OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Climent VIII de Peníscola

Climent VIII, nascut a Terol (Regne d'Aragó) en el 1370 amb el nom de Gil Sánchez Muñoz y Carbón, va ser arxipreste de Terol i antic canonge de Barcelona. Durant el Cisma d'Occident va esdevenir antipapa no reconegut oficialment per l'Església Catòlica, substituint a Benet XIII el 10 de juny del 1424. Climent VIII duraria en aquest càrrec fins al 26 de juliol del 1429, any en què abandonaria les seves pretensions al papat públicament en l'església arxiprestal de Sant Mateu (Baix Maestrat), davant de Pere de Foix ''el Vell'', legat del pontífex Martí V, i amb aquest fet es donava per finalitzat el Cisma de l'Església occidental.
L'elecció va ser una farsa de només tres cardenals, però Muñoz va acceptar i va prendre el nom de Climent VIII. Martí V va ordenar els bisbes de Barcelona i Tortosa que intervinguessin per resoldre aquest cisma, i el rei Alfons va aconseguir que Martí V fes també concessions va obligar a abdicar Climent VIII. L'últim acte d'aquesta farsa va ser el reconeixement de Martí V per Climent VIII, els seus tres cardenals i dignataris, tornant a dir-se Climent VIII Gil Sánchez Muñoz.
Aleshores Martí V el va nomenar bisbe de Mallorca, i com a tal va morir el 28 de desembre del 1446.

## Enllaços externs

* "L'antipapa oblidat. A El Temps del 25 abril 2017.
* ↑ Cossetània edicions (Catalunya càtara) de Jesús Àvila Granados, pàg. 164(ISBN 978-84-9034-233-6)
* Papes del Cisma d'Occident
# Filoxè d'Alexandria

Filoxè d'Alexandria (en llatí Philoxenus Alexandrinus, Φιλόξενος) fou un famós gramàtic grec. Es va traslladar a la ciutat de Roma, on va ensenyar i va escriure sobre Homer, sobre els dialectes jònic i lacònic i altres obres gramaticals (Suides, s. v.; Fabricius, Bibl. Graec. vol. vi. pp. 193, 376, 634).

## Referències

* Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III) [Consulta: 22 desembre 2009]. Vol. III pàg. 334 Philoxenus Alexandrinus
# La representació de la l palatal en català

Aquest article de Pompeu Fabra és una crítica d'una proposta de Melcior Cases, publicada al Bolletí del Diccionari de la Llengua Catalana, on defensava una nova grafia per a la representació de la l palatal: ly en lloc de ll.
A la primera gramàtica de la llengua catalana, Ensayo de Gramática del Catalán moderno, escrita per Pompeu Fabra en castellà l'any 1891, afirma que és un defecte de la nostra ortografia considerar que el so de l palatal es representi mitjançant ll.
En la Contribució de la Gramàtica de la Llengua Catalana, Fabra ja comentava la conveniència d'adoptar una nova grafia per a la l palatal, però sense proposar cap resultat. En canvi, Melcior Cases proposa representar la l palatal per la combinació ly. Per exemple, filya, palya, castely, lyop, en lloc de filla, palla, castell, llop. Segons aquest, la grafia ly és la que està més d'acord amb l'etimologia i la tradició i, per tant, la grafia ly seria preferible a la grafia ll.
Fabra exposa arguments formals i exemples que indiquen que la combinació li del llatí no és l'única que hagi evolucionat de forma regular a l palatal. En català hi ha hagut una palatalització de l produïda per:
* i o e consonant (FILIA > filla, PALEA > palla, etc.)
* una altra palatalització de l inicial (LUPU > llop, LOCU > lloc, LUNA > lluna, etc.)
* de l doble (CABALLU > cavall, GRILLU > grill, ANELLU > anell, etc.)
* agrupació de c i l per supressió de la u medial posttònica: APUCULA > abella, AURICULA > orella, OCULU > ull, etc.)
Així doncs, només en certs casos pot dir-se que ly no fa més que reemplaçar una i llatina per una y grega.
Per acabar, Fabra reconeix, després d'oferir una solució molt més complexa i difícil d'adoptar, que la proposta de Cases simplificaria molt l'ortografia, però que al mateix temps donaríem a moltes paraules una forma gràfica —ly— que mai han tingut.

