OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pere Ponsich i Rondes

Pere Ponsich i Rondes (Perpinyà, Rosselló, 14 de febrer del 1912 - 23 de desembre del 1999) fou un historiador i arqueòleg nord-català.

## Biografia

Estudià a Lió i, a París, a l'École Pratique des Hautes Études, a la Sorbona i a l'École des Chartes, que hagué de deixar per a lluitar a la Segona Guerra Mundial, en la qual fou ferit. Després treballà com a periodista al diari Le Roussillon i, amb Marcel Durliat, fundà la revista d'història i arqueologia mediterrànies Études Roussillonnaises (1951-1957). Fou un dels descobridors del camp d'urnes de Millars.
Fou conservador oficial d'antiguitats i objectes d'art del Rosselló des del 1962 i, des del 1967, del Palau dels Reis de Mallorca. També fou membre de la comissió diocesana d'art sagrat i president fundador de l'Associació per a la Salvaguarda del Patrimoni Artístic i Històric Rossellonès, des del 1969 fou un dels organitzadors de les Jornades Romàniques de Cuixà i ha estat membre del Consell d'Administració del Grup Rossellonès d'Estudis Catalans. Participà sovint en la Universitat Catalana d'Estiu de Prada de Conflent i representà la Catalunya del Nord en el Congrés de Cultura Catalana. Publicà estudis i articles d'història medieval rossellonesa en revistes catalanes i estrangeres i fou membre corresponent de l'Institut d'Estudis Catalans. El 1987 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Obres

* Límits històrics i repertori toponímic dels llocs habitats dels antics països del Rosselló, Vallespir, Conflent, Capcir, Cerdanya, Fenolledes (1980).
* Catalunya Romànica (Enciclopèdia Catalana, volum XIV El Rosselló) amb Géraldine Mallet.
* P. Ponsich, F. Treinen-Claustre Le gisement néolithique de la galerie close de la grotte de Montou en Roussillon, article a Autour de Jean Arnal Montpellier: Recherches sur les premières communautés paysannes en Méditerranée occidentale, 1990 p. 101-121.
* Françoise Claustre, P. Ponsich Complément à l'étude de la céramique néolithique de la galerie close de Montou, article a Études Roussillonnaises 13 (2000), p. 79-96.
* Françoise Claustre, P. Ponsich Compléments à l'étude de la céramique néolithique de la galerie close de Montou, article a Études Roussillonnaises 18 (2001), p. 79-96.
* Els comtats de Rosselló, Conflent, Vallespir i Fenollet, volum VI de Catalunya Carolíngia, a cura de Pere Ponsich.

## Bibliografia

* Diversos autors. «Première partie : autour d'une œuvre / Primera part : a l'entorn d'una obra». A: Études roussillonnaises offertes à Pierre Ponsich / Estudis rossellonesos dedicats a en Pere Ponsich. Perpinyà: Le Publicateur et le Centre National des Lettres, 1987, p. 153-167.

## Referències

* ↑ «Pere Ponsich i Rondes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'IEC
# Perudyptes

Perudyptes és un gènere de pingüins extints que visqueren al Perú en temps de l'Eocè, fa uns quaranta-dos milions d'anys. Feia entre setanta i noranta centímetres d'alçada i tenia un bec extraordinàriament llarg, semblant a una llança. En els fòssils de Perudyptes es poden observar característiques de transició en l'evolució dels pingüins.

## Descripció

Perudyptes devriesi és un pingüí basal de l'Eocè mitjà (Mustersà ~ 42 Ma) dins la Formació Paracas del Perú. Aquest nou descobriment és capaç d'omplir un gran buit filogenètic i estratigràfic (~20 milions d'anys) entre els primers pingüins fòssils (Waimanu manneringi i Muriwaimanu tuatahi, ~58–61,6 Ma) i els següents esquelets parcials més antics.
El crani de Perudyptes es caracteritza per unes fosses temporals profundes i un bec allargat i estret que es diferencia d'altres pingüins reportats en la seva símfisi mandibular curta. L'esquelet de l'ala de Perudyptes conserva una combinació de trets plesiomòrfics també observats en el pingüí basal Waimanu i els trets derivats compartits amb més pingüins de corona.

