OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fidelia Fielding

Fidelia Fielding o Dji'ts Bud dnaca/Flying Bird (1827-1908) fou una dona mohegan (una divisió dels pequot), l'última parlant de llengua mohegan-pequot. Se li atribueix ser instrumental en l'ensenyament i la preservació de la llengua, i va ser inclosa pòstumament en el Saló de la Fama de Dones de Connecticut.

## Treball lingüístic

Fidelia va aprendre l'idioma de la seva àvia materna Martha Uncas, descendent del cabdill Uncas, i va parlar amb ella. Quan fou adulta, Fielding va mantenir quatre diaris en la llengua, que han estat vitals per a la reconstrucció del mohegan-pequot i altre llengües algonquines relacionades.
Ella era una Nanu (dona ancià respectada) i mentora de Gladys Tantaquidgeon, dona mohegan que es va esdevenir antropòleg i va treballar en la llengua i la preservació cultural.
Cap al 1900 Frank Speck, aleshores estudiant d'antropologia a la Universitat de Colúmbia, va anar a Uncasville a trobar Fielding. L'experiència de viure amb ella va encoratjar els estudis de Speck sobre llengües i cultures natives americanes. Va basar el seu estudi de la llengua en el seu testimoni. Després de la seva mort, les traduccions de Speck dels seus diaris es van conservar als arxius del Museu Nacional dels Indis americans a la ciutat de Nova York.

## Personal

Fidelia Hoscott es va casar amb William Fielding. Era una dona independent i va continuar vivint en l'estil de vida tradicional mohegan, i és l'última en la seva àrea en viure en un wigwam tradicional mohegan.

## Llegat i honors

Fielding és una de les tres ameríndies que han estat incloses en el Saló de la Fama de Dones de Connecticut. Va ser introduïda el 1994 en la categoria d'Educació i Preservació. Gladys Tantaquidgeon també en fou introduïda.
Fou enterrada als antics cementiris dels mohegans al parc estatal Fort Shantok a Montville (Connecticut), amb una assistència estimada de 1.000 persones el 24 de maig de 1936.
Ela lingüistes del Mohegan Language Project, inclosa la seva descendent Stephanie Fielding, han començat a treballar amb materials compilats i arxivats per Fielding i Speck per tal de reconstruir i reviure l'idioma mohegan-pequot per a les noves generacions.

## Vegeu també

* Llista dels darrers parlants coneguts de llengües

## Referències

* ↑ Fawcett, Melissa Jayne. Medicine Trail: The Life and Lessons of Gladys Tantaquidgeon
* 1 2 3 4 5 «Fidelia Hoscott Fielding». Inductees. Connecticut Women's Hall of Fame. Arxivat de l'original el 7 de març 2013. [Consulta: 21 febrer 2013].
* 1 2 "Fidelia Fielding, 1827-1908" Arxivat 2007-11-08 a Wayback Machine., The Mohegan Tribe, 2004 (retrieved 13 July 2010)
# Cal Suriol de Baix

Cal Suriol de Baix és un mas situat al municipi de Sant Cugat Sesgarrigues, a la comarca catalana de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ «Sant Cugat Sesgarrigues». Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya p. 823, 2017. [Consulta: 16 febrer 2025].
# Secaucus

Secaucus és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2008 tenia 15.372 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Secaucus tenia 15.931 habitants, 6.214 habitatges, i 3.945 famílies. La densitat de població era de 1.044,3 habitants/km².
Dels 6.214 habitatges en un 25,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,2% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 36,5% no eren unitats familiars. En el 31,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,2% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 33,5% entre 25 i 44, un 24,8% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 59.800 $ i la renda mediana per família de 72.568 $. Els homes tenien una renda mediana de 49.937 $ mentre que les dones 39.370 $. La renda per capita de la població era de 31.684 $. Aproximadament el 3,9% de les famílies i el 7,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Secaucus». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Secaucus». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mother's Song

Mother's Song (xinès simplificat: 慈母曲 ) També traduïda a l'anglès com Song of a Kind Mother. Pel·lícula xinesa del 1937. Produïda per Lianhua, primera pel·lícula sonora, d'una durada de 120 minuts, escrita i dirigida per Zhu Shilin, guionista, productor i director de cinema xinès. Va formar part del grup de cineastes de Shanghai que van continuar la seva carrera a Hong Kong, contribuint al desenvolupament del cinema mandarí allà als anys 50.
Es un "remake" de la pel·lícula muda Over the Hill (1922) del actor i director estatunidenc Harry F. Millarde.