## Referències

* ↑ «La representació de la "l" palatal en català». Bolletí del Diccionari de la Llengua Catalana, 1903. [Consulta: 29 novembre 2018].
# Pere Siquier Pizà

Pere Siquier Pizà (Sa Pobla, 1858-1942) fou un músic i polític pobler.
Propietari rural i compositor musical d'obra no localitzada. Fou batle de sa Pobla pel Partit Conservador entre 1915 i 1916.

## Referències

Sa Marjal Vol. IV Tom VII pàg 187.
# Gran Premi dels Estats Units del 1960

Resultats del Gran Premi dels Estats Units de Fórmula 1 de la temporada 1960, disputat al circuit de Riverside el 20 de desembre del 1960.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 5 | Stirling Moss | Lotus - Climax | 75 | 1h 28' 52. 2 | 1 | 8 |
| 2 | 10 | Innes Ireland | Lotus - Climax | 75 | + 38 s | 7 | 6 |
| 3 | 3 | Bruce McLaren | Cooper - Climax | 75 | + 52 s | 10 | 4 |
| 4 | 2 | Jack Brabham | Cooper - Climax | 74 | + 1 Volta | 2 | 3 |
| 5 | 15 | Jo Bonnier | BRM | 74 | + 1 Volta | 4 | 2 |
| 6 | 9 | Phil Hill | Cooper - Climax | 74 | + 1 Volta | 13 | 1 |
| 7 | 24 | Jim Hall | Lotus - Climax | 73 | + 1 Volta | 12 | |
| 8 | 14 | Roy Salvadori | Cooper - Climax | 73 | + 2 Voltes | 15 | |
| 9 | 26 | Wolfgang von Trips | Cooper - Maserati | 72 | + 3 Voltes | 16 | |
| 10 | 23 | Chuck Daigh | Scarab | 70 | + 5 Voltes | 18 | |
| 11 | 25 | Pete Lovely | Cooper - Ferrari | 69 | + 6 Voltes | 20 | |
| 12 | 7 | Olivier Gendebien | Cooper - Climax | 69 | + 6 Voltes | 8 | |
| 13 | 20 | Bob Drake | Maserati | 68 | + 7 Voltes | 22 | |
| 14 | 8 | Henry Taylor | Cooper - Climax | 68 | + 7 Voltes | 14 | |
| 15 | 18 | Maurice Trintignant | Cooper - Maserati | 66 | + 9 Voltes | 19 | |
| 16 | 12 | Jim Clark | Lotus - Climax | 61 | + 14 Voltes | 5 | |
| Ret | 17 | Graham Hill | BRM | 34 | Caixa canvi | 11 | |
| Ret | 19 | Ian Burgess | Cooper - Maserati | 29 | Encesa | 23 | |
| Ret | 21 | Brian Naylor | Cooper - Maserati | 20 | Motor | 17 | |
| Ret | 16 | Dan Gurney | BRM | 18 | Probl. amb les bugies | 3 | |
| Ret | 4 | Ron Flockhart | Cooper - Climax | 11 | Transmissió | 21 | |
| Ret | 6 | Tony Brooks | Cooper - Climax | 6 | Virolla | 9 | |
| Ret | 11 | John Surtees | Lotus - Climax | 3 | Accident | 6 | |

## Altres

* Pole: Stirling Moss 1' 54. 40
* Volta ràpida: Jack Brabham 1' 56. 30 (a la volta 71)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-12-22. [Consulta: 7 juny 2010].
# Estafilococ

Els estafilococs (Staphylococcus) són un gènere de bacteris grampositius i anaerobis facultatius amb morfologia de cocs que s'agrupen en forma de raïm. Els estafilococs són catalasa positius, prova que serveix per diferenciar-los dels estreptococs. Els estafilococs creixen bé en medis de cultiu que contenen fins a un 10% de NaCl. La seva major velocitat de creixement es dona a 37 °C. Són la varietat més virulenta dels cocs, i són responsables d'un gran nombre de malalties, des d'infeccions cutànies fins a pneumònia. Aquest gènere està format per trenta-dues espècies i quinze subespècies, moltes de les quals són inofensives i es troben a la mucosa i pell dels humans, i en altres animals de sang calenta. També formen part de la flora microbiana de l'organisme.
Les espècies que provoquen malalties en els humans són: Staphylococcus aureus (el més virulent de tot el gènere), S. epidermidis, S. haemolyticus i S.saprophyticus.

