OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rodrigo Areias

Rodrigo Areias (* 1978) és un director de cinema i productor de cinema portuguès.

## Vida

Va assistir a l'Escola Superior de Belas Artes de la Universitat de Porto, abans de completar una especialització de direcció a Nova York. Com a músic aficionat, els seus vincles amb la música són forts. Va gravar repetidament vídeoclips per a diversos artistes, inclosos WrayGunn, Rita Redshoes i The Legendary Tigerman, que va i va gravar la Banda sonora de la seva pel·lícula Tebas.
El curtmetratge d'Areias Corrente va guanyar una sèrie de premis a Portugal i Brasil, entre ells el Premi del Públic i el Premi a la Millor Pel·lícula al festival de curtmetratge Curtas Vila do Conde. El seu idiosincràtic "western portuguès" Estrada de Palha (2012) fou estrenada al 47è Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary i va ser nominada a la millor pel·lícula al festival de cinema Caminhos do Cinema Português. La pel·lícula va rebre certa atenció. Va ser presentat en una gira per diverses institucions culturals de Portugal, acompanyat en directe per Rita Redshoes i The Legendary Tigerman, també a la seva estrena al festival de cinema Curtas-Vila-do-Conde.
El 2019 va estrenar Surdina, que va guanyar els premis a la millor pel·lícula, millor fotografia i millor banda sonora al Festival Internacional de Cinema de Girona. La seva següent pel·lícula, Vencidos da vida, va participar en la XXXVI edició de la Mostra de València. El 2024 va estrenar O pior homem de Londres.

## Filmografia (selecció)

* 2003: Tempo Suspenso/Explosão Introspectiva (curtmetratge, també productor i guió)
* 2007: D.Afonso Henriques (TV)
* 2007: Tebas (també productor i guionista)
* 2008: Corrente (curtmetratge, també productor i guió)
* 2012: Estrada de Palha (també productor i guionista)
* 2019: Surdina
* 2021: Vencidos da vida
* 2024: O Pior Homem de Londres

## Referències

* ↑ Biografia a sensacine.mx
* ↑ http://ipsilon.publico.pt/musica/texto.aspx?id=244016
* ↑ Hay Road: rumbo a la desobediencia civil per Domenico La Porta, cineuropa.org
* ↑ Filme Surdina de Rodrigo Areias ganha três prémios em festival catalão, publico.pt, 8 de novembre de 2020
* ↑ La Mostra de València vuelve a surcar el Mediterráneo por Alfonso Rivera, cineuropa.org, 14 d'octubre de 2021
* ↑ Crítica: O pior homem de Londres, per Teresa Vieira, cineuropa.org, 6 de febrer de 2024
# Ajuntament d'Alcoi

L'Ajuntament d'Alcoi és la institució que s'encarrega de governar la ciutat i municipi d'Alcoi. L'ajuntament està format pel Ple Municipal, que fa la tasca legislativa, i la Junta de Govern, que fa la tasca executiva. Està presidit pel corresponent alcalde d'Alcoi, que és triat democràticament per sufragi universal. Actualment, el càrrec d'Alcalde-President del municipi l'exerceix Antoni Francés Pérez, del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSPV-PSOE). L'organisme té la seua seu a la casa consistorial d'Alcoi.

## Poder legislatiu

El Ple de l'Ajuntament és l'òrgan de màxima representació política de la ciutadania al Govern Municipal. Assumeix de manera directa la representació de la col·lectivitat i en el seu nom es decideix sobre les qüestions més importants i transcendentes del Govern de la ciutat.
Els regidors de l'Ajuntament d'Alcoi s'escullen per sufragi universal en eleccions celebrades cada quatre anys. El sistema D'Hondt és el mètode electoral que s'utilitza a Espanya, per repartir els regidors dels ajuntaments, de manera aproximadament proporcional als vots obtinguts per les candidatures.
Regidors Municipals 2019-2023 :
| PSPV-PSOE | PPCV | Compromís | C's | Podem | GA | Vox |
| Antoni Francés Pérez Jordi Martínez Juan Lorena Zamora Jimeno Vanessa Moltó Moncho Alberto Belda Ripoll Jorge Silvestre Jover María de Gracia Gomis María Baca Nicolás Raül Llopis Palmer Teresa Sanjuán Oltra Jorge Segura Alcaraz Carolina Ortiz Pineda | Enrique Ruiz Doménech Lirios García González Francisco Cantó Coloma Amalia Payá Arsis | Mario Ivorra Torregrosa Elisa Guillem de la Cruz | Rosa María García González Marcos Martínez Coloma | Cristian Santiago de Jesús Aarón Ferrándiz Santamaría | Sandra Obiol Francés Pablo González Gimeno | David Abad Giner |

