OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Monestir de Neamț

El monestir de Neamț (en romanès: Mănăstirea Neamț) és un assentament religiós ortodox romanès, un dels més antics i importants d'aquest tipus a Romania. Va ser construït al segle xv i és un exemple d'arquitectura moldava medieval. Una joia de l'arquitectura del segle XV, l'església es va construir durant el regnat d'Esteve III de Moldàvia (1457-1504) i va acabar l'any quan l'exèrcit moldau va guanyar la batalla contra el rei Joan I Albert de Polònia (1497).
El monestir es troba a la part nord-est de Romania, al comtat de Neamț, 10 km a l'oest de Târgu Neamț. S'hi pot accedir amb cotxe (carretera DN 15B) i tren (estació de tren de Târgu Neamț); l'aeroport més proper és a Suceava, situat a uns 60 km al nord.
El monestir mostra la maduresa de l'estil arquitectònic moldau que va madurar durant el període de Ștefan cel Mare. La façana de l'església està coberta de decoracions característiques d'aquella època: finestres gòtiques i frisos amb discos esmaltats, de colors verd, groc i marró.
A la cambra de les tombes, s'hi troba la tomba de Ștefan II de Moldàvia, fill d'Alexandru cel Bun i oncle de Ștefan cel Mare.
Els tresors artístics que es guarden al monestir de Neamț són la prova de la intensa activitat artística i cultural que va tenir lloc aquí al llarg dels segles. Aquí Gavril Uric va mostrar el seu talent, el representant més important de la miniatura moldava del segle XV. El seu primer manuscrit conegut, datat el 1429, es conserva a la Biblioteca Bodleian de la Universitat d'Oxford. Els cal·lígrafs i miniaturistes de Ștefan cel Mare que treballaven en aquest important centre van escriure molts llibres que després van lliurar al monestir de Putna. A les cel·les del monestir, el cronista Macarie va escriure la crònica del govern de Petru Rareș i Eftimie la crònica del govern d'Alexandru Lăpușneanu.
La tradició culta del monestir de Neamț va desaparèixer als segles XVII i XVIII, per renéixer a principis del segle següent, quan el metropolità Veniamin Costachi hi va establir una impremta. Al museu del monestir hi ha la impremta antiga, que s'utilitzava per imprimir llibres des del 1807. Es diu que la biblioteca del monestir té més de 600 anys d'antiguitat. Entre els gairebé 11.000 volums hi ha molts llibres rars, alguns dels quals són els primers impresos a Romania. La pantalla de l'altar de l'antiga església de la fortalesa de Neamț és el tresor més important de tots els del monestir, juntament amb la icona pintada per Nicolae Grigorescu, "La fugida d'Egipte".

## Referències

* 1 2 «Istoria Mănăstirii Neamț» (en romanès), 30-06-2016. [Consulta: 11 abril 2021].
* 1 2 Diaconescu, Mihail. Biserici și mănăstiri Ortodoxe : Romania. București: Alcor Edimpex, 1998. ISBN 973-98341-7-5.
* ↑ «Manastirea Neamt». [Consulta: 11 abril 2021].
* ↑ «Mănăstirea Neamț» (en romanès). [Consulta: 11 abril 2021].

## Enllaços externs

* «Neamț Monastery». ICI.ro, 06-03-2001. Arxivat de l'original el 1 maig 2006.
# Bicaz (Gola)

La Gola del riu Bicaz (en romanès, Cheile Bicazului) és un espectacular canó natural situat a la zona central dels Carpats, a Romania, al Parc nacional Cheile Bicazului-Hăşmaş.
La Gola el Bicaz es troba a la Serra de Hăşmaş, al límit de les províncies de Neamţ i Harghita. El canó va ser format pel riu Bicaz, i és una porta natural de pas obligat entre les regions de Moldàvia i Transsilvània. Formen per si mateixes el Parc nacional Cheile Bicazului-Hăşmaş', on desenes de milers de turistes van a ell cada any. Aquesta zona forma part de la gran cadena dels Carpats.
La Gola el Bicaz es pot visitar per carretera, una espectacular via que discorre al llarg d'uns vuit quilòmetres entre fortes pendents i serpentejants corbes. En el camí es troben nombrosos comerços de records per a turistes i alguns restaurants. També es pot visitar per ferrocarril, en el trajecte que discorre entre Bicaz i Gheorgheni. Un altre atractiu turístic de la zona és el llac Vermell (Lacul Rosu), paratge de gran bellesa. El clima de la zona és bastant fresc i plujós, fins i tot en els mesos d'estiu.

