OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Presumpció d'innocència (pel·lícula)

Presumpció d'innocència (títol original en francès, Le Fil) és una pel·lícula de drama legal francesa del 2024 coescrita, dirigida i protagonitzada per Daniel Auteuil. El guió va ser escrit per Auteuil amb Steven Mitz i es tracata d'una adaptació de Le Livre de Maître Mô, un llibre de les experiències jurídiques de l'advocat penalista i bloguer francès Jean-Yves Moyart. Auteuil es posa en la pell d'un advocat contractat per defensar un client acusat de l'assassinat de la seva dona. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula es va estrenar a la secció de Projeccions especials del 77è Festival de Canes el 21 de maig de 2024. Va arribar als cinemes l'11 de setembre de 2024 amb la distribució de Zinc.

## Referències

* ↑ «"Le Sud en hiver, c'est une autre atmosphère": rencontre avec Daniel Auteuil en tournage pour son dernier film dans le Var». , 07-11-2023.
* ↑ «Quête de vérité, amour de Pagnol et chanson avec Daniel Auteuil» (en francès). France Culture, 07-09-2024. [Consulta: 10 setembre 2024].
* ↑ «Orange Studio Nabs Daniel Auteuil Legal Thriller 'An Ordinary Case' (EXCLUSIVE)». Variety. 15 January 2024.
* ↑ Presumpció d'innocència a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Debruge, Peter; Keslassy, Elsa; Shafer, Ellise; Ritman, Alex; Debruge, Peter (11 April 2024). «Cannes Film Festival Reveals Lineup: Coppola, Cronenberg, Lanthimos, Schrader and Donald Trump Portrait 'The Apprentice' in Competition». Variety (en en-US).
* ↑ «Les distributeurs ajustent leurs line-ups». Boxoffice Profr. 7 May 2024.

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Aligot de Cap Verd

L'aligot de Cap Verd (Buteo bannermani; syn: Buteo buteo bannermani) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae), sovint considerat una subespècie de Buteo buteo. Habita les illes de Cap Verd.

## Taxonomia

Segons la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.1, gener 2023) aquest tàxon tindria la categoria d'espècie. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), el consideren encara una subespècie de l'aligot comú.

## Referències

* 1 2 «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 286. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 677. ISBN 978-84-16728-37-4.
# AGAL

L'Associaçom Galega da Língua és un col·lectiu reintegracionista sense ànim de lucre creat el 1981 que pretén defensar la posició dels gallecs que entenen la llengua com una part del conjunt peninsular del galaicoportuguès i la plena normalització del gallec.
Contrària a la normativa de la RAG, la seva Comissió Lingüística edità les seves pròpies normes el 1983 amb el títol d'Estudo crítico das "Normas ortográficas e morfolóxicas do idioma galego".
Des del 1995 edita trimestralment la revista Agália i manté les col·leccions de llibres Universália i Criaçom. El seu president des del 2001 fins al juny de 2007 va ser Bernardo Penabade. Actualment és Alexandre Banhos.
El racó de l'AGAL a Internet és conegut amb el nom de Portal Galego da Língua.
El Portal Galego da Língua (o PGL) és el lloc de la xarxa que intenta oferir als seus visitants (gallecs, portuguesos, brasilers i, en general, qualsevol parlant de la llengua gallegoportuguesa) totes les notícies de la llengua, així com una especial preocupació amb l'estat -sempre precari- de la llengua a Galícia.
Algunes de les seves seccions són "Això no és gallec, és portuguès" (de títol irònic), "Parlar amb goig" (destinat als gallecs que, a causa de la seva situació, barregen molts castellanismes als seus textos i converses), el diccionari E-Estraviz de la llengua, la GZ-editora, etc.
El PGL també és conegut entre els seus usuaris com el "Portal General de la Lusofonia" o "Portal Gallec de la Lusofonia" i a les seves pàgines són molt habituals les crides a la unitat necessària de l'espai lingüístic de totes les parles gallegoportugueses.

## Enllaços externs

* AGAL
# Pedro da Costa

Pedro da Costa (Campo Grande, 1997) és un cantant català d'origen brasiler. Se'l coneix per haver participat en el programa d'Eufòria, havent quedat en el 4t lloc.

