OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gran Premi de Bèlgica del 1988

Resultats del Gran Premi de Bèlgica de Fórmula 1 disputat la temporada 1988 al circuit de Spa-Francorchamps el 28 d'agost del 1988.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps / Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 12 | Ayrton Senna | McLaren - Honda | 43 | 1h 28' 00. 549 | 1 | 9 |
| 2 | 11 | Alain Prost | McLaren - Honda | 43 | + 30.470 s | 2 | 6 |
| 3 | 16 | Ivan Capelli | March - Judd | 43 | + 1' 15.768 min. | 14 | 4 |
| 4 | 1 | Nelson Piquet | Lotus - Honda | 43 | + 1' 23.628 s | 9 | 3 |
| 5 | 17 | Derek Warwick | Arrows - Megatron | 43 | + 1' 25.355 s | 10 | 2 |
| 6 | 18 | Eddie Cheever | Arrows - Megatron | 42 | + 1 Volta | 11 | 1 |
| 7 | 5 | Martin Brundle | Williams - Judd | 42 | + 1 Volta | 12 | |
| 8 | 36 | Alex Caffi | Dallara - Ford | 42 | + 1 Volta | 15 | |
| 9 | 30 | Philippe Alliot | Larrousse - Ford | 42 | + 1 Volta | 16 | |
| 10 | 14 | Philippe Streiff | AGS - Ford | 42 | + 1 Volta | 18 | |
| 11 | 26 | Stefan Johansson | Ligier - Judd | 39 | Motor | 20 | |
| 12 | 3 | Jonathan Palmer | Tyrrell - Ford | 39 | Accelerador | 21 | |
| 13 | 10 | Bernd Schneider | Zakspeed | 38 | Caixa canvi | 25 | |
| DSQ | 20 | Thierry Boutsen | Benetton - Ford | 43 | Desqualificat | 6 | |
| DSQ | 19 | Alessandro Nannini | Benetton - Ford | 43 | Desqualificat | 7 | |
| Ret | 31 | Gabriele Tarquini | Coloni - Ford | 36 | Direcció | 22 | |
| Ret | 27 | Michele Alboreto | Ferrari | 35 | Motor | 4 | |
| Ret | 6 | Riccardo Patrese | Williams - Judd | 30 | Motor | 5 | |
| Ret | 15 | Mauricio Gugelmin | March - Judd | 29 | Virolla | 13 | |
| Ret | 9 | Piercarlo Ghinzani | Zakspeed | 25 | Pèrdua d'oli | 24 | |
| Ret | 2 | Satoru Nakajima | Lotus - Honda | 22 | Motor | 8 | |
| Ret | 21 | Nicola Larini | Osella | 14 | Prob. amb el combustible | 26 | |
| Ret | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 11 | Injecció | 3 | |
| Ret | 29 | Yannick Dalmas | Larrousse - Ford | 9 | Motor | 23 | |
| Ret | 22 | Andrea de Cesaris | Rial - Ford | 2 | Accident | 19 | |
| Ret | 25 | René Arnoux | Ligier - Judd | 2 | Accident | 17 | |
| NVQ | 24 | Lluís Pérez Sala | Minardi - Ford | | | | |
| NVQ | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ford | | | | |
| NVQ | 33 | Stefano Modena | Euro Brun - Ford | | | | |
| NVQ | 4 | Julian Bailey | Tyrrell - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Ayrton Senna 1' 53. 718
* Volta ràpida: Gerhard Berger 2' 00. 772 (a la volta 10)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-01-18. [Consulta: 3 maig 2010].
# Batalla del Medway

La batalla del Medway o del riu Medway va ser un enfrontament succeït a Britania l'any 43 entre l'exèrcit romà al comandament del general Aule Plauci i les tribus britanes al comandament de Cunobelí i els seus fills Caratac i Togodumne.
Després de desembarcar i envair el sud-est de Britànnia, un exèrcit romà de quatre legions (vint mil legionaris), vint mil auxiliars i cinc mil genets van avançar fins al riu Medway, trobant a la ribera oposada una enorme força britana constituïda d'infanteria i cavalleria.
Aule va ordenar a les tropes gal·les del seu flanc dret travessar el riu i atacar per sorpresa el flanc enemic, la qual cosa van fer amb gran èxit. Després va ordenar a la Legió IX Hispana del seu flanc esquerre fer el mateix, provocant greus baixes al seu enemic, entre ells la de Togodumne, i l'exèrcit local es va haver de retirar. Després d'això els romans van creuar el Tàmesi i van continuar amb la campanya.

