OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roland Ekström

Roland Ekström (Estocolm, 22 de maig de 1956) és un jugador d'escacs i backgammon suec i suís, que té el títol de Mestre Internacional d'escacs. Ha estat quatre cops campió d'escacs de Suïssa.

## Carrera en escacs

El 1972, va ser campió suec juvenil a Skellefteå. El 1980 va guanyar el campionat suec d'escacs ràpids a Estocolm. A la Rilton Cup d'Estocolm, va acabar segon la temporada 1981-82. El 1987 va guanyar el torneig de Banja Luka exaequo amb Krunoslav Hulak.
Ekström va guanyar quatre vegades el campionat suís d'escacs: 1988 a Silvaplana, 1999 a Grächen, 2001 a Scuol i 2008 a Samnaun. El 2008 també va guanyar el campionat suís d'escacs ràpids.
Amb la selecció sueca, va participar en la Copa Nòrdica d'escacs el 1975 i al Campionat d'Europa per equips el 1989.
Després d'haver viscut a Basilea durant molt de temps, Ekström va jugar repreentant Suïssa des del juliol de 1993. Amb la selecció suïssa, va competir als Campionats d'Europa per equips el 2001, 2007 i 2009, la Copa Mitropa el 1995, 1997, 2000, 2006, 2009 i 2013, el Campionat del Món per equips el 1997 així com a les Olimpíades d'escacs dels anys 1996, 1998, 2002 i 2010.

## Backgammon i pòquer

Com a jugador de backgammon, va ser campió suís el 1998, el 2000 i el 2005. Al pòquer, va quedar tercer al Limit Hold'em Freezout el gener de 2008 durant un torneig Winter Fun a Nova Gorica.

## Notes i referències

* ↑ Bernard Bovigny. «Interview du mois avec le MI Roland Ekström – «J’aime les joueurs avec des styles de jeu extrêmes» - FSE». www.swisschess.ch, 15-05-2017. [Consulta: 16 gener 2023].
* ↑ Marianne Kägi «Denkt man an Geld, so verliert man» (en alemany). Basler Zeitung, 01-09-1999, pàg. 38.
* ↑ Georges Bertola «Roland Ekstroem champion suisse». Tribune de Genève, 28-07-2001.
* ↑ R. Forster «Doppelter Meistertitel für Roland Ekström» (en alemany). Neue Zürcher Zeitung, 22-07-2008, pàg. 51.

## Enllaços externs

* Ekstrom a Chess Tempo
* Ekstrom a la FIDE
# Roxanne Hehakaija

Roxanne "Rocky" Hehakaija (nascuda el 28 de febrer de 1984 a Uithoorn) és una exjugadora de futbol holandesa. Hehakaija és directora de la fundació Favela Street.

## Trajectòria

Hehakaija va començar a jugar a futbol de ben jove anant a futbol sala amb el seu pare. Com que no hi havia equip femení de futbol, va jugar a l'equip masculí. Va créixer fins als júniors holandesos i, per tant, va entrar en contacte amb "Les noies amb pilotes a Rio". Aquesta experiència la va inspirar a ajudar els joves de fora dels Països Baixos amb el poder del futbol de carrer. Hehakaija va estudiar Publicitat, Màrqueting i Comunicació a la Universitat de Ciències Aplicades d'Amsterdam.
A causa d'una lesió al genoll, Hehakaija no va poder continuar amb els júniors holandesos. Va fundar la fundació Favela Street juntament amb el futbolista Philip Veldhuis. Imparteix cursos als barris marginals de Sud-àfrica, Haití, Brasil, Curaçao, Ghana i Kenya, entre d'altres. Amb la seva fundació Favela Street, va desenvolupar un programa que ofereix als joves una millor oportunitat en les seves vides i treure el millor d'ells mateixos Hehakaija és la primera i única dona membre de Street Legends. També és la primera dona que apareix a la modalitat de futbol de carrer del joc de simulació de futbol FIFA.
El 2021, Hehakaija va participar en la 21a temporada de Wie is de Mol?. Va aconseguir passar a la final i va exposar a Renée Fokker com el talp, de manera que Hehakaije es va enlairar amb el primer premi de 9.675 euros. Al voltant del Campionat d'Europa de futbol del 2021, Hehakaija s'uniria al podcast de futbol de Tonny Media De Derde Helft.

