OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mona Bates

Mona Bates (Burlington, 31 d'octubre de 1889 - Toronto, 29 de març de 1971) va ser una concertista i instructora de música canadenca.

## Biografia

Bates era filla dels doctors Frank De Witt Bates i Annabel (n. Grant) Bates. Va començar a tocar el piano als cinc anys d'edat. Va actuar en el seu primer recital públic dos anys més tard. Va estudiar música amb J. E. P. Aldous, Edward Fisher, Augustus Stephen Vogt i Viggo Kihl. Bates va assistir al Conservatori de Música de Toronto quan era nen i va ser l'estudiant més jove a ser nomenat graduat de "Primer Honor". Va començar a ensenyar a l'escola el 1912.

## Carrera

Bates va conèixer Ernest Hutcheson el 1916 mentre estava a Nova York a Chautauqua. Va estudiar amb ell i va treballar com a assistent a la Juilliard School. Durant la Primera Guerra Mundial va jugar en campaments de soldats al Canadà i als Estats Units. Bates va debutar a la ciutat de Nova York a l'"Aeolian Hall" el 9 d'abril de 1920, on el New York Times va assenyalar que rebia "aplaudiments freqüents i sincers". Va actuar com a solista amb la "Lewisohn Stadium Orchestra" i la "Nova York Orquestra Simfònica". Va continuar de gira internacional actuant a Londres, Budapest, Viena i París. Bates va ser citat al "Toronto Daily Star" dient que l'experiència de tocar un arranjament musical a Budapest preparat pel comte Apponyi al piano de Franz Liszt "un dels moments més orgullosos de la meva vida". Mentre feia gira per Europa, sovint actuava fent servir el nom Anom Setab, una grafia inversa del seu nom, per semblar més exòtica. L'escola funcionava des d'una antiga mansió de la família Massey al carrer Jarvis. Els seus estudiants incloïen Margaret Miller Brown, George Crum, Marian Grudeff, Clifford Poole i Naomi Yanova. El 1931, va establir el "Ten Piano Ensemble", que estava afiliat al Musical Manifesto Group de Toronto. Durant la guerra, els dos grups van fer concerts per entretenir els soldats i recaptar diners per a la Creu Roja. A més de dirigir l'escola, Bates va ser membre del comitè de dones de l'Orquestra Simfònica de Toronto i de l'Associació de Professors de Música d'Ontario.

## Mort

Bates va morir a Toronto el 29 de març de 1971 a causa de la malaltia de Pakinson, després d'haver-se jubilat quatre anys abans a causa de la malaltia. En un obituari sobre la vida de Bates, el "Toronto Daily Star" es va referir a ella com "la primera pianista de fama internacional del Canadà".

## Referències

* 1 2 3 «Bates, Mona.». Elizabeth Long fonds.Biographies of Women Bates,Mona.. University Avenue West. [Consulta: 6 març 2024]. .
* 1 2 3 4 "Opinions of the Press: What New York Thinks of Mona Bates". Musical Courier. 81: 38. 1920.
* 1 2 Butcher, Alan D. Unlikely paradise : the life of Frances Gage. Toronto [Ont.]: Dundurn Press, 2010, p. 48. ISBN 9781770706163.
* 1 2 3 4 Mona Bates, 81, famed piano teacher". Toronto Daily Star. March 30, 1971. p. 27.
* 1 2 3 4 5 6 Mason, Mary Willan. «Mona Bates». www.thecanadianencyclopedia.ca. [Consulta: 7 gener 2022].
* ↑ «Mona Bates, Pianist, Makes Debut.». New York Times, 10-04-1920, p. 20.
* ↑ "Toronto Pianist Wins Much Praise Abroad". Toronto Daily Star. August 4, 1925. p. 16
# Sagues reials