## Referències

* ↑ Thierry, Amédée Simon D. Histoire des Gaulois, depuis les temps les plus reculés jusqu'à l'entière soumission de la Gaule à la domination romaine (en francès), 1828, p. vol. 3, p.329.
* ↑ «Battle of Medway (43 AD)». Arxivat de l'original el 2010-06-17. [Consulta: 12 agost 2010].

## Vegeu també

* Batalla del Tàmesi
# Federació de Futbol de Sri Lanka

La Federació de Futbol de Sri Lanka, també coneguda per les sigles FFSL (en anglès: Football Federation of Sri Lanka), es va fundar l'any 1939 com a òrgan de govern del futbol de la república de Sri Lanka. La FFSL és la responsable de tots els aspectes reguladors del futbol a Sri Lanka.
La FFSL es va afiliar a la Confederació Asiàtica de Futbol (AFC) i a la Federació Internacional de Futbol Associatció (FIFA) els anys 1952 i 1954 respectivament.
Des de 1997 és membre de la Federació de Futbol de l'Àsia del Sud (SAFF).
La FFSL és la responsable d'organitzar el futbol de totes les categories, tant masculines com femenines, incloses les respectives seleccions nacionals.
Els orígens de la FFSL es remunten a l'any 1911 amb la creació de la Colombo Association Football League que, l'any 1920, es va refundar amb el nom de Colombo Football League després d'un període d'inactivitat a causa de la primera guerra mundial. L'any 1929 hi va haver un nou intent d'organitzar el futbol de Sri Lanka amb la creació d'un comitè de direcció nacional, però no va ser fins a l'any 1939 que no es va fundar la Ceylon Football Association, l'embrió de l'actual federació.
Les principals competicions de lliga que organitza la FFSL són la Lliga Nacional de Sri Lanka (en anglès: Sri Lanka Champions League), la Premier League Division I i la Premier League Division II.
L'any 1948, la FFSL va crear la Copa de Sri Lanka (en anglès: Sri Lanka FA Cup), inicialment coneguda com a Ceylon FA Cup, que és la principal competició per eliminatòries de Sri Lanka.

## Referències

* 1 2 «Sri Lanka» (en anglès). FIFA. Arxivat de l'original el 25 d’octubre 2020. [Consulta: 8 novembre 2019].
* ↑ «Sri Lanka» (en anglès). AFC. [Consulta: 8 novembre 2019].
* ↑ «Football Federation of Sri Lanka» (en anglès). SAFF. Arxivat de l'original el 22 de març 2019. [Consulta: 8 novembre 2019].
* ↑ «Football Federation of Sri Lanka» (en anglès). FFSL. Arxivat de l'original el 7 de juny 2018. [Consulta: 8 novembre 2019].
* ↑ Marikar, Hafiz. «Sri Lankan football and its origin» (en anglès). Daily News, 24-07-2013. [Consulta: 8 novembre 2019].
* ↑ «Champions League Sri Lanka» (en anglès). Soccerway, 2018. [Consulta: 8 novembre 2019].
* ↑ Schöggl, Hans. «Sri Lanka - List of Cup Winners» (en anglès). rsssf, 02-05-2019. [Consulta: 8 novembre 2019].
# Gran Premi de Bèlgica del 1995

Resultats del Gran Premi de Bèlgica de Fórmula 1 disputat la temporada 1995 al circuit de Spa-Francorchamps el 27 d'agost del 1995.