## Orígens

Es electricista de professió, tot i que va començar a cantar de ben petit, amb cinc anys, a l'Església de la seva ciutat natal, anys després la seva relació amb la música es va refredar. Quan tenia 15 anys, juntament amb la seva família es va traslladar a viure a Catalunya, primer a Manresa on tenia parents, després a Navarcles i posteriorment a Sant Fruitós de Bages. Recentment, deixà els estudis en robòtica per perseguir el seu veritable somni, i retrobar-se amb el món de la música. L'any 2022 va participar en el concurs televisiu de TV3 Eufòria, que el va donar a conèixer públicament.

## Pas per Eufòria

El març del 2022 va participar en el programa d'Eufòria i va ser un dels 16 seleccionats pel jurat. Va passar per les 8 primeres gales del programa sense problemes, però a la 9a gala va estar a la zona de perill estant a punt de ser eliminat, però finalment es va salvar gràcies als coaches. A la gala 10 va tornar a la zona de perill, però va ser salvat pel públic amb un ampli 73%. Després de salvar-se a la primera semifinal del programa; a la segona semifinal va quedar penúltim en la primera ronda —amb un 15%—, i a la segona ronda va ser eliminat amb un 29%. D'aquesta manera, va finalitzar el concurs en 4t lloc.

### Després del concurs

Després de participar en el programa d'Eufòria, es va guanyar la fama com a cantant. El 16 de juliol del 2022 va participar amb els altres concursants del programa en el concert del Palau Sant Jordi. Es va estrenar en solitari el 23 de juliol del 2022 en un concert a Sant Fruitós del Bages, a on va venir gent d'arreu de la comarca. El 28 d'agost del 2022, va participar en la Festa Major de Manresa i va fer el seu segon concert en solitari aquell mateix dia a la capital del Bages.

## Referències

* ↑ Font Torra, Aina. «Qui és Pedro Da Costa, el bagenc que està entre els 16 concursants del talent show «Eufòria» de TV3?». Nació Digital, 17-03-2022. Arxivat de l'original el 19 juliol 2022. [Consulta: 19 juliol 2022].
* ↑ Izquierdo, Andrea. «Pedro Da Costa, participant d'«Eufòria»: «El programa m’ha donat aire per respirar en un moment difícil»». Regió7, 18-03-2022. Arxivat de l'original el 21 abril 2022. [Consulta: 19 juliol 2022].
* ↑ «La gala 9 d'"Eufòria" elimina al Joan i anuncia un concert al Palau Sant Jordi el 16 de juliol», 21-05-2022. [Consulta: 14 febrer 2025].
* ↑ «Gala 10 d'"Eufòria": ja tenim els 6 semifinalistes!». CCMA. [Consulta: 14 febrer 2025].
* ↑ «La Núria derrota a la Scorpio a la primera semifinal d'"Eufòria"», 04-06-2022. [Consulta: 14 febrer 2025].
* ↑ «La Núria, la Mariona i el Triquell arriben a la final d'"Eufòria"», 11-06-2022. [Consulta: 14 febrer 2025].
* ↑ Izquierdo, Andrea. «L’eufòria de Pedro da Costa, a Manresa», 25-08-2022. [Consulta: 9 desembre 2022].
# Ajuntament Vell de la Cellera de Ter

L'Ajuntament Vell és una casa consistorial de la Cellera de Ter (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de tres plantes i golfes, amb dues crugies i coberta de dues aigües a façana. Totes les obertures de la façana són rectangulars i tenen motllures de ciment que les emmarquen imitant blocs de pedra. De la mateixa manera, els límits de l'edifici estan remarcats amb motllures dentades, a mode de merlets verticals. La façana està pintada de color ocre i marró clar.
La planta baixa conté l'entrada principal i una finestra enreixada.
El primer pis té dues finestres unides per un balcó corregut amb base de ferro i rajol i barana, de ferro forjat decorat, abombada a la part inferior.
El segon pis té dues finestres balconades individualment amb bases monolítiques i decoració similar al gran balcó del primer pis.
El tercer pis està separat dels inferiors per una cornisa amb un doble nivell de motllures i rajoles. Existeixen dues obertures rectangulars i horitzontals amb el dintell de fusta i els ampits de rajola. L'estructura d'aquest tercer pis o golfes respon, de ben segur, a una ampliació del segle XX sobre la terrassa original.