## Reconeixements

* El 2017, Hehakaija va ser inclosa a la llista "BBC 100 Women".
* El 2019 va rebre el premi Joke Smit Incentive Award 2019.

## Referències

* ↑ Straatvoetbalster Rocky Hehakaija werd gevormd in de favela's, de Volkskrant, 10 mei 2017
* ↑ Rocky Hehakaija de vrouwelijke straatvoetballegende, TIFA, november 2018
* ↑ Ex-profvoetballer Rocky helpt met ontwikkelingsprogramma Favela Street kansarme kinderen in Rio, JAN, 17 mei 2019
* ↑ Nederland schrijft voetbalgeschiedenis: eerste vrouw in straatvoetbalspel bij Fifa 20, de Volkskrant, 26 september 2019
* ↑ (anglès)BBC 100 Women 2017: Who is on the list?
* ↑ Joke Smitprijs 2019, "Ik verdien het", Ministerie van OCW
# Llista de bisbes de San Cristóbal de La Laguna

Llista de bisbes de la Diòcesi de San Cristóbal de La Laguna, també coneguda com a Diócesis Nivariense o Diócesis de Tenerife.

## Llista

Inicis de la Diòcesi (1819).
** Pedro José Bencomo Rodríguez (1819-1822), Vicari Capitular
** José Hilario Martinón (1822-1824), Vicari Capitular
** Pedro José Bencomo Rodríguez (1824-1825), Vicari Capitular
* Luis Folgueras y Sión, Obispo (1825-1848, nomenat Arquebisbe de Granada)
** Domingo Morales Guedes, (1848-1853) Vicari Capitular
Supressió del Bisbat de Tenerife (1851)
** Andrés Gutiérrez Dávila, (1853-1859), Vicari Capitular
** Fray Joaquín Lluch y Garriga, Administrador Apostólico (1859-1868, nomenat bisbe de Salamanca)
** Vicente Santamaría y López, (1868-1869) Vicari Capitular i Administrador Apostòlic
** José María Urquinaona y Bidot, (1869-1877), Administrador Apostòlic, bisbe de Canàries
Restabliment de la Diòcesi (1877)
* Fray Ildefonso Infante y Macias, OSB, (1877-1882)
** Silverio Alonso del Castillo, (1882) Vicari Capitular
* Jacinto María Cervera y Cervera, (1882-1885)
** Silverio Alonso del Castillo, (1885-1888) Vicari Capitular
* Ramón Torrijos y Gómez (1888-1894, nomenat bisbe de Badajoz)
* Nicolás Rey y Redondo (1894-1917)
** Santiago Beyro Martín, (1917-1918) Vicari Capitular
* Gabriel Llompart i Jaume, (1918-1922, nomenat bisbe de Girona)
** Santiago Beyro Martín, (1922-1925) Vicari Capitular
* Fray Albino González Menéndez-Reigada (1925-1947, nomenat bisbe de Córdoba)
* Domingo Pérez Cáceres (1946-1947, Vicari Capitular; 1947-1961, Bisbe)
** Ricardo Pereira Díaz (1961-1962), Vicari Capitular
* Fray Luis Franco Cascón, C. Ss.R. (1962-1983)
* Damián Iguacén Borau (1984-1991, retirat)
* Felipe Fernández García (1991-2004, mort)
* Bernardo Álvarez Afonso (2005-2024)
** Antonio Manuel Pérez, (2024-2025), Administrador Diocesà
* Eloy Alberto Santiago Santiago (2025-)

## Referències

* ↑ Historia de la Diócesis Nivariense
# Josep Cubero Valero

Josep Cubero Valero (Barcelona, 1933 - Barcelona, 2001) que signava simplement com Cubero, va ser un autor de còmic i animador català.