## Resultats

| Posició | Número | Pilot | Equip | Voltes | Temps / Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 1 | Michael Schumacher | Benetton - Renault | 44 | 1h 36' 47. 875 | 16 | 10 |
| 2 | 5 | Damon Hill | Williams - Renault | 44 | + 19.493 s | 8 | 6 |
| 3 | 25 | Martin Brundle | Ligier - Mugen - Honda | 44 | + 24.998 s | 13 | 4 |
| 4 | 30 | Heinz-Harald Frentzen | Sauber - Ford | 44 | + 26.972 s | 10 | 3 |
| 5 | 7 | Mark Blundell | McLaren - Mercedes | 44 | + 33.772 s | 6 | 2 |
| 6 | 14 | Rubens Barrichello | Jordan - Peugeot | 44 | + 39.674 s | 12 | 1 |
| 7 | 2 | Johnny Herbert | Benetton - Renault | 44 | + 54.043 s | 4 | |
| 8 | 4 | Mika Salo | Tyrrell - Yamaha | 44 | + 54.548 s | 11 | |
| 9 | 26 | Olivier Panis | Ligier - Mugen – Honda | 44 | + 1' 06.170 min. | 9 | |
| 10 | 23 | Pedro Lamy | Minardi - Ford | 44 | + 1' 19.789 min. | 17 | |
| 11 | 29 | Jean-Christophe Boullion | Sauber - Ford | 43 | + 1 Volta | 14 | |
| 12 | 10 | Taki Inoue | Footwork - Hart | 43 | + 1 Volta | 18 | |
| 13 | 21 | Pedro Diniz | Forti F1 - Ford | 42 | + 2 Voltes | 24 | |
| 14 | 22 | Roberto Moreno | Forti F1 - Ford | 42 | + 2 Voltes | 22 | |
| Ret | 3 | Ukyo Katayama | Tyrrell - Yamaha | 28 | Virolla | 15 | |
| Ret | 16 | Giovanni Lavaggi | Pacific - Ilmor | 27 | Caixa canvi | 23 | |
| Ret | 24 | Luca Badoer | Minardi - Ford | 23 | Virolla | 19 | |
| Ret | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 22 | Prob. elèctrics | 1 | |
| Ret | 15 | Eddie Irvine | Jordan - Peugeot | 21 | Foc | 7 | |
| Ret | 9 | Massimiliano Papis | Footwork - Hart | 20 | Virolla | 20 | |
| Ret | 17 | Andrea Montermini | Pacific - Ilmor | 18 | Sense combustible | 21 | |
| Ret | 6 | David Coulthard | Williams - Renault | 13 | Caixa canvi | 5 | |
| Ret | 27 | Jean Alesi | Ferrari | 4 | Suspensions | 2 | |
| Ret | 8 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 1 | Virolla | 3 | |

## Altres

* Pole: Gerhard Berger 1' 54. 392
* Volta ràpida: David Coulthard 1' 53. 412 (a la volta 11)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-02. [Consulta: 18 març 2010].
# León Revuelta López-Alonso

León Revuelta López-Alonso (Madrid, 1 d'abril de 1936 – 11 d'abril de 2009) fou un director artístic i dissenyador de vestuari espanyol. Va començar a treballar a mitjans dels anys seixanta com a ambientadoramb directors com Luis César Amadori (Acompáñame, 1965; Operación secretaria, 1966, etc), Mariano Ozores (Objetivo bikini) i Pedro Lazaga (El turismo es un gran invento), amb qui treballaria com a director artístic a nombroses pel·lícules dels anys setanta.
A partir de la dècada del 1980 va treballar amb directors de major prestigi, i va fer el treball de vestuari a La colmena (1982) i Los santos inocentes (1984) de Mario Camus i La vaquilla de Luis García Berlanga (1984). Això li va donar prestigi i va treballar a A la pálida luz de la luna de José María González Sinde (1985), Matar al Nani de Roberto Bodegas (1988) i Havanera 1820 d'Antoni Verdaguer (1993). Els seus mèrits foren reconeguts quan el 1997 fou nominat al Goya al millor disseny de vestuari per la seva tasca a Muerte en Granada.
A partir els anys vuitanta també va col·laborar en teatre i en sèries de TVE com Sonata de primavera de Miguel Picazo (1982), Las gallinas de Cervantes d'Alfredo Castellón (1986), Lorca, muerte de un poeta de Juan Antonio Bardem (1988), Historias del otro lado de José Luis Garci (1990) i a episodis d' Anillos de oro, Brigada Central, Compuesta y sin novio i Un chupete para ella.