Les sagues reials o sagues dels reis (nòrdic antic: Konungasögur) són sagues escandinaves que narren la vida dels seus monarques. S'escrigueren entre els s. XII i XIV a Islàndia i Noruega.
Llista de sagues reials, inclosos els treballs en llatí, en ordre cronològic de composició (algunes dates poden variar en dècades):
* Treball en llatí per Sæmundr fróði, aprox. 1120, perdut.
* Versió antiga d'Íslendingabók d'Ari Fródi, aprox. 1125, perdut.
* Hryggjarstykki d'Eiríkr Oddsson, ca. 1150, perdut.
* Historia Norwegiæ, aprox. 1170.
* Historia de Antiquitate Regum Norwagiensium de Theodoricus Monachus, aprox. 1180.
* Saga Skjöldunga, aprox. 1180, conservació precària.
* Saga antiga de sant Olaf, aprox. 1190, perduda quasi tota.
* Ágrip af Nóregskonungasögum, aprox. 1190.
* Ólafs saga Tryggvasonar en llatí per Oddr Snorrason, aprox. 1190, ens n'ha arribat gràcies a una traducció.
* Óláfs saga Tryggvasonar en llatí per Gunnlaugr Leifsson, aprox. 1195, perduda.
* Saga Sverris, de Karl Jónsson, aprox. 1205.
* Saga llegendària de sant Olaf, aprox. 1210.
* Morkinskinna, aprox. 1220 anterior a Fagrskinna.
* Fagrskinna, aprox. 1220.
* Ólafs saga helga de Styrmir Kárason, aprox. 1220, perduda quasi tota.
* Böglunga sögur, aprox. 1225.
* Saga separada de sant Olaf, de Snorri Sturluson, aprox. 1225.
* Heimskringla de Snorri Sturluson, aprox. 1230.
* Saga Knýtlinga, probablement d'Ólaf Tordarson, aprox. 1260.
* Hákonar saga Hákonarsonar, de Sturla Tórdarson, aprox. 1265.
* Magnúss saga lagaboetis, de Sturla Tordarson, aprox. 1280, només en resten uns fragments.
* Hulda-Hrokkinskinna, aprox. 1280.
* Ólafs saga Tryggvasonar en mesta, aprox. 1300.
A vegades s'han considerat part de les sagues reials:
* Saga Jomsvikinga
* Saga Orkneyinga
* Saga Færeyinga
* Saga Brjáns

## Referències

* ↑ Ármann Jakobsson (2005), Royal Biography, A Companion to Old Norse-Icelandic Literature and Culture. Ed. Rory McTurk, Oxford, ISBN 0-631-23502-7 pp. 388–402.

## Bibliografia

* Jón Helgason (ed.), Bibliotheca Arnamagnæana: Konungasögur. Untersuchungen zur königssaga bis snorri. Die älteren übersichtswerke samt ynglingasaga. [Von] Siegfried Beyschlag, Arnamagnæanske stiftelse, I. Munksgaard, 1950
# Pentanol

El pentanol o alcohol amílic és qualsevol dels 8 alcohols amb la fórmula C₅H₁₂O.
Es coneixen 8 isòmers estructurals del pentanol:
    Isòmers del pentanol Nom comúEstructuraTipusNom IUPACPunt d'ebullició (°C) n-pentanol primari pentan-1-ol 138.5 alcohol isoamílic isopentanol primari 3-metilbutan-1-ol 131.2 Alcohol amílic actiu primari 2-metilbutan-1-ol 128.7 neopentanol primari 2,2-dimetilpropan-1-ol 113.1 dietil carbinol secundari pentan-3-ol 115.3 Alcohol sec-amílic secundari pentan-2-ol 118.8 metil isopropil carbinol alcohol sec-isoamílic secundari 3-metilbutan-2-ol 113.6 dimetil etil carbinol o alcohol amílic terciari terciari 2-metilbutan-2-ol 102

## Referències

* ↑ Punts d'ebullició calculats de ChemSpider.
# Torre de Beniesma

Les restes de la Torre Santa Isabel de Carrillo o Nova', coneguda també com a Torre de Moncofa, Torre Forçada, Torre Caiguda o Torre Beniesma, són les restes d'una torre defensiva a la platja de Beniesma situada al sud del Grau del municipi de Moncofa, Plana Baixa. És catalogada com a Bé d'interès cultural des de 2004.
Es va construir abans de l'expulsió dels moriscs el 1609. El fet de tenir altres noms semblants als d'altres torres costaneres fa que a vegades es confongui amb d'altres també desaparegudes.
La torre integrava un sistema de torres guaita, que es van construir per tota la costa amb la intenció de defensar els embarcaderos i poblacions costaneres dels diversos atacs de pirates.
Actualment no queda de la torre gens més que unes poques restes que queden coberts amb la crescuda del mar.

