# Rafael Ramis i Romans

Rafael Ramis i Romans (Figueres, 1880 - 1936), fou un mestre, periodista, polític i activista cultural català.
Com a mestre, fou impulsor d'un model innovador d'escola laica a Figueres. Com a polític, participà en la fundació de la Unió Federal Nacionalista Republicana (UFNR), l'any 1911. Com a periodista, fou fundador, primer director i col·laborador del setmanari Empordà Federal (1911). Durant vuit anys, va ocupar el càrrec de primer tinent d'alcalde (1912-1915) i regidor de l'ajuntament de Figueres (1920-1923). L'any 1922, Ramis va ser el primer regidor socialista al consistori figuerenc.
Va presidir entitats culturals com el Casino Menestral Figuerenc (1916), l'Orfeó Germanor Empordanesa (1917-1920), i la comissió delegada de l'Associació Protectora de l'Ensenyança Catalana (1920-1923). També va presidir la Mancomunitat de l'Empordà (1922-1923) i va participar en la fundació de la Unió Socialista de Catalunya (USC), l'any 1923.
Exiliat a París durant la Dictadura de Primo de Rivera (1923-1930); on es va acabar convertint en un home de confiança de Francesc Macià; fet que, el va dur a participar en l'organització dels fets de Prats de Molló. Durant l'exili mantingué una doble militància: Estat Català i la USC. També, durant el seu exili parisenc, la seva defensa del laïcisme el duria a incorporar-se a la maçoneria.
Va retornar a Catalunya, l'any 1930; establint-se a Barcelona. Funcionari del servei de Cèdules de la Generalitat i professor a l’Escola del Treball. Va fundar i presidir l'Associació de Funcionaris de la Generalitat de Catalunya (1933-1934).
Morí a Figueres, el 3 de gener de 1936. Va ser perseguit per maçó, deu anys després de la seva mort.
L'octubre de 2018 la neta de Rafael Ramis va fer donació del fons Rafael Ramis i Romans, que inclou documentació generada i rebuda pel mestre, periodista, polític i activista cultural figuerenc, a la Biblioteca Fages de Climent de Figueres.

## Bibliografia

* ARMANGUÉ, Joan. Rafael Ramis (1880-1936) catalanista, republicà. socialista i maçó. Figueres: Cal·lígraf, 2018
* ARMANGUÉ, Joan. «Rafael Ramis, mestre vocacional». Encesa Literària, desembre 2018, pàg. 108-113.
* ARMANGUÉ, Joan. «Rafael Ramis i Josep Pla, una amistat forjada a l'exili». Revista del Baix Empordà, març 2019.
* ARMANGUÉ, Joan. «Rafael Ramis, impulsor del sindicalisme dels funcionaris de Catalunya». Les Notícies de llengua i treball, juny 2019.
* BERNILS, Josep Maria «Figueres recupera Rafael Ramis». Hora Nova, 16-10-2018.
* BOSCH, Pere. «La lliçó de Rafael Ramis». El Punt Avui, 22-10-2018.
* MARTÍNEZ, David. La sindicació dels funcionaris de la Generalitat de Catalunya (1931-1939) (Tesi), 2007. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2007.
* MORENO, Ramon. «Ressenyes: Rafael Ramis (1880-1936). Catalanista, republicà, socialista». Annals de l'Institut d'Estudis Empordanesos, 2018.
* ROIG, Sebastià. «Un socialista poc conegut». Diari de Girona, 01-11-2018.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Armangué i Ribas, Joan. Rafael Ramis (1880-1936) catalanista, republicà. socialista i maçó. Figueres: Cal·lígraf, 2018. ISBN 9788494836893.
* ↑ Armangué, Joan «Rafael Ramis, mestre vocacional». Encesa Literària, 12-2018, pàg. 108-113.
* ↑ Teixidor, Anna. Amb la República al cap i Catalunya al cor : Empordà Federal 1911-1938. Figueres: Ajuntament de Figueres, 2011. ISBN 9788493503567.
* ↑ Martínez Fiol, David. La sindicació dels funcionaris de la Generalitat de Catalunya (1931-1939) (tesi). Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2007 [Consulta: 2 juliol 2019].
* ↑ «La Biblioteca de Figueres rep en donació el fons documental de Rafael Ramis». Ajuntament de Figueres, 14-10-2018. [Consulta: 2 juliol 2019].
* ↑ Bernils, Josep Maria «Figueres recupera Rafael Ramis». Hora Nova, 16-10-2018 [Consulta: 2 juliol 2019].