## Filmografia

* Operación secretaria' (1966),
* Operación cabaretera (1967)
* Operación Mata-Hari (1967)
* Buenos días condesita (1966)
* El turismo es un gran invento (1967)
* Objetivo bikini (1968)
* El otro árbol de Guernica (1969)
* ¿Por qué pecamos a los cuarenta? (1969)
* El abominable hombre de la Costa del Sol (1969)
* A 45 revoluciones por minuto (1969)
* El calzonazos (1974)
* Vota a Gundisalvo (1977)
* Estimado Sr. Juez... (1978)
* Las chicas del bingo (1981)
* La colmena (1982)
* Un Rolls para Hipólito (1983)
* Los santos inocentes (1984)
* La vaquilla (1984)
* Oro fino (1987)
* A la pálida luz de la luna (1985)
* Matar al Nani (1988)
* Havanera 1820 (1993)
* Hermana, pero ¿qué has hecho? (1995)
* Muerte en Granada (1997)
* El árbol del penitente (2000)
* El florido pensil (2002)
* El prado de las estrellas (2007)

## Referències

* ↑ León Revuelta al diccionari de la RAH
# Togodumne

Togodumne (+ 43) fou un cabdill/rei del poble britó dels catuvel·launs, primogènit del rei Cunobelí al que va succeir quan aquest va morir en data incerta, però que va coincidir força amb la invasió romana de l'illa.
Just pujar al tron els romans enviats per l'emperador Claudi i manat per Aule Plauci van envair Britànnia. Togodumne i el seu germà petit Caratac van encapçalar la resistència. Togodumne va morir en la batalla del Tàmesi contra Plauci.

## Referències

* ↑ Cannon, John; Crowcroft, Robert. The Oxford Companion to British History (en anglès). Oxford University Press, 2015, p. 161. ISBN 0199677832.

## Bibliografia

* Leonard Cottrell, The Roman Invasion of Britain, Barnes & Noble. New York, 1992
# Karl Fischer (químic)

Karl Albert Otto Franz Fischer (24 de març de 1901 a Pasing/Múnic – 16 d'abril de 1958 a Múnic) va ser un químic alemany.

## Vida i treball

Nascut a Baviera, Fischer va dedicar la seva joventut a Leipzig i va estudiar química entre 1918 i 1924 a la Universitat de Leipzig, entre d'altres, amb Wilhelm Böttger. Va ser el 1925 amb el treball Untersuchungen über den Einfluß verschiedener Magnesiumoxydpräparate hinsichtlich ihrer Wirkung auf Vulkanisation und Eigenschaften des Kautschuks (Estudis sobre la influència de diversos preparats d'òxid de magnesi en termes del seu efecte sobre la vulcanització i les propietats del cautxú) per al seu doctorat. Després va romandre fins al 1927 com a assistent universitari de Böttgers a Leipzig, on també es va casar. Després va treballar en la indústria petroquímica industrial. A Edeleanu GmbH va treballar primer a Berlín, després a diversos llocs avançats. El 1936 es va convertir en cap del laboratori central de la companyia. El 1945 va anar a la Universitat de Maryland com a professor de petroquímica, però va tornar a Alemanya el 1950 i es va fer càrrec de director i cap de químics del laboratori central de la DEA a Hamburg-Wilhelmsburg.
Pocs anys més tard va patir un infart de miocardi durant un vol, però va sobreviure. Va morir d'un segon atac cardíac al seu apartament el 1958. La seva herència es troba al Departament de Química de la Universitat d'Hamburg i ha de ser processada científicament.
Es va conèixer principalment a través del mètode de titulació desenvolupat per ell el 1935 per determinar el contingut d'aigua en líquids i sòlids. Ho va publicar a la revista Angewandte Chemie, la primera monografia sobre el procediment no va aparèixer fins al 1953. La Valoració de Karl-Fischer encara s'utilitza avui en laboratoris analítics i és el mètode estàndard legal en gairebé totes les farmacopees de tot el món.