## Referències

* ↑ URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2973. Data de consulta: 9 agost 2024.
* 1 2 3 «Moncofa». Turisme rural Castelló. [Consulta: 22 febrer 2025].
* ↑ «Playa Beniesma». Las Provincias.
* 1 2 3 4 «Platges de Moncofa». Batllia d'el Grau de Moncofa. [Consulta: 22 febrer 2025].
* ↑ «ACORD de 7 de juliol de 2023, del Consell, pel qual s’aprova la relació de castells i elements fortificats de la Comunitat Valenciana i s’acorda la seua inscripció en la secció primera de l’Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià. [2023/7822]». Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 18-07-2023, pàg. 45857-45873.
* ↑ «Restos de la Torre Santa Isabel de Carrillo o Nova». Govern del País Valencià. [Consulta: 22 febrer 2025].
* ↑ Torre de Beniesma Turismo de Castellón Consulta 3 de juny del 2017
* 1 2 Montoliu Ripollés, Josefina «Torres vigía o de guaita en la provincia de Castellón». Ariadna, 1, 2, 2013, pàg. 173–179. DOI: 10.6035/Ariadna.2013.2.23.
# Raion d'Ogre

El raion d'Ogre (letó: Ogres rajons) era un dels 26 raions en els quals es dividia Letònia fins a la reforma administrativa i territorial promulgada el 2009.

## Referències

* ↑ Pāvils, G. «District map of Latvia» (en anglès), 2009. [Consulta: 22 febrer 2025].
# Raion de Tukuma

Tukuma era un dels raions en els quals es dividia administrativament Letònia abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009. Per composició ètnica, hi ha el 83,9% letons, 9,3% russos, 2,2% alemanys, 1,3% ucraïnesos, 1% polonesos i 1% lituans.

## Referències

* ↑ Pāvils, G. «District map of Latvia» (en anglès), 2009. [Consulta: 22 febrer 2025].
# Tux

Tux és la mascota del nucli Linux. Aquest és un pingüí i és l'animal més famós del programari lliure, fins i tot ha protagonitzat diferents jocs.
La idea de Tux va nàixer de Linus Torvalds, que segons conta, de xicotet el va mossegar un pingüí durant una visita a Canberra, Austràlia, i des d'aleshores li va resultar un animal simpàtic. L'origen del nom no és clar, alguns diuen que ve de la paraula anglesa tuxedo, que significa esmòquing (sempre s'ha dit que els pingüins van vestits d'esmòquing) i altres que és la barreja de Torvalds amb Unix.
El dibuix més famós del pingüí Tux va ser realitzat per Larry Ewing el 1996 emprant l'eina GIMP, de programari lliure.

## Referències

* ↑ Linux Logos and brand characters. linux.org
* ↑ «"Tux" the Aussie Penguin». Linux Australia. Arxivat de l'original el 7 May 2006. [Consulta: 25 juny 2006].
* ↑ Delio, Michelle (13 March 2001). «The Story Behind Tux the Penguin». Wired (en en-US). ISSN 1059-1028. Arxivat de l'original el 17 December 2022.
* ↑ Cox, Alan. «Linux-Kernel Archive: Re: Linux logo». lkml.iu.edu, 02-05-1996. Arxivat de l'original el 22 January 2023. [Consulta: 22 gener 2023].
# Richmal Crompton

Richmal Crompton Lamburn (Bury, Lancashire, 15 de novembre de 1890 – Farborough, 11 de gener de 1969) fou una escriptora anglesa, especialitzada en llibres infantils i narracions de por.

## Biografia

El seu pare era el reverend Edward John Sewell Lamburn, que alhora era també el mestre de l'escola parroquial. Va guanyar una beca per fer estudis clàssics en el Royal Holloway College, Londres, on es va graduar de Batxiller en Arts. Va donar classes com a institutriu i en diferents escoles angleses. La seva feina com a mestra va finalitzar quan va agafar poliomielitis el 1923, i a partir de llavors es va dedicar a escriure. Les seves obres més conegudes són les que porten com a personatge principal Guillem Brown. Va morir el 1969, a la seva casa de Farnborough, Kent.

## Obres

Les seves obres per a nens porten com a protagonista principal Guillem Brown. Són relats irònics que reprodueixen la parla dels nens entre les edats d'onze i dotze anys, amb l'enemic representat pels mestres, pares i germans. L'humor hi sorgeix a partir de les idees respecte a l'educació i la conducta. La llarga saga es va traduir a diferents llengües i va ser adaptada a la televisió. També va fer obres per a adults i contes de fantasmes, com ara Boira (1928) i The House (1926).

