OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rolde Choben

Rolde Choben (en català, Cercle Jove), Joves Aragonesos - Rolde o simplement Rolde'', és una organització política juvenil aragonesa nascuda el 1978 i vinculada al Partit Aragonès. El seu àmbit d'actuació és la Comunitat Autònoma d'Aragó, i hi ha una estructura consolidada al llarg de les tres províncies aragoneses.
La seva missió principal és promoure la participació dels joves aragonesos en la vida social, defensant els valors de l'aragonesisme de centre, l'europeisme i la igualtat, i fomentant la implicació de la joventut en la vida política de l'Aragó i del Partit Aragonès.
Compta amb aproximadament 200 militants que s'estenen per les tres províncies aragoneses. D'acord amb els Estatuts del PAR, són membres de Rolde tots els afiliats menors de 35 anys, així que s'hi inclouen entre les seves files diversos regidors, alcaldes i fins i tot diputats autonòmics.

## Objectius

Entre d'altres, el Rolde compta amb els següents objectius:
* Encoratjar i desenvolupar la identitat aragonesa reafirmant la posició d'Aragó com a porta d'Europa.
* Aconseguir una autonomia política que permeti disposar de quotes més altes d'autonomisme a l'Aragó.
* Servir d'escola a tots aquells joves amb inquietuds polítiques o socials que vegin a l'Aragó com a territori natural per a desenvolupar-les sense perjudici d'aquelles actuacions que s'hagin de desenvolupar en un altre punt de l'Estat.
* Fomentar l'associacionisme juvenil i social, així com la participació activa dels joves en la vida social aragonesa.
* Influir i millorar tota activitat que afecti els joves com ara l'ocupació, l'habitatge o el medi ambient.
* Promocionar el respecte per la llibertat i fomentar els principis de solidaritat, cooperació, justícia, igualtat i pau així com dels valors de pacte i lleialtat que defineixen el Poble Aragonés.
* Organitzar, proposar i realitzar tots aquells actes, activitats, estudis i projectes que la realitat social demani.
* Fomentar i defensar la història, la llengua aragonesa i el Dret Foral com a senyals d'identitat de la societat aragonesa.
* Estudi i desenvolupament de polítiques socials que afecten el sector jove aragonès, amb especial referència a la sanitat, l'educació, l'ocupació, l'habitatge i el medi ambient, entre d'altres.
* Fomentar la defensa dels Drets Humans, els drets dels infants, dels treballadors, de les dones i dels drets LGBT.

## Referències

* ↑ DIGITAL, GRUPO ARAGÓN. «Los jóvenes se abren paso en la política». www.aragondigital.es. [Consulta: 15 gener 2017].
# Valhalla88

Valhalla88, Valhalla 88 o Nazi Sul88/Valhalla, fou un lloc web brasiler de contingut neonazi creat el 1997 per Marcelo Valle Silveira Mello. Considerat el major web neonazi del Brasil i un dels més grans del món en l'àmbit del revisionisme històric d'ideologia nazi, va ser clausurat per la Policia Federal brasilera el 2007. Entre 2004 i 2005, va ser investigat per les autoritats brasileres amb el suport d'Interpol. El 2006, va passar a un domini propi amb el nom Valhalla88 i va ser tancat l'any següent. Marcelo Valle Silveira Mello va ser condemnat per diversos delictes, incloent-hi racisme i amenaces terroristes, i compleix una pena de 41 anys de presó.

