casa de Belovus'. En les diverses llengües, aquest sufix va evolucionar vers:
* -ai, -ais, -ay, -igny, -ignies en francès: Tornacum (Tournai), Marsannay, Montignies, Sanxay…
* -ach en alemany i luxemburguès: Echternach…
* -ik, -ijk, -ake, -aken –eke en neerlandès: Cortriacum (Kortrijk), Cammasiacum (Kemzeke), Viroviacum (Wervik)…
* -ac en occità, provençal i català: Fijac, Podensac, Conniacum (Cougnat), Plassac, Séviac…

## Museus gal·loromans
### A Bèlgica

* El Gallo-Romeins Museum de Tongeren
* L'Espace Gallo-Romain d'Ath
* L'Espace d'accueil Geminiacum a Liberchies
* El parc arqueològic de Malagne a l'indret d'una vil·la gal·loromana excavada a Rochefort

### A França

* Els Musées gallo-romains de Saint-Romain-en-Gal i de Lió
* La Villa Gallo-Romaine de Loupian a Loupian
* La fortalesa de Brest a (Brest)

## Referències

* ↑ «Cultura gal·loromana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Web de la vil·la de Loupian
# Departament de Putumayo

Putumayo és un departament de Colòmbia format pels municipis de:
* Colón
* Mocoa
* Orito
* Puerto Asís
* Puerto Caicedo
* Puerto Guzmán
* Puerto Leguízamo
* San Francisco
* Santiago
* Sibundoy
* Valle del Guamez
* Villa Garzón

## Enllaços externs

* Mi Putumayo Portal informatiu (castellà)
# Gran Premi de Mònaco del 1957

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1957, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 19 de maig del 1957.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 32 | Juan Manuel Fangio | Maserati | 105 | 3h 10' 12. 8 | 1 | 9 |
| 2 | 20 | Tony Brooks | Vanwall | 105 | + 25.2 s | 4 | 6 |
| 3 | 2 | Masten Gregory | Maserati | 103 | + 2 Voltes | 10 | 4 |
| 4 | 10 | Stuart Lewis-Evans | Connaught - Alta | 102 | + 3 Voltes | 13 | 3 |
| 5 | 30 | Maurice Trintignant | Ferrari | 100 | + 5 Voltes | 6 | 2 |
| 6 | 14 | Jack Brabham | Cooper - Climax | 100 | + 5 Voltes | 15 | |
| Ret | 24 | Wolfgang von Trips Mike Hawthorn | Ferrari | 95 | Motor | 9 | |
| Ret | 34 | Giorgio Scarlatti Harry Schell | Maserati | 64 | Pèrdua d'oli | 14 | |
| Ret | 6 | Ron Flockhart | BRM | 60 | Motor | 11 | |
| Ret | 36 | Carlos Menditéguy | Maserati | 51 | Virolla | 7 | |
| Ret | 12 | Ivor Bueb | Connaught - Alta | 47 | Pèrdua de combustible | 16 | |
| Ret | 38 | Harry Schell | Maserati | 23 | Suspensions | 8 | |
| Ret | 22 | Horace Gould | Maserati | 10 | Accident | 12 | |
| Ret | 26 | Peter Collins | Ferrari | 4 | Accident | 2 | |
| Ret | 18 | Stirling Moss | Vanwall | 4 | Accident | 3 | |
| Ret | 28 | Mike Hawthorn | Ferrari | 4 | Accident | 5 | |
| NVQ | 8 | Roy Salvadori | BRM | | | | |
| NVQ | 40 | Hans Herrmann | Maserati | | | | |
| NVQ | 4 | André Simon | Maserati | | | | |
| NVQ | 42 | Luigi Piotti | Maserati | | | | |
| NVQ | 16 | Les Leston | Cooper - Climax | | | | |

## Altres

* Pole: Juan Manuel Fangio 1: 42. 70
* Volta ràpida: Juan Manuel Fangio 1: 45. 60.
* Debut a un Gran Premi: Ivor Bueb, Masten Gregory, i Stuart Lewis-Evans.
* Cotxes compartits:
** Cotxe Nº24: Wolfgang von Trips (92 Voltes) i Mike Hawthorn (3 Voltes).
** Cotxe Nº34: Giorgio Scarlatti (42 Voltes) i Harry Schell (22 Voltes).