## Biografia

El seu pare es deia José Cubero Ibor. A l'ésser el seu pare i ell homònims, a l'autor de còmic se l'ha identificat ocasional i erròniament amb el nom del seu progenitor.
Cubero va treballar d’administrador durant diversos anys, però quan va poder dedicar-se a temps complert al dibuix va abandonar les seves ocupacions a l’oficina. Va ser un dibuixant tot terreny que va col·laborar en moltes editorials, malgrat que els seus inicis es van concentrar a l'Editorial Marco i la seva revista La Risa (2ª època), per a les que va concebre sèries humorístiques com ara El tío Bastián (1956), El Doctor Penicilino y el bestia de su sobrino (1958), Zacarías Mendrugón y su lobo Gedeón (1956) o Sherlok Gómez (1958). Entre finals dels anys cinquanta i inicis dels setanta va treballar, entre d'altres, per a l'Editorial Bruguera, amb sèries per a les revistes Pulgarcito, DDT i Din Dan (El soldado Joe (1961), Ponderoso Joe (1966), Agripino 1967, Espadini (1967) o Josefino (1971)); i va realitzar diverses historietes de Mortadel·lo i Filemó.
Va ser un dibuixant expert en paròdies televisives i de personatges populars. Es poden trobar mostres del seu bon quefer en aquest terreny a les revistes Gaceta Junior (Cámara loca (1969) o TBO, on va caricaturitzar personatges populars de l'època i personatges televisius de ficció. En la seva llarga etapa a TBO (sobretot des que la revista va passar a denominar-se TBO 2000) es va convertir en un dels autors més sòlids d'aquest setmanari. Cubero també va realitzar una versió humorística d'El Quixot (1979), i a la dècada de 1980, Cubero va treballar per a la televisió japonesa.

## Referències

* ↑ Fitxa de Cubero a Tebeosfera (castellà)
* 1 2 3 «Cubero». Humoristan. [Consulta: 24 maig 2022].
* ↑ Guiral (11/2007), p. 71.

## Bibliografia

* CUADRADO, Jesús. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso 1873-2000. Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
* GUIRAL, Antoni. Los tebeos de nuestra infancia: La Escuela Bruguera (1964-1986). Colección Magnum n.º 7. Barcelona: Ediciones El Jueves, S. A., 11/2007. Depósito Legal: B-50353-2007. ISBN 978-84-9741-589-7.

## Enllaços externs

* José Cubero Valero a la Comiclopedia de Lambiek (anglès)
# ARM Cortex-A510

L'ARM Cortex-A510 és el successor de l'ARM Cortex-A55 i la primera CPU ARMv9 " LITTLE" d'alta eficiència. És el company del nucli "gran" ARM Cortex-A710. És una CPU de 64 bits de full neta dissenyada per l'equip de disseny de Cambridge d'ARM Holdings.

## Disseny

El Cortex-A510 és un nucli de CPU "PET" centrat en l'alta eficiència, que aporta les millores següents de la darrera generació:
* Disseny en ordre de 3 amples, el Cortex-A55 tenia 2 amples.
* El front-end d'obtenció i descodificació de 3 amples, així com l'emissió i execució de 3 amples al back-end, que inclou 3 ALU.
* Augment del rendiment del 35% en comparació amb Cortex-A55
* Un 20% més eficient energèticament que el Cortex-A55
* 3x ML elevació
ARM va anunciar una actualització per al nucli de la CPU Cortex-A510 el 28 de juny de 2022 juntament amb altres nuclis de la CPU. L'actualització va millorar l'eficiència energètica en un 5% i l'escalabilitat de fins a 8 nuclis fins a 12 nuclis.

## Ús

El nucli de la CPU Cortex-A510 s'utilitza en els següents SoC:
* Qualcomm Snapdragon 8 gen 1 Snapdragon 8+ gen 1 Snapdragon 8 gen 2 Snapdragon 7 gen 1 Snapdragon 7+ gen 2
* MediaTek Dimensity 9200+ Dimensity 9200 Dimensity 9000+ Dimensity 9000 Dimensity 7200
* Samsung Exynos 2200