## Referències

* ↑ Franco de Andrade, Guilherme Ignácio «Valhalla 88: O nacional socialismo brasileiro e sua ideologia política» (en portugués). Contemporâneos – Revista de Artes e Humanidades. UFABC, 13, 2016. ISSN: 1932-3231 [Consulta: 17 febrer 2025].
* ↑ Santana, Mônica da Costa. «NEONAZISMO NO CIBERESPAÇO DO BRASIL E DA ARGENTINA - análise comparada dos sítios Valhalla88 e Ciudad Libre Opinión (1997-2009) (tesi) (en portuguès brasiler). Universitat Federal de Rio de Janeiro, 2014 [Consulta: 18 octubre 2022].
* ↑ «PORTARIA Nº 198/96 - Google.pdf» (en portuguès). conjur.com, 22-08-2006. [Consulta: 17 febrer 2025].
* ↑ https://ojs.uel.br/revistas/uel/index.php/mediacoes/article/download/19854/15086/84174
* ↑ http://www.cih.uem.br/anais/2013/trabalhos/264_trabalho.pdf
# Rossinyol selvàtic

El rossinyol selvàtic, també anomenat, stricto sensu, rossinyol selvàtic dorsibrú (Stiphrornis erythrothorax) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). Es considera l'única espècie del gènere Stiphrornis. Tanmateix, algunes classificacions consideren que algunes subespècies s'haurien de segmentar, constituint, de fet, dues espècies separades. Es troba present a l'Àfrica central i occidental. Els seu hàbitats naturals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits. El seu estat de conservació és considerat de risc mínim.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.1, 2022) el gènere Stiphrornis seria monotípic i estaria format per una única espècie, el rossinyol selvàtic (Stiphrornis erythrothorax) amb vuit subespècies:
* S. e. erythrothorax Hartlaub, 1855 - De Sierra Leone fins a Ghana i sud de Nigèria.
* S. e. gabonensis Sharpe, 1883 - Des de l'oest de Camerun a l'oest de Gabon, a més de l'illa de Bioko.
* S. e. dahomeyensis Voelker et al., 2016 - Sud de Benín i sud-est de Ghana.
* S. e. inexpectatus Voelker et al., 2016 - Sud-oest de Ghana.
* S. e. xanthogaster Sharpe, 1903 - Des del sud-est del Camerun i nord-est del Gabon arribant a Uganda.
* S. e. sanghensis Beresford & Cracraft, 1999 - sud-oest de la República Centreafricana.
* S. e. rudderi Voelker et al., 2016 - Centre-nord de la República Democràtica del Congo.
* S. e. pyrrholaemus Schmidt & Angehr, 2008 - Sud-oest de Gabon.
Tanmateix, segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (desembre 2019), quatre subespècies del rossinyol selvàtic haurien de segmentar-se en dues espècies diferents i, per tant, el gènere tindria tres espècies:
* Stiphrornis erythrothorax (sensu stricto) - Rossinyol selvàtic dorsibrú.
** S. e. erythrothorax, S. e. gabonensis, S. e. dahomeyensis i S. e. inexpectatus.
* Stiphrornis xanthogaster - rossinyol selvàtic dorsigrís.
** S. x. xanthogaster, S. x. sanghensis i S. x. rudderi.
* Stiphrornis pyrrholaemus (monotípic) - Rossinyol selvàtic de dors olivaci.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «rossinyol selvàtic dorsibrú». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 19 gener 2021].
* 1 2 3 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 701. ISBN 978-84-16728-37-4.
* 1 2 «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 12.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2022. [Consulta: 16 gener 2022].
* ↑ BirdLife International. «Orange-breasted Forest-robin. Stiphrornis erythrothorax» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 19 gener 2021].
* ↑ Gill, F & D Donsker (Eds). 2017. IOC World Bird List (v 7.1). doi:10.14344/IOC.ML.7.1.
# Rotterdamse Kunststichting

El Rotterdamse Kunststichting RKS (Rotterdam Arts Council) va ser una fundació independent per promoure l'art i la cultura a Rotterdam, activa entre 1945 i 2005. L'any 2005 la fundació es va fusionar amb el Consell d'Art i Cultura de Rotterdam, un òrgan assessor, mentre que la resta de tasques es van transferir al departament d'Art i Cultura del municipi de Rotterdam.
La fundació, finançada pel municipi, tenia un paper d'assessorament cap al municipi i les institucions artístiques locals, va donar subvencions a institucions i projectes i va desenvolupar iniciatives pròpies.
En els seus seixanta anys d'existència, la fundació va contribuir a la reconstrucció de la ciutat, va oferir una base per al Poetry International, el Festival Internacional de Cinema de Rotterdam, i va contribuir que Rotterdam es convertís en la Capital Europea de la Cultura l'any 2001