## Poder executiu

| Àrea | Titulars |
| Àrea | 2019-2023 |
| Primer Tinent d'Alcalde | Jordi Martínez Juan (PSPV-PSOE) |
| Segon Tinent d'Alcalde | Lorena Zamorano Gimeno (PSPV-PSOE) |
| Tercer Tinent d'Alcalde | Vanessa Moltó Moncho (PSPV-PSOE) |
| Quart Tinent d'Alcalde | Alberto Belda Ripoll (PSPV-PSOE) |
| Cinqué Tinent d'Alcalde | Jordi Silvestre Jover (PSPV-PSOE) |
L'alcalde de la ciutat, Toni Francés, és també el president de la Junta de Govern Local, per la qual cosa és l'encarregat de nomenar als altres membres de la mateixa, el nombre de la qual no pot ser superior al terç del nombre legal de membres de la Corporació. Cal destacar que l'alcalde pot nomenar com a membres de la Junta de Govern Local també a persones que no siguin regidors.

## Referències

* ↑ https://www.alcoi.org/ca/ayuntamiento/Corporacion/composicion_corporacion.html
* ↑ https://www.alcoi.org/ca/ayuntamiento/Corporacion/
* ↑ https://www.alcoi.org/ca/ayuntamiento/Gobierno/
* ↑ https://www.alcoi.org/ca/ayuntamiento/Alcalde/

## Enllaços externs

* Ajuntament d'Alcoi - Lloc web oficial
# Viktoria Modesta

Viktoria Modesta Moskalova (Daugavpils, 25 de febrer de 1988) és una cantant, compositora i model britànica. A causa d'una negligència mèdica en el moment del seu naixement, Moskalova va passar la major part de la seva infància als hospitals. Aquest accident va donar lloc a un llarg problema amb la seva cama esquerra. El 2007, va tenir una amputació voluntària per sota del genoll de la cama per millorar la seva mobilitat i salvaguardar la seva salut futura. És coneguda per haver desfilat com a model, carrera que va començar als quinze anys. Ha aparegut en portades de revistes de subcultura, com Bizarre i Skin Two. El seu retrat nu fet per James Stroud va ser exhibit a la National Portrait Gallery. El 28 de maig de 2012 Moskalova va llançar un disc musical en solitari: "Only You".

## Referències

* ↑ Viktoria Modesta Moskalova: The Modern Perception Of Altered Beauty
* ↑ Article by Nadia Lev, Coilhouse Online Magazine
* ↑ 'Christmas Issue' 2009
* ↑ June issue 2008
* ↑ SKINTWO issue 58
* ↑ «Moskalova's nude portrait». Arxivat de l'original el 2011-11-08. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ Only You on iTunes
* ↑ «iD magazine article». Arxivat de l'original el 2012-10-28. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Joan Peytaví i Deixona

Joan Peytaví i Deixona (Perpinyà, 1 d'abril del 1968) és un historiador, catedràtic, professor, investigador i divulgador català. Natural de Forques (Rosselló) i d'ascendència vallespirana, va cursar la llicenciatura en Història a la Universitat de Perpinyà Via Domícia. Posteriorment, va cursar estudis de màster a la Universitat Paul Valéry de Montpeller i es doctorà altra volta a Perpinyà. Va exercir durant molts anys de professor a un institut de la vila de Ceret, abans d'esdevenir catedràtic a l'Institut Franco-Català Transfronterer.
Ha desenvolupat una importantíssima labor com a investigador i divulgador, i ha destacat especialment en els camps de l'onomàstica, la toponímia, la demografia i la sociolingüística.
És membre numerari de la Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans del 2005 ençà.

