OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ermita del Calvari (la Vall d'Uixó)

L'ermita del Calvari és un temple catòlic catalogat, de manera genèrica com Bé de Rellevància Local segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), amb codi d'identificació 12.06.126-006.
Es troba localitzada al barri Carbonaire, al cantó del carrer número 4, prop de la carretera de Sogorb, en el propi nucli poblacional de La Vall d'Uixó, de la comarca de la Plana baixa.

## Descripció

L'ermita va ser construïda entre finals del segle xviii i principis del XIX, època en la qual l'ermita estava situada limitant dos cementiris, pels quals realitzava les funcions de parròquia. Amb el trasllat dels cementiris va passar a ser una ermita, realitzant les vegades de parròquia el nou temple edificat prop de l'ermita.
Malgrat estar al nucli urbà, està una miqueta allunyada del centre i s'accedeix a ella per unes escales situades en una zona enjardinada, situant-se l'ermita sobre el nivell de la calçada.
El que més destaca d'aquesta senzilla ermita és la riquesa de les seves decoracions i retaules ceràmics, de l'Alcora, situats tant en l'exterior com a l'interior del temple. Externament destaquen: el retaule formant l'oració per a les ànimes del purgatori, situat just damunt de la senzilla porta rectangular d'accés al temple; el gran retaule ceràmic amb el Descendiment de Jesús que se situa sota la petita espadanya (per a una única campana), que remata la façana principal, just damunt d'una finestra rectangular situada en l'eix central de la porta i sobre ella; i finalment, el retaule de l'Últim Sopar, situat a la dreta de la porta d'accés, i datat de 1804.
D'altra banda, la façana està blanquejada i decorada amb un sòcol, relleus i marcs en pintura color ocre.
L'any 2010 es va inaugurar la remodelació de l'ermita, obra sufragada, a través d'un conveni, entre Ajuntament, la Diputació de Castelló, els bisbats de Sogorb-Castelló i Tortosa, i la Conselleria de Cultura.

## Festes

Al barri de Carbonaire, on es localitza l'ermita, es festeja al Crist del Calvari a mitjan mes d'octubre. Són unes importants festes de la localitat, i solen tenir fonamentalment contingut religiós, amb actes com a processons i celebracions eucarísticas.

## Referències

* ↑ «Dirección General de Patrimonio Cultural». [Consulta: 16 octubre 2018].
* 1 2 turismodecastellon@dipcas.es, Patronato Provincial de Turismo de Castellón. «Ermita del Santo Cristo del Calvario (Vall d`Uixó), la cultura de los pueblos» (en castellà). [Consulta: 16 octubre 2018].
* 1 2 3 4 5 6 «Ermitas de La Vall d'Uixó | Ermitas en casco urbano». Arxivat de l'original el 2018-08-02. [Consulta: 16 octubre 2018].
* ↑ «www.retabloceramico.com». [Consulta: 16 octubre 2018].
* ↑ «Noticias de La Vall d'Uixó: Inauguran la restauración de la Ermita del Cristo del Calvario». [Consulta: 16 octubre 2018].
# Associació Internacional per a la Prevenció del Suïcidi

L'Associació Internacional per a la Prevenció del Suïcidi (en anglès: International Association for Suicide Prevention, IASP) és una organització no governamental (ONG) internacional que té per objectiu la prevenció del suïcidi. Fundada per Erwin Ringel i Norman Farberow el 1960, la IASP, que està en una relació oficial amb l'Organització Mundial de la Salut (OMS), es dedica a prevenir comportaments suïcides i a proporcionar un fòrum per a professionals de la salut mental, supervivents i altres persones que d'una manera o altra han estat afectats per un comportament suïcida. L'organització està formada per professionals i voluntaris de més de 50 països d'arreu del món. La IASP patrocina cada any el Dia Mundial per a la Prevenció del Suïcidi, el 10 de setembre, amb la col·laboració de la Federació Mundial per a la Salut Mental (WFMH) i l'Organització Mundial de la Salut (OMS).