## Referències

* ↑ Dutch design '96/97, 1996. p. 506
* ↑ Patricia van Ulzen. Dromen van een metropool. De creatieve klasse van Rotterdam, 1970-2000. 010 Publishers, 2007. Speciaal p. 94

## Bibliografia

* Hugo Bongers (2010). Kunst en wederopbouw in Rotterdam. online at digitup.nl (in Dutch).
* Gepke Bouma (2012). Een gezond en opgewekt kunstleven. Een studie in kunstbeleid te Rotterdam (1946-2011), online op dbnl.org (in Dutch).
* Carin Gaemers. Achter de schermen van de kunst ,Rotterdamse Kunststichting 1945-1995. De Hef Publishers Rotterdam, 1996.
* Patricia van Ulzen. Dromen van een metropool. De creatieve klasse van Rotterdam, 1970-2000. 010 Publishers, 2007. Speciaal p. 93-100.
# Matthew Hancock

Matthew Hancock (Chester, 2 d'octubre de 1978) és un polític britànic. Membre del partit conservador, va ser secretari d'Estat de Salut i Protecció Social del 2018 al 2021, després d'haver exercit de secretari d'Estat de Digital, Cultura, Mitjans de Comunicació i Esport. Des de llavors ha representat West Suffolk a la Cambra dels Comuns del Regne Unit.

## Biografia
### Cambra dels Comuns del Regne Unit

Llicenciat a Oxbridge, treballa per al Banc d'Anglaterra i ha estat membre de la Cambra dels Comuns del Regne Unit a la circumscripció de West Suffolk des de les eleccions generals del 2010. Va ser reelegit el 2015 i el 2017.

### Carrera ministerial

Va ser ministre d'Estat del Departament d'Empresa, Innovació i Competències del 2013 al 2015 i d'Energia i del 2014 al 2015, càrrec combinat amb el de ministre d'Estat de Portsmouth.
Entre 2016 i 2018 va ser ministre d'Estat de Cultura, Comunicacions i Indústries Creatives. El 8 de gener de 2018, va ser nomenat secretari d'Estat de Digital, Cultura, Mitjans de Comunicació i Esport al segon govern de Theresa May i el 9 de juliol a continuació, secretari d'Estat de Salut per a la Protecció Social. Es torna a nomenar per a aquest càrrec el dia 24 de juliol de 2019 al govern de Boris Johnson.
Durant la pandèmia de Covid-19, diversos dels seus parents obtenen importants contractes públics, cosa que els fa guanyar milions de lliures, aixecant sospites d'amiguisme.
L'exassessor de Boris Johnson, Dominic Cummings, revela captures de pantalla el juny del 2021 que mostren que Matthew Hancock ha mentit repetidament sobre la crisi de la salut i subratlla les tensions entre ell i el primer ministre, aquest últim el qualifica de "fotut cas sense esperança".
El 26 de juny de 2021, anuncia la seva renúncia al seu càrrec ministerial, després d'una controvèrsia sobre el seu incompliment de les normes sanitàries,.

### Concórrer a la direcció del partit conservador

Candidat a les eleccions a la direcció del partit conservador el 2019, es retira després d'obtenir el vot de vint diputats a la primera volta i dona suport a Boris Johnson.