## Bibliografia

* Rolf Steiner: In memory of Karl Fischer. In: International Laboratory. Band 31, Nummer 3, März 1992, S. 31 f.
* Katrin Schöffski: Die Wasserbestimmung mit Karl-Fischer-Titration. In: Chemie in unserer Zeit. Band 34, 2000, Nummer 3, S. 170–175; doi:10.1002/1521-3781(200006)34:3<170::AID-CIUZ170>3.0.CO;2-2.

## Referències

* ↑ Rolf Steiner: In memory of Karl Fischer. In: International Laboratory. Band 31, Nummer 3, März 1992, S. 31 f.
* 1 2 Fischer, K «Neues Verfahren zur maßanalytischen Bestimmung des Wassergehaltes von Flüssigkeiten und festen Körpern». Angewandte Chemie., 48, (26), 1935, pàg. 394 - 396. DOI: 10.1002/ange.19350482605.
* ↑ Ernst Eberius: Wasserbestimmung mit Karl-Fischer-Lösung. Verlag Chemie, Berlin 1953.
* ↑ Schöffski, K «Die Wasserbestimmung mit Karl-Fischer-Titration». Chemie in unserer Zeit, 34, (3), 2000, pàg. 170. DOI: 10.1002/1521-3781(200006)34:3<170::AID-CIUZ170>3.0.CO;2-2.
# Gran Premi de Bèlgica del 2001

Resultats del Gran Premi de Bèlgica de Fórmula 1 de la temporada 2001 disputat al circuit de Spa Francorchamps el 2 de setembre del 2001.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 1 | Michael Schumacher | Ferrari | 36 | 1h 08' 05. 002 | 3 | 10 |
| 2 | 4 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 36 | + 10.098 s | 9 | 6 |
| 3 | 7 | Giancarlo Fisichella | Benetton - Renault | 36 | + 27.742 s | 8 | 4 |
| 4 | 3 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 36 | + 36.087 s | 7 | 3 |
| 5 | 2 | Rubens Barrichello | Ferrari | 36 | + 54.521 s | 5 | 2 |
| 6 | 12 | Jean Alesi | Jordan - Honda | 36 | + 59.684 s | 13 | 1 |
| 7 | 5 | Ralf Schumacher | Williams - BMW | 36 | + 59.986 s | 2 | |
| 8 | 10 | Jacques Villeneuve | BAR - Honda | 36 | + 1' 04.970 min. | 6 | |
| 9 | 22 | Heinz-Harald Frentzen | Prost - Acer | 35 | + 1 Volta | 4 | |
| 10 | 14 | Jos Verstappen | Arrows - Asiatech | 35 | + 1 Volta | 19 | |
| 11 | 9 | Olivier Panis | BAR - Honda | 35 | + 1 Volta | 11 | |
| 12 | 15 | Enrique Bernoldi | Arrows - Asiatech | 35 | + 1 Volta | 21 | |
| 13 | 20 | Tarso Marques | Minardi - European | 31 | + 5 Voltes | 22 | |
| Ret | 11 | Jarno Trulli | Jordan - Honda | 31 | Motor | 16 | |
| Ret | 8 | Jenson Button | Benetton - Renault | 17 | Virolla | 15 | |
| Ret | 6 | Juan Pablo Montoya | Williams - BMW | 1 | Motor | 1 | |
| Ret | 19 | Pedro de la Rosa | Jaguar - Cosworth | 1 | Col·lisió | 10 | |
| Ret | 16 | Nick Heidfeld | Sauber - Petronas | 0 | Col·lisió | 14 | |
| NVS | 17 | Kimi Räikkönen | Sauber - Petronas | 0 | Transmissió | 12 | |
| NVS | 18 | Eddie Irvine | Jaguar - Cosworth | 0 | Col·lisió | 17 | |
| NVS | 23 | Luciano Burti | Prost - Acer | 0 | Col·lisió | 18 | |
| NVS | 21 | Fernando Alonso | Minardi - European | 0 | Caixa canvi | 20 | |