## Referències

* ↑ En romanès «Cheile» significa literalment «clau», es pot traduir també com "gola de riu" o "canó"(n.a.)
* ↑ Lloc web oficial del Parc Nacional (en romanès)
# Speed

«Speed» té aquests significats:
* Speed, paraula d'argot per referir-se a l'amfetamina
* Toponímia:
** Speed (Carolina del Nord), localitat estatunidenca
** Speed (Kansas), localitat estatunidenca
* Art:
** Speed (pel·lícula de 1936), dirigida per Edwin L. Marin i interpretada per James Stewart
** Speed (pel·lícula de 1994), dirigida per Jan de Bont i interpretada per Keanu Reeves i Sandra Bullock
** Speed, grup de hardcore punk australià
** Speed (grup de música), grup japonès
** Speed metal, subgènere del heavy metal
** Speed (metal), grup de música metal, actiu els anys 1977-1978, 1980, on participà Bruce Dickinson
* Biografies:
** Gary Speed, futbolista gal·lès (n. 1969)
** Scott Speed, pilot de Fórmula 1 estatunidenc (n. 1983)
* Altres:
** Speed Racer, títol en anglès amb què es coneixen el manga i l'anime japonesos Mach Go Go Go
** Speed Up, empresa italiana constructora de motocicletes de competició
** Speedup, xifra que mesura la millora relativa de dos sistemes informàtics que processen el mateix problema
Viccionari
# Choriza May

Adrian Martín, més conegut com a Choriza May, és un intèrpret drag, dissenyador gràfic i il·lustrador hispano-britànic més famòs per competir a la temporada 3 de RuPaul's Drag Race UK.

## Carrera

Va competir a la temporada 3 de RuPaul's Drag Race UK. Després de l'anunci del repartiment, alguns fans de Drag Race van preguntar per què no va competir a Drag Race España, en canvi. A la temporada 3, Choriza va arribar al Snatch Game i va formar part d'una injusta doble eliminació al costat de River Medway. May va ocupar el 6è/7è lloc de la general. Més tard va ser jutge convidada a la segona temporada de Drag Race España.

## Vida personal

Choriza May és originària de Guadassuar, València i, actualment, viu amb el seu promès a Newcastle, Regne Unit. Té la ciutadania britànica. A les eleccions municipals del 2023, va participar en les llistes de Compromís per Guadassuar.

## Premis i nominacions

| Curs | Òrgan premiador | Categoria | Treballar | Resultats |
| 2022 | Els Queerties | Futur All-Star | Ella mateixa | Nominada |

## Referències

* ↑ «Exclusive: Choriza May is proud to 'represent European immigrants' on Drag Race UK season 3» (en anglès britànic). GAY TIMES, 24-08-2021. Arxivat de l'original el 2021-08-26. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ (en anglès) , 02-11-2021 [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «Exclusive: Choriza May addresses 'hurtful' RuPaul's Drag Race UK twist» (en anglès britànic). GAY TIMES, 29-10-2021. Arxivat de l'original el 2021-11-08. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ Davies, Matilda. «Drag Race UK season 3's Choriza May calls out xenophobic fans» (en anglès britànic). Digital Spy, 09-09-2021. Arxivat de l'original el 2021-10-06. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «This is where Choriza May got her big juicy... technicolour jacket from» (en anglès britànic). PinkNews, 07-10-2021. Arxivat de l'original el 2021-10-14. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «Drag Race UK queen hits back at xenophobic trolls telling her to compete overseas» (en anglès britànic). PinkNews, 07-09-2021. Arxivat de l'original el 2021-10-07. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «Compromís ficha a artistas para sus listas: Miquel Gil de Al Tall, Panxo de Zoo y Choriza May». Valenciaplaza. [Consulta: 13 abril 2023].
* ↑ «'The 2022 Queerties». Cheat Sheet, 24-02-2022. Arxivat de l'original el 12 de febrer 2022. [Consulta: 20 gener 2023].