## Obres per a nens

* Just William, 1922 (L'insuportable Guillem, Aliorna, 1988)
* More William, 1922 (El terrible Guillem, Aliorna, 1989)
* William The Fourth, 1924
* William The Conqueror, 1926
* William The Outlaw, 1927
* William The Bad, 1930
* William's Happy Days, 1930
* William's Crowded Hours, 1931
* William The Pirate, 1932
* William The Rebel, 1933
* William The Dictator, 1938
* William and Air Raid Precautions, 1939
* William and the Evacuees, 1940
* William Carries On, 1942
* William and the Brains Trust, 1945
* Jimmy, 1949
* William the Bold, 1950
* Jimmy Again, 1951
* William and the Tramp, 1952
* William and the Moon Rocket, 1954
* William's Television Show, 1958
* William and the Witch, 1964
* Jimmy the Third, 1965
* William and the Pop Singers, 1965
* William the Superman, 1968
* William the Lawless, 1970

## Obres per a adults

* The Innermost Room, 1923
* The Wildings, 1925
* David Wilding, 1926
* The House, 1926
* A Monstrous Regiment, 1927
* Mist and Other Stories, 1928 (Boira i altres relats, Columna, 2001)
* The Thorn Bush, 1928
* Felicity Stands By, 1928
* The Four Graces, 1929
* Portrait of a Family, 1932
* Marriage of Hermione, 1932
* The Holiday, 1933
* Chedsy Place, 1934
* Journeying Wave, 1938
* Merlin Bay, 1939
* Steffan Green, 1940
* Narcissa, 1941
* Family Roundabout, 1948
* The Gypsy's Baby, 1954
* Four In Exile, 1954
* Wiseman's Folly, 1959
* The Interior, 1960
# La Pineda (Terrassa)

La Pineda és una masia situada al municipi de Terrassa a la comarca catalana del Vallès Occidental. Es troba a tocar del torrent de la Font de la Teula, i als peus de la carena de la Pineda.

## Referències

* ↑ «La Pineda (Terrassa)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Wild West (mixtape de Central Cee)

«Wild West» és el mixtape debut del raper britànic Central Cee. Va ser llançat de manera independent el 12 de març de 2021.

## Recepció de la crítica

El doble ela Evans de The Clash va descriure Central Cee com una "futura estrella del rap" i va dir que el mixtape "ofereix una gran quantitat de cançons de primer nivell", mentre que el crític de NME Nicolas-Tyrell Scott va dir que Wild West ofereix "Una visió temptadora del futur". d'exercici" Will Pritchard, de The Guardian, va considerar a Cee "un ou d'or a l'escena d'exercici emergent del Regne Unit" i va descriure el mixtape de "poderós".

## Cançons

| Llista de Wild West | Llista de Wild West | Llista de Wild West |
| N.º | Títol | Duració |
| 1. | «6 for 6» | 2:28 |
| 2. | «Fraud» | 2:31 |
| 3. | «Pinging (6 Figures)» | 2:45 |
| 4. | «The Bag» | 2:53 |
| 5. | «Day in the Life» | 3:08 |
| 6. | «Dun Deal» | 2:41 |
| 7. | «Commitment Issues» | 2:30 |
| 8. | «Sex Money Drugs» | 2:34 |
| 9. | «Ruby» | 3:25 |
| 10. | «Hate It or Luv It» | 2:32 |
| 11. | «Xmas Eve» | 2:28 |
| 12. | «Loading» | 2:53 |
| 13. | «Tension» | 3:08 |
| 14. | «Gangbiz» | 2:30 |
| 38:26 ||||||||||

## Referençies

* ↑ Evans, Elle. «Central Cee - Wild West | Reviews». Clash, 12-03-2021. Arxivat de l'original el 2021-03-19. [Consulta: 19 març 2021].
* ↑ Hunter-Tilney, Ludovic. «Central Cee: Wild West — talent limited by machismo». Financial Times, 12-03-2021. Arxivat de l'original el 2021-03-12. [Consulta: 19 març 2021].
* ↑ Pritchard, Will. «Central Cee: Wild West review – gritty street-level drill from magnetic talent». The Guardian, 12-03-2021. Arxivat de l'original el 2021-03-19. [Consulta: 19 març 2021].
* ↑ Scott, Nicolas-Tyrell. «Central Cee – 'Wild West' mixtape review: a tantalising glimpse at drill's future». NME, 11-03-2021. Arxivat de l'original el 2021-03-11. [Consulta: 19 març 2021].
# Peter Stamm