## Altres

* Pole: Juan Pablo Montoya 1' 52. 072
* Volta ràpida: Michael Schumacher 1' 49. 758 (a la volta 7)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-10-28. [Consulta: 20 abril 2010].
# Li Guowen

Li Guowen (en xinès simplificat: 李国文; en xinès tradicional: 李國文; en pinyin: Lǐ Guówén) (Xangai, 24 d'agost de 1930 - Pequín, 24 de novembre de 2022) fou un escriptor xinès. Guardonat amb el Premi Mao Dun de Literatura de l'any 1982 per la seva novel·la "冬天里的春天", traduïda a l'anglès com "Spring in Winter”. i el 1998 el Premi Lu Xun de Literatura per 《涅槃》 Nirvana.

## Biografia

Liu Guowen va néixer a Xangai (Xina) el 24 d'agost de 1930. El 1947 va ser acceptat a l'Acadèmia de Teatre de Nanjing on es va graduar el 1949. Després de la seva graduació, Li va anar a Pequín i va entrar a la Universitat de Tecnologia de la Xina del Nord.
Quan va esclatar la Guerra de Corea el 1950, es va incorporar a l'Exèrcit Popular d'Alliberament i va anar a Corea del Nord on va exercir com a escriptor de l'exèrcit.
El 1982 es va incorporar a la Xina Writers Association i el 1983 i va entrar al Partit Comunista Xinès.

### Carrera literària

El juliol de 1957, va publicar la seva primera novel·la, "改选" (Reelecció), però durant la Revolució Cultural va ser enviat a treballar a una planta de construcció i es va veure obligat a abandonar la professió d'escriptor durant 22 anys. A finals dels anys 70, quan la Xina va començar a aplicar la política de reforma i obertura als països estrangers, els escriptors van tornar a obtenir la llibertat d'escriure i després d'alliberar-se de les restriccions, Li Guowen va obtenir un èxit notable.
Una de les obres més importants de Li Guowen és la novel·la titulada "冬天里的春天", traduïda a l'anglès com "Spring in Winter”." que l'any 1982 va rebre el Premi Mao Dun de Literatura. Aquesta obra es considera com la primera novel·la de la història literària xinesa basada en els moviments psicològics del protagonista i que utilitza la tècnica d'entrellaçar l'espai i el temps. Li combina història i realitat per descriure dos períodes històrics de la nació xinesa, plens de profunds patiments, com la guerra sino-japonesa (1937 a 1945) i la Revolució Cultural.

### Obres destacades

* 改选 (Re-election)
* 冬天里的春天 (Spring in Winter)
* 月食Lunar (Eclipse)
* 危楼纪事 (History of the Dangerous Building)
* 骂人的艺术 (The Art of Swearing)
* 大雅村言 (Everyday Language, o Daya village words) Premi Lu Xun de l'any 2000
* 冬天里的春天 (Dongtian Li de Chuntian)
* 涅槃 (nièpán) traduïda l'anglès com Nirvana. Premi Lu Xun de Literatura de 1995-1996.
* 花园 街五号 Hua yuan jie wu hao (Number 5 Garden Street), amb una adaptació cinematogràfica de Jiang Shusen i Zhao Shi, protagonitzada entre altres per Li Moran.

## Referències

* ↑ «Li Guowen» (en anglès). CBI. Arxivat de l'original el 2016-01-30. [Consulta: maig 2020].
* 1 2 «Li Guowen (1934 -)» (en italià). Arxivat de l'original el 2021-05-05. [Consulta: maig 2020].
* ↑ «Li Guowen» (en anglès). Imdb. [Consulta: maig 2020].
# Nang Nak

Nang Nak és una pel·lícula tailandesa dirigida per Nonzee Nimibutr, estrenada el 1999. Ha estat doblada al català.