## Referències

* ↑ www.parliament.uk
* ↑ «David Cameron sur la sellette après la faillite de Greensill Capital» (en francès). Le Monde.fr, 02-04-2021.
* ↑ «Dominic Cummings accuse Boris Johnson d'avoir qualifié son ministre de la santé de « putain de cas désespéré »» (en francès). Le Monde.fr, 16-06-2021.
* ↑ «Matt Hancock news – live: Health secretary resigns after kissing aide in covid rule breach» (en anglès). Twitter, 26-06-2021 [Consulta: 26 juny 2021].
* ↑ «Matt Hancock, le ministre de la santé britannique, rattrapé par une liaison en pleine pandémie» (en francès). Le Monde.fr, 25-06-2021.
* ↑ https://www.rtbf.be/info/monde/detail_gb-matt-hancock-se-retire-de-la-course-a-la-succession-de-theresa-may?id=10246236
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-07-01. [Consulta: 5 juliol 2021].
# Grans

Grans (occità) (francès) és un municipi francès al departament de Boques del Roine (regió de Provença-Alps-Costa Blava).

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 738 | 1 583 | 1 588 | 1 844 | 1 634 | 1 779 | 1 681 | 1 697 | 1 740 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 967 | 1 968 | 1 994 | 1 920 | 1 937 | 1 794 | 1 807 | 1 706 | 1 779 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 740 | 1 774 | 1 847 | 1 589 | 1 577 | 1 588 | 1 620 | 1 718 | 1 985 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 2 216 | 2 446 | 2 801 | 3 095 | 3 436 | 3 716 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1929-1935 | Lucien Plan | |
| 1935-1942 | Appollon Gavandan | |
| 1947-1955 | Appollon Gavandan | |
| 1955-1971 | Paul Sias | |
| 1971-1977 | Jean-Marie Gavandan | |
| 1977-1987 | Paul Pelen | |
| 1987- | Yves Vidal | PRG |

## Referències

* ↑ Topònims occitans de les Boques del Roine
# S/2004 S 3

S/2004 S3 és la designació provisional d'un petit satèl·lit de Saturn. Fou descobert per Carl Murray en una foto de la Sonda Cassini del 21 de juny de 2004. Intentant confirmar la seva observació es descobrí un altre satèl·lit, l'S/2004 S 4. Tot i els posteriors intents de recuperació de l'objecte, no s'ha tornat a observar des de les primeres imatges, la qual cosa podria significar que es tractava de cúmuls de pols temporals. Si fos sòlid, el cos podria tenir entre 3 i 5 km de diàmetre basant-nos en la seva brillantor.
L'altre objecte S/2004 S 4 fou descobert 5 hores després, però just dins l'anell F. A causa de la diferència de localitzacions, el segon objecte rebé una nova designació, encara que també fos possible que els dos objectes fossin el mateix i que creués l'anell F. No obstant això, aquest segon objecte podria orbitar l'anell F amb una inclinació lleugerament diferent del primer i, per tant, conformar dos objectes diferents i no travessar l'anell.

## Característiques

L'S/2004 S 3, com els objectes veïns S/2004 S 4 i S/2004 S 6, sembla orbitar prop de l'anell F i, per tant, podria tractar-se d'un satèl·lit pastor. L'objecte fou observat en la part interna de l'anell F i hores després en la part externa.

## Denominació

Com que la seva òrbita encara no ha estat determinada amb precisió, el satèl·lit conserva la seva designació provisional que indica que fou el tercer satèl·lit descobert al voltant de Saturn l'any 2004.

## Vegeu també

* Anell F
* Satèl·lit pastor

## Referències

* ↑ IAUC 8432: Sats, RINGS OF SATURN; 2004fc (anglès)
* 1 2 IAUC 8401: S/2004 S 3, S/2004 S 4, and R/2004 S 1 9 de setembre de 2004 (descobriment)(anglès)
* ↑ "The determination of the structure of Saturn's F ring by nearby moonlets" Carl D. Murray, Kevin Beurle, Nicholas J. Cooper, Michael W. Evans, Gareth A. Williams & Sébastien Charnoz. Nature, June 5, 2008.(anglès)
# Zírida

Amb el nom de zírides, zirites, zirís o Banu Ziri (àrab: الزيريون, az-zīriyyūn, o بنو زيري, Banū Zīrī) es coneixen dues dinasties amazigues, una de les quals va governar a Ifríqiya i l'altra a Granada.