Peter Stamm (Münsterlingen, 18 de gener de 1963) és un autor suís que escriu en alemany. Peter Stamm ha escrit prosa, drama de ràdio, i obres de teatre. És conegut pel seu estil fresc i auster d'escriptura. Des de 2003 Stamm ha estat membre del grup "Autorinnen und Autoren der Schweiz" (autors de Suïssa). Peter Stamm va créixer a Weinfelden al cantó de Turgòvia, fill d'un comptable. Després d'acabar l'escola primària i secundària va passar tres anys com a aprenent de comptable i després cinc més com a comptable. Llavors va optar per tornar a estudiar a la Universitat de Zurich, on va rebre formació en diversos camps, inclòs la llengua anglesa, la informàtica els negocis la psicologia i la psicopatologia. Durant aquest temps també va treballar com a passant en una clínica psiquiàtrica. Després de viure durant un temps a Nova York, París i Escandinàvia es va establir el 1990 com a escriptor i periodista independent a Zúric. Va escriure articles per a, entre d'altres, el Neue Zürcher Zeitung, el Tages-Anzeiger, Die Weltwoche, i el diari satíric Nebelspalter. Des de 1997 ha format part de la redacció de la revista literària trimestral "Entwürfe für Literatur".

## Obres
### Narrativa

* Alles über den Mann, 1995
* Gotthard, 1997 (amb Markus Bühler)
* Agnes, 1998. Agnes traduït al català i publicat a Quaderns Crema el 2001.
* Blitzeis, 1999. Pluja de gel traduït al català i publicat a Quaderns Crema el 2002.
* Ungefähre Landschaft, 2001. Paisatge aproximat traduït al català i publicat a Quaderns Crema el 2004.
* In fremden Gärten, 2003
* Warum wir vor der Stadt wohnen, 2005
* An einem Tag wie diesem, 2006
* Wir Fliegen, 2008
* Sieben Jahre, 2009
* Seerücken, 2011
* Nacht ist der Tag, 2013
* Der Lauf der Dinge, 2014
* Die Vertreibung aus dem Paradies, 2014
* Weit über das Land, 2016
* Die sanfte Gleichgültigkeit der Welt, 2018
* Marcia aus Vermont, 2019. Marcia de Vermont traduït al català i publicat a Quaderns Crema el 2020.
* Wenn es dunkel wird, 2020

### Teatre

* Die Planung des Planes Monòleg, Schauspielhaus Zürich
* Fremd gehen, 1995
* Après Soleil oder Wen der Wind zur Insel trägt, 2002
* Der Kuss des Kohaku, 2004
* Die Töchter von Tauebnhain, 2004

### Drames radiofònics

* Ich und die anderen 1991
* Die Nacht der Gewohnheiten 1993
* In Vitro Zürich 1994
* Der letzte Autofahrer 1995
* Bildnis eines Knaben mit Peitsche 1995

### Editor

* Diensttage, 2003

### Traductor

* Susan Musgrave: Träum dir eine Badewanne (de l'anglès: Dreams are More Real than Bathtubs), 2002

## Bibliografia

* Fitxa de Stamm al CCCB
# Gerard Leeu

Gerard o Gheraert Leeu, Leew, Lió, o Leonis, (entre 1445 i 1450, Gouda - 1492, Anvers) va ser un impressor holandès d'incunables.

## Obres

Leeu va imprimir el seu primer llibre (litúrgic) al maig de 1477 a la seva botiga de Gouda, on entre 1477 i 1484 va produir uns 69 llibres en total. El 1484 es va traslladar a Anvers, on va morir el 1492 a causa d'una punyalada durant una baralla amb un dels seus tipògrafs.
A més d'imprimir obres en llatí i holandès, va reimprimir algunes de les edicions de William Caxton per al mercat anglès. Es tractava de The History of Jason, The History of Paris i Vienne i The Chronicles of England .
Va publicar el Dialogus creaturarum en diverses edicions, la primera el 1480. També va imprimir una versió llatina de la llegenda de Salomó i Marcolf, titulada Collationes quod dicuntur fecisse mutu rex Solomon... et Marcolphus el 1488, a la qual va seguir el 1492 amb una traducció a l'anglès, This is the dyalogus or communyng . No és clar si la traducció a l'anglès es va fer a partir de l'holandès o del llatí, però és probable que Leeu fes la traducció al seu propi taller de l'edició llatina anterior.

