OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Àcid heptandioic

L'àcid heptandioic, anomenat àcid pimèlic, és un àcid carboxílic amb dos grups carboxil de cadena lineal amb set àtoms de carboni, la qual fórmula molecular és ${\ce {C7H12O4}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras.
A temperatura ambient és un sòlid el qual punt de fusió és de 106 °C i amb un punt d'ebullició de 342 °C. És soluble en aigua (50,0 mg/ml a 20 °C) i el seu pK$_a$ a 25 °C val 4,51.
L'àcid heptandioic fou descobert, juntament amb d'altres, pel químic francès Auguste Laurent (1807-1853) en la seva recerca sobre els productes obtinguts de l'oxidació de l'àcid oleic amb àcid nítric el 1837. El nom àcid pimèlic deriva del mot grec πιμελη, pimele, que significa 'greix' perquè s'obté de l'oxidació dels greixos. S'ha aïllat, en un percentatge del 0,23 %, de les llavors de Bupleurum falcatum, una planta de la família de les apiàcies (Apiaceae).
L'àcid heptandioic es pot sintetitzar de forma molt selectiva per oxidació de la cicloheptanona amb tetraòxid de dinitrogen. S'obté també, mesclat amb altres àcids dicarboxílics, a partir de l'oxidació de l'àcid palmític. D'altres procediments són l'oxidació de l'heptan-1,7-diol, carbonilació de la caprolactona i el trencament de l'àcid tetrahidrosalicílic amb hidròxid de potassi a 300 °C sota pressió.
La principal aplicació d'aquest àcid és la producció de polièsters i poliamides.

## Referències

* ↑ Pubchem. «Pimelic acid» (en anglès). [Consulta: 9 maig 2018].
* ↑ Laurent, A. «Action de l'acide nitrique sur l'acide oléique». Ann. Chim. Phys., 66, 1837, pàg. 154.
* ↑ Nickon, Alex; Silversmith, Ernest F. Organic Chemistry: The Name Game: Modern Coined Terms and Their Origins (en anglès). Elsevier, 2013-10-22. ISBN 9781483145235.
* ↑ «PlantFAdb: 6-COOH-6:0; Pimelic acid; Heptanedioic acid; Pimelic acid ;Pileric acid; 1,5-Pentanedicarboxylic acid». [Consulta: 9 maig 2018].
* 1 2 Wiley-VCH. Ullmann's Fine Chemicals (en anglès). John Wiley & Sons, 2014-01-07. ISBN 9783527683598.
# Alosa d'esperons

L'alosa d'esperons (Chersomanes albofasciata) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae)

## Hàbitat i distribució

Habita zones de pastura i planures sorrenques d'Àfrica Meridional, al sud-oest, centre i nord-est d'Angola, Namíbia, centre i sud de Botswana i Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Alosa d'esperons». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Guenizà

Una guenizà (hebreu: גניזה‎, ‘emmagatzematge’; plural: guenizot) és una àrea d'emmagatzematge en una sinagoga jueva o en un cementiri destinant a l'emmagatzematge temporal de llibres i articles sobre temes religiosos en llengua hebrea en desús, per tal d'evitar que qualsevol escrit que contingui el nom diví sigui tractat de manera indigna, abans del seu soterrament al cementiri apropiat.
Les genizot també poden servir per a custodiar les cartes personals i els contractes legals que comencin amb una invocació de Déu; és a dir, els continguts de les genizot no està limitat a materials estrictament religiosos. A la pràctica, també contenen escrits de naturalesa secular, amb la invocació d'obertura consuetudinària o sense, així com escriptures en altres llengües jueves que utilitzen l'alfabet hebreu, com ara el judeoàrab, el judeopersa, el judeocastellà o l'ídix).
Se situen tradicionalment a l'àtic o al soterrani d'una sinagoga, però també poden estar en una paret o enterrats. També poden estar als cementiris.
El seu contingut és periòdicament recollit solemnement i enterrat en el cementiri o bet ḥayyim. Les sinagogues de Jerusalem enterren el contingut de les seves genizot cada set anys, així com els anys de sequera, ja que es creu que això portarà pluja. Aquest costum s'associa amb una vella pràctica d'enterrar un home gran o bo amb un sefer (qualsevol llibre, ja sigui un Tanakh, el Mixnà, el Talmud, o qualsevol obra de literatura rabínica) que hagués esdevingut pasul (poc útil per vell o il·legible). Aquesta tradició se sap que havia estat practicada al Marroc, Algèria, Turquia i Egipte.