## Enllaços externs

* Choriza May - Lloc web oficial
# Esperit Sionista

Esperit Sionista (hebreu: הרוח הציונית‎ Haruach HaTzionit) fou una coalició política israeliana de molt curta vida formada pel partit Yamina d'Ayelet Shaked i el partit Derech Eretz de Yoaz Hendel. La coalició fou creada el 27 de juliol de 2022 per tal de participar en les eleccions de 2022. Poc després d'un mes de la creació de la coalició, l'11 de setembre, anunciaren que es trencava la coalició. El motiu esgrimit per Shaked fou que que Hendel refusava la possibilitat de formar un govern de dretes amb Binyamín Netanyahu mentre que Hendel preferia provocar unes sisenes eleccions abans que pactar un govern presidit per Netanyahu. Shaked digué que no estava preparada per a portar el país a unes noves eleccions i que, en cas que no fos possible formar un govern d'unitat nacional, miraria de formar un govern de dretes en el qual Esperit Sionista hi jugués un rol de responsabilitat.

## Composició

| Nom | Nom | Ideologia | Posició | Dirigent |
| | Yamina | Conservadorisme nacionalista, liberalisme econòmic | Dreta a extrema dreta | Ayelet Shaked |
| | Derech Eretz | Nacinal liberalisme, Conservadorisme liberal | Centredreta | Yoaz Hendel |

## Líders

| Líder | Líder | Líder | Inici | Final |
| | | Ayelet Shaked | 2022 | 2022 |

## Referències

* ↑ Eliav Breuer «Israel Elections: Shaked, Hendel announce joint run as 'Zionist Spirit'» (en anglès). , 27-07-2022.
* ↑ «Ayelet Shaked and Yoaz Hendel part ways days before electoral deadline» (en anglès). The Jerusalem Post, 11-09-2022.
# Esquerra Mirandesa

Esquerra Mirandesa (IM) és un partit polític local de la ciutat de Miranda de Ebro. La ideologia del partit és el nacionalisme basc d'esquerres. Miranda de Ebro forma part de la província de Burgos però, segons IM, la ciutat hauria de formar part d'Àlaba i el País Basc.
Esquerra Mirandesa va ser fundat per exmembres del Partit dels Treballadors l'any 1983. No va participar en les eleccions municipals de 2007, però va aconsellar a la gent de Miranda de Ebro que viu en llocs on participava Acció Nacionalista Basca (ANV) que el votessin. A les eleccions municipals de 2015 IM va aconseguir un regidor i el 6,16% dels vots.

## Referències

* ↑ «Izquierda Mirandesa aclara que no hubo homenajes a terroristas en su acto» (en castellà), 24-06-2022. [Consulta: 29 novembre 2024].
* ↑ «IM considera que estas elecciones «carecen de base democrática»» (en castellà), 18-05-2007. [Consulta: 29 novembre 2024].
* ↑ «IU rompe con Ganemos e inicia el proceso para buscar su candidato | Noticias Diario de Burgos». diariodeburgos.es. [Consulta: 13 maig 2020].
# José Balaca y Carrión

José Balaca y Carrión (Cartagena, 1810 – Madrid, 19 de novembre de 1869) va ser un pintor espanyol.
Va néixer a Cartagena el 1810. Es desconeix on va formar-se inicialment, probablement a Múrcia. Va començar la carrera artística amb la miniatura, més com a afeccionat que com a professional. Finalment, amb 28 anys, es va matricular a la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran i va continuar conreant la miniatura per procurar-se la subsistència, i els va començar a pintor a l'oli, amb gran acceptació del públic.
Una de les seves obres més conegudes és un quadre fet d'ivori (1841) amb retrats dels dinous alabarders i del coronel Domingo Dulce i del tinent coronel Santiago Barrientos, militars que van defensar el Palau Reial durant un pronunciament el 7 d'octubre dirigit per Diego de León, que va ser adquirida per la reina, i que va passar posteriorment, per donació, a la comtessa de Mina.
El 1844 es va traslladar a Lisboa, on va actuar com a retratista de diverses personalitats, destacant un retrat de cos sencer de Maria II de Portugal. Després va residir a Anglaterra i França, i finalment va retornar a Madrid el 1850. Des de llavors va dedicar-se exclusivament als retrats, a més de participar en les exposicions de belles arts de 1852, la nacional de 1856, i altres.
Va morir a Madrid el 19 de novembre de 1869.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Ossorio y Bernard, Manuel. Galería biográfica de artistas españoles del siglo XIX (en castellà). Madrid: Moreno y Rojas, 1883-1884, p. 63.
* ↑ González Zymla, Herbert. «José Balaca y Carrión» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 18 gener 2023].
* 1 2 Diccionario enciclopedico hispano-americano de literatura, ciencias y artes (en castellà). vol. 3. Barcelona: Montaner y Simón, 1888, p. 77.
# La Conya