## Referències

* ↑ Goudriaan, Koen e.a (red.) Een drukker zoekt publiek - Gheraert Leeu te Gouda 1477-1484, uitg. Eburon, Delft 1993
* ↑ Schouten, J. (1980) Wie waren zij? Een reeks van Goudse mannen en vrouwen die men niet mag vergeten. Alphen aan den Rijn: Repro-Holland.
* ↑ Kratzmann, Gregory; Gee, Elizabeth. The dialoges of creatures moralysed : a critical edition. A crit. ed. / ed. by Gregory Kratzmann .... Leiden: E.J. Brill, 1988, p. 51. ISBN 978-9004085152.

## Bibliografia

* Legenda aurea sanctorum, sive Lombardica història, Jacobus de Voragine, Gouda : Gerard Leeu, 1478 (LP FIC PRE 68.40 )
* Dialogus creaturarum moralisatus, Gouda, Geraert Leeu, 1480 (INC B 1.445 )
* Rosarium beate Casa virginis, Anvers, Gérard Leeu, v. 1485 (II 64.569 A)

## Enllaços externs

* Cordiale quattuor novissimorum De la Divisió de Llibres Rars i Col·leccions Especials de la Biblioteca del Congrés
* Paulus Middelburgensis, Bp. , d. 1534. Pronòstic ad viginti annos duratura. Anvers, Gerard Leeu, 28 de setembre (quart Kalendas Octobris) 1484. De la Divisió de Llibres Rars i Col·leccions Especials de la Biblioteca del Congrés
# Daniel Giraudon

Daniel Giraudon (Binic, 13 d'abril de 1944) és un doctor en etnologia i professor universitari (emèrit) a la Universitat de Bretanya Occidental (UBO), investigador del CRBC (Centre de Recerca de Bretona i Cèltica), col·laborador de la revista ArMen i autor de nombrosos articles en diverses revistes, com Skol Vreizh, Annales de Bretagne, Breton Music, Kreiz, Klask, Al Liamm, Brud nevez.
Com a investigador de camp, fa 40 anys que treballa en el camp de la Baixa i Alta Bretanya per recollir el patrimoni de la cultura popular bretona.

## Obres
### Llibres

* Chansons populaires de Basse-Bretagne sur feuilles volantes, Skol Vreizh, 1985
* Traditions populaires de Bretagne - Du Coq à l'Âne -Yezhoù al loened - Quand les animaux parlaient..., Le Chasse-Marée, 2000.
* Querelles de clocher, editorial Skol-Vreizh, maig 2006 (il·lustrat per Nono)
* Terre et mer: Sagesse et proverbes de Bretagne (amb Michel Thersiquel)
* Traditions populaires de Bretagne, Du soleil aux étoiles, folklore du ciel, Coop Breizh, 2007
* Du chêne au roseau: traditions populaires de Bretagne, Yoran Embanner, 2010
* Sur les chemins de l'Ankou, Yoran Embanner, 2012
* Gallo et Galloïsmes: le français tel qu'on le parle en haute-Bretagne, Skol Vreizh, 2012 (il·lustrat per Nono)
* Dictons, Proverbes et autres Expressions populaires de Bretagne, Éditions du Donon, 2012
* Poissons et oiseaux de mer : Dictons, légendes et croyances (amb Yann Riou) Éditions Yoran Embanner, 2013

### Articles bretons

* Michela an Alan (1833-1921), pennad-kaoz gant Jules Gros diwar-benn e vamm-gozh hag ar c'hanaouennoù bet desket ganti (Michela an Alan (1833-1921), Conversa amb Jules Grossière sobre l'àvia i cançons apreses amb ella); Editorial Planeta, número 15, primavera de 1983, 48p.

### Articles francesos

* Jules Gros, yezhoniour tregeriat kantvloaziad, skridvuhez aozer le Trésor du breton parlé ; en Ar Men, n°39, 1991, pp. 26-37.
* Daniel Giraudon, Kenavo Jules Gros; en Ar Men N°49, p. 64. 1993

## Referències

* ↑ Daniel Giraudon en Babelio (francès)
* ↑ Daniel Giraudon Arxivat 2021-01-24 a Wayback Machine. en la Universitat de Brest (UBO)(francès)