## Vegeu també

* Agar manitol sal
# Gran Premi d'Àustria del 1971

Resultats del Gran Premi d'Àustria de Fórmula 1 de la temporada 1971, disputat al circuit de Österreichring el 15 d'agost del 1971.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 14 | Jo Siffert | BRM | 54 | 1h 30' 23. 91 | 1 | 9 |
| 2 | 2 | Emerson Fittipaldi | Lotus - Ford | 54 | + 4.12 s | 5 | 6 |
| 3 | 8 | Tim Schenken | Brabham - Ford | 54 | + 19.77 s | 7 | 4 |
| 4 | 3 | Reine Wisell | Lotus - Ford | 54 | + 31.87 s | 10 | 3 |
| 5 | 7 | Graham Hill | Brabham - Ford | 54 | + 48.43 seg, | 8 | 2 |
| 6 | 25 | Henri Pescarolo | March - Ford | 54 | + 1' 24.51 min. | 13 | 1 |
| 7 | 24 | Rolf Stommelen | Surtees - Ford | 54 | + 1' 37.42 min. | 12 | |
| 8 | 17 | Ronnie Peterson | March - Ford | 53 | + 1 Volta | 11 | |
| 9 | 10 | Jackie Oliver | McLaren - Ford | 53 | + 1 Volta | 22 | |
| 10 | 23 | Peter Gethin | BRM | 52 | + 2 Voltes | 16 | |
| 11 | 16 | Helmut Marko | BRM | 52 | + 2 Voltes | 17 | |
| 12 | 19 | Nanni Galli | March - Alfa Romeo | 51 | + 3 Voltes | 15 | |
| NC | 27 | Mike Beuttler | March - Ford | 47 | No classificat | 19 | |
| Ret | 12 | François Cevert | Tyrrell - Ford | 42 | Motor | 3 | |
| Ret | 11 | Jackie Stewart | Tyrrell - Ford | 35 | Palier | 2 | |
| Ret | 4 | Jacky Ickx | Ferrari | 31 | Motor | 6 | |
| Ret | 26 | Niki Lauda | March - Ford | 20 | Direcció | 21 | |
| Ret | 22 | John Surtees | Surtees - Ford | 12 | Motor | 18 | |
| Ret | 5 | Clay Regazzoni | Ferrari | 8 | Motor | 4 | |
| Ret | 15 | Howden Ganley | BRM | 5 | Encesa | 14 | |
| Ret | 9 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 4 | Motor | 9 | |
| Ret | 28 | Jo Bonnier | McLaren - Ford | 0 | Pèrdua de combustible | 20 | |

## Altres

* Pole: Jo Siffert 1' 37. 44
* Volta ràpida: Jo Siffert 1' 38. 47 (a la volta 29)
* Va ser el primer GP per Niki Lauda.

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2013-10-17. [Consulta: 21 març 2010].
# Nechervan Idris Barzani

Nechervan Idris Barzani (kurd: نێچیرڤان به‌رزانی, Nêçîrvan Îdrîs Barzanî) (Barzan, 21 de setembre de 1966) és un polític kurd del Kurdistan del Sud. Serví com a primer ministre del govern regional des del març de 2006 fins a l'agost de 2009. És net del fundador del Partit Democràtic del Kurdistan Mustafà Barzani i nebot del president del Kurdistan, Masud Barzani.

## Biografia

Barzani va néixer el 1966 a la regió de Barzan al Kurdistan. La paraula Nêçîr vol dir cacera en llengua kurda, i Nêçîrvan vol dir el caçador. És un nom força utilitzat pels kurds. Barzani com a cognom reflecteix l'origen de l'individu a Barzan. El 1975, la seva família fou forçada a exiliar-se a l'Iran. Sovint acompanyava el seu pare Idris, en visites oficials a països de l'Orient Mitjà i europeus, un presagi de la seva carrera política futura. Després de la mort sobtada del seu pare, va agafar un paper actiu en la política kurda, treballant en organitzacions de la joventut del KDP.