La Conya és un element festiu de la cultura popular de Granollers creat per Ramon Aumedes al Taller Sarandaca l'any 2023 per iniciativa de la colla dels Blaus de Granollers. El seu significat és el de transmetre l’essència de la colla dels Blaus, com la gresca, la farra, i la conya. La seva forma de genitals femenins, està pensada com a símbol de la figura que pareix la festa, i el seu estil visual és alegre i jocós. A més, l'element té diversos suports per col·locar-hi sortidors de foc i espurnes. Fou construïda amb fibra de vidre, roba i alumini, amb unes mides de 154 centímetres de llargada, 95 centímetres d'amplada i 235 centímetres d'alçada.
L'any 2023, nasqué una nova colla dins dels Blaus de Granollers anomenada "La Conya", la qual volia introduir un nou i significatiu element festiu. Aquesta nova escultura havia de combinar la forma d’una vagina i una flor com a símbol de l'essència i valors de la colla: la feminitat, el feminisme, el poder i la presència femenina, així com l’humor i la gràcia de la colla dels Blaus. A més, la seva forma de vagina, també té l’objectiu de normalitzar i desestigmatitzar aquesta imatge, enfrontant-se al tabú històric que ha envoltat les vagines al món, i lluitant contra la seva repressió i censura, un desafiament a les estructures patriarcals i la promoció d'una cultura de respecte i inclusió.
La figura de La Conya fou presentada l'agost de 2023 a la Plaça de Josep Barangé o coneguda també com la Plaça del Cony a Granollers. L'any següent el 2024, es presentà el Conte de La Conya, en el qual s'explica l'origen de l'element de la festa major.

## Referències

* ↑ VOTV. «Els Blaus presenten 'La Conya' la nova figura de la colla» (en votv), 29-08-2023. [Consulta: 10 febrer 2025].
* ↑ «La Conya». Agrupació del Bestiari Festiu i Popular de Catalunya, 20-12-2023. [Consulta: 10 febrer 2025].
* ↑ «La bèstia – La Conya». [Consulta: 10 febrer 2025].
* ↑ «La Conya». [Consulta: 10 febrer 2025].
* ↑ «Els Blaus presenten 'La Conya' la nova figura de la colla». VOTV, 29-08-2023. [Consulta: 10 febrer 2025].
* ↑ «Els Blaus presenten el conte ‘Vet aquí una vegada La Conya’». VOTV, 29-08-2024. [Consulta: 10 febrer 2025].
# Marta Recio i Fernández

Marta Recio Fernández (Barcelona, 20 de setembre de 1987) és una jugadora de waterpolo catalana.
Va iniciar-se en la natació al CN Atlètic-Barceloneta i després va formar-se com a waterpolista al CE Mediterrani, amb el qual va debutar a la Divisió d'Honor de waterpolo amb 16 anys. El 2009 va fitxar pel CN Sabadell. aconseguint dues Copes d'Europa, tres Lligues espanyoles, quatre Copes de la Reina, quatre Supercopes d'Espanya i quatre Copes Catalunya. La temporada 2013-14 va fitxar pel CN Sant Andreu, amb el qual va disputar la Copa LEN, i, tres anys més tard, pel CN Terrassa. Internacional amb la selecció espanyola en onze ocasions entre 2005 i 2011, va participar en les Lligues Mundials de 2006 i 2010.

## Palmarès

* 2 Eurolliga femenina de la LEN: 2010-11, 2012-13
* 3 Lliga espanyola de waterpolo femenina: 2010-11. 2011-12, 2012-13
* 4 Copa espanyola de waterpolo femenina: 2009-10, 2010-11, 2011-12, 2012-13
* 4 Supercopa espanyola de waterpolo femenina: 2009-10, 2010-11, 2011-12, 2012-13
* 4 Copa Catalunya de waterpolo femenina: 2009-10, 2010-11, 2011-12, 2012-13

## Referències

* ↑ «Marta Recio i Fernández». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El CN Terrassa de waterpolo incorpora la bicampiona d'Europa Marta Recio | La torre del Palau». Nació Digital, 01-09-2016. [Consulta: 24 març 2020].