## Història

Aquest edifici fou l'Ajuntament de La Cellera de Ter des de 1914 fins a 1990, quan s'inaugurà el nou edifici de l'Avinguda de Montserrat, al final del carrer Major.
El 1914, quan l'Ajuntament passà del carrer d'Amunt a la Plaça, l'immoble en qüestió fou comprat a Joan Bohigues i Reverter.
Actualment l'Ajuntament l'ha rehabilitat i servirà com a local d'exposicions i actes culturals varis. La seva inauguració es preveu per mitjans d'aquest mes de novembre (2005).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Ajuntament Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2017].
# Aligot de Madagascar

L'aligot de Madagascar (Buteo brachypterus) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita selves, sabanes i zones arbustives de les terres baixes de Madagascar. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Aligot de Madagascar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 286. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Madagascar Buzzard. Buteo brachypterus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Gertrud Kappel

Gertrud Kappel, coneguda també com a Gertrude Kappel, (Halle/Saale, Alemanya, 1 de setembre de 1884 – Höllriegelskreuth, 3 d'abril de 1971) fou una cantant d'òpera (soprano) alemanya, famosa per les seves interpretacions d'òperes de Richard Wagner.
Kappel va estudiar al Conservatori de Leipzig. Allí va canviar de veu de contralt a veu de soprano. El seu debut va tenir lloc el 1907, com a Leonora en l'òpera Fidelio, de Beethoven, al Teatre d'Òpera de Hannover, on va treballar fins al 1921. En 1912 va fer el seu debut al Royal Opera House (Covent Garden) de Londres, en el paper de Brünnhilde de l'òpera Die Walküre, de Wagner. De 1921 a 1927 va ser membre de l'Òpera Estatal de Viena i entre 1927 i 1932 va treballar a l'Staatsoper de Múnic. Entre 1928 i 1936 va actuar en el Metropolitan Opera de Nova York, en un total de 142 representacions. Va debutar en aquell teatre amb Tristan und Isolde, de Wagner, una de les seves òperes de referència, el 16 de gener de 1928, i va cantar per últim cop al Metropolitan el 7 de març de 1936, el paper de Brünnhilde de l'òpera Siegfried, de Wagner. El 1937 es va retirar dels escenaris. El 3 de desembre de 1930 va participar en la primera representació al Metropolitan de l'òpera Elektra, de Richard Strauss.
El 14 d'agost de 1922 va cantar al Festival de Salzburg el paper de Donna Anna de l'òpera Don Giovanni, de Mozart, sota la direcció de Richard Strauss. Entre 1920 i 1933 va cantar com a mínim 57 vegades a l'Òpera de l'Estat de Viena en papers principals. En la dècada del 1930 va cantar amb èxit al Festival de Bayreuth.
Gertrud Kappel va dominar gairebé tot el repertori wagnerià: Senta, Ortrud, Kundry, Isolde i Sieglinde. Les seves interpretacions d'Elektra, de Strauss, i de la Mariscala en Der Rosenkavalier, de Strauss, van ser també famoses. En italià va tenir èxit cantant obres com ara Aida, de Verdi, Tosca, de Puccini, i en els papers d'Amelia de Un ballo in maschera, de Verdi; o en alemany el de Leonora a Fidelio, de Beethoven, o la Martha de Tiefland, d'Eugen d'Albert. Però també va cantar òperes poc cantades, com ara el paper protagonista a Violanta, d'Erich Wolfgang Korngold, o Valentine de Les Huguenots, de Meyerbeer.
Al Gran Teatre del Liceu de Barcelona va actuar el gener de 1926 en el paper d'Isolde de Tristan und Isolde, de Wagner.

## Referències

* ↑ «Kappel Gertrud» (en francès). Memoires de Guerre, 25-07-2017. [Consulta: 26 febrer 2021].
* ↑ «Covent Garden Opera». The Observer (Londres), 28-04-1912, pàg. 7.
* ↑ «Kappel, Gertrude [soprano]» (en anglès). Metropolitan Opera Archives. Arxivat de l'original el 20 de juny 2021. [Consulta: 28 desembre 2017].
* ↑ «Metropolitan Opera Premiere - Elektra» (en anglès). Metropolitan Opera Archives. Arxivat de l'original el 8 d’abril 2022. [Consulta: 29 desembre 2017].
* ↑ «Liceo - Tristán e Isolda». La Vanguardia, 17-01-1926, pàg. 27.

