OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Edifici de la Bauhaus

L'Edifici de la Bauhaus és un edifici isolat a Dessau, construït entre 1923 i 1926 segons els plànols de Walter Gropius per a l'escola de disseny i d'arquitectura Bauhaus. Fou remodelat l'any 1976 i restaurat finalment entre el 1996 i el 2006.
# Zefram Cochrane

Zefram Cochrane és un personatge fictici de l'univers de la sèrie televisiva de ciència-ficció Star Trek, caracteritzat per l'actor estatunidenc James Cromwell.
És l'inventor del motor d'impuls l'any 2063. Aquest motor permet fer viatges a velocitats majors a la de la llum. Va néixer l'any 2030.
El caràcter de Cochrane era molt particular, d'acord amb Stark Trek: Primer Contacte. No obstant això, per a totes les generacions posteriors és considerat un dels més grans herois de la història.
Oficialment mor el 2117, després de desaparèixer a Alpha Centauri, però el 2267 és trobat pel Capità Kirk en un planetoide al que va ser transportat per una alienígena amb molts poders. Zefram i l'alienígena viuen en aquell planeta des de fa 150 any apartats de la resta d'humans.

## Referències

* Capítol Metamorfosi de Star Trek (sèrie original) i la pel·lícula Star Trek VIII: First Contact.

## Enllaços externs

* Web oficial - Zefram Cochrane Arxivat 2009-09-01 a Wayback Machine.
# Antiga Duana (Estrasburg)

L'Antiga Duana (s'Kaafhüs en alsacià) és un edifici del segle xiv ubicat a la Gran Illa d'Estrasburg, el centre històric de la capital alsaciana. L'edifici discorre per la riba esquerra de l'Ill, prop de la plaça Vieux-Marché-aux-Poissons i del museu històric de la ciutat L'estructura va ser classificada com Monument Històric pel govern francès en 1948.

## Història

Va ser construït en l'any 1358 i eixamplat en 1389. L'edifici va ser construït per instigació del gremi de barquers. Situat a la riba de l'Ill, es troba en un lloc conegut abans com a Salzhof -el pati de la sal- on s'emmagatzemaven els productes de la salina de Lorena. Aquesta casa comercial -Kaafhüs- va ser construïda per controlar, gravar i emmagatzemar les mercaderies que transiten pel Rin. Estava encapçalat pel Kaufhausherr escollit entre la gent del poble. Al llarg de l'Edat Mitjana, el comerç fluvial va ser un element essencial en el desenvolupament d'Estrasburg. Les mercaderies en trànsit van ser principalment tabac, vi i peix. El Kaafhüs també va acollir grans fires i va servir de casa de canvi de divises.
L'any 1401, la planta baixa de l'edifici va ser comprada pel carnisser Spanbett que hi tenia una fonda. En 1497 va ser devastat per un incendi durant la fira de Sant Joan. Va ser reconstruït el 1507 gràcies als fons de l'Œuvre Notre-Dame. Va ser ampliat per l'arquitecte municipal Boudhors l'any 1751. Les grues, operades per homes en "gàbies d'esquirol" i que daten del segle xiv, no van desaparèixer fins al segle xviii. Una darrera ampliació es va fer l'any 1781.
L'edifici va prendre el nom d'antiga duana l'any 1803 quan deixa de prestar aquest servei. Aleshores va ser utilitzat com a mercat del vi fins al 1842. S'hi va instal·lar una botiga de tabac de fulla el 1853. El 1897 es va convertir en la llotja del peix de la ciutat.
L'11 d'agost de 1944 els bombardejos dels Aliats van danyar seriosament l'edifici, el qual va estar en estat de ruïna durant dues dècades. Es va plantejar la construcció d'un aparcament o la construcció d'un edifici modern al lloc. L'antiga duana va ser finalment reconstruïda per l'arquitecte de la ciutat Robert Will entre 1962 i 1965, segons els plànols originals medievals, amb un estil molt lleugerament refinat. La restauració va ser inaugurada el 4 d'abril de 1966. La part central acull des d'eixe moment un restaurant tradicional, que es va incendiar en 2000 i reobert l'any següent. Fins a l'any 1998, la part est estava ocupada pel Museu d'Art Modern i Contemporani. Des del 2014 també allotja un mercat cobert de productes locals.