## Vegeu també

* Dia Mundial per a la Prevenció del Suïcidi

## Referències

* ↑ Goldney, Robert D.; Davis, Anthony T.; Scott, Vanda «The international association for suicide prevention: the first 50 years». Crisis, 34, 2, 2013, pàg. 137–141. DOI: 10.1027/0227-5910/a000176. ISSN: 2151-2396. PMID: 23261911.
* ↑ Mehlum, Lars. The International Association for Suicide Prevention (en anglès). Oxford University Press. DOI 10.1093/med/9780198570059.001.0001/med-9780198570059-chapter-98. ISBN 9780199640461.
* ↑ «Dia Internacional de la Prevenció del Suïcidi». Arxivat de l'original el 2020-08-15. [Consulta: 10 setembre 2019].
# Embalatge (operació)

L'embalatge és l'operació per la qual s'asseguren les càrregues sobre la paleta mitjançant la utilització de film plàstic. És necessari per a aquells productes que requereixen una protecció més gran contra agents externs com ara els alimentaris o les matèries primeres que intervenen en la seva transformació. El film plàstic exerceix de barrera lateral que redueix l'entrada de pols i altres agents per les escletxes de l'embalatge.
L'operació es realitza desplegant una bobina de film estirable i embolicant-ne la càrrega de baix a dalt. Els procediments mecànics pels quals s'embala la càrrega són variats, la tendència actual és de millorar la velocitat i l'eficàcia dels automatismes. Actualment, els models més avançats són els equips orbitals o d'anell, capaços d'aconseguir velocitats de fins a 150 paletes/hora, prestacions superiors a les dels equipaments de braç rotatiu que es destinen a produccions mitjanes i els de base girable que embalen restant la paleta immòbil.
L'oferta disponible de maquinària d'embalatge és, no obstant això, molt àmplia fins i tot en un mateix fabricant, amb models de preus i prestacions molt diferents.
# Escut de Madrid

L'escut de Madrid representa la vila de Madrid i particularment l'Ajuntament de Madrid. Es va oficialitzar el 1967, tot i que té orígens medievals. L'Ajuntament de Madrid fa servir una versió de l'escut com a logotip municipal. La seva descripció heràldica és la següent: D'argent, un arbocer de sinople fruitat de gules i terrassat de sinople, amb un os de sable estantolat a la sinistra; bordura d'atzur carregada de set estrelles de plata. Es diu que antigament els ossos eren habituals en la zona. L'os enfilant-se a l'arboç fa referència a una sèrie de plets que tenia l'Ajuntament amb el cabiscol eclesiàstic sobre l'aprofitament dels terrenys de la vila, aquests es resolgueren en què els terrenys de pastura serien per al cabiscol, mentre que els monts serien per a la vila. En remembrança d'aquest acord l'os enfilat en l'arboç representés a la vila, mentre que el cabiscol adoptà la d'un os pasturant. Les set estrelles, presents també en l'escut de la Comunitat de Madrid, representen les set estrelles que conformen la constel·lació de l'Ossa Major, també dita el carro, que en llatí es diu carpèntum i de la que es refereix el topònim Carpetània del que Madrid pren un dels seus noms pretèrits de Màntua Carpetana o Mantua Carpetanorum. La corona reial fou una concessió de l'emperador Carles V del Sacre Imperi Romanogermànic en les Corts de Valladolid de 1544 als procuradors de Madrid que li demanaren aquest honor.