## Estil i realització

Fei Mu en aquest film, com ja va fer a Song of China, incorpora el tema de la pietat filial concepte bàsic en el pensament confucià, però matisat pels principis del "Moviment per la nova vida"impulsat pel govern del Guomindang.
Cinematogràficament A Mother's Song és una pel·lícula on s'estudia cada seqüència en termes de plans, moviments de càmera i angles de càmera, en particular, amb experiments tècnics i estilístics, amb efectes de suspens en el muntatge. Però, a part de les seves qualitats purament estilístiques, la pel·lícula també té una història animada i humorística.

## Argument

La pel·lícula explica la història d'una família que viu al camp. Quan els fills creixen, marxen del poble i només un d'ells (Lao San) es queda per cuidar els pares. Quan el pare es acusat de robatori de gra, el fill s'entrega a les autoritats per evitar l'empresonament del seu pare. Un cop el pare és mort, la mare crida a la resta de fills per rebre ajut, però aquests li responen amb indiferència. Al final, Lao San surt de la presò davant de l'alegria de la mare, i acusa a la resta de germans de ser egoistes i uns desagraïts.

## Repartiment

En el repartiment destaca la presència de Chen Yanyan, una de les actrius més populars dels anys 30 del segle xx i de l'actor Zheng Junli. La resta d'actors principals van ser Lin Chuchu (Lim Cho-cho) en el paper de la mare, Li Keng, Zhang Yi, i com a curiositat també va participar-hi el fill del director Li Minwei.

## Referències

* 1 2 Planas, Ricard. Historia del cine chino (en castellà). Almuzara, 2019, p. 59. ISBN 9788417418458.
* ↑ Paulès, Xavier; Chaussende, Damien. La République de Chine: 1912-1949. Paris: les Belles lettres, 2019. ISBN 978-2-251-44945-6.
* 1 2 3 «chinesemovies.com.fr». [Consulta: 12 febrer 2025].
# Gran Premi de França del 1987

Resultats del Gran Premi de França de Fórmula 1 de la temporada 1987, disputat al circuit de Paul Ricard el 5 de juliol del 1987.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 5 | Nigel Mansell | Williams - Honda | 80 | 1h 37' 03. 839 | 1 | 9 |
| 2 | 6 | Nelson Piquet | Williams - Honda | 80 | + 7.711 s | 4 | 6 |
| 3 | 1 | Alain Prost | McLaren - TAG | 80 | + 55.255 s | 2 | 4 |
| 4 | 12 | Ayrton Senna | Lotus - Honda | 79 | + 1 Volta | 3 | 3 |
| 5 | 19 | Teo Fabi | Benetton - Ford | 77 | + 3 Voltes | 7 | 2 |
| 6 | 4 | Philippe Streiff | Tyrrell - Ford | 76 | + 4 Voltes | 25 | 1 |
| 7 | 3 | Jonathan Palmer | Tyrrell - Ford | 76 | + 4 Voltes | 24 | |
| 8 | 2 | Stefan Johansson | McLaren - TAG | 74 | + 6 Voltes | 9 | |
| 9 | 14 | Pascal Fabre | AGS - Ford | 74 | + 6 Voltes | 26 | |
| Ret | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 71 | Suspensions | 6 | |
| NC | 11 | Satoru Nakajima | Lotus - Honda | 71 | No Classificat | 16 | |
| Ret | 27 | Michele Alboreto | Ferrari | 64 | Motor | 8 | |
| Ret | 17 | Derek Warwick | Arrows - Megatron | 62 | Turbo | 10 | |
| Ret | 30 | Philippe Alliot | Larrousse - Ford | 57 | Caixa canvi | 23 | |
| Ret | 16 | Ivan Capelli | March - Ford | 52 | Motor | 22 | |
| Ret | 23 | Adrián Campos | Minardi - Motori Moderni | 52 | Turbo | 21 | |
| Ret | 25 | René Arnoux | Ligier - Megatron | 33 | Prob. físics | 13 | |
| Ret | 20 | Thierry Boutsen | Benetton - Ford | 31 | Motor | 5 | |
| Ret | 10 | Christian Danner | Zakspeed | 26 | Sobreescalfament | 19 | |
| Ret | 26 | Piercarlo Ghinzani | Ligier - Megatron | 24 | Motor | 17 | |
| Ret | 24 | Alessandro Nannini | Minardi - Motori Moderni | 23 | Turbo | 15 | |
| Ret | 7 | Riccardo Patrese | Brabham - BMW | 19 | Diferencial | 12 | |
| Ret | 9 | Martin Brundle | Zakspeed | 18 | Rodes | 18 | |
| Ret | 21 | Alex Caffi | Osella - Alfa Romeo | 11 | Motor | 20 | |
| Ret | 8 | Andrea de Cesaris | Brabham - BMW | 2 | Turbo | 11 | |
| Ret | 18 | Eddie Cheever | Arrows - Megatron | 0 | Part elèctrica | 14 | |