## Referències

* ↑ Ancienne douane, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.
* ↑ «HISTOIRE - Ancienne Douane». L'Ancienne Douane. [Consulta: 25 abril 2017].
* ↑ Recht, Roland; Klein, Jean-Pierre; Foessel, Georges. Connaître Strasbourg. Colmar: Éditions Alsatia, 1988, p. 135. ISBN 2-7032-0185-0.

## Enllaços externs

* Marie Marty: Quand l’Ancienne douane était le Rungis de Strasbourg, Rue89 Strasbourg, 24 de desembre 2015
# Atena pensativa

L'Atena pensativa és un relleu que data de l'any 460 aC i que va ser esculpit per algun artista dels tallers del'Àtica, regió de l'antiga Grècia, durant el Període clàssic de Grècia, seguint aquesta representació els cànons de l'estil sever, preàmbul del classicisme atenenc.

## Troballa

L'escultura va ser trobada l'any 1880 entre les ruïnes de l'Acròpoli d'Atenes, (Grècia).

## Simbologia

La peça representa a Atena. La deessa apareix en actitud pensativa vestida amb el peple i un casc corinti, amb el cap recolzat en la seva llança i estant situada de cara a una estela funerària. Algunes interpretacions d'aquesta representació asseguren que s'hi mostra a la deessa apesarada mentre llegeix una estela commemorativa de la destrucció d'Atenes durant les guerres mèdiques.

## Característiques

* Autor: Anònim, (tallers d'Àtica).
* Estil: Escultura grega clàssica, estil sever.
* Material: Marbre.
* Altura: 48 centímetres.
* Abillament d'Atena: peple (del llatí peplum, al seu torn del grec πέπλος) és una túnica femenina de l'antiga Grècia, llança i casc corinti.

## Conservació

La peça s'exposa de forma permanent al Museu de l'Acròpoli d'Atenes, (Grècia), on té assignat el número 695 a l'inventari.

## Fonts

* → Web oficial del Museu de l'Acròpoli d'Atenes.
* → Pàgina del relleu atena pensativa a Artehistoria
# Encapsulat dels circuits integrats

L'encapsulat dels circuits integrats, en anglès integrated circuit packaging, és el conjunt material que s'utilitza per protegir un circuit integrat, normalitzar la separació entre terminals i afavorir una bona refrigeració.
L'encapsulat dels circuits integrats va aparèixer per primer cop a la dècada dels 60 i va evolucionar molt ràpidament. Actualment n'hi ha desenes de tipus i incorporen coneixements de camps molt diversos: materials, transferència de calor, electromagnetisme, fatiga mecànica…

## Tipus d'encapsulat comuns

Els tipus d'encapsulat més utilitzats es poden resumir a la taula següent:
| Encapsulat (Packaging) | Acrònim | Tipus de muntatge | Descripció |
| Dual in-line package | DIL/DIP | Muntatge directe o amb sòcol a plaques perforades | Dues files de terminals (màxim 64) |
| Pin grid array | PGA | Muntatge directe o amb sòcol a plaques perforades | Matriu de terminals (màxim ~600) |
| Small Outline Integrated Circuit | SOIC | Muntatge directe a plaques de muntatge superficial | DIP amb terminals plans |
| Quad Flat Package | QFP | Muntatge directe a plaques de muntatge superficial | Quadrats. Terminals plans a tots els costats (màxim ~250) |
| Lead Chip Carrier | LCC | Per a plaques amb orificis (amb sòcol) o superficials (muntatge directe) | Quadrats. Terminals doblegats a tots els costats (màxim ~100) |
| Ball grid array | BGA | Muntatge directe a plaques de muntatge superficial | Matriu quadrada de punts de soldadura (màxim ~100) |
| Quad-FLat No-leads | QFN | Muntatge directe a plaques de muntatge superficial | Quadrats. SENSE Terminals (màxim ~250) |
| Chip on Board | CoB | Muntatge del die directament sobre el circuit imprès | Vegeu Fig.2 |
| Chip-scale package | CSP | Muntatge del die directament sobre l'encapsulat | S'aconsegueixen mides similars als die. |
| Package on package | PoP | Muntatge de circuits integrats apilats en disposició vertical. | S'aconsegueixen major densitat de components. |

## Referències

* 1 2 Mandado i Mandado, 2008, p. 478.
* ↑ Jamnia, 2009, p. 2.
* ↑ Mandado i Mandado, 2008, p. 481.