## Galeria d'imatges

* ca.1600−ca.1650
* ca.1650−1859
* 1859−1873 i 1874−1931
* 1873−1874 i 1931−1939
* 1939−1967
* 1967−1982
* Des del 1982
* Logotip de l'Ajuntament de Madrid

## Referències

* ↑ Ajuntament de Madrid. «Normativa municipal de Madrid. Reglament de protocol i cerimonial.» (en castellà).
* ↑ Felipe Monlau, Pedro. Madrid en la mano: o, El amigo del forastero en Madrid y sus cercanías (en castellà). Madrid: Imp. de Gaspar y Roig, editores, 1850, p. 19−21 [Consulta: 27 febrer 2014].
# Associació Mundial de Noies Guies i Noies Escoltes

L'Associació Mundial de Noies Guies i Noies Escoltes (en anglès: World Association of Girl Guides and Girl Scouts, WAGGGS) és una federació mundial d'associacions de guies i de noies escoltes que agrupa associacions orientades cap a les noies i associacions només de noies de 144 països. Es va fundar en 1928, i té la seu central a Londres, Anglaterra. És l'associació complementària de l'Organització Mundial del Moviment Escolta (WOSM).

## Enllaços externs

* Web oficial (castellà)
Escoltisme :
# Embassament de Bellús

L'embassament de Bellús se situa en el municipi del mateix nom, a la comarca de la Vall d'Albaida, al País Valencià. Es va construir en l'any 1995 en la llera del riu Albaida sobre una superfície de 703 hectàrees, amb una capacitat màxima de 69 hm³.
Aquest pantà pertany a la Confederació Hidrogràfica del Xúquer i té per funció prevenir d'avingudes, i el reg.
Les aigües embassades concentren un alt grau de contaminació, ja que el riu Albaida en el seu recorregut travessa zones industrials que hi aboquen.

## Vegeu també

* Riu Albaida.
* Bellús.
# Crioceris asparagi

L'escarabat de l'esparreguera comú (Crioceris asparagi) és una espècie de coleòpter de la família dels crisomèlids. És una plaga important dels cultius d'espàrrec tant en Europa i en Amèrica del Nord. L'espàrrec és la seva planta nutrícia única.
L'espècie propera, Crioceris duodecimpunctata, és també una plaga ja que l'adult s'alimenta de fulles i brots tendres, però com que les larves es nodreixen tan sols amb les baies d'espàrrec no és considerat com un perill tan greu per al conreu.

## Característiques

L'escarabat fa de 6 mm a 9,5 mm llarg i és lleugerament allargat. És de color blau metàl·lic-negre amb taques crema o grogues als èlitres que estan vorejats de vermell. Les larves són grises i grasses amb el cap fosc.

## Història natural

Els escarabats adults i les larves despullen de fulles les esparregueres, privant les plantes de la capacitat de fotosíntesi i d'emmagatzemar energia per als anys següents. També masteguen els brots i hi ponen grans quantitats d'ous, la qual cosa fa que la collita sigui incomerciable. Les larves s'alimenten de les plantes durant unes setmanes, després cauen al terra on pupen. Poden tenir dues o tres generacions anuals. Els adults hivernen en estat latent sota terra o en fulles pròximes.
La vespa paràsita, Tetrastichus coeruleus, present principalment als Estats Units i Europa, pot causar fins a 71% de mortalitat al camp i s'ha utilitzat amb bons resultats pèl control biològic de plagues.
Diversos insecticides (com carbamats, piretroides, spinetoram, i spinosad) poden ser emprats per a aquest objectiu de reducció de les plagues.
* Ous de l'escarabat de l'esparreguera comú, posats a la tija d'una flor d'una planta d'espàrrecs
* Larva de Crioceris asparagi

## Referències

* ↑ Cranshaw, Whitney. Garden Insects of North America: The Ultimate Guide to Backyard Bugs. 2a edició. Princeton University Press, 2017-12-05. ISBN 978-0691167442.
* ↑ Sorensen, Kenneth. «Pests of Asparagus» (en anglès). NC State Extension Publications. North Carolina State University, 01-01-2003. Arxivat de l'original el 11 d’abril 2023. [Consulta: 8 juliol 2019].
* ↑ Capinera, J. L.; Lilly, J. H. Environmental Entomology, 4, 01-02-1975, pàg. 93–96. DOI: 10.1093/ee/4.1.93.
* 1 2 Morrison, William R.; Szendrei, Zsofia Journal of Integrated Pest Management, 5, pàg. B1–B6.
* ↑ Hahn, Jeffrey. «Asparagus beetles». UMN Extension, 2018. [Consulta: 8 juliol 2019].
* ↑ Espiritu, Kevin. «Asparagus Beetles: All You Need To Know About The Crioceris Species». Epic Gardening, 13-02-2019. [Consulta: 8 juliol 2019].
# Escut de Medinyà

L'escut oficial de Medinyà és el símbol oficial d'aquest municipi i es descriu mitjançant el següent blasonament:
    Escut caironat, d'or, una estrella de vuit puntes de gules entre dues faixes de gules, una al cap i l'altra a la punta. Per timbre, una corona de poble.