## Referències

* ↑ «First Armv9 Cortex CPUs for Consumer Compute» (en anglès). community.arm.com, 25-05-2021. [Consulta: 12 agost 2021].
* ↑ Frumusanu, Andrei. «Arm Announces Mobile Armv9 CPU Microarchitectures: Cortex-X2, Cortex-A710 & Cortex-A510» (en anglès). www.anandtech.com. [Consulta: 24 agost 2021].
* ↑ Ltd, Arm. «Cortex-A510» (en anglès). Arm | The Architecture for the Digital World. [Consulta: 17 juny 2023].
* ↑ «First Armv9 Cortex CPUs for Consumer Compute» (en anglès). community.arm.com, 25-05-2021. [Consulta: 12 agost 2021].
* ↑ «Next-gen Armv9 CPUs unleash compute performance - Announcements - Arm Community blogs - Arm Community» (en anglès), 28-06-2022.
* ↑ «Qualcomm Snapdragon 8 Gen 1: specs and benchmarks» (en anglès). NanoReview.net. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ «Qualcomm Snapdragon 8 Plus Gen 1: specs and benchmarks» (en anglès). NanoReview.net. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ «Qualcomm Snapdragon 8 Gen 2: specs and benchmarks» (en anglès). NanoReview.net. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ «Qualcomm Snapdragon 7 Gen 1: specs and benchmarks» (en anglès). NanoReview.net. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ «Qualcomm Snapdragon 7 Plus Gen 2: specs and benchmarks» (en anglès). NanoReview.net. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ «MediaTek Dimensity 9200 Plus: specs and benchmarks» (en anglès). NanoReview.net. [Consulta: 10 juny 2023].
* ↑ «MediaTek Dimensity 9200: specs and benchmarks» (en anglès). NanoReview.net. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ «MediaTek Dimensity 9000 Plus: specs and benchmarks» (en anglès). NanoReview.net. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ «MediaTek Dimensity 9000: specs and benchmarks» (en anglès). NanoReview.net. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ «MediaTek Dimensity 7200: specs and benchmarks» (en anglès). NanoReview.net. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ «Samsung Exynos 2200: specs and benchmarks» (en anglès). NanoReview.net. [Consulta: 22 abril 2023].
# Formiguer

«Formiguer» té aquests significats:
* Formiguer (mirmecologia), cau on habiten les formigues en societat i també al mateix conjunt de formigues que habiten en el cau
* Formiguer o formiguer gegant (Myrmecophaga tridactyla), mamífer insectívor gros oriünd de Amèrica Central i del Sud
* Formiguer (fertilitzant), sistema tradicional de produir fertilitzants fet amb feixos de llenya i brossa, o una altra biomassa, coberts de terra
* Formiguer espinós, espècie d'equidna i l'única del gènere Tachyglossus
* Formiguer gorjablanc, espècie de psitàcid
* Formiguer (ocell), representant força primitiu dels pícids i que és bastant diferent dels altres
* Os formiguer pigmeu (Cyclopes didactylus), espècie d'os formiguer que es troba a Meso-Amèrica i Amèrica del Sud
* Porc formiguer, mamífer, de mida mitjana, de l'Àfrica subsahariana, on viu en sabanes, herbassars i zones boscoses on troba aliment
* Puig Formiguer, muntanya al municipi de Vidrà, a la comarca d'Osona
# Una gita scolastica

Una gita scolastica és una pel·lícula de comèdia dramàtica italiana del 1983 escrita i dirigida per Pupi Avati. Va participar en la 40a Mostra Internacional de Cinema de Venècia. La pel·lícula va guanyar els premis Nastro d'Argento al millor director, millor banda sonora, millor actor, millor actriu revelació i millor guió original.

## Argument

Una vella recorda el record més bonic de la seva vida: un viatge escolar de Bolonya a Florència, a través dels Apenins, a la vigília de l'examen de graduació a principis del segle xx. Els trenta nois estan acompanyats pel professor de lletres i dibuix. Aquest últim tindrà una història d'amor amb un dels alumnes. Però el professor, enamorat d'ella, la defensarà de l'escàndol.

## Repartiment

* Giancarlo Torri: Augusto Baldi
* Tiziana Pini: Professor Serena Stanzani
* Carlo Delle Piane: Professor Balla
* Lidia Broccolino: Laura
* Rossana Casale: Rossana
* Nik Novecento
* Bob Messini

## Producció

La pel·lícula es va rodar entre Bolònia (Piazza San Domenico, tomba de Rolandino de Passeggeri) i llocs emilians com Porretta Terme, l'antiga Terme di Porretta, el Castello Manservisi de Castelluccio i el Santuari de la Madonna del Faggio fins al Llac Scaffaiolo.