## Bibliografia

* Jamnia, Ali. Practical guide to the packaging of electronics. Thermal and mechanical design and analysis (en anglès). Boca Raton: CRC Press, 2009, p. 306. ISBN 978-1-4200-6531-2.
* Blackwell, Glenn R. The Electronic Packaging Handbook (en anglès). Boca Raton: CRC Press, 2000, p. 607. ISBN 0-8493-8591-1.
* Mandado, Enrique; Mandado, Yago. Sistemes electrònics digitals. Barcelona: Marcombo, 2008, p. 478-481. ISBN 978-84-267-1487-9.

## Vegeu també

* Oblia de silici
* Dau (circuit integrat)
* Sòcol de CPU
* Joc de xips
* Resistència contra la radiació
* Sala blanca

## Enllaços externs

* PDF del Massachusetts Institute of Technology: Packaging (anglès)
# Edifici de la Caixa de Pensions (Figueres)

L'Edifici de la Caixa de Pensions és una construcció del municipi de Figueres (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici situat a davant de la plaça de la Palmera. És un edifici exempt per tres dels costats. La planta baixa està destinada a oficines bancàries i biblioteca. Presenta un encoixinat amb tres portals d'arcs de mig punt i dues finestres per banda. Les altres dues façanes presenten finestres, i la de la dreta un portal d'accés a la biblioteca i als habitatges. Les tres plantes s'ordenen basant-se en un cos central d'ordre corinti. A la primera planta, el cos central presenta balconada seguida i dos balcons a cada lateral. La segona planta, balconada correguda i finestres laterals. A la tercera planta tot són finestres. El cos central queda rematat per un timpà i entaulament. La coberta és per terrassa. Forma part del conjunt urbanístic de la plaça de la Palmera, una façana lateral dona a la plaça Escorxador.

## Història

El 1951 s'inaugura la nova Biblioteca pública amb un Saló per conferències; en aquest edifici de la Caixa, que era acabat de fer i substituïa a l'antiga Caixa del carrer de Sant Pere. Forma part del conjunt urbanístic de la Plaça de la Palmera i una façana lateral dona a la plaça de l'Escorxador. Els rètols de la Caixa degraden el conjunt arquitectònic i l'entorn.

## Referències

* 1 2 3 4
# Arquebisbat de les Esglésies russes a l'Europa occidental

L'Arquebisbat de les Esglésies russes a l'Europa occidental una diòcesi amb un estatus especial dins del Patriarcat de Moscou. Amb seu a París, ha agrupat a l'Europa occidental (essencialment França) a parròquies ortodoxes russes que durant el segle XX es van desvincular del Patriarcat de Moscou. Sota la jurisdicció d'aquest arquebisbat, destaquen la Catedral Alexandre Nevski i l'Institut de teologia ortodoxa Saint-Serge.

## Història

L'Exarcat té els seus orígens en la Metròpoli d'Europa Occidental de l'Església Ortodoxa Russa, que establí el Patriarca Tikhon. A finals de 1930, el metropolità Eulogi Georgievsky desvinculà les parròquies de la jurisdicció del Patriarcat de Moscou, a causa dels problemes interns que l'Església russa patí arran de la repressió i control de l'era soviètica. No acceptant tampoc la legitimitat de l'Església Ortodoxa Russa a l'exili, les parròquies van quedar aleshores sota protecció del Patriarcat de Constantinoble. L'exarcat fou tancat el 1966 pel Patriarca Anteàgores, assenyalant que la jurisdicció obeïa a raons provisionals que ja no la feien necessària. El mateix patriarca el va reinstaurar el 22 de gener de 1971, de nou sota la protecció del Patriarcat de Constantinoble, però amb autonomia d'organització interna. Aquest estatut va ser beneït pel Patriarca Bartomeu I el 19 de juny de 1999, reconeixent per a l'exarcat la plena autonomia de l'Arxidiòcesi en termes administratius, pastorals i materials. L'any 2006, l'exarcat va incorporar el Vicariat de la Gran Bretanya i Irlanda.