## Referències

* ↑ «Perudyptes». fossilworks.org. Arxivat de l'original el 2022-10-19. [Consulta: 12 novembre 2022].
* 1 2 Clarke, Julia A.; Ksepka, Daniel T.; Stucchi, Marcelo; Urbina, Mario; Giannini, Norberto «Paleogene equatorial penguins challenge the proposed relationship between biogeography, diversity, and Cenozoic climate change» (en anglès). Proceedings of the National Academy of Sciences, 104, 28, 10-07-2007, pàg. 11545–11550. DOI: 10.1073/pnas.0611099104. ISSN: 0027-8424. PMC: PMC1913862. PMID: 17601778.
* 1 2 Ksepka, Daniel T.; Clarke, Julia A. «The basal penguin (Aves, Sphenisciformes) Perudyptes devriesi and a phylogenetic evaluation of the penguin fossil record. (Bulletin of the American Museum of Natural History, no. 337)» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 2010.
* ↑ Ksepka, Daniel T.; Clarke, Julia A.; DeVries, Thomas J.; Urbina, Mario «Osteology of Icadyptes salasi, a giant penguin from the Eocene of Peru» (en anglès). Journal of Anatomy, 213, 2, 8-2008, pàg. 131–147. DOI: 10.1111/j.1469-7580.2008.00927.x. PMC: PMC2526106. PMID: 18564073.
* ↑ Mayr, Gerald. Paleogene Fossil Birds (en anglès). Springer Science & Business Media, 2009-04-21, p. 72. ISBN 978-3-540-89628-9.

## Enllaços externs

* Giant Ancient Penguins Liked it Hot (anglès)
# Gran Premi d'Alemanya del 1956

Resultats del Gran Premi d'Alemanya de Fórmula 1 de la temporada 1956, disputat al circuit de Nürburgring el 5 d'agost del 1956.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 1 | Juan Manuel Fangio | Ferrari | 22 | 3h 38' 43. 7 | 1 | 9 |
| 2 | 7 | Stirling Moss | Maserati | 22 | + 46.4 s | 4 | 6 |
| 3 | 6 | Jean Behra | Maserati | 22 | + 7' 38.3 min. | 8 | 4 |
| 4 | 20 | Paco Godia | Maserati | 20 | + 2 Voltes | 16 | 3 |
| 5 | 15 | Louis Rosier | Maserati | 19 | + 3 Voltes | 14 | 2 |
| DSQ | 21 | Bruce Halford | Maserati | 20 | Desqualificat | 11 | |
| NC | 22 | Ottorino Volonterio | Maserati | 16 | + 6 Voltes | 19 | |
| Ret | 11 | André Milhoux | Gordini | 15 | Motor | 21 | |
| Ret | 5 | Alfonso de Portago Peter Collins | Ferrari | 14 | Accident | 10 | |
| Ret | 18 | Luigi Villoresi | Maserati | 13 | Motor | 20 | |
| Ret | 12 | Harry Schell | Maserati | 13 | Sobreescalfament | 12 | |
| Ret | 4 | Luigi Musso Eugenio Castellotti | Ferrari | 11 | Accident | 5 | |
| Ret | 2 | Peter Collins | Ferrari | 8 | Pèrdua de combustible | 2 | |
| Ret | 3 | Eugenio Castellotti | Ferrari | 5 | Part elèctrica | 3 | |
| Ret | 8 | Umberto Maglioli | Maserati | 3 | Direcció | 7 | |
| Ret | 19 | Horace Gould | Maserati | 3 | Pressió de l'oli | 13 | |
| Ret | 16 | Roy Salvadori | Maserati | 2 | Suspensions | 9 | |
| Ret | 10 | Robert Manzon | Gordini | 0 | Suspensions | 15 | |
| Ret | 14 | Giorgio Scarlatti | Ferrari | 0 | Motor | 17 | |
| NVS | 8 | Cesare Perdisa | Maserati | | Accident | 6 | |
| NVS | 11 | André Pilette | Gordini | | Accident | 18 | |
| NVS | 18 | Luigi Piotti | Maserati | | Va cedir el cotxe a Villoresi | | |