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-02-19. [Consulta: 3 juny 2010].
# Albert Blancafort i París

Albert Blancafort i París (la Garriga, Vallès Oriental, 28 d'abril del 1928 — Madrid, 10 de desembre del 2004) fou un director d'orquestra i compositor català.
Fou fill del compositor Manuel Blancafort i de Rosselló, oncle de l'orguener Albert Blancafort i Engelfried i germà de Gabriel Blancafort i París. Va iniciar els estudis musicals a Barcelona. En les dures circumstàncies de la postguerra creà el 1947 junts amb Juan-Eduardo Cirlot Laporta, Àngel Cerdà i Joan Comellas i Maristany, el Cercle Manuel de Falla. Gràcies a una beca de l'Institut Francès de Barcelona va poder continuar la seva formació al conservatori de París, on treballà amb Nadia Boulanger i estudià direcció amb Sergiu Celibidache i amb Ígor Markévitx, amb el qual col·laborà sovint. Dirigí el cor de la Radio Nacional de España, amb el qual va divulgar les més antigues escoles europees de polifonia i de la producció renaixentista espanyola. El 1958 va crear el cor de la Radiotelevisión Española que va conduir durant vint-i-cinc anys.

## Obres
### Composicions

* Sonata per a piano (1956)
* Sextet
* Polka de l'equilibrista
* Cançons.

### Discografia

* Villancicos de las comunidades autónomas, RTVE-Música, DD00645

## Referències

* ↑ «Albert Blancafort i París». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Reial Acadèmia. «Blancafort i Engelfried, Albert». Barcelona: Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts Sant Jordi, s.d.. Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 4 maig 2015].
* ↑ «Fallece a los 72 años el maestro organero Gabriel Blancafort», EL PAIS, 26 d'agost de 2001.
* ↑ Alsina i Tarrés, Miquel. «(resum)». A: El cercle Manuel de Falla de Barcelona (1947 - ca. 1957): l'obra musical i el seu context. vol. 4 de Col·lecció Emili Pujol. Lleida: Institut d'Estudis Ilerdencs, 2007 (2003), p. 303. ISBN 9788489943865.
* 1 2 «Mor als 76 anys el compositor garriguenc Albert Blancafort París, director del cor de RTVE durant més de 25 anys». VilaWeb.
* ↑ Interpretat per Mac McClure al CD Mompou & Company, Columna Música, DD00821, 2004
# Símbols Banpo

Els símbols Banpo (en escriptura xinesa, 半坡陶符) és el nom donat a una sèrie de 27 marques trobades sobre objectes prehistòrics, descoberts en les excavacions arqueològiques de Banpo, a Shaanxi, relacionades amb la cultura de Yangshao. Aquestes marques s'han trobat també en altres jaciments de la cultura de Yangshao, a Shaanxi.
Les marques podrien estar vinculades a l'escriptura que apareix en els ossos oraculars xinesos, si bé aquesta opinió és qüestionada, i s'afirma que aquests senyals no constitueixen una forma d'escriptura.
La major part dels fragments en què es troben mostren una única marca, o dues en alguns casos, i s'han datat de ca. 4000 ae.

## Vegeu també

* Inscripcions d'Orkhon

## Referències

* ↑ 源——人类文明中华源流考 (en xinés). Hunan Renmin Press, Novembre de 2008 [Consulta: 27 agost 2019].