## Referències

* ↑ Bea, Emília Maria Skobtsov. Una emigrant morta als camps de concentració nazis, 2004, Publicacions de l'Abadia de Montserrat, p.31, ISBN 84-8415-654-0
* ↑ Masoliver, Juan Ramon La unión de las Iglesias orientales, La Vanguardia, 28 de gener 1936, p.9 (data d'accés: 29-09-09).
* ↑ Presentation of the Archdiocese:Brief history Arxivat 2016-03-20 a Wayback Machine., Web de l'exarcat

## Enllaços externs

* http://www.exarchat.eu/
* Institut de teologia ortodoxa Saint-Sege
# Antiga Presó (Arnes)

L'Antiga Presó és una obra d'Arnes (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Ocupa part del primitiu castell i el seu ús com a presó durà fins al principi del segle xx. L'estat actual és molt alterat en haver estat utilitzat com a habitatge. Els seus murs són de carreu sobre terreny rocós. Han estat obertes finestres i balcons, així com revocades moltes parts.
Fins fa molt pocs anys existia la seva porta d'accés original amb escala i arcada apuntada.

## Referències

* 1 2 «Antiga Presó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Antiga Presó». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Atenció sociosanitària

L'atenció sociosanitària va adreçada a aquells pacients que per les seves característiques comporten un problema social sobreafegit al de la seva patologia. Inclouen bàsicament els grups següents: persones grans, malalts crònics amb dependència i pacients en situació terminal.
L'atenció sociosanitària, s'adreça també als malalts amb demència, les cures pal·liatives i l'atenció a les persones amb malaltia crònica evolutiva i tendent a la discapacitat. En definitiva, és un tipus d'assistència adreçat a les persones dependents, no autosuficients a nivell funcional i que requereixen un ajut, vigilància o cura especial.
A Catalunya, el Servei Català de la Salut garanteix l'atenció sociosanitària pública a través dels centres sociosanitaris que inclouen diversos recursos d'internament destinats a persones que necessiten una atenció de tipus geriàtrica o psicogeriàtrica. A la vegada, promou el desenvolupament de programes d'atenció sanitària a la gent gran que siguin flexibles, que s'adaptin a les necessitats de la persona i del seu entorn. L'objectiu és la permanència de les persones grans al seu domicili amb la millor qualitat de vida i autonomia possible.

## Enllaços externs

* Servei Català de la Salut
* «Atenció sociosanitària», al web de la Generalitat de Catalunya

## Referències

* ↑ Casals i Arnau, Alícia. «Atenció sociosanitària». A: Intervenció social en l'atenció sociosanitària i residencial. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2005, p. 14-16 (Vol 157 de «Materials»). ISBN 9788449024030.
# Enciclopèdia Nacional Azerbaidjanesa

L'Enciclopèdia Nacional Azerbaidjanesa (en àzeri, Azərbaycan Milli Ensiklopediyası) és una enciclopèdia universal que s'està publicant des del 2007 a Bakú.

## Història

El primer intent de publicar una enciclopèdia azerbaidjanesa fou al principi del segle xx, però no va reeixir.
El 30 de desembre de 1965 es decretà l'ordre de publicar l'Enciclopèdia Soviètica Azerbaidjanesa, però el primer volum no aparegué fins al 1970, i després se suspengué la publicació perquè no s'ajustava als criteris legals del règim soviètic. Ja d'acord amb l'ordre de publicació, el 1975 i fins al 1987 es va reprendre l'enciclopèdia des del principi, i es va completar tota, substituint fins i tot el volum previ.
Després de la independència, un nou decret datat el 30 de maig del 2000 ordenà la publicació d'una nova Enciclopèdia Nacional Azerbaidjanesa. A més, el 5 de maig del 2004, fou establert per decret presidencial el Centre de Recerca de l'Enciclopèdia Nacional Azerbaidjanesa, encarregat de la redacció i de la publicació de l'obra. L'Acadèmia Nacional de Ciències de l'Azerbaidjan tutela l'enciclopèdia. Les 25.000 primeres còpies, editades per Sherg-Gerb, foren lliurades gratuïtament a les biblioteques i altres entitats.
El 2007 es publicà el volum especial Azerbaijan. A continuació, el 2009 va sortir el primer volum de l'Enciclopèdia Nacional Azerbaidjanesa. Hi ha la intenció de treure un total de 20 volums de l'enciclopèdia, amb entre 800 i 900 pàgines cadascun. S'imprimiran 30.000 còpies de cada volum.