## Obra

Els seus títols més rellevants inclouen:
* La família nord-catalana: Matrimonis i patrimonis (s. XVI-XVIII)
* Catalans i occitans a la Catalunya del Nord moderna (comtats de Rosselló i Cerdanya, s. XVI-XVII)
* El manual de 1700 de Jaume Esteve, notari de Perpinyà
* Evolució demogràfica i catalanitat a la Catalunya del Nord contemporània: una reflexió actual sobre clixés i realitats
* Els noms de família a la muntanya nord-catalana del segle xviii. Elements per a una geografia dels patrònims
* Antroponímia, poblament i immigració a la Catalunya moderna: De la identitat patronímica als comtats catalans (s. XVI-XVIII)

## Referències

* ↑ «Joan Peytaví Deixona». Universitat de Girona. [Consulta: 8 setembre 2020].
* ↑ «Joan Peytaví Deixona». Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 17 agost 2020].

## Enllaços externs

* Joan Peytaví. "La llengua que vull". 2-04-2014
# Coberta (desambiguació)

«Coberta» té aquests significats:
* Construcció, coberta (arquitectura), element constructiu que protegeix els edificis a la part superior.
* Enquadernació, Coberta cada una de les tapes que protegeixen un llibre, revista o altres documents.
* Coberta d'un disc, estoig, embolcall protector d'un disc.
* Roba del llit, flassada.
* Nàutica, Coberta de vaixell cada un dels pisos d'un vaixell.
* Topologia Coberta o recobriment, es refereix a una col·lecció de conjunts que en recobreix un altre de donat.
* Coberta, banda exterior d'un pneumàtic.
* Coberta de lona, tros de lona o tela forta que hom posa per a fer ombra, protegir de la intempèrie, cloure un espai, etc
# Regina Opisso

Regina Opisso i Sala (Tarragona, 21 de gener de 1876 - Barcelona, 7 de març de 1965) fou una periodista, escriptora, i musicòloga catalana. Filla del periodista Alfred Opisso i d'Antònia Sala Gil, i germana del dibuixant Ricard Opisso.

## Biografia

Com que procedia d'una família il·lustrada, no li va resultar difícil iniciar els seus passos en la literatura a través de la poesia, i ben aviat va compaginar les seves inquietuds culturals amb les col·laboracions a la premsa, tant a la catalana com a la que es feia a Madrid.
Tot i que una bona part del seu treball periodístic tenia com a eix les qüestions dedicades a les dones i a les criatures, com ho demostren les publicacions a Mujer, Las Noticias, El Diluvio Ilustrado i Or i Grana, també s'interessà per altres temes de caràcter cultural en revistes com Catalans, Art Novell, Mundo Gráfico, Lecturas i Menage (en aquesta última compartint plana amb els dibuixos del seu germà). Va escriure igualment en altres publicacions com Fèmina Art, Mujeres i a la revista Evolució, òrgan de la Lliga Femenina per la Pau i la Llibertat, d'Esquerra Republicana, on va signar articles d'opinió sobre temes quotidians.
El febrer de 1930, Ana Maria Martínez Sagi l'entrevista per a la revista Deportes i la presenta com a popular escriptora i conferenciant, i efectivament, una de les activitats destacades d'Opisso era ponunciar conferències arreu de Catalunya i també a l'Ateneu de Barcelona i al Politècnic de Barcelona. Va escriure moltes novel·les rosa que, durant la dècada del 1920, van aparèixer a La Novela Ideal, publicació de La Revista Blanca (editada per Frederica Montseny). L'any 1926 va publicar Mar adentro, amb pròleg de Carme Karr, a la col·lecció Novela Femenina, dins el segell fundat per Aurora Bertrana i Carme Monturiol.
En la dècada del 1940 va haver d'intensificar la producció d'aquesta mena de novel·les de quiosc per sobreviure. En va publicar una desena signades com a Rosa de Nancy i una altra com a Teresa Guzmán. Altres pseudònims que va fer servir van ser: Lisette, Rosa González i Diana Roldán. És autora d'una excel·lent traducció castellana de Les mil i una nits i en els últims anys de la seva vida va dedicar-se a les adaptacions literàries per a la joventut.