## Enllaços externs

* Late Pre-historic Chalcolithic and Early Bronze Period in China.
* Banpo Symbols (en escriptura xinesa tradicional).
# Heinz Hax

Heinz Hax (Berlín, 24 de gener de 1900 - Coblença, 1 de setembre de 1969) va ser un militar i esportista alemany que va competir durant les dècades de 1920 i 1930. Destacà com a pentatleta modern i tirador. Era fill de Georg Hax, gimnasta i waterpolista de començaments del segle xx.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 1928, als Jocs d'Amsterdam, fou cinquè en la prova del pentatló modern. Als Jocs de Los Angeles de 1932 i Berlín de 1936 guanyà la medalla de plata en la prova pistola lliure, 25 metres del programa de tir.
Com a militar va ser ascendit a capità el 1934, a comandant el 1938 i a tinent coronel el 1939. Durant la Segona Guerra Mundial va participar en la Campanya de Polònia, per la qual va ser guardonat amb dues creus de ferro. El 1942 va ser nomenat coronel i el 1943 cap de l'estat major del 16è Cos Panzer. El 4 de maig de 1944 va ser nomenat comandant del 111è Regiment Panzer-Granaders de l'11a Divisió Panzer. El gener de 1945 va assumir el comandament de la 8a Divisió Panzer i l'1 d'abril de 1945.
El 9 de maig de 1945 es va rendir a les tropes americanes a Plzeň i fou entregat a l'Exèrcit Roig. Fou condemnat a 25 anys de treballs forçats i va ser empresonat fins a l'octubre de 1955. El 1956 va tornar a l'exèrcit, a la Bundeswehr, amb el rang de general de brigada, com a comandant de la 3a Divisió Panzer a Buxtehude. Es va retirar el 1961 amb el rang de major general.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Heinz Hax». [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ Kluge, Volker. Olympische Sommerspiele 1. Athen 1896 - Berlin 1936, 1997. ISBN 978-3-328-00738-8.
# Joan Cornudella i Feixa

Joan Cornudella i Feixa (Barcelona, 1930-Barcelona, 24 de juliol de 2005) fou un advocat i polític català.
Nasqué a Barcelona l'any 1930 sent fill de Joan Cornudella i Barberà. De ben jove milità al Front Nacional de Catalunya, com el seu pare. Treballà com a tècnic publicitari i fou multat per participar en la Diada Nacional de Catalunya de 1964. Es presentà a les eleccions generals espanyoles de 1977 pel Pacte Democràtic per Catalunya, però no fou escollit. També fou membre de la Societat Catalana d'Economia i del Col·legi d'Advocats de Barcelona i de la Fundació Rafael Campalans. El 1981 abandonà tota activitat política i acudí amb freqüència als actes de trobada amb antic militants del FNC. Morí el 24 de juliol de 2005 a Barcelona.

## Referències

* ↑ Colomines i Companys, Agustí «La mecanògrafa Conxita Bou». El Punt Avui, 22-10-2015 [Consulta: 17 octubre 2016].
* ↑ Barrera i Puigví, Agustí «Cavalcant damunt l'estel. Memòria de la resistència, aquell gener del 1965...». Llibertat.cat, 13-04-2009 [Consulta: 17 octubre 2016].
* ↑ Colomines, Agustí «Catalonia is not Spain and Pujol is not Catalonia». ED Economía Digital, 05-09-2014. Arxivat de l'original el 19 d’octubre 2016 [Consulta: 17 octubre 2016].
* 1 2 Surroca, 2006, p. 214.

## Bibliografia

* Surroca, Robert (coord.). Memòries del Front Nacional de Catalunya. Cavalcant damunt l'estel. Barcelona: Arrel editors, 2006 (La flama). ISBN 84-96044-70-X.
# Jong AZ

El Jong AZ és un equip de futbol de Països Baixos que juga a l'Eerste Divisie, la segona divisió de futbol al país.

## Història

Va ser fundat l'any 2001 a la ciutat d'Alkmaar amb el nom AZ2 com el principal equip filial de l'AZ Alkmaar compost per jugadors menors de 21 anys, per la qual cosa no és elegible per a jugar a l'Eredivisie. La temporada 2006-07 va participar en la Copa dels Països Baixos per primera vegada, eliminant en la segona ronda l'ONS Sneek 2-0, en la tercera ronda eliminà per 8-1 el SC Genemuiden i fou eliminat en vuitens de final pel Roda JC Kerkrade 1-2.
El club debuta en la temporada 2017-18 a la Tweede Divisie, la tercera divisió nacional, any en què aconsegueix el campionat i ascendeix a l'Eerste Divisie per primera vegada.