## Edicions
### Versió russa

Es van treure 5.000 exemplars d'una versió de l'enciclopèdia en llengua russa. Es tracta d'una miscel·lània general sobre Azerbaidjan, que conté informació sobre història, cultura, literatura, ciència i educació del país.
I el 2012 es va publicar a Alemanya un volum especial en rus.

### Altres edicions

* Azərbaycan — Enciclopèdia Nacional Azerbaidjanesa — ISBN 978-9952-441-01-7.
* A – Argelander — Enciclopèdia Nacional Azerbaidjanesa — ISBN 978-9952-441-02-4.
* Argentina – Babilik — Enciclopèdia Nacional Azerbaidjanesa — ISBN 978-9952-441-05-5.
* Babilistan – Bəzirxana — Enciclopèdia Nacional Azerbaidjanesa — ISBN 978-9952-441-07-9.
* Bəzirxana – Brünel — Enciclopèdia Nacional Azerbaidjanesa — ISBN 978-9952-441-03-1.
* Büssel – Çimli-podzol torpaqlar — Enciclopèdia Nacional Azerbaidjanesa — ISBN 978-9952-441-10-9.
* Çin – Dərk — Enciclopèdia Nacional Azerbaidjanesa — ISBN 978-9952-441-11-6.

## Referències

* ↑ «Azərbaycan Milli Ensiklopediyası ELMİ MƏRKƏZİ». [Consulta: 14 gener 2019].
* ↑ «В Баку состоялось открытие Научного центра «Азербайджанская национальная энциклопедия»». [Consulta: 14 gener 2019].
* ↑ «AZƏRBAYCAN MİLLİ ENSİKLOPEDİYASI». [Consulta: 14 gener 2019].
* ↑ «Азербайджанская Национальная энциклопедия отпраздновала свой 50-летний юбилей ВИДЕО» (en rus). [Consulta: 14 gener 2019].
# Edifici de la Cooperativa (Sant Joan de les Abadesses)

L'Edifici de la Cooperativa és una obra de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici que consta de baixos i dos pisos, i ocupen bona part dels carrers Comamala, Asprer i Talrich i amb una façana principal que dona al carrer Corriols. Actualment sols està en funcionament el cafè que ocupa la part del primer pis que té la façana al carrer Corriols, la resta està abandonat. En els baixos hi havia la botiga, l'entrada, la sala de matança i el magatzem. En el primer pis el cafè, el ball, mentre el segon pis fa molts anys que es troba en desús. La coberta és amb teules. És típica la columna que hi ha al centre de la gran sala del cafè, també són remarcables totes les façanes principalment les baranes dels balcons i les motllures de decoració que hi ha sobre totes les obertures, finestres i balcons, de variades representacions (fulles, brots de raïm). A la façana principal hi ha una finestra de forma de punt d'ametlla i un nínxol on tradicionalment hi havia una imatge de Sant Joan, i al redós el lloc on s'hi posaven els banderins de l'entitat.

## Història

L'any 1910, 22 veïns varen fundar "la Cooperativa de Consuma la Constancia Sanjuanina". Aviat varen obtenir molts bons resultats i el 1920 compren l'edifici del carrer Corriols així com algunes cases annexes a aquest edifici del carrer Comamala, fins que el 1927 hi varen inaugurar una sala de ball. Tot el que varen comprar ho varen remodelar o reconstruir amb el mateix estil (propi dels anys vint del segle xx, en què les obres d'edificis de corporacions es solien fer amb unes ornamentacions a catàleg). Per la guerra, la junta va anar modificant els interiors d'acord amb les necessitats del moment (botiga, bar, etc.), arribant al màxim d'activitat comercial als anys seixanta, del mateix segle, quan sense deixar de ser Cooperativa dels socis era també economat de la fàbrica J. Espona. El primer que va començar a decaure fou el funcionament de la sala de ball, va seguir un desinterès del socis i es va fusionar amb una cadena de Cooperatives canviant tota l'organització i actualment solament funciona el bar.