## Enllaços externs

* El lado mas personal de Marta Recio - waterpolista.com
# De part dels amics

De part dels amics (títol original en anglès: Cold Sweat, títol original en francès: De la part des copains) és una coproducció internacional franco-italiana de 1970 protagonitzada per Charles Bronson i dirigida per Terence Young. Es basa en la novel·la de 1959 Ride the Nightmare de Richard Matheson. Va ser filmada a Beaulieu-sur-Mer i als voltants. Està doblada al català.

## Argument

Un estatunidenc que viu a França s'ha d'enfrontar al seu passat quan la seva dona i la seva filla són segrestades per antics condemnats convertits en narcotraficants.

## Repartiment

* Charles Bronson com Joe Moran / Joe Martin
* Liv Ullmann com Fabienne Martin
* James Mason com Captain Ross
* Jill Ireland com Moira
* Jean Topart com Katanga
* Michel Constantin com Vermont aka Whitey
* Luigi Pistilli com Fausto Gelardi
* Paul Bonifas com el doctor
* Sabine Sun com l'enfermera

## Producció

La pel·lícula era coneguda per una persecució de cotxes prolongada amb un Opel Commodore GS/E I6 que implicava l'intent del personatge de Bronson de portar un metge a un traficant de drogues ferit a canvi de la seva dona.
L'actriu Liv Ullmann es va queixar en una entrevista que Charles Bronson va ser groller amb ella i la seva filla durant el rodatge. Ella afirma que ell li va tornar el seu nadó quan ella va anar a la seva taula i la va amonestar dient "Si us plau, guarda el teu fill per a tu".

## Referències

* ↑ «De part dels amics». esadir.cat. [Consulta: 24 juliol 2024].
* ↑ Internet Movie Car Database: 1969 Opel Commodore GS/E Coupé [A]
* ↑ Metro Media USA website
# Cine Fémina (Barcelona)

El Cine Fémina fou una sala de projecció ubicada al Passeig de Gràcia, 23 de Barcelona, amb sortida d'emergència pel carrer de la Diputació.

## Història

L'empresa Exhibiciones Modernas SA va inaugurar la sala dos mesos abans de l'Exposició Inernacional de Barcelona, el l6 de març de 1929, amb la projecció de la pel·lícula Fürst oder Clown (Príncep o Pallasso), un film mut alemany protagonitzat per Ivan Petrovich i Marcella Albani. La sala tenia una capacitat per a 820 localitats. A finals d'any va començar a projectar musicals com Broadway Melody, El pagano de Tahití i The Hollywood Revue of 1929. Però el primer èxit absolut va ser el 8 de novembre de 1935 amb l'estrena de La viuda alegre, d'Ernst Lubitsch. D'acord amb el nom del cinema, es van establir uns premis destinats a promoure l'assistència de públic femení. El cinema era de l'empresa Kursaal, que també tenia el Cine Kursaal, que va tancar el 1965.
El 25 d'octubre de 1929 projectà la primera pel·lícula en cinema sonor, White Shadows in the South Seas (Ombres blanques en els mars del sud), amb l'assistència de la Infanta d'Espanya Isabel.
El cartellista Antoni Clavé va ser l'autor dels cartells de les pel·lícules pintats durant els anys de la república.
Fou el primer cinema de Barcelona que projectà un film rodat en cinemascope, La túnica Sagrada (1953), de Henry Koster, el 17 de maig de 1954. Durant els anys seixanta es van dur a terme diverses reformes, entre les quals destaca la que va dirigir l'arquitecte Antoni de Moragas, que consistí en un gran mural fotogràfic elaborat per Català Roca a partir d'imatges de diverses pel·lícules famoses.
El 4 de novembre de 1971, després de l'estrena de Las Ibéricas F.C., Juan Estrada i Francisco Ariza, propietaris del local, van cedir la propietat del cinema a Pere Balañá.
El 27 de juny de 1977, el Fémina va esdevenir una de les 10 sales on es va projectar per primera vegada el Noticiari de Barcelona, el primer noticiari en català des de 1939.
L'any 1987 s'anuncià el seu tancament, encara que continuà la seva activitat fins que l'any 1991 quedà completament destruït en un incendi.