## Argument

Mak marxa a la guerra, deixant darrere seu la seva casa prop del canal Prakanong i la seva estimada esposa Nak, que està embarassada. No obstant això, la guerra de Chiang Toong és sagnant; Mak és greument ferit i perd el seu amic Prig. Escapa per poc a la mort gràcies a les cures de monjos qui l'han recollit, però massa afectat per les seves lesions, està lluny d'assabentar-se que la seva tendra dona acaba de perdre la vida en el part del seu fill. Al seu retorn no obstant això, Mak troba la seva dona i el seu jove fill com si res, tot i que Nak té un comportament de vegades estrany. Alguns dies després del seu retorn, percep el seu amic, Uml, que es va escapolir com espantat i quan aquest va a trobar-lo una mica més tard, és per fer-li comprendre que la seva dona i el seu fill no són més que fantasmes. Mak no pot creure-ho i copeja Uml.

## Repartiment

* Intira Jaroenpura: Nak
* Winai Kraibutr: Mak
* Pramote Suksatit
* Pracha Thawongfia
* Manit Meekaewjaroen

## Al voltant de la pel·lícula

* El film està basat en una vella història de fantasma thai. El realitzador Nimibutr ha visitat temples thai efectuant cerimònies per apaivagar l'ànima de Nang Nak i obtenir la bona fortuna per al film.
* Premis i nominacions
** Premi a la millor direcció artística, millor realitzador, millor film, millor so (Eutthana Tusawut), en el Festival de cinema Àsia-Pacífic 1999.
** Elefant d'or, en el Festival de cinema de Bangkok 1999.
** Premi Netpac, en el Festival Internacional de Cinema de Rotterdam 2000.
* Crítica. "Recorreguda per un rar hàlit poètic (...) no aconsegueix dissimular el seu espartana pobresa de mitjans, ni una religiositat no ja acendrada, sinó directament sufocant."

## Referències

* ↑ «Nang Nak». esadir.cat.
* ↑ «Nang Nak (1999)». [Consulta: 22 març 2018].
* ↑ Torreiro, M. «Nang Nak». El País.
# Francesc de Xetmar i de Juià

Francesc de Xetmar i de Juià (Medinyà, 1430 - Banyoles, 1 de setembre de 1503) abat del monestir de Sant Esteve de Banyoles (1460-1503).
Fill de Ramon de Xetmar i de la Tallada i de Francesca de Juià, El seu oncle fou Arnau Ramon de Xetmar i de Tallada, Gran castellà d'Amposta. Els Xetmar tenien relació amb el monestir banyolí i alguns del seus membres foren monjos cambrers : Ramon (1345), Bernat (1490-1504), Ramon (1527-1559) o Gabriel de Xetmar (1560-1567).
El 14 de novembre de 1460 surt citat per primera vegada com a abat de Banyoles. El 1463 durant la primera guerra dels Remences va ser detingut en la Bastida de Borgonyà per la cavalleria del rei de Castellà i comte de Barcelona, Enric IV, els banyolins van haver de pagar el seu rescat de 200 florins, venent les joies de Santa Maria dels Turers. El 1465 va ser nomenat administrador de l'abadia de Sant Pere de Besalú pel rei Joan II, l'any següent, per elecció dels seus monjos va ser escollit abat (1466-1471). En la segona guerra dels Remences va excomunicar els qui es negaren a pagar les prestacions feudals, d'acord amb els bisbes. El 1480 va ser arrestat a Barcelona i li van prohibir sortir de la ciutat. Va consentir als jurats banyolins la llicència de fer gramalles verdes (el color verd era el color de l'abadia) i portar-les pel dia de Pasqua. El gener de 1481 se li va aixecar la prohibició.
Va morir a Banyoles, el 1 de desembre de 1503, i va ser sepultat a la capella de Sant Miquel.
Va assistir a les Corts de Perpinyà-Barcelona dels anys 1473-1479, a les de Barcelona els anys 1480, 1485, 1493 i 1503 i a la de Tortosa l'any 1495. Va ser nomenat president de la Congregació Benedictina Tarraconense els anys 1479-1482, 1490-1493 i 1500-1503, confessor de les monges de Sant Daniel i de les de Puel·les els anys 1490-1493.

## Bibliografia

* Juan Anton Abellán i Manonelles, Josep Grabuleda i SItjà, Els senyors de Banyoles. Els abats del monestir de Sant Pere, Arxiu Comarcal del Pla de l'Estany ,2012.

## Referències

* ↑ «CASTELLS CATALANS» (en català). [Consulta: 26 setembre 2018].