## Altres

* Pole: Nigel Mansell 1' 06. 454
* Volta ràpida: Nelson Piquet 1' 09. 548 (a la volta 68)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-03. [Consulta: 29 abril 2010].
# Antoni Anguela i Dotres

Antoni Anguela i Dotres (Barcelona, 1947-2010) va ser un promotor cultural català.
Llicenciat en Dret, va treballar en la promoció de la cultura catalana en general i la sardanista en particular des d'un ampli nombre de vessants.
En l'àmbit professional, va esdevenir responsable de cultura tradicional del Servei de Promoció Cultural de la Generalitat de Catalunya, participant activament del Pla de Dinamització Cultural, el Primer Congrés de Cultura Tradicional i Popular, Expocultura, etc. La seva experiència en el sector, va fer que fos promogut al càrrec de director del Centre de Promoció i Recerca de la Cultura Popular i Tradicional el 1984. Més tard, en constituir-se el CPCPTC (Centre de Promoció de la Cultura Popular i Tradicional Catalana) l'any 1990, fou designat cap del Servei de Patrimoni Etnològic.
Alhora, en el terreny personal, dedicava gran part del seu temps de lleure a participar, o inclús crear, un gran nombre d'iniciatives sempre relacionades amb la cultura popular i la sardana.
En aquest vessant, caldria destacar que l'Antoni era director de la revista SOM, president de l'Agrupació Cultural Folklòrica Barcelona, cap de l'Àrea de Comunicació de la Federació Sardanista de Catalunya, impulsor del Grup d'Informadors Sardanistes de Catalunya (GISC) i fundador del butlletí d'informació i agenda sardanista Infosardana.
En l'àmbit periodístic, va col·laborar en mitjans com Ràdio Nacional d'Espanya a Barcelona, COM Ràdio, Ràdio 4, Ràdio Peninsular, Ràdio Mataró, Diari de Barcelona, Tele/eXpres, etc. A la dècada dels setanta, a més, l'Antoni va ser un pioner de l'emissió d'espais sardanistes a televisió, com a guionista i presentador del programa Rotllana al Circuit Català de Televisió Espanyola.
La intensitat de la seva dedicació va fer que fos reconegut amb dues medalles al Mèrit Sardanista, atorgades els anys 1996 i 2010. Cal dir que aquest és un fet excepcional dins els Premis Sardana, ja que no acostumen a atorgar-se més d'un cop a la mateixa persona.

## Referències

* ↑ Ramió i Diumenge, Concepció. «IX». A: Història de la música catalana, valenciana i balear. Barcelona: Edicions 62, 2003, p. 43-44. ISBN 84-297-5283-8 [Consulta: 22 desembre 2015].
* ↑ «Apunts biogràfics sobre Antoni Anguela publicats a PortalSardanista en la notícia del seu traspàs». Arxivat de l'original el 2019-12-04. [Consulta: 4 desembre 2019].