## Referències

* ↑ «A.H.A.T. llibres parroquials Sant Francesc d'Assís de Tarragona. Llibre II Baptismes (1874-1883) pàg.105 - imatge 210». A.H.A.T., 20-01-1876. [Consulta: 28 gener 2019].
* ↑ «Hemeroteca de La Vanguardia dia 21 de març de 1965 pàg. 37». La Vanguardia, 21-03-1965. [Consulta: 28 gener 2019].
* 1 2 3 4 5 6 «Regina Opisso Sala». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
* ↑ «La Novela Ideal (1925-1938) [Semblanza / Ignacio C. Soriano Jiménez]». Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes, 2016. [Consulta: 29 gener 2019].

## Bibliografia complementària

* Altés, Elvira (2007). Les periodistes en el temps de la República. Barcelona: Col·legi de Periodistes de Catalunya.
# Regular ordinary swedish meal time

Regular Ordinary Swedish Meal Time (ROSMT) és un show de cuina sueca. Els seus vídeos són coneguts per cuinar plats tradicionals del país amb violència, enfocat des d'un punt de vista humorístic. Aquests vídeos estan inspirats en un altre show de cuina anomenat Epic Meal Time, que és produït al Canadà. El juny de 2016 van cumular 96,2 milions de visites, amb una mitjana diària de 14.500 visites.
La sèrie es va començar a Umeå (Suècia) per Niclas Lundberg i Isaac Anklew. Van crear el primer èxit, Spaghetti Explosion que va motivar l'equip per crear un segon vídeo, Meatball Massacre, l'episodi més exitós el 2011 poc després de la seva publicació va tenir més de 3,6 milions de visites.

## Referències

* ↑ «Swedish Mealtime». Social Blade. [Consulta: 4 juny 2016].
* 1 2 O'Neill, Megan «Regular Ordinary Swedish Meal Time… Yup, It Exists». Social Times, 09-12-2011.
* ↑ Simmons, Andrew «Regular Ordinary Swedish Meal Time: Swedish Food, "Swedishly"» (en anglès). LA Weekly, 28-04-2011.
# Retinòsquisi

La retinòsquisi és una malaltia dels ulls que es caracteritza per la separació anormal de les capes neurosensorials de la retina, en general en la capa plexiforme externa, això comporta una pèrdua de visió en el camp visual corresponent en algunes formes rares. Les formes més comunes solen ser asimptomàtiques.

## Referències

* ↑ Cassin, B. and Solomon, S. Dictionary of Eye Terminology. Gainsville, Florida: Triad Publishing Company, 1990.

## Enllaços externs

* Paul A Sieving, et alii, «X-Linked Juvenile Retinoschisis», Gene Reviews, 24 d'octubre de 2003
* Grant M. Corner, «Retinoschisis», Patient Care, Kellog Eye Center
* «Retinoschisis» Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* «Retinoschisis»
# Laura Santullo

Laura Santullo (Montevideo, 1970) és una escriptora, guionista i actriu uruguaiana que resideix entre l'Uruguai i Mèxic.

## Ressenya biogràfica

Reconeguda internacionalment pel seu treball com a guionista, Laura Santullo conforma equip de treball amb el director de cinema Rodrigo Plá, qui a més és la seva parella. Tots dos són pares de dos fills Martín i Lucas.
La zona, La demora i Un monstruo de mil cabezas són adaptacions cinematogràfiques de relats escrits per ella mateixa.

## Obres

És guionista dels llargmetratges:
* La zona (2007)
* 30-30, curtmetratge que forma part del projecte de llargmetratge Revolución (2010)
* La demora (2012)
* Desierto abierto (2008), en col·laboració con Rodrigo Plá
* Un monstruo de mil cabezas (2015), en col·laboració con Rodrigo Plá
Té quatre llibres publicats:
* El otro lado, llibre de narracions (Fundación Rulfo y Banda Oriental a Uruguai, 2004)
* Un globo de Cantoya, conte per nens (Criatura Editora, 2012)
* Un monstruo de mil cabezas (Estuario a Uruguai i Planeta a Mèxic, 2013)
* El año de los secretos, novel·la infantil (Edelvives, 2013)

## Reconeixements

Com a guionista, ha rebut diversos reconeixements pel seu treball, entre ells dos Arieles (Academia de Artes y Ciencias Cinematográficas de la Argentina), el Mayahuel al Festival de Guadalajara, el premi a millor guió en el 13th Athens International Film Festival i en el Festival de Cinema de Lima. Va ser nominada pel Goya al millor guió adaptat a l'edició del 2007.
Com a escriptora, va rebre una menció honorífica en el Premi Anual de Literatura del MEC 2007 pel llibre de relats “El otro lado”.