## Referències

* ↑ «Hoy, sábado, inauguración del lujoso Cine Fémina». La Vanguardia p. 19, 16-03-1929.
* 1 2 Lahuerta Melero, Roberto. Barcelona sus cines de estreno, repertorio y arte y ensayo. Barcelona: Quarentena Ediciones, 2016.
* 1 2 Sierra, Lluís; Peiron, Francesc «El cine Fémina se hunde en un incendio rápido y devastador». La Vanguardia, 08-04-1991, pàg. 19.
* ↑ «El cine Kursaal cerrará en breve sus puertas». La Vanguardia, 21-07-1965, pàg. 30.
* ↑ Rodríguez, Marino «Barcelona pierde dos cines de estreno y uno de los últimos locales de barrio». La Vanguardia, 31-12-1991, pàg. 37.
* ↑ «CINE FÉMINA. Diputació / Passeig de Gràcia. (1929-1991)». Barcelofília (blog). Miquel Barcelonauta, 24-11-2012.
* 1 2 Munsó Cabús, 1995.

## Bibliografia

* Munsó Cabús, Joan. Els cinemes de Barcelona. Barcelona: Edicions Proa, 1995.
# Agutí verd

L'agutí verd (Myoprocta acouchy) és una espècie de rosegador histricomorf de la família Dasyproctidae, una de les dues espècies d'acuchis sud-americans del gènere Myoprocta.

## Característiques

L'agutí verd és un rosegador sud-americà que aconsegueix una grandària aproximada de 35 cm. Té les potes llargues i primes, la cua és curta i acaba en un mechón de pèls.

## Distribució

Habita Sud-amèrica: en Guaianes, Brasil i, possiblement també, a Colòmbia.

## Biologia

Després d'un període de gestació de 99 dies aproximadament, solen néixer 2 cries. Els petits són precoços i es refugien en esquerdes del terreny o, més rarament, en algun cau excavat per un altre animal, fins que expliquen diverses setmanes de vida. La mare va a visitar-los per alimentar-los.
# Konstantín Sómov

Konstantín Andréievitx Sómov (en rus, Константин Андреевич Сомов; Sant Petersburg, 30 de novembre de 1869 - París, 6 de maig de 1939) va ser un pintor simbolista rus.

## Vida i obra

El seu pare era historiador de l'art i conservador de l'Ermitage, cosa que li va portar a interessar-se des de molt jove en l'art i la música del segle xviii. Entre 1888 i 1897 va estudiar pintura a l'Acadèmia Imperial de les Arts i va freqüentar durant tres anys el taller d'Ilià Repin. Es va aficionar particularment a l'art Rococó, a l'estil de Fragonard i Watteau, i va preferir la pintura al guaix. Durant els seus estudis, va estar unit a Aleksandr Benois, Serguei Diàguilev i Léon Bakst, i es va anar amb ells a París el 1897. Allí, Sómov va freqüentar els tallers de Whistler i de l'Académie Colarossi. A la seva tornada a Rússia, va contribuir amb les seves il·lustracions a la revista Mir iskússtva, que havien fundat els seus tres companys el 1899. Sómov, així com molts dels col·laboradors de la revista, era homosexual.
Durant la dècada de 1910, Sómov va il·lustrar les obres de Aleksandr Blok i va produir una sèrie de personatges de la commedia dell'art. Les seves pintures van ser exposades a França, en el Salon d'Automne de 1906, i a Alemanya, on es va publicar la primera monografia dedicada al seu treball el 1907. El 1913 se'l va nomenar membre de l'Acadèmia Imperial i va ser nomenat professor de l'Escola de Belles Arts de Sant Petersburg el 1918.
El 1923 va emigrar als Estats Units, però no va romandre més d'un any al país, ja que va declarar que els EUA era incompatible amb el seu temperament artístic. Es va instal·lar a París, on va il·lustrar, entre d'altres, Manon Lescaut, Dafnis i Cloe i els poemes de Puixkin.
Cap al final de la seva vida, va pintar sobretot retrats. A la seva mort el 1939, va ser enterrat en el cementiri rus de Sainte-Geneviève-des-Bois. La pintura de Sómov va guanyar popularitat a principis del segle XXI i el seu valor ha crescut al mercat d'art.

## Galeria

* Retrat d'Aleksandr Blok (1907)
* Portada pel Teatre d'Aleksandr Blok (1907)
* Mikhaïl Kuzmín (1909)
* La Petite Langue de Colombine (1915)

## Referències

* ↑ Ryan, Judith; Thomas, Alfred. Cultures of Forgery: Making Nations, Making Selves. Routledge, 2003, p. 151. ISBN 0415968321.

## Enllaços externs

* Biografia i galeria d'obes (anglès)
* Konstantin Somov a Artcyclopedia (anglès)
* Galeria d'obres (anglès)
* Venta de la Pastoral russa de Sómov Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. a Christie's el 2006 (anglès)