## Referències

* ↑ «Jewish Past, Digital Present». The Telegraoh, Kolkata, 01-09-2014 [Consulta: 2 novembre 2014].
* ↑ «guenizà». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Webster's Third New International Dictionary, 1961
* ↑ «Geniza» (en anglès). Enciclopèdia Britànica. [Consulta: 30 març 2022].

## Enllaços externs

* Entrada d'Enciclopèdia jueva
* Princeton Universitari Geniza Projecte
* Afganès Genizah adquisició per la Biblioteca Nacional d'Israel
* Taylor-Schechter Genizah Unitat de Recerca Arxivat 2014-08-22 a Wayback Machine.
* El Caire Genizah Col·lecció, @Cambridge Biblioteca Digital
# Apollo 16

L'Apollo 16 (16-27 d'abril del 1972) fou la desena missió tripulada del programa Apollo de la NASA, així com el cinquè i penúltim vol a aterrar a la Lluna. Fou la segona «missió J» del programa, cosa que comportava una estada prolongada a la superfície lunar i un intens estudi geològic assistit per l'ús del Lunar Roving Vehicle (LRV). La seva destinació, l'Altiplà de Descartes, havia estat seleccionada pel seu potencial origen volcànic, tot i que l'anàlisi posterior de les mostres recollides per l'Apollo 16 desmentí aquesta hipòtesi.
Va ser llançat el 16 d'abril de 1972 mitjançant un coet de llançament del tipus Saturn 5. Va aconseguir posar-se a la Lluna el 21 d'abril de 1972 a 8,6° S 15,5° i duent com tripulants a John W. Young -comandant- i Charles M. Duke a bord del mòdul de descens lunar (LM) batejat Orion.

## Referències

* ↑ Rosselló, 2010, p. 163.

## Bibliografia

* Rosselló, J. «Vuelos tripulados a la Luna». A: Ginard, A.; Pons, G. X.; Vicens, D. Història i ciència: commemoració dels 40 anys de l'arribada de l'home a la Lluna (en castellà). Societat d'Història Natural de les Balears, Observatori Astronòmic de Mallorca i Universitat de les Illes Balears, 2010, p. 151-168. ISBN 978-84-15081-49-4.
# Albatros de l'illa d'Amsterdam

L'albatros de l'illa d'Amsterdam (Diomedea amsterdamensis) és un gran ocell marí de la família dels diomedeids (Diomedeidae) que cria únicament a l'illa d'Amsterdam, a l'Índic Meridional. Va ser descrit per primera vegada l'any 1983, i considerat per alguns investigadors com una subespècie de l'albatros viatger. En la classificació de Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.8, 2011) figura com una espècie. En època recent comparacions de l'ADN mitocondrial entre els albatros viatger, dels Antípodes, de Tristan i d'Amsterdam ha proporcionat l'evidència que aquest últim és una espècie separada.

## Hàbitat i distribució

Ocell d'hàbits pelàgics que cria només a l'illa d'Amsterdam, a una altura d'entre 500 a 600 m. Fora de l'època de cria no es coneix ben bé per on es dispersa, encara que s'han produït possibles albiraments a Austràlia i Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ Classificació dels diomedeids segons l'IOC Arxivat 2013-12-05 a Wayback Machine. Rev. 24-04-2011
* ↑ Derek Rains, Henri Weimerskirch, Theresa M Burg Journal of Avian Biology, Volum 42
* ↑ L'albatros d'Amsterdam a Bird Life Arxivat 2011-05-25 a Wayback Machine. Rev. 22-04-2011
# Abellerol cua d'oreneta

L'abellerol cua d'oreneta (Merops hirundineus) és una espècie d'ocell de la família dels meròpids (Meropidae), notable per la llarga cua bifurcada a què fa referència el nom, i que habita zones de boscos, sabanes i terres de conreu de l'Àfrica subsahariana.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
# Alosa de Botha

L'alosa de Botha (Spizocorys fringillaris) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones obertes amb herba curta de l'est de Sud-àfrica al sud del Transvaal i nord d'Estat Lliure d'Orange.