## Activitat política

Barzani fou elegit pel comitè central del KDP al seu X Congrés el 1989 i reelegit al XI Congrés el 1993, quan assumí una posició al buró polític. Després de la Guerra del Golf de 1991, participà en les negociacions amb el govern iraquià. El 1996, se'l nomenava primer ministre representant de la regió controlada pel Partit Democràtic del Kurdistan al Kurdistan Iraquià. Després del procés d'unificació el 2005 entre els partits principals kurds i la formació del govern regional del Kurdistan, se celebraven eleccions. El 2006, Barzani era escollit com primer ministre del govern regional. El seu termini havia d'acabar el 2008 però després d'un acord de la coalició majoritària al poder, el termini de Barzani es va estendre fins a les eleccions de 2009.
Molts dels seguidors de Barzani creuen que ha tingut un paper important desenvolupant la regió del Kurdistan. Durant el seu termini com primer ministre, els seus seguidors anomenaven el seu gabinet com "el gabinet del desenvolupament" alabant el seu treball en el desenvolupament de la regió del Kurdistan. [Washington & Jefferson College atorgaren un grau honorífic a Barzani i la cerimònia es va celebrar el 17 de maig de 2008.

## Referències

* ↑ «Prime Minister of the Kurdistan Regional Government of Iraq to Receive Honorary Degree at W&J Commencement Ceremony». Arxivat de l'original el 2010-06-02. [Consulta: 1r setembre 2010].
# Gran Premi dels Estats Units del 1970

Resultats del Gran Premi dels Estats Units de Fórmula 1 de la temporada 1970, disputat al circuit de Watkins Glen el 4 d'octubre del 1970.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 24 | Emerson Fittipaldi | Lotus - Ford | 108 | 1h 57' 33. 2 | 3 | 9 |
| 2 | 19 | Pedro Rodríguez | BRM | 108 | + 36.39 s | 4 | 6 |
| 3 | 23 | Reine Wisell | Lotus - Ford | 108 | + 45.17 s | 9 | 4 |
| 4 | 3 | Jacky Ickx | Ferrari | 107 | + 1 Volta | 1 | 3 |
| 5 | 12 | Chris Amon | March - Ford | 107 | + 1 Volta | 5 | 2 |
| 6 | 18 | Derek Bell | Surtees - Ford | 107 | + 1 Volta | 13 | 1 |
| 7 | 8 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 106 | + 2 Voltes | 11 | |
| 8 | 7 | Henri Pescarolo | Matra | 105 | + 3 Voltes | 12 | |
| 9 | 11 | Jo Siffert | March - Ford | 105 | + 3 Voltes | 23 | |
| 10 | 15 | Jack Brabham | Brabham - Ford | 105 | + 3 Voltes | 16 | |
| 11 | 29 | Ronnie Peterson | March - Ford | 104 | + 4 Voltes | 15 | |
| 12 | 16 | Rolf Stommelen | Brabham - Ford | 104 | + 4 Voltes | 19 | |
| 13 | 4 | Clay Regazzoni | Ferrari | 101 | + 7 Voltes | 6 | |
| 14 | 9 | Peter Gethin | McLaren - Ford | 100 | + 8 Voltes | 21 | |
| Ret | 1 | Jackie Stewart | Tyrrell - Ford | 82 | Pèrdua d'oli | 2 | |
| Ret | 14 | Graham Hill | Lotus - Ford | 72 | Embragatge | 10 | |
| Ret | 2 | François Cevert | March - Ford | 62 | Rodes | 1 | |
| Ret | 30 | Tim Schenken | De Tomaso - Ford | 61 | Suspensions | 20 | |
| Ret | 27 | Jo Bonnier | McLaren - Ford | 50 | Pèrdua d'aigua | 24 | |
| Ret | 6 | Jean-Pierre Beltoise | Matra | 27 | Direcció | 18 | |
| Ret | 31 | Gus Hutchison | Brabham - Ford | 21 | Pèrdua de combustible | 22 | |
| Ret | 20 | Jackie Oliver | BRM | 14 | Motor | 7 | |
| Ret | 21 | George Eaton | BRM | 10 | Motor | 14 | |
| Ret | 17 | John Surtees | Surtees - Ford | 6 | Motor | 8 | |
| NVQ | 32 | Peter Westbury | BRM | | | | |
| NVQ | 28 | Pete Lovely | Lotus - Ford | | | | |
| NVQ | 10 | Andrea de Adamich | McLaren - Alfa Romeo | | | | |

## Altres

* Pole: Jacky Ickx 1' 03. 73
* Volta ràpida: Jacky Ickx 1' 02. 74 (a la volta 105)

## Referències

* «La web Oficial de la Formula 1». Arxivat de l'original el 2010-01-26. [Consulta: 21 març 2010].
# Gran Premi d'Àustria del 1980