## Els zírides d'Ifríqiya

Els zírides d'Ifríqiya foren una dinastia d'emirs d'origen amazic sanhaja, que va governar Ifríqiya —aproximadament l'actual Tunísia— des de mitjan segle x com a governadors i com a emirs independents des del 1048 fins al 1163. Els zírides foren eliminats el 1148 pels normands de Sicília i no foren restaurats pels almohades procedents del Marroc, quan aquests van conquerir l'antiga capital zírida, Mahdia, el 1160. Una branca d'aquests zírides, els Banu Hammad o hammàdides, van governar independentment el Màgrib central, amb capital a Qala (o Qalat Banu Hammad o Qalat Hammad o Al-Qala).

### Llista d'emirs zírides d'Ifríqiya

* Ziri ibn Manad, vers 950-971
* Bulugguín ibn Ziri, 971-984
* Al-Mansur ibn Bulugguín, 984-996
* Nàssir-ad-Dawla Badis ibn al-Mansur, 996-1016
* Xàraf-ad-Dawla al-Muïzz ibn Badis, 1016-1062
* Tamim ibn al-Muïzz, 1062-1108
* Yahya ibn Tamim, 1108-1116
* Alí ibn Yahya, 1116-1121
* Abu-l-Hàssan ibn Alí, 1121-1148
* Al regne de Sicília, 1148-1160
* Als almohades, 1160

### Governador de Gabès

* Úmar ibn al-Muïzz, germà de Tamim ibn al-Muïzz, 1096-1097

## Els zírides de Granada

Els zírides de Granada es van formar com a dinastia d'una branca lateral dels zírides d'Ifríqiya, que va entrar al servei d'Almansor, va creuar l'estret de Gibraltar i es va instal·lar a la regió d'Ilbira. Després de donar suport al califa Sulayman al-Mustaín durant la fitna andalusina, els zírides van construir el seu propi emirat al voltant de Granada, que van governar fins al 1090, quan els van expulsar els almoràvits.

### Llista d'emirs zírides de Granada

* Zawi ibn Ziri (1013-1019)
* Habús ibn Maksan (1019-1038)
* Badis ibn Habús (1038-1073)
* Abd-Al·lah ibn Bulugguín (1073-1090)
* Als almoràvits (1090)

### Emirat de Màlaga

* Tamim ibn Bulugguín (1073-1090)

## Referències

* ↑ «Euratlas Periodis Web - Map of Ifriqiya in Year 1000». [Consulta: 14 desembre 2021].

## Vegeu també

* Tunísia medieval
# Saxegothaea conspicua

Saxegothaea conspicua és una espècie de conífera de la família Podocarpaceae, l'única espècie vivent acceptada del gènere monotípic Saxegothaea. És un arbre nadiu del sud-oest de Sud-amèrica. És localment coneguda com a mañío femella a Xile o maniú femella a l'Argentina.

## Descripció

És un arbre de mida mitjana, de copa piramidal i frondosa i creixement lent i longeu (pot assolir els 700 anys). Té una particular escorça de tocs castanys i violacis, i forma plaques que es desprenen amb facilitat. Les seves fulles són linears, rectes, mucronades i alternes d'uns 1-3 cm de longitud per uns 3 mm. d'amplada. Presenten una coloració verda fosca a l'anvers.
Els aments són cilíndrics, de 1-3 cm de longitud i axil·lars els cons femenins per contra són terminals, globoses, formades per fulles fèrtils triangulars. Floreix a la primavera (de novembre a desembre), la maduració dels cons femenins es du a terme de finals d'estiu a principis de tardor. El con femení quan madura és carnós, d'uns 7-15 mm de longitud i presenta vàries llavors a l'interior.