## Premis i nominacions

* 1983 - Mostra Internacional de Cinema de Venècia
** Premi Pasinetti - Millor actor a Carlo Delle Piane
** Nominació a Lleó d'or a Pupi Avati
* 1984 - Nastro d'argento
** Millor director de pel·lícula a Pupi Avati
** Millor argument a Pupi Avati, Antonio Avati
** Millor actor a Carlo Delle Piane
** Millor actriu debut a Lidia Broccolino
** Millor banda sonora a Riz Ortolani
** Nominació a Millor actriu secundària a Tiziana Pini
* 1984 - Globo d'Oro
** Millor actor revelació a Carlo Delle Piane

## Referències

* ↑ Simone Isola. Pupi Avati: il nascondiglio dei generi. Sovera Edizioni, 2007.
* ↑ Una gita scolastica a mediacritica.it
* ↑ Una gita scolastica di Pupi Avati per Ermanno Comuzio. A: Cineforum, ISSN 0009-7039, Nº. 230, 1983, págs. 63-70

## Enllaços externs

* Una gita scolastica al web de la RAI
# Sant Roc de Bonansa

Sant Roc de Bonansa és una ermita romànica del segle xii-xiii, situada al municipi de Bonansa, dins de la Franja de Ponent a la comarca de la Ribagorça.
La seva planta és una nau i absis cilíndric i capelles laterals. La portalada és dovellada de mig punt.
El seu estat és correcte i ha estat restaurada.

## Referències

* ↑ «Fitxa al Portal románico aragonés». Arxivat de l'original el 2021-05-07. [Consulta: 24 agost 2009].
# Rupea

Rupea (en alemany Reps; en hongarès: Kőhalom, "monticle de roques"; llatí Ripa) és una ciutat del comtat de Brașov, a Transsilvània (Romania). Administra un poble, Fișer (Schweischer; Sövénység), que té una església fortificada. Els noms romanesos més antics de l'assentament inclouen Cohalm i Holuma. Segons el cens del 2011, el 71,6% dels habitants eren romanesos, el 19,5% hongaresos, el 7,1% gitanos i l’1,7% alemanys.

## Referències

* ↑ «Rupea Turistica» (en romanès). Arxivat de l'original el 2019-06-30. [Consulta: 10 setembre 2019].

## Vegeu també

* Ciutadella Rupea
# Muntanyes de Piatra Mare

Les muntanyes de Piatra Mare (en hongarès: Nagykőhavas, alemany: Hohensteingebirge) són una petita serralada al comtat de Brașov, al sud-est de Brașov, Romania, i també a prop de la ciutat turística de Predeal.
Geològicament, les muntanyes de Piatra Mare es troben a l'extrem sud del gran arc dels Carpats Orientals, i entre l'anell interior dels Carpats Orientals Interiors i l'anell exterior dels Carpats Orientals Exteriors. El massís veí de Postăvarul també es troba a la mateixa zona de transició.
La gamma està formada principalment per pedra calcària i flysch dels Carpats. La roca forma una carena predominantment nord-sud, des de la qual s'estenen pintes laterals estructurades a l'oest, i forts desnivells a l'est. El cim més alt, també anomenat Piatra Mare, es troba a 1944 m (tot i que les fonts difereixen per l'alçada exacta).
Des de l'any 2015 la zona estava arxivada amb activitats recreatives, una tirolina que comença als 7 passos en cascada i acaba a Dâmbul Morii.
La zona de les set cascades es va reconstruir el 2014.
La muntanya és una zona popular d'esbarjo i senderisme. A més del cim sense arbres que permet una panoràmica sense obstacles en totes direccions, les principals fites són:
* la Cova de gel, Peștera de Gheață
* el Canó de les Set Escales, Canionul Șapte Scări
* el Congost de Tamina, Cascada Tamina

## Turisme

Piatra Mare és una destinació popular per fer senderisme:
* Peștera de Gheață, cova de gel
* Canó de les set escales (en romanès: Canionul Şapte Scări)
* Xalet Piatra Mare (1628m)

## Referències

* ↑ «Masivul Piatra Mare: Varful Piatra Mare (1.944)» (en romanès), 25-07-2020. [Consulta: 28 octubre 2021].
# Salines de Sant Antoni (Amposta)

Les salines de Sant Antoni, de Roca o de la Tancada són unes salines del delta de l'Ebre actualment en desús, a Amposta, incloses a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Les salines són situades a la Tancada i limiten a l'est amb el desguàs de la Societat de l'Eucaliptus, al sud-est amb el port dels Alfacs i a l'oest amb el canal de la Capitana. Tenen una superfície de 100 hectàrees.
Resten encara les divisions de les basses saladores i els dipòsits de concentració, amb algunes de les tanques; i els edificis, de planta rectangular, maçoneria emblanquinada i teulada a doble vessant, amb planta baixa i primer pis, o diversos pisos, on s'allotjaven els treballadors en època d'extracció.
També es conserva l'edifici on estaven les màquines.