## Bibliografia

* K. J. Kutsch, Leo Riemens: Großes Sängerlexikon. Unveränderte Auflage. K. G. Saur, Berna, 1993, Volum A-L, pàgina 1456, ISBN 3-907820-70-3

## Enllaços externs

* Gertrud Kappel a Bayerisches Musiker Lexicon Online.
* Gertrud Kappel Arxivat 2017-12-29 a Wayback Machine. a Operissimo.
# Antropocentrisme

L'antropocentrisme és una concepció que considera l'ésser humà i les seves necessitats com el centre de l'univers. Cal no confondre'l amb l'androcentrisme, que considera l'home i les seves necessitats com al centre de l'univers.
Aristòtil és qui va desenvolupar la teoria proposada, però no es va imposar com a hegemònica fins al Renaixement, ja que l'edat mitjana defensava un teocentrisme: Déu com a centre de tot. No és fins a mitjan segle xvii que les idees van canviar i que es va admetre que la Terra i els humans no són el centre de l'univers.
L'antropologia cristiana posa l'individu al centre de la seva reflexió, no perquè sigui el centre del món, sinó perquè és l'única criatura dotada de raó.

## Referències

* ↑ Glossari de Termes Ambientals. Barcelona: Fundació Bancaixa, 1996. ISBN 84-88715-60-9 [Consulta: 29 novembre 2014].
* ↑ Diccionario de Filosofía (en castellà). Barcelona: SPES Editorial (edició especial per a RBA Editoriales), 2003, p. 9 (Biblioteca de Consulta Larousse). ISBN 84-8332-398-2.
Viccionari
# Ajuntament d'Arenys de Mar

L'Ajuntament d'Arenys de Mar és una obra d'Arenys de Mar (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici de tres plantes amb un gran porxo d'arcs rebaixats a la façana principal, que dona a la plaça. Als pisos hi ha obertures amb balcons de brancals i llindes de pedra. La teulada és a quatre vessants.
Forma un conjunt amb l'edifici del costat en el qual hi ha la biblioteca i l'Arxiu municipal Fidel Fita.

## Història

Aquest edifici antigament era un hostal del segle xvii. L'any 1773 fou transformat en Consistori, i actualment encara té aquesta funció.

## Referències

* 1 2 3 «Ajuntament d'Arenys de Mar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 juliol 2015].
# Aligot gorjablanc

L'aligot gorjablanc (Buteo albigula) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita boscos de muntanyes de la zona Neotropical, des de Colòmbia i Veneçuela, cap al sud, a través de l'Equador, el Perú i Bolívia fins a Xile i zona limítrofa de l'Argentina. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Aligot gorjablanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 285. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «White-throated Hawk. Buteo albigula» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Eleccions legislatives neerlandeses de 1998

Les eleccions legislatives neerlandeses de 1998 se celebraren el 6 de maig de 1998, per a renovar els 150 membres de la Tweede Kamer. El partit més votat fou el Partit del Treball de Wim Kok, qui pogué continuar com a primer ministre en un govern de coalició amb VVD i Demòcrates 66

## Resultats

← Eleccions legislatives neerlandeses, 1998 → :
| Partit | Partit | Líder | Vots | % | Escons |
| | Partit del Treball (PvdA) | Wim Kok | 2.494.555 | 28,9 | 45 |
| | Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia (VVD) | Frits Bolkestein | 2.124.971 | 24,6 | 38 |
| | Crida Demòcrata Cristiana (CDA) | Jaap de Hoop Scheffer | 1.581.053 | 18,3 | 29 |
| | Demòcrates 66 (D66) | Els Borst | 773.497 | 8,9 | 14 |
| | Esquerra Verda (GL) | Paul Rosenmöller | 625.968 | 7,2 | 11 |
| | Partit Socialista (SP) | Jan Marijnissen | 303.703 | 3,5 | 5 |
| | Federació Política Reformada (RPF) | Leen van Dijke | 174.593 | 2,0 | 3 |
| | Partit Polític Reformat (SGP) | Bas van der Vlies | 153.583 | 1,7 | 3 |
| | Unió Política Reformada (GPV) | Gert Schutte | 108.724 | 1,2 | 2 |
| | CentrumDemocraten (CD) | | 52.226 | 0,5 | |
| | AOV/Unió 55+ | | 45.994 | 0,5 | |
| | Altres | | 169.920 | 2,0 | |
| Total | Total | | 8.607.787 | 150 | — |

## Enllaços externs

* Consell Electoral Neerlandès Arxivat 2007-12-30 a Wayback Machine.
# Pere Lluís de Borja

Pere Lluís de Borja (Roma 1462 - Civitavecchia 1488). I Duc de Gandia (1488-1497) i Senyor de Llombai (1494-1497).