## Palmarès

* Tweede Divisie: 1
       2016-17
* Beloften Eredivisie: 1
       2006
* Beloften Eerste Divisie: 3
       2001, 2005, 2013

## Referències

* ↑ https://nl.soccerway.com/teams/netherlands/jong-az/7253/

## Enllaços externs

* Jong AZ - Lloc web oficial
# Maciej Szczęsny

Maciej Wawrzyniec Szczęsny (pronunciat [ˈmat͡ɕɛj ˈʂt͡ʂɛ̃snɨ]; nascut el 28 de juny de 1965) és un exfutbolista professional polonès que va jugar de porter. Va jugar al Gwardia Varsòvia, Legia Varsòvia, Widzew Łódź, Polonia Varsòvia i Wisła Kraków.
Va participar en la UEFA Champions League 1995–96 amb el Legia Varsòvia, arribant als quarts de final, i a l'edició 1996–97 amb el Widzew Łódź. És l'únic jugador que ha guanyat un campionat de Polònia amb quatre clubs diferents: el 1994 i el 1995 amb el Legia, el 1997 amb el Widzew, el 2000 amb el Polònia Varsòvia i el 2001 amb el Wisła.
Szczęsny va jugar set vegades amb la selecció de futbol de Polònia, tot i que sis d'aquestes aparicions van ser en amistosos.
Actualment és un expert de futbol. Els seus dos fills juguen a futbol com a porters: Jan Szczęsny (nascut el 1987), que es va retirar abans d'hora per convertir-se en entrenador de porters, i Wojciech (nascut el 1990), que va tenir una il·lustre carrera en el futbol de clubs europeus i es va convertir en el porter amb més partits de la selecció polonesa.

## Palmarès

Legia Varsòvia
* Ekstraklasa : 1993–94, 1994–95
* Copa de Polònia : 1989–90, 1993–94, 1994–95
Widzew Łódź
* Ekstraklasa: 1996–97
Polònia Varsòvia
* Ekstraklasa: 1999–2000
* Supercopa de Polònia : 2000
Wisła Cracòvia
* Ekstraklasa: 2000–01
* Copa de la Lliga de Polònia : 2000–01

## Referències

* ↑ «Maciej Szczęsny». PZPN. [Consulta: 14 octubre 2008].
* ↑ «13 things you need to know about Wojciech Szczesny». AS Roma, 29-07-2015. [Consulta: 25 juny 2024].
* 1 2 3 4 «Maciej Szczęsny» (en polonès). 90minut.pl. [Consulta: 28 juny 2024].
# Gran Premi de Mònaco del 1960

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1960, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 29 de maig del 1960.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps / Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 28 | Stirling Moss | Lotus - Climax | 100 | 2h 53' 46" 5 | 1 | 8 |
| 2 | 10 | Bruce McLaren | Cooper - Climax | 100 | + 52.1 s | 11 | 6 |
| 3 | 36 | Phil Hill | Ferrari | 100 | + 1' 01.9 min. | 10 | 4 |
| 4 | 18 | Tony Brooks | Cooper - Climax | 99 | + 1 Volta | 3 | 3 |
| 5 | 2 | Jo Bonnier | BRM | 83 | + 17 Voltes | 5 | 2 |
| 6 | 34 | Richie Ginther | Ferrari | 70 | + 30 Voltes | 9 | 1 |
| 7 | 6 | Graham Hill | BRM | 66 | Virolla | 6 | |
| 8 | 38 | Wolfgang von Trips | Ferrari | 61 | Embragatge | 8 | |
| 9 | 22 | Innes Ireland | Lotus - Climax | 56 | + 44 Voltes | 7 | |
| Ret | 4 | Dan Gurney | BRM | 44 | Suspensions | 14 | |
| DSQ | 8 | Jack Brabham | Cooper - Climax | 40 | Desqualificat | 2 | |
| Ret | 14 | Roy Salvadori | Cooper - Climax | 29 | Sobreescalfament | 12 | |
| Ret | 24 | Alan Stacey | Lotus - Climax | 23 | Xassís | 13 | |
| Ret | 16 | Chris Bristow | Cooper - Climax | 17 | Caixa canvi | 4 | |
| Ret | 26 | John Surtees | Lotus - Climax | 17 | Transmissió | 15 | |
| Ret | 44 | Maurice Trintignant | Cooper - Maserati | 4 | Caixa canvi | 16 | |
| NVQ | 12 | Bruce Halford | Cooper - Climax | | | | |
| NVQ | 32 | Cliff Allison | Ferrari | | | | |
| NVQ | 20 | Brian Naylor | JBW - Maserati | | | | |
| NVQ | 40 | Masten Gregory | Cooper - Maserati | | | | |
| NVQ | 46 | Chuck Daigh | Scarab | | | | |
| NVQ | 30 | Giorgio Scarlatti | Cooper - Castellotti | | | | |
| NVQ | 48 | Lance Reventlow | Scarab | | | | |
| NVQ | 42 | Ian Burgess | Cooper - Maserati | | | | |