## Enllaços externs

* Darrer butlletí Infosardana Arxivat 2020-04-04 a Wayback Machine.. Els continguts d'aquest butlletí de notícies, agenda i cursets sardanistes, s'actualitzen diàriament.
# José Luis Manglano de Mas

José Luis Manglano de Mas (València, 1940) és un enginyer industrial i polític valencià, degà de la secessionista Real Acadèmia de Cultura Valenciana (RACV) des de l'any 2019.
Fill de l'alcalde franquista de València i exmilitar colpista José Manglano Selva i germà del diputat pel Partit Popular (PP) Carlos Manglano, José Luis Manglano és Doctor enginyer industrial per l'Escola d'Enginyeria Industrial de Madrid (Espanya) i ha exercit en diverses empreses com Hidroeléctrica Española, Chatam Blanquets (Estats Units) o Aguas Potables de Valencia, i ha participat en projectes com el Pla Sud de València. Des del 1966 és professor de física de l'Escola Superior d'Arquitectura de València i l'any 1973 aconsegueix la càtedra de de física a la Universitat de Sevilla. Més tard es traslladà a la Universitat Politècnica de València on va ser director de l'Escola d'Enginyers Industrials i director del Departament de Física Fonamental i Aplicada.
En l'àmbit polític Manglano comença a militar a Unió de Centre Democràtic (UCD) i encapçala la candidatura a les primeres eleccions democràtiques a l'Ajuntament de València aconseguint ser el partit més votat però no aconseguint l'alcaldia. José Luis Manglano esdevé un actor clau en l'anomenada batalla de València com a agitador del blaverisme de la mà del líder de la UCD valenciana Fernando Abril Martorell. Manglano també va ser diputat provincial i membre del Plenari de Parlamentaris del País Valencià que donà inici al procés autonòmic valencià. L'any 1982 va renunciar a tots els càrrecs i abandonà la militància d'UCD.
Posteriorment, entre els 2000 i 2004, va ser rector de la universitat catòlica Cardenal Herrara-CEU i des de 2019 és degà de la Real Acadèmia de Cultura València (RACV) després de guanyar contra la candidatura més aperturista i favorable a l'adopció de postulats científics representats per la oficial i estatutària Acadèmia Valenciana de la Llengua (AVL).

## Referència

* 1 2 «Benvinguts al ‘Jurassic Park’ del blaverisme» (en catalan), 02-11-2022. [Consulta: 27 setembre 2023].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Gana el ala 'dura' de la RACV: José Luis Manglano elegido decano» (en castellà). [Consulta: 27 setembre 2023].
# Kenotron

El kenotron és un díode de buit que pot suportar elevades tensions entre ànode i càtode, de fins a diverses desenes de quilovolts. Emprat, per exemple, amb rectificador, acoblat a un transformador d'alta tensió, aquesta vàlvula pot reemplaçar amb avantatge una màquina electroestàtica, o a una bobina d'inducció, per obtenir grans tensions de sentit invariable. La paraula kenotron és una contracció de l'adjectiu grec κενός, Kénos, que significa buit i el substantiu electró.

## Referències

* ↑ «kenotron | enciclopèdia.cat». [Consulta: 30 juliol 2021].
* 1 2 Lévy, Élie. Diccionario Akal de física. Tres Cantos, Madrid: Akal Ediciones, 2004. ISBN 84-460-1255-3.
# Gilberto Agustoni

Gilberto Agustoni (Schaffhausen, 26 de juliol de 1922 - Roma, 13 de gener de 2017) va ser un prelat suís, prefecte de la Signatura Apostòlica i cardenal prevere de l'Església Catòlica Romana.

## Biografia

Agustoni néixer a Schaffhausen, Suïssa i tenia quatre germans i una germana. Dos dels seus germans també eren sacerdots. La seva mare provenia d'un lloc a la vora del llac de Constança. Va ser educat al Seminari de Lugano; causa de la guerra, el seu bisbe, Angelo Jelmini, va mantenir el seu alumne a Suïssa i el va fer continuar els seus estudis a la Universitat de Friburg, però més tard el va enviar a la Universitat Pontifícia de Sant Tomàs d'Aquino Angelicum i la Pontifícia Universitat Lateranense a Roma, on va obtenir llicenciatures en teologia i dret.