## Usos

La fusta del Maniú és relativament lleugera, de color groc i de bona qualitat. S'ha utilitzat per a la construcció i mobles. A l'hemisferi nord s'ha cultivat com a planta ornamental.

## Distribució i hàbitat

Present als Andes argentins en zones humides i anegades de les províncies argentines de Neuquén, Río Negro i Chubut. A Xile és més abundant, es fa des de Talca fins a Aysén i de nivell del mar fins als 1.000 msnm. És molt tolerant a l'ombra, gràcies a això pot habitar el sotabosc de la selva valdiviana. No forma masses boscoses pures; sol aparèixer de forma aïllada.

## Etimologia

* El nom del gènere, Saxegothaea, està dedicat al príncep Albert de Saxònia-Coburg Gotha, marit de la Reina Victòria I del Regne Unit. Fou mecenes de la ciència en aquella època i impulsor de la horticultura.
* L'epítet conspicua és el femení de conspicuus, en català conspicu: que atreu l'atenció per si mateix, cridaner, remarcable...

## Referències

* ↑ «Saxegothaea». The Plant List. [Consulta: 9 novembre 2018].
* 1 2 3 Demaio Pablo; Ola, Ulf; Karlin, Torkel; Medina, Mariano. Árboles Nativos de Argentina: tomo II Patagonia. Córdoba: Ecoval, 2017. ISBN 978-987-4003-16-4 [Consulta: 5 novembre 2018].
* ↑ Charlton T. Lewis; Charles Short. «conspĭcŭus». A Latin Dictionary. Oxford: Clarendon Press, 1879. [Consulta: 9 gener 2018].
# Marta Rojals i del Álamo

Marta Rojals i del Álamo (la Palma d'Ebre, 1975) és una escriptora, articulista i arquitecta catalana. Es llicencià en arquitectura per la Universitat Politècnica de Catalunya on s'especialitzà en teoria, història i crítica, la qual cosa li permet traduir i editar publicacions d'arquitectura. Ha col·laborat amb VilaWeb, les revistes L'Avenç i Descobrir i el diari Ara, així com a la publicació satírica Illegal Times.
El 2011 debutà amb la novel·la Primavera, estiu, etcètera, que se centra en la vida de l'Èlia, una jove que després de quedar-se sense feina i sense parella torna al poble on va créixer. Això farà que la protagonista es replantegi moltes coses. La novel·la va gaudir d'una gran acceptació tant pel públic com de la crítica, i ha arribat fins a la tretzena edició.
El gener del 2014 va publicar la seva segona novel·la, L'altra, enmig d'una gran expectació i va obtenir un ràpid reconeixement per la crítica. El març de 2015 va publicar amb l'editorial Sembra No ens calia estudiar tant, una selecció d'articles d'opinió publicats prèviament a VilaWeb.

## Obra

* 2011 — Primavera, estiu, etcètera (Barcelona: La Magrana), ISBN 978-84-8264-966-5
* 2014 — L'altra (Barcelona: La Magrana), ISBN 978-84-8264-666-4
* 2015 — No ens calia estudiar tant (Carcaixent: Sembra), ISBN 978-8494235092
* 2018 — El cel no és per a tothom (Anagrama), ISBN 9788433915627
* 2023 — No siguis pobre! (Ara Llibres), ISBN 9788418928963.