Resultats del Gran Premi d'Àustria de Fórmula 1 de la temporada 1980, disputat al circuit de Österreichring el 17 d'agost del 1980.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 15 | Jean Pierre Jabouille | Renault | 54 | 1h 26' 15. 73 | 2 | 9 |
| 2 | 27 | Alan Jones | Williams - Ford | 54 | + 0.82 s | 3 | 6 |
| 3 | 28 | Carlos Reutemann | Williams - Ford | 54 | + 19.36 s | 4 | 4 |
| 4 | 26 | Jacques Laffite | Ligier - Ford | 54 | + 42.02 s | 5 | 3 |
| 5 | 5 | Nelson Piquet | Brabham - Ford | 54 | + 1' 02.81 min. | 7 | 2 |
| 6 | 12 | Elio de Angelis | Lotus - Ford | 54 | + 1' 02.81 min. | 9 | 1 |
| 7 | 8 | Alain Prost | McLaren - Ford | 54 | + 1' 33.41 min. | 12 | |
| 8 | 2 | Gilles Villeneuve | Ferrari | 53 | + 1 Volta | 15 | |
| 9 | 16 | René Arnoux | Renault | 53 | + 1 Volta | 1 | |
| 10 | 6 | Hector Rebaque | Brabham - Ford | 53 | + 1 Volta | 14 | |
| 11 | 20 | Emerson Fittipaldi | Fittipaldi - Ford | 53 | + 1 Volta | 23 | |
| 12 | 9 | Marc Surer | ATS - Ford | 53 | + 1 Volta | 16 | |
| 13 | 1 | Jody Scheckter | Ferrari | 53 | + 1 Volta | 22 | |
| 14 | 29 | Riccardo Patrese | Arrows - Ford | 53 | + 1 Volta | 18 | |
| 15 | 50 | Rupert Keegan | Williams - Ford | 52 | + 2 Voltes | 20 | |
| 16 | 21 | Keke Rosberg | Fittipaldi - Ford | 52 | + 2 Voltes | 11 | |
| Ret | 43 | Nigel Mansell | Lotus - Ford | 40 | Motor | 24 | |
| Ret | 7 | John Watson | McLaren - Ford | 34 | Motor | 21 | |
| Ret | 23 | Bruno Giacomelli | Alfa Romeo | 28 | Rodes | 8 | |
| Ret | 25 | Didier Pironi | Ligier - Ford | 25 | Direcció | 13 | |
| Ret | 3 | Jean Pierre Jarier | Tyrrell - Ford | 25 | Part elèctrica | 6 | |
| Ret | 31 | Eddie Cheever | Osella - Ford | 23 | Pressió de les rodes | 19 | |
| Ret | 4 | Derek Daly | Tyrrell - Ford | 12 | Frens | 10 | |
| Ret | 11 | Mario Andretti | Lotus - Ford | 6 | Motor | 17 | |
| NVQ | 14 | Jan Lammers | Ensign - Ford | | | | |
| NVQ | 30 | Jochen Mass | Arrows - Ford | | Pilot ferit | | |

## Altres

* Pole: René Arnoux 1' 30. 27
* Volta ràpida: René Arnoux 1' 32. 53 (a la volta 50)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-02-19. [Consulta: 17 abril 2010].
# Rubiol anisat de bosc

El rubiol anisat de bosc, també anomenat bola de neu de bosc o rubiol de bosc (Agaricus sylvicola) és un dels bolets més corrents entre els d'aquest gènere.

## Morfologia

Quan surt és blanc del tot, però amb el temps es taca de groc, sobretot al peu i allà on es toca amb els dits.
El barret pot fer de 4 a 10 cm de diàmetre i de jove està tancat, amb el marge incorbat. La superfície és seca, llisa, sedosa i brillant. Porta làmines lliures que, com les de tots els Agaricus, comencen blanques, passen per un to rosat i acaben de color bru xocolata, quan les espores són madures.
El peu és esvelt i se separa fàcilment del barret amb un cop. És un xic engruixit cap a la base i porta un anell membranós i rebregat.
Carn blanca i tova, amb una suau i agradable olor d'anís.

## Hàbitat

Ix des de final d'estiu fins a la tardor en boscos, preferentment de planifolis, sovint en grupets.