## Història

Aquestes salines són fruit d'una antiga tradició del Delta que se'n va fins a l'època àrab i que va tindre una forta incidència a la conca mediterrània al segle xv.
El monopoli de la sal restà en mans de l'Estat fins a l'any 1869.
El 4 de desembre de 1936 el Consell Municipal va facultar al Conseller d'Economia perquè procedís a la confiscació, que es va realitzar a la fi d'aquell mes. El propietari, José Roca, resident a Tarragona, va recórrer la sentència i el 14 de setembre de 1937 se li tornà l'empresa.
Les salines foren abandonades cap al 1970.
A més, allà s'hi allotjaven els pescadors de la Confraria de Sant Pere que feien feina a la Tancada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Salines de Sant Antoni». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].

## Enllaços externs

* Salines de Sant Antoni, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Kimberly Elise

Kimberley Elise (Minneapolis, Minnesota, Estats Units, 17 d'abril de 1967) és una actriu estatunidenca de cinema i televisió. És coneguda per les seves aparicions a pel·lícules com Set It Off, Beloved, John Q, Diary of a Mad Black Woman i For Colored Girls.

## Biografia

Nascuda a Minneapolis, filla de Marvin Trammel i Erna Jean Johnson, té tres germans. Va estudiar cinema i actuació a la Universitat de Minneapolis. El seu debut al cinema es va produir el 1996 a la pel·lícula Set It Off , al costat d'altres actrius afroamericanes com Vivica A. Fox, Jada Pinkett Smith i Queen Latifah.
En els anys següents actua en les pel·lícules Bait i Beloved, on actua al costat de Oprah Winfrey i Danny Glover. El 2002 fa de l'esposa de Denzel Washington al film de Nick Cassavetes John Q, després d'interpretar una dona seropositiva en dos episodis de Girlfriends , comença amb una cooperació assídua amb de Washington, de fet, amb l'actor, premi Oscar, actua a The Manchurian Candidate i està dirigida per ell en The Great Debaters el 2007.
És una de les intèrprets, al costat de Jennifer Finnigan, de la sèrie de televisió Close to Home, on interpreta a Maureen Scofield.
Va estar casada amb Maurice Oldham des de 1989 fins a 2005, amb qui va tenir dos fills, Ajableu Oldham i Butterfly Oldham.
Vegetariana des de 1999 i vegana de 2004 a 2014 va fer campanya per PETA a favor de veganisme

## Filmografia

* Set It Off (1996)
* The Ditchdigger's Daughters (1997)
* Beloved (1998)
* The Loretta Claiborne Story (2000)
* Bait (2000)
* Bojangles (2001)
* John Q (2002)
* Woman Thou Art Loosed (2004)
* The Manchurian Candidate (2004)
* Diary of a Mad Black Woman (2005)
* Pride (2007)
* The Great Debaters (2007)
* Gifted Hands: The Ben Carson Story (2009)
* For Colored Girls (2010)
* The Marriage Lover (2013)
* Ad Astra (2019)

## Referències

* ↑ «Kimberly Elise Biography (1971-)». [Consulta: 28 gener 2019].
* ↑ «Kimberly Elise of 'Beloved' has good run around town; wily FOX 9 snags 2 shows». [Consulta: 28 gener 2019].
* ↑ «TV Guide | TV Guide» (en anglès). [Consulta: 28 gener 2019].
* ↑ «Set It Off (1996) - Box Office Mojo». [Consulta: 28 gener 2019].
* ↑ BRAXTON, GREG «'Beloved,' 'Homicide' Top NAACP Image Award Nominations» (en anglès). Los Angeles Times, 11-12-1998. ISSN: 0458-3035.
* ↑ «John Q. (2002) - Box Office Mojo». [Consulta: 28 gener 2019].
* ↑ «Kimberly Elise: Educate Yourself, Don't Pressure Yourself» (en castellà), 21-08-2014.
* ↑ «Kimberly Elise Celebrates Her Vegan Lifestyle in New PETA Ad» (en castellà), 21-08-2014.