## Referències

* 1 2 «Laura Santullo en Cine de Salón» p. Cinema 23, 12-03-2016. Arxivat de l'original el 16 de març de 2016. [Consulta: 13 març 2016]. Arxivat 2016-03-16 a Wayback Machine.
* ↑ Criatura Editora. «Laura Santullo». [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ «Laura Santullo» (en anglès). [Consulta: 23 març 2016].

## Enllaços externs

* Laura Santullo a autores.uy
* Laura Santullo en vídeo de Books from Uruguay Arxivat 2020-10-31 a Wayback Machine.
* Laura Santullo parlant sobre el seu procés d'escriptura entre el guió i la literatura.
# Ajuntament de Crespià

L'Ajuntament de Crespià és una obra de Crespià (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta quadrangular desenvolupat en planta baixa i pis. Les parets portants són de maçoneria, amb carreus a les cantonades de l'angle nord-est, on hi ha la part més antiga de l'edifici. La coberta és de teula àrab a dues vessants. L'accés des del carrer Major es realitza per l'antiga capella de l'hospital, amb una porta dovellada en forma d'arc de mig punt.

### Capella de santa Llúcia

Petita sala de planta quadrada i coberta amb volta de quatre punts, amb nervadures de pedra motllurada, que s'uneixen a la part central amb un medalló de pedra. Les parets són de maçoneria i la volta és enguixada. L'accés des del carrer presenta una petita porta amb dovelles de pedra en forma d'arc de mig punt i dues finestres laterals emmarcades per carreus. La sala es troba emplaçada a l'angle nord-est de l'edifici de l'antic hospital de Crespià.

## Història

De l'antic hospital queda una bonica sala gòtica, la Capella de Santa Llúcia i una modesta espadanya de rajol al capdamunt de la façana. La resta de l'edifici forma part de l'Ajuntament, dispensari i casal del poble. L'hospital ja existia l'any 1208 segons es dedueix del llevador fet el 1703. El 18 d'agost de 1845 arrenda a l'Ajuntament una habitació pel mestre del poble. En la segona meitat del segle xviii es feren diverses obres a l'edifici. Per manament del bisbe Tomàs de Lorenzana (1780) s'estableix que els administradors siguin el rector, un pagès i un menestral i que la durada del càrrec no sobrepassi els dos anys (1825). El 20 de maig de 1855 l'hospital de Crespià és afectat per la desamortització.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ajuntament de Crespià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juliol 2017].
# Aeroport Internacional Sky Harbor de Phoenix

L'Aeroport Internacional Sky Harbor de Phoenix (anglès: Phoenix Sky Harbor International Airport) (codi IATA: PHX, codi OACI: KPHX, FAA LID: PHX) és un aeroport internacional estatunidenc d'ús civil i militar que dona servei a la ciutat de Phoenix, a Arizona, i el més important d'aquest estat. És un dels centres de connexions d'American Airlines i també una base de Southwest Airlines. El 2021, Southwest va transportar un 35% de tots els seus passatgers, esdevenint la principal aerolínia de l'aeroport per davant d'American per primera vegada. Això fa que sigui un dels aeroports més transitats del món per moviment d'aeronaus, i a vegades també per tràfic de passatgers.
Adjacent a l'aeroport hi ha una base de la branca aèria de la Guàrdia Nacional d'Arizona anomenada Base Goldwater, i una esquadra (la 161 ARW) d'avions d'abastament Boeing KC-135 Stratotanker. També serveix com a base per a les Forces Aèries dels Estats Units d'Amèrica.
El nom d'Aeroport Sky Harbor el va posar l'any 1928 J. Parker Van Zandt, propietari d'una aerolínia turística anomenada Scenic Airways, però no se'n sap el motiu d'aquest nom. L'aeròdrom es va construir entre 1928 i 1929. Després del Crac del 1929, Scenic Airways va entrar en fallida i va vendre l'aeroport a Acme Investment Company, que va ser propietària de l'aroport fins a 1935, en què el govern municipal de Phoenix va comprar-lo per 100.000 dòlars.