## Comestibilitat

És un bon comestible que, com tots els seus congèneres, és bo per guisar. Convé menjar-se'l abans no s'enfosqueixin del tot les làmines.

## Possibles confusions amb altres bolets

Hi ha espècies properes, també bons comestibles, com ara el camperol (Agaricus campestris) i el rubiol anisat (Agaricus arvensis), però que una equivocació no revesteix cap perill.
En canvi, cal evitar no confondre aquest bolet amb la bola-de-neu pudent (Agaricus xanthodermus), tòxic o, si més no, indigest i de gust desagradable, que se'n diferencia per la seua olor, que no és d'anís, sinó de tintura de iode o de tinta i per una tendència a tacar-se de groc intens tan bon punt se'l toca. El peu, a la part de sota, és sempre groc, si més no, a la part interna.

## Bibliografia

* Pascual, Ramon; Llimona, Xavier; Nistal, Miquel; Cuello, Pilar i Cuello, Josep: Els bolets. Edicions Intercomarcals, S.A, Col·leccions Temàtiques, volum I, Manresa, 1994. ISBN 84-88545-06-1, plana 94.
* Phillips, Roger: Les Champignons, Éditions Solar, ISBN 2-263-00640-0.
* Marchand, André: Champignons du Nord et du Midi, volums I / IX, Hachette ISBN 84-499-0649-0.

## Enllaços externs

* Fotografia i informació d'aquest bolet. (anglès)
* Informació sobre aquest bolet. (francès)
# Rubiol pudent

El rubiol pudent (Agaricus xanthodermus, del grec modern xantós -groc- i dérma -pell- pel seu color groc) o bola de neu pudent és el rubiol més corrent d'entre els del grup dels rubiols pudents. Es pot considerar l'espècie tòxica més coneguda dins de l'ordre dels agaricals.

## Morfologia

Capell: pot arribar als 10 cm de. De primer, és campanulat i finalment aplanat, de color blanc bru amb el centre més fosc.
Làmines: són de color blanc, després rosades i finalment marrons i violàcies.
Peu: és cilíndric, blanc, amb un anell poc consistent de base bulbosa, i es taca amb el tacte.

## Hàbitat

A l'estiu i a la tardor creix en grups als prats i als marges dels camins.
Es troba àmpliament distribuït per Nord-amèrica, Europa i el nord d'Àfrica i, darrerament, ha estat introduït a Austràlia.

## Comestibilitat

És un bolet tòxic i la seua intoxicació és benigna, ja que es limita a lleugers trastorns estomacals.

## Risc de confusió amb altres espècies

Es reconeix fàcilment per la seua desagradable olor (que recorda la tinta o el iode) al revés de les espècies mengívoles d'aquest mateix ordre, que sovint fan olor d'anís. A més, quan es trenca o es talla, es taca immediatament de groc, sobretot a la base del peu.

## Referències

* ↑ «REDFORESTA Red Social de los Profesionales del Medio Natural» (en castellà). Asociación de Ingeniería Forestal y del Medio Natural, 22-11-2024. [Consulta: Asociación Ingeniería Forestal y Medio Natural,].
* ↑ Courtecuisse, R. & Duhem, B. (1994) Guide des champignons de France et d'Europe, Delachaux et Niestlé, ISBN 2-603-00953-2

## Bibliografia

* Collins Gem Guide: Mushrooms and Toadstools, Stefan Buckzacki (1982).
# Gran Premi dels Estats Units del 1991