## Referències

* ↑ «Alosa de Botha». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Piti Español

Pere Jordi Español i Castells, conegut artísticament com a Piti Español (Barcelona, 1954) és un guionista català. Es va llicenciar en Història Moderna per la Universitat de Barcelona. Treballà com a professor de gimnàstica i d'acrobàcia en una escola de teatre, va treballar, i comença en el teatre a l'obra Morí el Merma de La Claca.
Va debutar com a guionista el 1984 escrivint guions de programes i sèries de televisió per a TVE (Ahí te quiero ver, Tariro, tariro) i per TV3 (Oliana Molls i l'astàlec de bronze, Les tres bessones el 1993, La Lloll el 1995 o Estació d'enllaç el 1996). També ha fet de trapezista, acròbata i pallasso d'un circ a Sud-àfrica durant l'apartheid.
També ha fet telefilms i guions de pel·lícules. El guió d'Otros días vendrán (2005) el va fer candidat al Goya al millor guió original. I el guió de The Pelayos, al Gaudí a la millor pel·lícula en llengua no catalana de 2013.
També ha escrit llibres i l'obra de teatre Mans quietes! guanyadora del Premi de Teatre Ciutat d'Alzira (2009) i estrenat en català a València.

## Filmografia

* Les tres bessones (1993)
* La Lloll (1995)
* Estació d'enllaç (1996)
* Sitges (1996)
* El cor de la ciutat (2001)
* La vida de nadie (2002)
* Majoria absoluta (2004)
* Otros días vendrán (2005)
* The Pelayos (2012)
* ¡Atraco! (2012)
* Al costat de casa (2016)

## Referències

* ↑ Piti Español Arxivat 2020-04-06 a Wayback Machine. a redteatral.net
* ↑ Piti Español: "Per fer un bon guió cal generar sempre una expectativa" cadenaser.com, 5 de juliol de 2016
* ↑ Otros días vendrán al web dels Premis Goya
* ↑ The Pelayos al web de l'Acadèmia del Cinema Català
* ↑ Piti Español a catalandrama.cat

## Enllaços externs

* Piti Español a guionistasdecine.net
* Articles de Piti Español a ara.cat
# Laurent Sagart

Laurent Sagart (París, 1951) és un lingüista especialitzat en els idiomes d'Àsia. Destaca per intentar agrupar el xinès antic amb altres idiomes asiàtics i oceànics formant una família lingüística o superfamília batejada amb el nom de família sinoaustronèsia. Aquesta família, amb una llengua comuna ja perduda, es dividiria en el grup tibetobirmà (actualment classificat dins les llengües sinotibetanes) d'una banda i les llengües austronèsies de l'altra, que explicaria la difusió lingüística des del continent cap a les illes i Oceania.

## Enllaços externs

* Perfil a la pàgina del CNRS Arxivat 2013-10-14 a Wayback Machine. (anglès) (francès)
* Entrevista amb Laurent Sagart (francès)
# Apollo 6

L'Apollo 6 va ser el sisè vol del programa Apollo (denominat oficialment AS-502), llançat el dia 4 d'abril de 1968 mitjançant un vehicle de llançament del tipus Saturn V.
En aquest vol no tripulat, i a causa d'una fallada en el sistema d'encesa, no va poder realitzar-se la simulació d'una trajectòria de retorn de la Lluna, però va quedar demostrada la capacitat de la nau per a superar aquest tipus de dificultats.