## Altres

* Pole: Juan Manuel Fangio 9' 51. 2
* Volta ràpida: Juan Manuel Fangio 9' 41. 6 (a la volta 14)
* Cotxes compartits:
** Cotxe núm.5: Alfonso de Portago (10 Voltes) i Peter Collins (4 Voltes);
** Cotxe núm.24: Luigi Musso (8 Voltes) i Eugenio Castellotti (3 Voltes).

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-03-19. [Consulta: 28 maig 2010].
# Artie Ratcliffe

Arthur Ratcliffe, conegut com a Artie Ratcliffe (Yorkshire, c. 1926 - Illa de Man, 25 de maig de 2009) va ser un pilot de trial anglès que va destacar en competició durant les dècades del 1940 i 1950. Al llarg de la seva carrera va guanyar diverses proves importants, entre elles el British Experts Trial (1947 i 1949), els Sis Dies d'Escòcia (1950 i 1954), els Dos Dies de Man (1955) i l'Scott Trial (1957).
Nascut a Yorkshire, Ratcliffe va competir durant dues dècades com a membre del motoclub de Bradford i va pilotar especialment motocicletes Matchless i Triumph fins que es va retirar, a la dècada del 1960. El 1973 es va traslladar a l'illa de Man, on va viure fins a la seva mort, que li va arribar a 83 anys.

## Palmarès

* 2 victòries als Sis Dies d'Escòcia de Trial (1950, 1954)
* 1 victòria al Scott Trial (1957)
* 2 victòries al British Experts Trial (1947, 1949)
* 1 victòria als Dos Dies de Trial de Man (1955)

## Referències

* 1 2 Robinson, Barry. «Bradford MC great Artie Ratcliffe dies aged 83» (en anglès). thetelegraphandargus.co.uk, 25-05-2009. [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ «The history of the Scottish Six Days Trial» (en anglès). trialsguru.net.
* ↑ Hewitt, Sam. «Royal Enfield Bullet Trials» (en anglès). classicmotorcycle.co.uk, 23-04-2018. [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ «Sad Loss of Artie Radcliffe» (en anglès). isleofman.com, 28-05-2009. [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ «Artie Radcliffe» (en anglès). geordiebiker.com, 12-06-2013. [Consulta: 14 gener 2023].
# Nina Bouraoui

Yasmina "Nina" Bouraoui - نينا بو راوي (àrab) - (Rennes, Ille-et-Vilaine, 31 de juliol de 1967) és una autora i compositora francesa, filla de pare algerià –originari de la Província de Jijel– i de mare bretona. Va viure els primers catorze anys de la seva vida a Alger, després a Zúric i Abu Dhabi.
Les seves novel·les normalment són escrites en primera persona i, amb l'excepció d'Avant les hommes, sol ser qualificada com a autora d'autoficció. Des que va publicar la seva primera novel·la el 1991, Bouraoui ha afirmat que se sent influenciada per Marguerite Duras, tot i que poden trobar-se influències i trets d'altres atures i autores a les seves obres. Això és particularment important a Mes Mauvaises Pensées, que té una forta empremta d'Hervé Guibert, Annie Ernaux, David Lynch, Eileen Gray, i Violette Leduc entre d'altres. Qüestions d'identitat, el desig, la memòria, l'escriptura, la infantesa i l'homsexualitat són alguns del temes principals de les seves obres.