## Disseny

La composició de l'escut està formada sobre un fons en forma de quadrat recolzat sobre un dels seus vèrtexs, anomenat escut caironat, segons la configuració difosa a Catalunya i d'altres indrets de l'antiga Corona d'Aragó i adoptada per l'administració a les seves especificacions per al disseny oficial dels municipis dels ens locals. L'escut representa, sobre un fons de color groc (or), dues faixes vermelles (gules) col·locades una a la part superior (cap) i l'altra, a la part inferior (punta), i al centre de l'escut, una estrella de vuit puntes de color vermell (gules).
L'escut està acompanyat a la part superior d'un timbre en forma de corona mural, que és l'adoptada pel Departament de Governació d'Administracions Locals de la Generalitat de Catalunya per timbrar genèricament els escuts dels municipis. En aquest cas, es tracta d'una corona mural de poble, que bàsicament és un llenç de muralla groc (or) amb portes i finestres de color negre (tancat de sable), amb quatre torres merletades, de les quals se'n veuen tres.

## Història

L'Ajuntament va acordar en ple iniciar l'expedient d'adopció de l'escut el dia 9 de juny de 2016. Després dels tràmits reglamentaris, l'escut va ser aprovat el 19 de setembre del 2017 i publicat al DOGC número 7.463, el 28 de setembre del mateix any. Sota els efectes de l'aplicació de l'article 155 de la CE, que anul·lava la creació del municipi de Medinyà per part de la Generalitat de Catalunya el 2015, l'escut de Medinyà va quedar sense efecte el 18 d'abril de 2018.
L'estrella de vuit puntes i les dues faixes representen la família Medinyà, que posseïa el castell del municipi.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Gironès

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAH/2241/2017, de 19 de setembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Medinyà.» ( PDF). DOGC núm 7463. Generalitat de Catalunya, 28-09-2017. [Consulta: 30 setembre 2017].
* 1 2 «DOGC 4914, decret 139/2007, de 26 de juny, pel qual es regulen la denominació, els símbols i el registre d'ens locals de Catalunya. Publicat al DOGC 4.914 de 28 de juny de 2007.». Generalitat de Catalunya, 28-06-2007.
* ↑ «RESOLUCIÓ GAH/790/2018, de 18 d'abril, per la qual es deixa sense efecte la Resolució GAH/2241/2017, de 19 de setembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Medinyà.» ( PDF). DOGC núm 7605. Generalitat de Catalunya, 24-04-2018. [Consulta: 6 maig 2018].
# Wenceslau Colomer i Colomer

Wenceslau Colomer i Colomer o Gómez (Sabadell, 12 de juny de 1918 - Garches, 10 d'agost de 2001) fou un dirigent comunista català. Era fill d'un firaire de «caballitos» originari de Sabadell. Durant la Segona República Espanyola va militar en el Partit Comunista de Catalunya i fou arrestat arran de la seva participació en els fets del sis d'octubre de 1934. L'abril de 1936 es va integrar a les Joventuts Socialistes Unificades de Catalunya (JSUC), de les que en serà nomenat secretari general el 1937. Això li va permetre participar en la I Conferència Nacional del PSUC a Barcelona (juliol de 1937).
Tot i casat des de 1944 amb Núria Comorera, filla del dirigent Joan Comorera, va mantenir serioses diferències amb aquest. Fou apartat del Comitè Central a Anvers el març de 1939, però després va fer costat Comorera i el 1942 es va incorporar al Secretariat Restringit. El 1945 s'establí a França i es va aproximar a la direcció del PCE. El 1948 va propiciar la destitució de Ramon Soliva Vidal, responsable del partit a l'interior, i en el míting del 28 d'agost de 1949 a Tolosa de Llenguadoc va defensar la integració del PSUC en el PCE. Va ser un dels participants en la defenestració de Joan Comorera i la seva substitució per Josep Sarradell i Pérez, però a poc a poc es va distanciar de la direcció del PCE i durant el I Congrés del PSUC de 1956 ja no ocupava cap càrrec.