## Referències

* ↑ FAA Airport Master Record for PHX (Form 5010 PDF), effective December 30, 2021
* ↑ «Sky Harbor airport stats».
* ↑ «Newsroom – Multimedia – American Airlines Group, Inc.». Arxivat de l'original el 2 maig 2018.
* ↑ Brodesky, Josh «Loss of a corporate headquarters may cost Phoenix jobs, prestige». The Dallas Morning News. The Arizona Republic, 15-02-2013. Arxivat 23 de setembre 2015 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 30 maig 2022].
* ↑ «Year to date Passenger Traffic». ACI, 22-06-2015. Arxivat de l'original el 29 gener 2017.
* ↑ «161st Air Refueling Wing». Arizona Air National Guard. Arxivat de l'original el 30 juny 2012.
* 1 2 Thompson, Clay «rbor-international-airport-get-its-name/ Valley 101: A Slightly Skewed Guide to Living in Arizona». The Arizona Republic, 14-01-2001.
* ↑ Thompson, Clay «Arizona 101: Sky Harbor Airport». The Arizona Republic, 24-03-2014.
* ↑ «1935 and The Farm – Sky Harbor's Early Years and Memories», 30-08-2010. Arxivat de l'original el 27 juny 2014.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (anglès) (castellà)
* Historial d'accidents de l'Aeroport Internacional Sky Harbor de Phoenix a Aviation Safety Network (anglès)
* Informació de l'aeroport del World Aero Data
# Taylan Antalyalı

Taylan Antalyalı (nascut el 8 de gener de 1995) és un futbolista professional turc que juga com a migcampista al Galatasaray.

## Carrera professional
### Gençlerbirliği

Taylan Antalyalı va ser transferit a l'equip de la Superlliga turca Gençlerbirliği SK abans de la temporada 2014-2015. Antalyalı va fer el seu debut professional en una derrota per 4-1 a la Süper Lig davant el Trabzonspor l'1 de desembre de 2014. Només va jugar dues vegades a la Superlliga durant la seva primera temporada amb aquest equip i cap partit a la segona temporada. Així que va ser cedit i es va incorporar al Kayseri Erciyesspor l'1 de febrer de 2016 a la 1. Lig. Va jugar 13 partits i va marcar una vegada. La temporada següent, va tornar a ser cedit per a un altre equip, el Hacettepe SK jugant 27 partits en aquest equip de la 2. Lig i marcant 2 gols.

### Erzurumspor

La seva bona actuació va posar un gran interès en el jugador i va signar, l'1 d'agost de 2017, com a agent lliure, un contracte de tres anys amb el BB Erzurumspor, que volia constituir un equip ambiciós amb l'objectiu de participar en la Superlliga a la final de la temporada 2017-18. Durant aquesta temporada 2017-2018 a la 1. Lig Taylan Antalyali va jugar 27 partits, va marcar 2 gols i va participar de manera eficient en un equip que acabà al 6è lloc i es va classificar per al play-off. Va jugar els tres partits del play-off, marcant durant el primer i participant en la victòria del seu equip a la Final contra el Gaziantep SK. La Super League va ser difícil per a l'equip, però Taylan Antalyali va jugar 31 partits i va marcar 6 gols. L'Erzurumspor va descendir a la 1. Lig.

### Galatasaray

El migcampista va començar la temporada següent a la 1. Lig durant tres partits abans de ser cedit al Galatasaray. Va signar un contracte de quatre anys amb el Galatasaray la temporada 2019-20 per 1 milió d'euros.

## Carrera internacional

Va debutar amb la selecció de futbol de Turquia el 24 de març de 2021 en una eliminatòria per a la Copa del Món 2022 contra els Països Baixos.

## Referències

* ↑ «TRABZONSPOR A.Ş. GENÇLERBİRLİĞİ - Maç Detayları TFF». www.tff.org.
* ↑ «Taylan Antalyalı Galatasaray'da». www.galatasaray.org, 02-09-2019.
* ↑ «Taylan Antalyalı Galatasaray'da». www.cnnturk.com, 02-09-2019.
* ↑ «Turkey v Netherlands game report». FIFA, 24-03-2021. Arxivat de l'original el 22 gener 2021.

## Enllaços externs

* Taylan Antalyalı a la TFF
* Taylan Antalyalı, Fitxa a Soccerway
* Taylan Antalyalı a National-Football-Teams.com (anglès)