## Obres

* Vouyeuse interdite, (1991, Prix du Livre Inter 1991), publicada en català (Mirada Prohibida, Les hores, 2019)
* Poing mort (1992)
* Le Bal des murènes (1996)
* L'Âge blessé (1998)
* Le Jour du séisme (1999)
* Garçon manqué (2000),
* La Vie heureuse (2002)
* Poupée Bella (2004)
* Mes mauvaises pensées (2005, Prix Renaudot)
* Avant les hommes (2007)
* Appelez-moi par mon prénom (2008)
* Nos baisers sont des adieux (2010)
* Sauvage (2011)
* Standard (2014)
* Beaux rivages (2016)
* Tous les hommes désirent naturellement savoir (2018)
* Otages (2020), Premi Anaïs Nin 2020.
En 2007, va escriure dues cançons per Céline Dion titulades "Immensité" i "Les paradis", musicades per Gildas Arzel. Aquestes cançons van ser incloses a l'àlbum de Céline Dion D'elles, que va sortir el 2007.

## Referències

* ↑ «Le prix Renaudot à Nina Bouraoui» (en francès). la référence, 30-10-2005. Arxivat de l'original el 2007-10-09. [Consulta: 2 juliol 2007].
# Nina Pacari

Nina Pacari Vega Conejo, abans María Estela Vega Conejo (Cotacachi, Imbabura, 9 d'octubre de 1961), és una advocada, dirigent indígena i política equatoriana de nacionalitat quítxua.

## Biografia

Va ser inscrita en el registre com a María Estela, però a l'edat de 24 anys va canviar oficialment els seus noms castellans pels quítxues Nina Pacari (del quítxua nina ‘foc’, ‘llum’, i paqariy ‘aparèixer’, ‘alba’; ‘foc de l'alba’, doncs). Va estudiar dret a la Universitat Central de l'Equador, a Quito, on va obtenir el títol de doctora en dret. A la facultat va conèixer altres estudiants indígenes i va començar a lluitar pels drets dels pobles indígenes i la defensa de la llengua quítxua.
Nina Pacari va col·laborar com a advocada en la Federación de los Pueblos Kichwa de la Sierra Norte del Ecuador (FICI), una organització amb seu a Imbabura que ara és membre de ECUARUNARI. Després, va ser advocada de comunitats quítxues a la província de Chimborazo. El 1989 es va fer consellera jurídica de la confederació indígena CONAIE, fundada el 1986. En l'aixecament de 1990 va donar suport a comunitats indígenes a Chimborazo i va participar en les negociacions amb el govern. El 1994, va elaborar un projecte de llei agrària contra el projecte del president Sixto Durán Ballén, que, a causa de la resistència dels camperols, no va ser aplicat. En 1997 va ser representant de la província de Chimborazo a l'Assemblea Nacional i va col·laborar en l'elaboració de la nova constitució. L'agost de 1998 va ser escollida per al Congrés Nacional de l'Equador, on fou la primera dona indígena, com a membre del Moviment Pachakutik.
Durant el govern de Lucio Gutiérrez, en 2003, va ser la primera dona indígena d'Amèrica Llatina a ocupar el càrrec de ministra de relacions exteriors, però poc després va deixar el govern juntament amb el ministre d'agricultura Luis Macas. Al maig de 2007 va ser escollida jutgessa del Tribunal Constitucional, avui Cort Constitucional.
Des de 2017 fins al dia d'avui, ofereix els seus coneixements en l'Escuela Itinerante de Derecho Kichwa de l'Instituto de Ciencias Indígenas Pacari.

## Obres

* «Las culturas nacionales en el estado multinacional ecuatoriano». Antropolgía, cuadernos de investigación, 3 (novembre de 1984), 113-22.
* «Los indios y su lucha jurídico-política». Revista ecuatoriana de pensamiento marxista, 12 (1989), 41-47.
* «Levantamiento indígena». A: Sismo étnico en el Ecuador: Varias perspectivas, ed. José Almeida et al., 169-186. Quito, Ecuador: CEDIME--Ediciones Abya-Yala, 1993.
* Taking on the Neoliberal Agenda. NACLA Report on the Americas 29, 5 (març-abril 1996), 23-32