## Referències

* ↑ «avis de décès à Garches». lintern@ute, 10-08-2001.
* ↑ Fotografia de W. Colomer
* ↑ Juan Manuel Fernández Soria Cultura y libertad. La educación en las Juventudes Libertarias (1936-1939), p. 92
* ↑ Història a PSUC viu
* ↑ Gregorio MoránGrandeza, miseria y agonía del PCE: 1939 - 1985
* ↑ Martínez de Sas, María Teresa; Pagès i Blanch, Pelai. «Colomer i Colomer, Wenceslau». A: Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans. Barcelona: Abadia de Montserrat, 2000, p. 408. ISBN 848415243X [Consulta: 3 gener 2015].
# Ermita del Pilar de Cinctorres

L'ermita de la Mare de Déu del Pilar, és un temple catòlic situat a uns 500 metres al sud-est de Cinctorres, a una zona coneguda com a Ombries o Umbrieta, molt a prop de l'antic safareig al qual s'arriba per l'anomenat Camí de Sant Pere; catalogat com Bé de Rellevància Local segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), amb nombre d'identificació 12.01.045-010.

## Història

L'ermita data del segle xviii (29 d'octubre de 1763), probablement sobre les restes d'una ermita anterior, baix la mateixa advocació, que datava del segle xvii (1673), la qual està documentada (és citada per un document del bisbat de Tortosa en 1673).
La capella es construí gràcies a la labor de Pascual Serret, obrer de la localitat qui la va finançar recollint almoines dels fidels.
Restaurada el 1983, actualment està en un acceptable estat de conservació.

## Descripció

L'ermita presenta planta quadrangular i aspecte cúbic; és de xicotetes dimensions (6 x 7 m), amb els murs externs fets de maçoneria blanquejada i la coberta piramidal rematada amb teules. L'accés al recinte sagrat es fa per una porta de fusta adovellada. La façana presenta com a tota decoració una fornícula amb una petita imatge de la Mare de Déu.
L'interior és també molt senzill, amb una decoració típica de l'època de la seua construcció, amb motius al·lusios a la Mare de Déu del Pilar. La coberta és de falsa cúpula i el presbiteri presenta volta de canó separat per arc de mig punt.

## Referències

* 1 2 «Dirección General de Patrimonio Cultural». [Consulta: 22 març 2019].
* 1 2 3 4 5 6 «Cinctorres: otras ermitas | Ermitas de Cinctorres». Arxivat de l'original el 2017-10-10. [Consulta: 22 març 2019].
* 1 2 3 «Ermita El Pilar (Cinctorres), recorridos y excursiones culturales». [Consulta: 22 març 2019].
* ↑ Inttegrum, Prepara tu escapada-. «Ermita del Pilar - Cinctorres» (en castellà). [Consulta: 22 març 2019].
* ↑ «Rutes Senderistes Circulars. | Ajuntament de Cinctorres». Arxivat de l'original el 2019-03-22. [Consulta: 22 març 2019].
* ↑ «Còpia arxivada». TURISMO ORNITOLÓGICO EN CINCTORRES, pàg. 11. Arxivat de l'original el 2017-07-19 [Consulta: 22 març 2019]. Arxivat 2017-07-19 a Wayback Machine.
* ↑ Vicente., Pascual Moliner,. Tresors amagats : les ermites de Castelló. Castelló: Servei de Publicacions. Diputació de Castelló, 1997. ISBN 8486895952.
# Associació Musulmana del Lictor

L'Associació Musulmana del Lictor (en italià: Associazione Musulmana del Littorio, AML) va ser una branca musulmana del Partit Nacional Feixista d'Itàlia creada el 1939. Es va trobar principalment i en gran part a la Líbia italiana i va ser dissolta pels aliats durant la invasió d'Itàlia el 1943.