## Altres

* Pole: Stirling Moss 1' 36. 3
* Volta ràpida: Bruce McLaren 1' 36. 2 (a la volta 11)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-12-22. [Consulta: 6 juny 2010].
# Gran Premi de Mònaco del 1970

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1970, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 10 de maig del 1970.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 3 | Jochen Rindt | Lotus - Ford | 80 | 1h 54' 37. 4 | 8 | 9 |
| 2 | 5 | Jack Brabham | Brabham - Ford | 80 | + 23.1 s | 4 | 6 |
| 3 | 9 | Henri Pescarolo | Matra | 80 | + 51.4 s | 7 | 4 |
| 4 | 11 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 80 | + 1' 28.3 min. | 3 | 3 |
| 5 | 1 | Graham Hill | Lotus - Ford | 79 | + 1 Volta | 16 | 2 |
| 6 | 17 | Pedro Rodríguez | BRM | 78 | + 2 Voltes | 15 | 1 |
| 7 | 23 | Ronnie Peterson | March - Ford | 78 | + 2 Voltes | 12 | |
| 8 | 19 | Jo Siffert | March - Ford | 76 | Sense combustible | 11 | |
| Ret | 28 | Chris Amon | March - Ford | 60 | Suspensions | 2 | |
| NC | 24 | Piers Courage | De Tomaso - Ford | 58 | No Classificat | 9 | |
| Ret | 21 | Jackie Stewart | March - Ford | 57 | Motor | 1 | |
| Ret | 16 | Jackie Oliver | BRM | 42 | Motor | 14 | |
| Ret | 8 | Jean-Pierre Beltoise | Matra | 21 | Diferencial | 6 | |
| Ret | 12 | Bruce McLaren | McLaren - Ford | 19 | Suspensions | 10 | |
| Ret | 14 | John Surtees | McLaren - Ford | 14 | Pressió oli | 13 | |
| Ret | 26 | Jacky Ickx | Ferrari | 11 | Palier | 5 | |
| NVQ | 10 | Andrea de Adamich | McLaren - Alfa Romeo | | | | |
| NVQ | 6 | Rolf Stommelen | Brabham - Ford | | | | |
| NVQ | 15 | George Eaton | BRM | | | | |
| NVQ | 2 | John Miles | Lotus - Ford | | | | |
| NVQ | 20 | Johnny Servoz-Gavin | March - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Jackie Stewart 1' 24. 0
* Volta ràpida: Jochen Rindt - 1' 23. 2 (a la volta 80)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2008-02-03. [Consulta: 19 març 2010].
# Gran Premi de Mònaco del 1981