## Referències

* ↑ Hora, Diario La. «Nina Pacari, un ejemplo de tenacidad y lucha - La Hora». La Hora Noticias de Ecuador, sus provincias y el mundo. [Consulta: 7 març 2019].
* ↑ «Nina Pacari».
* ↑ El TC elegido en plancha Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine., El Comercio, 1 de junio de 2007
* ↑ Makazaga, Iñaki «La revolución silenciosa de Nina Pacari por el pueblo kichwa» (en castellà). , 17-07-2017 [Consulta: 7 març 2019].
# Niños Mutantes

Niños Mutantes és una banda de música indie rock que es va formar a mitjans dels 90 a la ciutat espanyola de Granada. La meitat dels seus integrants van formar el desaparegut grup Mama' Baker. El seu vocalista és Juan Alberto Martínez. Van debutar el 1998 amb «Mano, Parque, Paseo». El 2009 van publicar l'album «Todo es el momento» distribuït per EMI. El 2017 va estar a punt de dissoldre's abans d’enregistrar el disc «Diez». El març de 2020 van llençar el disc «Ventanas» que quasi no van poder presentar als escenaris degut a la pandèmia i per donar-ho a conèixer, el 2021, van presentar el documental «Nunca Olvidaré esta noche», a partir del seu concert del 2020 a Granada.

## Referències

* 1 2 3 Tébar, Eduardo. «En el diván con Niños Mutantes» (en castellà). Efe Eme, 22-12-2009. [Consulta: 25 maig 2021].
* 1 2 Martínez, Héctor Llanos. «Niños Mutantes abren la ventana del cine para seguir tocando sobre un escenario» (en castellà). El País, 10-12-2020. [Consulta: 25 maig 2021].
* ↑ Cervantes, Xavier. «Niños Mutantes, més units que mai per tancar la gira». Diari Ara, 09-11-2018. [Consulta: 25 maig 2021].
* ↑ Albarracín, Luis Miguel. «Niños Mutantes» (en castellà). IndyRock. [Consulta: 25 maig 2021].
* ↑ Martín, Daniel. «Niños Mutantes aporta aire fresco musical en plena pandemia al abrir sus 'ventanas'» (en castellà). Cadena Ser, 20-10-2020. [Consulta: 25 maig 2021].
# Gran Premi d'Alemanya del 1961