## Referències

* 1 2
# Arqueoceratop

L'arqueoceratop (Archaeoceratops, "cara banyuda primitiva") és un gènere de dinosaure ceratop basal que va viure al Cretaci inferior (Aptià). Les seves restes fòssils s'han trobat a la Xina. Sembla que era bípede i d'una longitud aproximada d'un metre. A diferència de ceratopsians més tardans, no presentava banyes i només tenia un petit collar ossi projectant-se cap endarrere del seu cap.
# Antiga caserna (Sant Hilari Sacalm)

L'Antiga caserna és una obra eclèctica de Sant Hilari Sacalm (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat al nucli urbà, a la carretera d'Arbúcies, número 6.
Té tres plantes i la coberta és en teula àrab.
A la planta baixa hi ha tres portals, dos d'ells d'entrada, en arc de mig punt. Les finestres dels pisos tenen un balcó que ocupa gairebé tota la façana, i tres obertures rectangulars que tenen un guardapols amb decoracions de guix florals.
La façana té un encoixinat. Les motllures estan pintades en color gris i groc i la resta en color groc.

## Història

Fins fa relativament poc l'edifici era caserna de la Guàrdia Civil, actualment hi ha un casal per a joves.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Antiga caserna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Andónios Pavlidis

Andónios Pavlidis (grec: Αντώνιος Παυλίδης) (Grècia, 1 d'abril de 1993) és un jugador d'escacs grec que té el títol de Gran Mestre Internacional des de 2014.
A la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2022, hi tenia un Elo de 2537 punts, cosa que en feia el jugador número 6 (en actiu) de Grècia. El seu màxim Elo va ser de 2564 punts, a la llista del juliol de 2018.
Ha estat guanyador del campionat d'escacs de Grècia en tres ocasions: 2011, 2012 i 2016. El 2018 va participar en l'Olimpíada d'Escacs de 2018 a Batum, Geòrgia. A Alemanya va jugar amb l'equip SG Speyer-Schwegenheim la temporada 2019-2020. El 2010 la Federació Internacional d'Escacs li va atorgar el títol de Mestre Internacional d'escacs (MI) i el 2014 el títol de Gran Mestre Internacional (GM). És autor del llibre The Silician Taimanov, publicat el juny de 2019.

## Referències

* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Grècia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 1r gener 2022].
* ↑ Evolució Elo d'Antonios Pavlidis «FIDE» (en anglès). [Consulta: 1r gener 2022].
* ↑ «Fitxa d'Antonios Pavlidis a la web de la Federació Internacional d'Escacs» (en anglès). [Consulta: 10 juliol 2021].
* ↑ «The Silician Taimanov» (en anglès). [Consulta: 10 juliol 2021].
# Endodiogènia

L'endodiogènia és un procés de reproducció asexual, utilitzada per protozous paràsits com ara Toxoplasma gondii. Implica un procés inusual en què dues cèl·lules filles són produïdes dins una cèl·lula mare, que seguidament és consumida per la descendència abans de separar-se.

## Referències

* Introduction to Animal Parasitology; tercera edició; Smyth; 1976
# Edifici de la Punxa

L'Edifici de la Punxa és un monument noucentista del municipi de Tarragona protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Destaca singularment dins la principal via de la ciutat aquest edifici aïllat de planta irregular que dona a tres importants avingudes i marca el límit de la Rambla Nova amb l'eixample de la nova Tarragona. Té semisoterrani, planta baixa i tres pisos, amb un més a la torre, coberta cònica de pissarra, de tipus gòtic. És una de les tres torres que hi ha a la Rambla.
Als murs es veuen materials prefabricats de ciment tractats com si fossin pedra. L'edifici, en conjunt, té un aire clàssic: columnes, muntants de finestres i balcons, llindes i frontons, successió d'arcades de mig punt a les finestres superiors, cornises, balustrades, etc.

## Història

No ha canviat la funció per la qual va ser construït, si bé el 1940, prèvia remodelació interior, s'instal·là en el local comercial la Comissaria de Policia.
Fou el primer edifici de la ciutat en el qual s'instal·là un ascensor.
Avui en dia és la seu de la Cambra Oficial de Comerç, Indústria i Navegació de Tarragona.

## Referències

* 1 2 3 4