## Biografia

Senyor de Llombai, degut a la compra d'aquest títol per part de son pare, Roderic de Borja el 1483. Pere Lluís arribà a la península per prendre possessió del ducat i participar en la guerra de Granada, i hagué de suportar un moment tens entre les relacions de Roderic i Ferran, fins al punt que s'arribà al seu empresonament i a l'expropiació dels béns de la família. Després d'aquest període, l'any 1484, Pere Lluís fou alliberat i el 28 de maig va rebre el rang d'egregi del rei. Fora de la política també era actiu a la indústria sucrera i explotava tres trapigs.
Després de diverses gestions, finalment el 20 de desembre de 1484 rebia el títol ducal de Gandia, i totes les propietats que comportava el títol.
L'any 1486 s'inicien negociacions per al seu casament amb Maria Enríquez, cosina del rei; així se segellaria l'aliança amb el cardenal, qui s'havia convertit en l'interlocutor del rei Ferran a la seu papal. Per a Roderic era una manera d'enaltir la seua família a les cotes més altes de la noblesa.
Pere Lluís resultà ser un peó en l'ambiciosa política de son pare, durant el poc temps que residí a Gandia s'encarregà d'ampliar el palau ducal, amb la compra de cases contigües al seu palau, i inicià la compra de senyories de jurisdicció alfonsina situades dins del seu ducat. El 1487 torna a Roma, i mor a Civitavecchia l'any següent. En el seu testament, redactat el 14 d'agost de 1488, nomena al seu germà Joan.

## Referències

* ↑ «La Gandia dels Borja» Arxivat 2014-01-07 a Wayback Machine., Els Borja, web de l'Institut Internacional d'Estudis Borgians (IIEB) [consulta el 12 de novembre de 2013]
# Antífrasi

L'antífrasi és una figura retòrica consistent a usar les paraules o frases en un sentit contrari a la seva pròpia significació correcta, ja sigui per por, per tacte o per ironia.
Es troben exemples d'antífrasi ja des de la Grècia clàssica. El mot amb el qual es designaven les Fúries o Erínies, Eumènides, en realitat significa 'benèvoles', quan eren tot el contrari. Actualment, per a blasmar algú que actua malament, és corrent dir «Això, vés-ho fent així i arribaràs lluny». Cal no confondre l'antífrasi amb l'eufemisme, la intenció del qual és molt diferent.

## Referències

* ↑ «Antífrasi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ajuntament de Cluj-Napoca

L'Ajuntament de Cluj-Napoca, situat al carrer Moților 3, és la seu del govern de Cluj-Napoca (Romania). Fou construït a finals del segle xix segons els plànols de l'arquitecte Ignác Alpár i presenta una façana barroca vienesa amb una torre del rellotge cantonera. A la torre hi havia el segell del comtat de Kolozs, del qual la ciutat era la seu quan era part d'Àustria-Hongria abans de 1918, ja que l'edifici va acollir inicialment la seu del comtat.
L'edifici es va aixecar d'acord amb el pla de desenvolupament de la ciutat de 1798, pel qual cada nou edifici havia de ser aprovat per l'ajuntament. Durant els seus dies com a seu del comtat, l'edifici va servir per múltiples finalitats – com a centre polític, administratiu i fiscal. Paral·lelament, les grans sales van acollir exposicions d'artistes consagrats i joves, i, a partir de principis del segle xx, els balls de la ciutat.
L'edifici està classificat com a monument històric pel Ministeri de Cultura i Patrimoni Nacional de Romania.

## Referències

* ↑ Monumente istorice şi culturale Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., al lloc de l'Ajuntament de Cluj-Napoca; consultat el 9 de juny, 2011
* ↑ Lista Monumentelor Istorice 2010: Judeţul Cluj, p.804
# Aligot rovellat

L'aligot rovellat (Buteo regalis) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita praderies i semideserts de l'oest d'Amèrica del Nord, des del sud d'Alberta, sud de Saskatchewan i sud-oest de Manitoba cap al sud pels Estats Units, a Washington, Oregon, nord-est de Califòrnia, Nevada, Arizona, Nou Mèxic, fins a Texas. En hivern arriba fins al nord de Mèxic. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Aligot rovellat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 285. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Ferruginous Hawk. Buteo regalis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].