## Referències

* ↑ McDowell, Jonathan. «SATCAT». Jonathan's Space Pages. [Consulta: 23 març 2014].
# Albatros de les Chatham

L'albatros de les Chatham (Thalassarche eremita) és un gran ocell marí de la família dels diomedeids (Diomedeidae) que habita al Pacífic sud. Se l'ha considerat una subespècie de l'albatros de casquet blanc. És un ocell d'hàbits pelàgics, cria únicament a les illes Chatham, dispersant-se pel Pacífic sud, des de l'est d'Austràlia fins a la costa occidental d'Amèrica del Sud. El seu estat de conservació, segons la Unió Internacional per a la Conservació de la Natura està catalogat com a vulnerable.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Termcat
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 196. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International «Thalassarche eremita». Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018 [Consulta: 18 setembre 2021].
# Abellerol de Malimba

L'abellerol de Malimba (Merops malimbicus) és una espècie d'ocell de la família dels meròpids (Meropidae) que habita la selva humida, especialment al llarg dels grans rius, a Costa d'Ivori, Burkina Faso, Ghana, Togo, Benín, Nigèria, sud-oest de Camerun i de la República Centreafricana, Guinea Equatorial, el Gabon, República del Congo i República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Termcat
# Alosa del Kordofan

L'alosa del Kordofan (Mirafra cordofanica) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae) que habita zones àrides des del sud de Mauritània, Mali i el Senegal i Gàmbia, cap a l'est, a través del sud de Níger i Txad fins al nord del Sudan.

## Referències

* ↑ «Alosa del Kordofan». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 27 febrer 2025(català)
* ↑ Fitxa de l'alosa de Kordofan a Birdguides Arxivat 2012-11-08 a Wayback Machine. Rev. 20/01/2013 (anglès)
# Takeo Fukuda

Takeo Fukuda (福田 赳夫, Fukuda Takeo, Takasaki, Gunma, 14 de gener de 1905 - 5 de juliol de 1995) fou un polític japonès i el 67è Primer Ministre del Japó des del 24 desembre 1976 fins al 7 de desembre de 1978.

## Biografia

Va néixer a la prefectura de Gunma i va estudiar a la Universitat Imperial de Tòquio. Abans i durant la Segona Guerra Mundial va ser com buròcrata en el Ministeri de Finances. Després de la guerra, va dirigir l'oficina general de comptabilitat.
El 1952 va ser elegit a la Cambra de Representants per al Tercer Districte de Gunma. Va ser elegit secretari del Partit Liberal Democràtic el 1957 i va exercir com a ministre d'Agricultura, Silvicultura i Pesca (1959 fins a 1969), fou Ministre de Finances (1969 fins a 1971), i Ministre d'Afers Exteriors (1971 - 1973) i Director de l'Agència de Planificació Econòmica (1974 fins a 1976). Va ser candidat a primer ministre el 1972, però va perdre davant Kakuei Tanaka.
Va arribar a la presidència del Partit Liberal Democràtic i fou Primer Ministre de mans de Takeo Miki, després de l'elecció de 1976. Va romandre en el càrrec, gràcies al suport de partits petits mantenint una majoria parlamentària. Malgrat que va ser considerat un conservador en la política exterior, Fukuda va tenir crítiques en acceptar les demandes d'un grup terrorista que va segrestar el Vol 472 de Japan Airlines, en considerar que la vida humana era el més important.
En un esforç d'acabar el sistema de faccions del PLD, va introduir les eleccions primàries dins del partit. Irònicament, en la primera elecció primària a finals de 1978, va ser derrotat per Masayoshi Ōhira, i va haver de renunciar com a Primer Ministre. Posteriorment, va ser un personatge important en la formació del Consell d'Interacció.
Es va retirar de la política el 1990 i va morir el 1995.
El seu fill gran, Yasuo Fukuda, fou Primer Ministre del Japó.
# Abeurador de Sant Guim de la Plana

L'Abeurador de Sant Guim de la Plana és una obra de Sant Guim de la Plana (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquest element està ubicat al darrere del castell de Sant Guim de la Plana, en una cantonada del carrer baixant. Es tracta d'un abeurador d'animals de pedra, que actualment juga una funció decorativa.
L'abeurador consta d'un frontal format per tres pedres rectangulars, al centre de les quals neix un brollador que té un canal que condueix l'aigua. Aquesta aigua cau en un abeurador rodó que té una altura i un diàmetre aproximat de mig metro.
L'únic material emprat en la construcció d'aquest element és la pedra picada.