### Nomenaments a la Cúria romana

El 1950, el cardenal Alfredo Ottaviani va preguntar Jelmini pel joves Agustoni, a qui havia conegut en diverses ocasions, per treballar al Sant Ofici, mentre continuava els seus estudis. Agustoni començar el seu servei allà l'1 de juliol de 1950 i, finalment, es va convertir en secretari de Ottaviani.
El 18 desembre 1986 el Papa Joan Pau II va nomenar Agustoni Arquebisbe titular de Caprulae i Secretari de la Congregació per al Clergat. El 2 d'abril de 1992 va ser nomenat Pro-Prefecte de la Signatura Apostòlica, convertint-se en prefecte quan va ser creat cardenal diaca de Santi Urbà e Lorenzo a Prima Porta, el 26 de novembre de 1994.
Va renunciar al seu càrrec el 5 d'octubre de 1998, convertint-se en prefecte emèrit de la Signatura. A principis de 2005, va prendre l'opció, oberta a cardenals diaques després de deu anys, d'esdevenir un cardenal prevere.

## La Intervenció Ottaviani

Va ser secretari de Ottaviani en el moment de la Intervenció Ottaviani. Jean Madiran, un crític de les reformes del Vaticà II i fundador-editor de la revista francesa Itinéraires, va afirmar que aquesta carta va ser presentada de manera fraudulenta a l'ancià i ja cec cardenal per a la seva signatura pel seu secretari Agustoni, i que Agustoni va renunciar poc després. No hi ha confirmació d'aquesta història pel mateix cardenal quan es va publicar. Agustoni va renunciar com a secretari de Ottaviani el 1970 per unir-se a la Magistratura Eclesiàstica com a prelat auditor del Tribunal de la Rota Romana i no hi ha evidència que suggereixi la seva marxa va ser res més que un canvi de rutina d'assignació. D'altra banda, Madiran admet que no estava a l'habitació per veure aquesta suposada decepció de Ottaviani.

## Referències

* ↑ Cardinal Agustoni bio
* ↑ Je suis un témoin à charge contre mon temps
* ↑ The Ottaviani Intervention – Part I, by Michael Davies
* ↑ Cardinals of the Catholic Church
* ↑ The Ottaviani Intervention – Part 1, by Michael Davies

## Honors

    Gran Creu de Cavaller del Sacre orde militar constantinià de Sant Jordi

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2013-12-31 a Wayback Machine. al web Cardenals de Salvador Miranda (anglès)
* Gilberto Agustoni al Diccionari històric de Suïssa (italià)
* Cardenal Gilberto Agustoni a www.Catholic-Hierarchy.org (anglès)
# Gran Premi de França del 1997

Resultats del Gran Premi de França de Fórmula 1 de la temporada 1997, disputat al circuit de Nevers Magny-Cours el 29 de juny del 1997.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 5 | Michael Schumacher | Ferrari | 72 | 1h 38' 50. 4 | 1 | 10 |
| 2 | 4 | Heinz-Harald Frentzen | Williams - Renault | 72 | + 23.537 s | 2 | 6 |
| 3 | 6 | Eddie Irvine | Ferrari | 72 | + 1' 14.801 min. | 5 | 4 |
| 4 | 3 | Jacques Villeneuve | Williams - Renault | 72 | + 1' 21.784 min. | 4 | 3 |
| 5 | 7 | Jean Alesi | Benetton - Renault | 72 | + 1' 22.735 min. | 8 | 2 |
| 6 | 11 | Ralf Schumacher | Jordan - Peugeot | 72 | + 1' 29.871 min. | 3 | 1 |
| 7 | 10 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 71 | Col·lisió | 9 | |
| 8 | 16 | Johnny Herbert | Sauber - Petronas | 71 | + 1 Volta | 14 | |
| 9 | 12 | Giancarlo Fisichella | Jordan - Peugeot | 71 | + 1 Volta | 11 | |
| 10 | 14 | Jarno Trulli | Prost - Mugen - Honda | 70 | + 2 Voltes | 6 | |
| 11 | 20 | Ukyo Katayama | Minardi - Hart | 70 | + 2 Voltes | 21 | |
| 12 | 1 | Damon Hill | Arrows - Yamaha | 69 | + 3 Voltes | 17 | |
| Ret | 19 | Mika Salo | Tyrrell - Ford | 61 | Part elèctrica | 19 | |
| Ret | 8 | Alexander Wurz | Benetton - Renault | 60 | Virolla | 7 | |
| Ret | 2 | Pedro Diniz | Arrows - Yamaha | 58 | Virolla | 16 | |
| Ret | 17 | Norberto Fontana | Sauber - Petronas | 40 | Virolla | 20 | |
| Ret | 22 | Rubens Barrichello | Stewart - Ford | 36 | Motor | 13 | |
| Ret | 23 | Jan Magnussen | Stewart - Ford | 33 | Frens | 15 | |
| Ret | 9 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 18 | Motor | 10 | |
| Ret | 18 | Jos Verstappen | Tyrrell - Ford | 15 | Virolla | 18 | |
| Ret | 15 | Shinji Nakano | Prost - Mugen - Honda | 7 | Virolla | 12 | |
| Ret | 21 | Tarso Marques | Minardi - Hart | 5 | Motor | 22 | |