Resultats del Gran Premi d'Alemanya de Fórmula 1 de la temporada 1961, disputat al circuit de Nürburgring el 6 d'agost del 1961.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 7 | Stirling Moss | Lotus - Climax | 15 | 2h 18' 12. 4 | 3 | 9 |
| 2 | 3 | Wolfgang von Trips | Ferrari | 15 | + 21.4 s | 5 | 6 |
| 3 | 4 | Phil Hill | Ferrari | 15 | + 22.5 s | 1 | 4 |
| 4 | 14 | Jim Clark | Lotus - Climax | 15 | + 1' 17.1 min. | 8 | 3 |
| 5 | 18 | John Surtees | Cooper - Climax | 15 | + 1' 53.1 min. | 10 | 2 |
| 6 | 2 | Bruce McLaren | Cooper - Climax | 15 | + 2' 41.4 min. | 12 | 1 |
| 7 | 9 | Dan Gurney | Porsche | 15 | + 3' 23.1 min. | 7 | |
| 8 | 5 | Richie Ginther | Ferrari | 15 | + 5' 23.1 min. | 14 | |
| 9 | 28 | Jackie Lewis | Cooper - Climax | 15 | + 5' 23.7 min. | 18 | |
| 10 | 19 | Roy Salvadori | Cooper - Climax | 15 | + 12' 11.5 min. | 15 | |
| 11 | 33 | Tony Maggs | Lotus - Climax | 14 | + 1 Volta | 22 | |
| 12 | 30 | Ian Burgess | Cooper - Climax | 14 | + 1 Volta | 24 | |
| 13 | 11 | Hans Herrmann | Porsche | 14 | + 1 Volta | 11 | |
| 14 | 31 | Carel Godin de Beaufort | Porsche | 14 | + 1 Volta | 17 | |
| 15 | 37 | Tony Marsh | Lotus - Climax | 13 | + 2 Voltes | 20 | |
| 16 | 27 | Gerry Ashmore | Lotus - Climax | 13 | + 2 Voltes | 25 | |
| Ret | 6 | Willy Mairesse | Ferrari | 13 | Accident | 13 | |
| Ret | 20 | Maurice Trintignant | Cooper - Maserati | 12 | Motor | 21 | |
| NC | 38 | Bernard Collomb | Cooper - Climax | 11 | No Classificat | 26 | |
| Ret | 32 | Lorenzo Bandini | Cooper - Maserati | 10 | Motor | 19 | |
| Ret | 16 | Tony Brooks | BRM - Climax | 6 | Motor | 9 | |
| Ret | 8 | Jo Bonnier | Porsche | 5 | Motor | 4 | |
| Ret | 26 | Wolfgang Seidel | Lotus - Climax | 3 | Direcció | 23 | |
| Ret | 17 | Graham Hill | BRM - Climax | 1 | Accident | 16 | |
| Ret | 15 | Innes Ireland | Lotus - Climax | 1 | Foc | 6 | |
| Ret | 1 | Jack Brabham | Cooper - Climax | 0 | Accident | 2 | |
| NVS | 10 | Edgar Barth | Porsche | | Cotxe no preparat | | |
| NVS | 12 | Masten Gregory | Cooper - Climax | | Cotxe cedit a Burgess | | |
| NVS | 25 | Michael May | Lotus - Climax | | Accident en els entrenaments | | |
| NVS | 29 | Piero Monteverdi | MBM - Porsche | | | | |
| NVS | 34 | Renato Pirocchi | Cooper - Climax | | | | |
| NVS | 35 | Geoff Duke | Cooper - Climax | | Cotxe no preparat | | |
| NVS | 39 | John Campbell-Jones | Cooper - Climax | | | | |

## Altres

* Pole: Phil Hill 8' 55. 2
* Volta ràpida: Phil Hill 8' 57. 8 (a la volta 10)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-12-22. [Consulta: 9 juny 2010].
# Boix de l'Església

El Boix de l'Església (Buxus sempervirens) és un arbre que es troba al municipi de Montseny (el Vallès Oriental), el qual és un dels boixos més grossos (tant de dimensions de tronc com de port) de tot Catalunya.

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: 0,94 m.
* Perímetre de la base del tronc: 1,41 m.
* Alçada: 6 m.
* Amplada de la capçada: 7,60 m.
* Altitud sobre el nivell del mar: 518 m.

## Entorn

Aquest boix comú es localitza al vell i bell jardí de l'església de Sant Julià, del poble de Montseny. Hi ha una gran diversitat de flora: entre els arbres, olivera, lledoner, presseguer, llorer, xiprer, Thuja, rebrots d'om i saüc; entre els arbusts, violer, aràlia, espernallac, roser de jardí, hortènsia, romaní prostrat, lilà, escalònia, lavanda, margarida del Cap, ram de núvia, viburn d'olor, esparreguera de jardí, hibisc, bruc de jardí, sàlvia de fulla petita; entre les plantes enfiladisses, passiflora, heura, fals gessamí i lligabosc japonès; quant a plantes i herbàcies, hortènsia d'hivern, espàrrec bord, gerani, lliri, pensament de jardí, tomaquera, tomaquera del diable, fonoll, Impatiens, vincapervinca, flor de nit i festuc alpina. A la zona hi habiten el pinsà, la merla, el pit-roig i l'estornell vulgar.

## Aspecte general

Gaudeix d'un estat de salut correcte. S'aprecia cert empobriment o esclarissada de brancatge, però sense necrosis o corcadures. Mostra un aspecte sa i vigorós. Aquesta espècie habitualment és arbustiva i té dimensions moderades, però en aquest cas té port arbori: es divideix en dues besses a 1,80 m de terra. És l'únic boix, de moment, declarat monumental a Catalunya (l'any 1990).