## Referències

* 1 2 3 «Abeurador de Sant Guim de la Plana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 març 2019].
# Alpella Spor Kulübü

L'Alpella Spor Kulübü o Alpella BK, va ser un desaparegut club de bàsquet professional turc.
El club es va fundar com a successor del club Ülkerspor, després que la corporació Ülker, propietària i patrocinadora del club, decidís abolir-lo i passar a patrocinar el Fenerbahçe que es va conèixer llavors com Fenerbahçe Ülker.
L'Alpella va jugar la final de la Copa presidencial turca contra l'Efes Pilsen el 2006. També van jugar durant dos temporades a la Lliga turca de bàsquet de primer nivell, les temporades 2006-07 i 2007-08. Finalment, els seus drets de lliga van ser comprats pel Trabzonspor, després que el club fos descendit a la TB2L, després de la temporada 2007-08.

## Palmarès

* Copa presidencial turca
** Finalistes (1): 2006

## Referències

* ↑ «Men's Turkish Presidential Cup Champions». Arxivat de l'original el 2008-05-18. [Consulta: 12 desembre 2020].
# Gueuze

Gueuze (o Geuze) és un tipus de cervesa Lambic, una cervesa molt especial típica del sud de Flandes. És el resultat de barrejar una lambic jove (1 any d'edat) i una de vella (2-3 anys) i després embotellar-la per a una segona fermentació. Com que la lambic jove no està completament fermentada, conté sucres fermentables, que permeten que la segona fermentació es produeixi. Ha sigut reconeguda com a especialitat tradicional el 3 de desembre del 2008, als mateix decret que va reconèixer els panellets.
Com totes les cerveses lambic o de fermentació espontània té un sabor molt particular i molt diferent a tota la resta. D'una banda s'hi utilitzen llúpols antics per la qual cosa té poquíssims o cap dels sabors i aromes tradicionals de llúpol que es poden trobar en la majoria dels estils de cervesa. D'altra banda, els llevats salvatges propis de la fermentació espontània donen tons de sidra, de ranci, d'agre, d'àcid acètic o sobretot de làctic. Els darrers anys alguns fabricants de cervesa han afegit sucre a la seva gueuze per endolcir-la i fer-la més atractiva a un públic més ampli.
A causa del seu sabor més àcid, de la carbonatació i de la presentació tradicional en ampolles de cava, sovint se l'anomena "Xampany de Brussel·les".

## Referències

* ↑ «Reglamento (CE) n o 1204/2008 de la Comisión, de 3 de diciembre de 2008, relativo a la inscripción de determinadas denominaciones en el registro de especialidades tradicionales garantizadas establecido en el Reglamento (CE) n o 509/2006 del Consejo sobre las especialidades tradicionales garantizadas de los productos agrícolas y alimenticios (Versión codificada) Texto pertinente a efectos del EEE » (castellà), Diari Oficial de la Unió Europea, 4 de desembre del 2008

## Enllaços externs

* «Fitxes de degustació - Timmermans Gueuze Tradition», Cervesa en català, 21 de juny del 2012
* «Fitxes de degustació - Boon Gueuze à l'ancienne», Cervesa en català, 3 de setembre del 2012
# Apol·lo Strangford

L'Apol·lo Strangford o kuros de Anafi és una escultura tipus Curos que data dels anys 500 aC-490 aC i que va ser esculpida a la zona de les Cíclades, durant l'antiga Grècia.

## Origen

L'escultura es creu que procedeix d'Anafi, (grec: Ανάφη), una illa grega a les Cíclades, situada a l'est de l'illa de Thíra.

## Simbologia

La peça representa a un Curos (una estàtua d'un home jove, datada a partir del Període arcaic de l'art grec (650 al 500 aC). És un tipus d'escultura que fou freqüent durant els segles VIII - VI aC. L'equivalent femení són les korai (singular kore).

## Característiques

* Autor: Anònim, (tallers de les Cíclades, (Anafi).
* Estil: Època Arcaica grega.
* Material: Marbre.
* Altura: 101 centímetres.