## Altres

* Pole: Michael Schumacher 1' 14. 548
* Volta ràpida: Michael Schumacher 1' 17. 910 (a la volta 37)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-10-29. [Consulta: 24 març 2010].
# Llac Powell

El Llac Powell, en anglès:Lake Powell, que no s'ha de confondre amb Powell Lake del Canadà, és un embassament (en anglès;reservoir) construït artificialment, la seva presa es va acabar el 1969, sobre el riu Colorado dels Estats Units en el límit dels estats de Utah i Arizona. Ocupa 658 km², (la major part es troba al llarg de Monument Nacional del Pont de l'Arc de Sant Martí, a Utah). Es tracta del segon embassament de més capacitat d'emmagatzemar aigua construït als Estats Units després del de Lake Mead. La seva fondària mitjana és de 40 m, pot emmagatzemar 3.0001×1010 m3 quan és completament ple. El Llac Powell es va formar per la inundació del Glen Canyon amb la controvertida presa Glen Canyon Dam, la qual també formà la zona recreativa de Glen Canyon National Recreation Area. L'embassament rep el nom de l'explorador John Wesley Powell que explorà la zona el 1869.
El llac Powell proporciona aigua dolça principalment a part de Colorado, Utah, Wyoming, i New Mexico i també a Arizona, Nevada, i Califòrnia.

## Referències

* ↑ http://lakepowell.water-data.com/ Lake Powell Water Data, Lake Powell Water Data
* Martin, Russell, A Story That Stands Like a Dam: Glen Canyon and the Struggle for the Soul of the West, Henry Holt & Co, 1989
* Nichols, Tad, Glen Canyon: Images of a Lost World, Santa Fe: Museum of New Mexico Press, 2000
* Abbey, Edward, Desert Solitaire, Ballantine Books, 1985
* Glick, Daniel. «A Dry Red Season: Uncovering the Glory of Glen Canyon,». National Geographic, abril 2006. Arxivat de l'original el 2007-08-07. [Consulta: 21 octubre 2007].
* Farmer, Jared, Glen Canyon Dammed: Inventing Lake Powell and the Canyon Country, Tucson: The University of Arizona Press, 1999
* Stiles, Jim, The Brief but Wonderful Return of Cathedral in the Desert, Salt Lake Tribune, June 7, 2005
* Glen Canyon National Recreation http://www.nps.gov/glca/parknews/zebramussel1.htm
* 100th Meridian Initiative http://www.100thmeridian.org/zebras.asp Arxivat 2018-10-23 a Wayback Machine.
* Zebra Mussel Information System http://el.erdc.usace.army.mil/zebra/zmis/ Arxivat 2009-07-31 a Wayback Machine.
* Quagga and Zebra Mussel FAQs http://www.azgfd.gov/pdfs/QuaggaMusselFAQs.pdf Arxivat 2014-09-16 a Wayback Machine.
* Lake Powell Receives Mussel Free Rating http://www.nps.gov/glca/lake-powell-receives-mussel-free-rating.htm
* Lake Powell Launching Restrictions to Begin June 29, 2009 http://www.nps.gov/glca/parknews/lake-powell-launching-restrictions-to-begin-june-29-2009.htm

## Enllaços externs

* PDF by the Utah Division of Water Quality
* Glen Canyon National Recreation Area (National Park Service)