## Referències

* ↑ «Marta Rojals i del Álamo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Marta Rojals i del Álamo al Qui és Qui de les Lletres Catalanes
* ↑ Blog Ara Llegim
* ↑ Entrevista a VilaWeb
* ↑ «Restaurar el sistema : unas immensas ganas de acabar». Cultura/s de La Vanguardia, 11-05-2011 [Consulta: 22 gener 2014].
* ↑ «Surt a la venda "L'altra", l'esperada segona novel·la de Marta Rojals». 324. Totes les notícies de TV3 i Catalunya Ràdio [Consulta: 21 gener 2013].
* ↑ Suplement Cultura/s de La Vanguardia, 22-01-2014 [Consulta: 22 gener 2014].
* ↑ «Marta Rojals: 'Vull la independència per a llevar-me al matí amb els mateixos maldecaps lingüístics que un ciutadà de Valladolid'». Vilaweb [Consulta: 26 març 2015].
# Fleur Jaeggy

Fleur Jaeggy, també coneguda pel nom artístic de Carlotta Wieck, (Zúric, 31 de juliol de 1940) és una escriptora suïssa en llengua italiana.

## Biografia

Després de completar els seus estudis a Suïssa, anà a viure a Roma, on conegué Ingeborg Bachmann i Thomas Bernhard. L'any 1968 anà a Milà a treballar per a l'editorial Adelphi Edizioni i es casà amb Roberto Calasso.
Després de les seves primeres publicacions, Il Dito in bocca (1968) i L'angelo custode, (1971), amb què ja es va manifestar com una gran novel·lista, la seva primera obra destacada fou la novel·la I Beati anni del castigo (1989), a la qual seguí més tard Proleterka, declarat pel Suplement literari del Times com el millor llibre de 2003. També és traductora a l'italià de Marcel Schwob i Thomas de Quincey.
Treballà amb el músic italià Franco Battiato sota el nom artístic de «Carlotta Wieck».
La seva és una literatura radical, hermètica i freda, d'un lirisme dur, basat en un llenguatge més que poètic, evocatiu, que ha estat qualificada d'inquietant i pertorbadora.

## Obres
### Novel·les

* Il Dito in bocca, Adelphi Edizioni, 1968.
* L'angelo custode, Adelphi, 1971.
* Le estatua d'acqua, Adelphi, 1980.
* I Beati anni del castigo, Adelphi, 1989.
* La Paura del cielo, Adelphi, 1994 (trauït al català com La por del cel per Anna Casassas a Ed. Les Hores, 2019).
* Proleterka, Adelphi, 2001. (traduït al català com a Proleterka per Anna Casassas, Ed. Les Hores, 2018)
* Vite congetturali, Adelphi, 2009.

### Relats curts

* Sono il fratello di XX, Adelphi, 2014.

### Traduccions

* Marcel Schwob, Vite immaginarie, Adelphi, 1972.
* Thomas de Quincey, Gli ultimi giorni di Immanuel Kant, Adelphi, 1983.

## Referències

* ↑ Marrone, Gaetana. Encyclopedia of Italian Literary Studies: A-J (en anglès). Taylor & Francis, 2007, p. 971 i 972. ISBN 978-1-57958-390-3.
* ↑ Fleur Jaeggy en tusquetseditores.com
* ↑ Elisa Tonani, Storia della lingua italiana e storia della musica F. Cesati de 2005
* ↑ Soria Millán, Ma Pilar «Señas de identidad en la obra de Fleur Jaeggy». Anuari de Filologia. Literatures contemporànies. núm.3, 2013, pàg. 21-42. ISSN: 2014-1416.
* 1 2 Boixader, Mònica. «Proleterka o la memòria secreta de les coses». Núvol, 27-07-2018. [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ Basagaña, Laura. «Proleterka: el lirisme dur de Fleur Jaeggy». Llavor Cultural. Arxivat de l'original el 2020-06-16. [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ «La por del cel». Editorial Les Hores. [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ Castillo, David. «Pare i filla a bord». ElPuntAvui.cat, 07-06-2018. [Consulta: 26 juny 2018].
* ↑ Navarro, Justo «La escritora y el pez» (en castellà). El País [Madrid], 15-08-2016. ISSN: 1134-6582.

## Enllaços externs

* Fleur Jaeggy a ItaliaLibri (italià)
* Barba, Andrés «Fleur Jaeggy: «Me gustan los autores místicos»». El Cultural, 28-11-2014.