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1981, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 31 de maig del 1981.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 27 | Gilles Villeneuve | Ferrari | 76 | 1h 54' 23. 38 | 2 | 9 |
| 2 | 1 | Alan Jones | Williams - Ford | 76 | + 39.91 s | 7 | 6 |
| 3 | 26 | Jacques Laffite | Ligier - Matra | 76 | + 1' 29.24 min. | 8 | 4 |
| 4 | 28 | Didier Pironi | Ferrari | 75 | + 1 Volta | 17 | 3 |
| 5 | 3 | Eddie Cheever | Tyrrell - Ford | 74 | + 2 Voltes | 15 | 2 |
| 6 | 14 | Marc Surer | Ensign - Ford | 74 | + 2 Voltes | 19 | 1 |
| 7 | 33 | Patrick Tambay | Theodore - Ford | 72 | + 4 Voltes | 16 | |
| Ret | 5 | Nelson Piquet | Brabham - Ford | 53 | Virolla | 1 | |
| Ret | 7 | John Watson | McLaren - Ford | 52 | Motor | 10 | |
| Ret | 4 | Michele Alboreto | Tyrrell - Ford | 50 | Col·lisió | 20 | |
| Ret | 23 | Bruno Giacomelli | Alfa Romeo | 50 | Col·lisió | 18 | |
| Ret | 15 | Alain Prost | Renault | 45 | Motor | 9 | |
| Ret | 2 | Carlos Reutemann | Williams - Ford | 33 | Caixa canvi | 4 | |
| Ret | 11 | Elio de Angelis | Lotus - Ford | 32 | Motor | 6 | |
| Ret | 16 | René Arnoux | Renault | 32 | Virolla | 13 | |
| Ret | 29 | Riccardo Patrese | Arrows - Ford | 29 | Caixa canvi | 5 | |
| Ret | 12 | Nigel Mansell | Lotus - Ford | 15 | Suspensions | 3 | |
| Ret | 30 | Siegfried Stohr | Arrows - Ford | 14 | Prob. amb combustible | 14 | |
| Ret | 8 | Andrea de Cesaris | McLaren - Ford | 0 | Col·lisió | 11 | |
| Ret | 22 | Mario Andretti | Alfa Romeo | 0 | Col·lisió | 12 | |
| NVQ | 20 | Keke Rosberg | Fittipaldi - Ford | | | | |
| NVQ | 25 | Jean-Pierre Jabouille | Ligier - Matra | | | | |
| NVQ | 6 | Hector Rebaque | Brabham - Ford | | | | |
| NVQ | 21 | Chico Serra | Fittipaldi - Ford | | | | |
| NVQ | 32 | Piercarlo Ghinzani | Osella - Ford | | | | |
| NVQ | 31 | Beppe Gabbiani | Osella - Ford | | | | |
| NVQ | 10 | Slim Borgudd | ATS - Ford | | | | |
| NVQ | 18 | Derek Daly | March - Ford | | | | |
| NVQ | 17 | Eliseo Salazar | March - Ford | | | | |
| NVQ | 35 | Brian Henton | Toleman - Hart | | | | |
| NVQ | 36 | Derek Warwick | Toleman - Hart | | | | |

## Altres

* Pole: Nelson Piquet 1' 25. 710
* Volta ràpida: Alan Jones 1' 27. 470 (a la volta 48)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-05-16. [Consulta: 17 abril 2010].
# Hitiaa O Te Ra

Hitiaʻa O Te Ra és un municipi de la Polinèsia Francesa, un territori d'ultramar de França a l'oceà Pacífic. Està situadta l'illa de Tahití, a la subdivisió administrativa de les Illes del Vent, que formen part de les Illes de la Societat. Segons el cens del 2022 tenia una població de 10.196 habitants.
Hitiaʻa O Te Ra consta dels següents municipis associats: Hitiaa, Mahaena, Papenoo i Tiarei.
El centre administratiu de la comuna és l'assentament de Tiarei.
Des del 2002 l'alcalde és Henri Flohr.

## Referències

* ↑ Décret n° 2005-1611 du 20 décembre 2005 pris pour l'application du statut d'autonomie de la Polynésie française, Légifrance
* ↑ «Les résultats du recensement de la population 2022 de Polynésie française» (en francès). Institut de la statistique de la Polynésie française, 01-01-2023.
* 1 2 Décret n°72-407 du 17 mai 1972 portant création de communes dans le territoire de la Polynésie française, Légifrance
* ↑ «Répertoire national des élus: les maires» (en francès). data.gouv.fr, Plateforme ouverte des données publiques françaises, 13-09-2022.