## Conservació

La peça s'exposa de forma permanent al Museu Britànic, (Londres), encara que anteriorment pertanyia a la col·lecció de Percy Clinton Sydney Smythe, sisè vescomte de Strangford, ambaixador del seu país davant els reis de Portugal, en aquest país i a Brasil; és conegut a la història com Lord Strangford.
L'escultura té assignat el nombre d'inventari GR 1864.2-20.1, (escultura B 475).

## Referències

* 1 2 «The Strangford Apollo». British Museum. [Consulta: 30 desembre 2015].

## Enllaços externs

* → Pàgina de l'Apol·lo Strangford al Museu Britànic de Londres.
* → Pàgina d'Artehistoria
# Abiu

L'abiu (Pouteria caimito) és un arbre de fruit tropical de la zona de l'Amazones de Sud-amèrica. Fa de mitjana uns 11 m i d'alt però pot passar de 30 m. Les fulles van d'oblongues a el·líptiques, les flors són blanques i hermafrodites. La forma del fruit varia de rodó a oval, quan madura és exteriorment groc i de pell suau essent l'interior translúcid i blanc. El seu gust és de caramel.

## Usos

El fruit és comestible cru i en forma de iogurts i gelats, té propietats medicinals com antiinflamatori, antidiarreic, etc.

## Enllaços externs

* Abiu in Fruits of Warm Climates
* The Abiu Arxivat 2010-03-27 a Wayback Machine.
* Abiu Growing in the Florida Home Landscape Julia F. Morton
* Abiu Julia F. Morton
* Manual Of Tropical And Subtropical Fruits, free online chapter about abiu
# Alphubel

L'Alphubel és una muntanya de 4.206 metres que es troba a la regió del Valais a Suïssa.

## Enllaços externs

* «Camptocamp.org». [Consulta: 1r setembre 2011].
* «Summitpost.com» (en anglès). [Consulta: 1r setembre 2011].
Quatremils dels Alps :
Alps
Quatremils
categoria :
# Aposició

L'aposició és una funció sintàctica tradicional. Es tracta d'un sintagma nominal que complementa un nom, usualment entre comes o adjacent. Per exemple "carrer Balmes" està format per un nom i un altre nom que complementa el primer de forma adjacent, mentre que "París, capital de França" seria un exemple d'aposició amb comes. No hi ha un nombre màxim d'aposicions que poden complementar un nom, com es veu en les llargues tirallongues de títols nobiliaris. Només la memòria a curt termini, responsable de retenir la informació rellevant durant la frase, marca el límit. Aquesta memòria és més extensa en el cas del discurs escrit que en l'oral.
# Albergínia bonica

L'albergínia bonica és una varietat local que només es conrea a una desena d'hortes empordaneses. Aquesta varietat d'albergínia presenta una forma arrodonida-ovalada i una coloració morada molt fosca i brillant. La polpa és blanquinosa, amb petites llavors a l'interior, i té un característic gust suau, gens amargant. Aquesta hortalissa admet diverses preparacions, i una de les més comunes és fer-la escalivada al costat del pebrot i la ceba. També és freqüent cuinar-la farcida de carn i gratinada o fer-la arrebossada.

## Atributs i propietats nutricionals

El 92% de l'albergínia és aigua i, per tant, aporta poca energia. Destaca l'aportació de fibra sobretot si també s'utilitza la pell. Pel que fa als minerals, el potassi és el més abundant però també conté fòsfor, calci, magnesi i ferro. Les vitamines més destacables són la vitamina B₁₂ i la vitamina C.

## Referències

* ↑ Calls, Albert. Sa i català. Barcelona: Ara Llibres, 2014, p. 20-21. ISBN 978-84-15642--84-8.
* ↑ Contreras. pàg. 58.
* ↑ Albergínia bonica. «Gastroteca». Consorci de Comerç, Artesania i Moda de Catalunya Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].

## Bibliografia

* Contreras, Jesús; Juanjo Cáceres, Elena Espeitx. Els Productes de la terra. Generalitat de Catalunya. Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca, 2003. ISBN 84-393-6213-7.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Part de {{Cultura de Catalunya}} :
Companatges i condiments :