Resultats del Gran Premi dels Estats Units de Fórmula 1 de la temporada 1991, disputat al circuit urbà de Phoenix el 10 de març del 1991.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 1 | Ayrton Senna | McLaren - Honda | 81 | 2h 00' 48. 1 | 1 | 10 |
| 2 | 27 | Alain Prost | Ferrari | 81 | + 16.322 s | 2 | 6 |
| 3 | 20 | Nelson Piquet | Benetton - Ford | 81 | + 1' 17.376 min. | 5 | 4 |
| 4 | 4 | Stefano Modena | Tyrrell - Honda | 81 | + 1' 25.409 min. | 11 | 3 |
| 5 | 3 | Satoru Nakajima | Tyrrell - Honda | 80 | + 1 Volta | 16 | 2 |
| 6 | 30 | Aguri Suzuki | Larrousse - Ford | 79 | + 2 Voltes | 21 | 1 |
| 7 | 34 | Nicola Larini | Lambo - Lamborghini | 78 | + 3 Voltes | 17 | |
| 8 | 17 | Gabriele Tarquini | AGS - Ford | 77 | + 4 Voltes | 22 | |
| 9 | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ferrari | 75 | Motor | 15 | |
| 10 | 32 | Bertrand Gachot | Jordan - Ford | 75 | Motor | 14 | |
| 11 | 7 | Martin Brundle | Brabham - Yamaha | 73 | + 8 Voltes | 12 | |
| 12 | 28 | Jean Alesi | Ferrari | 72 | Caixa canvi | 6 | |
| 13 | 11 | Mika Häkkinen | Lotus - Judd | 59 | Motor | 13 | |
| Ret | 6 | Riccardo Patrese | Williams - Renault | 49 | Caixa canvi | 3 | |
| Ret | 19 | Roberto Moreno | Benetton - Ford | 49 | Col·lisió | 8 | |
| Ret | 9 | Michele Alboreto | Footwork - Porsche | 41 | Motor | 25 | |
| Ret | 16 | Ivan Capelli | Leyton House - Ilmor | 40 | Caixa canvi | 18 | |
| Ret | 25 | Thierry Boutsen | Ligier - Lamborghini | 40 | Motor | 20 | |
| Ret | 2 | Gerhard Berger | McLaren - Honda | 36 | Bomba de combustible | 7 | |
| Ret | 5 | Nigel Mansell | Williams - Renault | 35 | Caixa canvi | 4 | |
| Ret | 15 | Mauricio Gugelmin | Leyton House - Ilmor | 34 | Caixa canvi | 23 | |
| Ret | 8 | Mark Blundell | Brabham - Yamaha | 32 | Virolla | 24 | |
| Ret | 21 | Emanuele Pirro | Dallara - Judd | 16 | Caixa canvi | 9 | |
| Ret | 24 | Gianni Morbidelli | Minardi - Ferrari | 15 | Caixa canvi | 26 | |
| Ret | 22 | Jyrki Järvilehto | Dallara - Judd | 12 | Caixa canvi | 10 | |
| Ret | 29 | Éric Bernard | Larrousse - Ford | 4 | Motor | 19 | |
| NVC | 10 | Alex Caffi | Footwork - Porsche | | | | |
| NVC | 18 | Stefan Johansson | AGS - Ford | | | | |
| NVC | 26 | Érik Comas | Ligier - Lamborghini | | | | |
| NVC | 12 | Julian Bailey | Lotus - Judd | | | | |
| NVC | 33 | Andrea de Cesaris | Jordan - Ford | | | | |
| NVC | 31 | Pedro Chaves | Coloni - Ford | | | | |
| NVC | 14 | Olivier Grouillard | Fondmetal - Ford | | | | |
| NVC | 35 | Eric van de Poele | Lambo - Lamborghini | | | | |

## Altres

* Pole: Ayrton Senna 1' 21. 434
* Volta ràpida: Jean Alesi 1' 26. 758 (a la volta 49)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-02-18. [Consulta: 8 maig 2010].
# Rubiol de sang (grup de bolets)

El grup dels rubiols de sang comprèn rubiols que en tallar-los-hi la carn o gratar-ne la superfície (millor la de la cama), canvien el seu color a vermell de manera ràpida i manifesta
Entre les espècies de rubiols de sang més corrents:
* Agaricus sylvaticus, rubiol de sang
* Agaricus litoralis, rubiol de sang costaner
* Agaricus bernardii, rubiol de sang peixenc
* Agaricus subfloccosus, rubiol de sang d’anell doble
* Agaricus bohusii, rubiol de sang de Bohus
* Agaricus boisseletii, rubiol de sang de Boisselet
* Agaricus lanipes, rubiol de sang de cama llanosa
* Agaricus langei, rubiol de sang de Lange
* Agaricus benesii, rubiol de sang esquamulós
* Agaricus impudicus, rubiol de sang jaspiat
* Agaricus bresadolanus, rubiol de sang radicant

## Referències

* ↑ Cuello Subirana, Josep. Els noms dels bolets. Bellaterra: Lynx, 2007, p. 493. ISBN 978-84-96553-39-2.
* ↑ Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021.
* ↑ Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
* ↑ Læssøe, Thomas; Petersen, Jens H. Fungi of Temperate Europe. Princeton: Princeton University Press, 2019. ISBN 9780691180373.