## Curiositats

L'any 1970 cridà l'atenció del botànic Pius Font i Quer que el volgué traslladar al pati de la Universitat de Barcelona. Finalment, però, no fou mogut.

## Accés

Des de Santa Maria de Palautordera agafem la carretera BV-5301, que duu al poble del Montseny (punt quilomètric 13,5). Accedim al poble i aparquem. L'església la veurem en entrar a la vila. GPS 31T 0449701 4623230.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Boada, Martí; Boada, Arnau, 2011. Arbres remarcables de Catalunya. 100 ombres colossals. Edicions Brau, Figueres. ISBN 9788496905535. Pàgs. 240-241.
* 1 2 3 Parcs de Catalunya - Arbres Monumentals Arxivat 2015-09-25 a Wayback Machine. (català)
* ↑ Boix de l'església (Montseny) (català)

## Enllaços externs

* Rutes amb cotxe pel Montseny Arxivat 2015-09-25 a Wayback Machine. (català)
* L'Estela de la Calma - Turisme Montseny Arxivat 2015-09-25 a Wayback Machine. (català)
# Gran Premi d'Alemanya del 1971

Resultats del Gran Premi d'Alemanya de Fórmula 1 de la temporada 1971, disputat al circuit de Nürburgring l'1 d'agost del 1971.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 2 | Jackie Stewart | Tyrrell - Ford | 12 | 1h 29' 16. 3 | 1 | 9 |
| 2 | 3 | François Cevert | Tyrrell - Ford | 12 | + 30.1 s | 5 | 6 |
| 3 | 6 | Clay Regazzoni | Ferrari | 12 | + 37.1 s | 4 | 4 |
| 4 | 5 | Mario Andretti | Ferrari | 12 | + 2' 05.0 min. | 11 | 3 |
| 5 | 15 | Ronnie Peterson | March - Ford | 12 | + 2' 29.1 min. | 3 | 2 |
| 6 | 25 | Tim Schenken | Brabham - Ford | 12 | + 2' 58.6 min. | 9 | 1 |
| 7 | 7 | John Surtees | Surtees - Ford | 12 | + 3' 19.0 min. | 15 | |
| 8 | 9 | Reine Wisell | Lotus - Ford | 12 | + 6' 31.7 min. | 17 | |
| 9 | 24 | Graham Hill | Brabham - Ford | 12 | + 6' 37.0 min. | 13 | |
| 10 | 12 | Rolf Stommelen | Surtees - Ford | 11 | + 1 Volta | 12 | |
| 11 | 22 | Vic Elford | BRM | 11 | + 1 Volta | 18 | |
| 12 | 17 | Nanni Galli | March - Alfa Romeo | 10 | + 2 Voltes | 21 | |
| Ret | 8 | Emerson Fittipaldi | Lotus - Ford | 8 | Pèrdua d'oli | 8 | |
| DSQ | 21 | Jo Siffert | BRM | 6 | Desqualificat | 3 | |
| Ret | 10 | Chris Amon | Matra | 6 | Accident | 16 | |
| Ret | 14 | Henri Pescarolo | March - Ford | 5 | Suspensions | 10 | |
| Ret | 20 | Peter Gethin | McLaren - Ford | 5 | Accident | 19 | |
| Ret | 18 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 3 | Pèrdua de combustible | 6 | |
| DSQ | 28 | Mike Beuttler | March - Ford | 3 | Desqualificat | 22 | |
| Ret | 23 | Howden Ganley | BRM | 2 | Motor | 14 | |
| Ret | 16 | Andrea de Adamich | March - Alfa Romeo | 2 | Injecció | 20 | |
| Ret | 4 | Jacky Ickx | Ferrari | 1 | Accident | 2 | |
| NVQ | 27 | Jo Bonnier | McLaren - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Jackie Stewart 7' 20. 1
* Volta ràpida: François Cevert 7' 20. 1 (a la volta 10)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2013-10-16. [Consulta: 21 març 2010].