## Història

L'Associació Musulmana del Lictor va ser fundada pel governador general italià a Líbia, Italo Balbo, el 9 de gener de 1939.
Es va crear la Cittadinanza Italiana Speciale (ciutadania especial italiana), un tipus de ciutadania creada per als indígenes libis només dins de Líbia amb la qual no podien emigrar a Itàlia, que es va afirmar que s'havia fet com a gest d'agraïment pel suport militar rebut per 9.000 libis nadius a la conquesta italiana d'Etiòpia el 1936. Posteriorment, es van aprovar lleis que van permetre als indígenes libis unir-se al Partit Nacional Feixista i, en particular, a l'Associació Musulmana del Lictor.
La divisió de l'AML per a joves a la Líbia italiana es va anomenar Joventuts Àrab del Lictor.

## Referències

* ↑ Vídeo de la creació de l'AML el 1939
* ↑ Sarti, 1974, p. 190.
* ↑ Munzi, 2001.
* ↑ Donati, 2013, p. 193.
* ↑ Sarti, 1974, p. 196.

## Bibliografia

* Donati, Sabina. A Political History of National Citizenship and Identity in Italy, 1861–1950 (en anglès). Stanford: Stanford University Press, 2013. ISBN 0804787336.
* Munzi, Massimiliano. L'epica del ritorno: archeologia e politica nella Tripolitania italiana (en italià). Roma: L'Erma di Bretschneider, 2001.
* Sarti, Roland. The Ax Within: Italian Fascism in Action (en anglès). Nova York: New Viewpoints, 1974.
Feixisme :
Teoria :
Moviments :
Obres :
Organitzacions :
Història :
Categoria
Portal :
# Embassament de Mas Rabassers de Baix

L'Embassament de Mas Rabassers de Baix és una zona humida artificial d'1,27 ha, resultat d'una presa actualment en desús, que es troba totalment naturalitzada. S'ha convertit en la principal acumulació d'aigua del sector on es troba. Recull les aigües del rec de ses Culasses, al terme municipal del Port de la Selva.
Envoltant l'embassament es troba l'hàbitat d'interès comunitari 5210 Màquies i garrigues amb Juniperus spp. arborescents, no dunars. L'embassament compta amb un cinyell perimetral discontinu, format sobretot per canyís i boga. Són especialment interessants la vegetació surant, que ocupa una part important de la superfície de l'estany -sobretot la cua-, i la vegetació submergida, que tapissa bona part del fons.
Pel que fa a la fauna, s'hi ha detectat la nidificació d'espècies com la polla d'aigua (Gallinula chloropus), l'ànec collverd (Anas plathyrhynchos) i el cabusset (Tachybaptus ruficollis). És també un punt d'aturada migratòria de molts ocells, com cames llargues (Himantopus himantopus), boscarles (Acrocephalus scirpaceus), blauets (Alcedo atthis), etc. Quant als rèptils, és remarcable la població de tortuga de rierol (Mauremys leprosa).
No es detecten factors que afectin negativament aquest espai. Hi ha algunes infraestructures i construccions lligades als anteriors usos de l'embassament, que convindria retirar. Aquesta zona humida es troba dins el Parc Natural de Cap de Creus i està inclosa també a l'Espai d'Interès Natural "Cap de Creus", a l'espai de la Xarxa Natura 2000 ES5120007 "Cap de Creus", al Paratge natural d'interès nacional de Cap Gros-Cap de Creus i a la Reserva Natural Integral del Cap de Creus.

## Referències

* 1 2 3 4 «Embassament de Mas Rabassers de baix». Zones humides. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 1r febrer 2015].