OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teemu Keisteri

Teemu Keisteri (Espoo, 22 d'agost de 1985) és un artista visual finlandès que viu actualment a Hèlsinki. A Finlàndia, és conegut pel personatge Ukkeli ("Vell") creat l'any 2008, que utilitza per al seu marxandatge com samarretes, quadres, postals, tasses o plats, així com per el seu nom artístic Windows95Man, que utilitza en els seus concerts com a DJ. Com a artista visual, va guanyar el reconeixement a Finlàndia per la creació del personatge Ukkeli (literalment El vell) el 2008. Com a Ukkeli, Keisteri parla sobre fenòmens culturals, l'estil de vida finlandès i sovint s'utilitza a si mateix com a tema per als seus acudits.
Com a Windows95Man, representarà Finlàndia al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2024 amb la cançó "No Rules".

## Biografia

Keisteri ha estudiat fotografia a l'Institut de Disseny de Lahti. Ha dit que durant els seus estudis va aprendre que és més un artista visual que un fotògraf. També és conegut com a videoartista, intèrpret de dansa i DJ. Keisteri té la seva pròpia galeria d'art anomenada Kalleria a Kallio, Hèlsinki.
Keisteri va participar com a Windows95Man amb Henri Piispanen (veu) a l'edició de 2024 d'Uuden Musiikin Kilpailu, amb la cançó "No Rules". Tot i acabar últim en la votació del jurat, va quedar primer a la general per televotació amb 313 punts, sent seleccionat per representar Finlàndia al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2024.

## Referències

* ↑ «Artist: Teemu Keisteri». [Consulta: 17 gener 2024].
* ↑ Ylitalo, Marko. «Tämä mies piirsi puistossa työttömänä ukkelin, tuli siitä maankuuluksi ja valloittaa nyt Japania Windows 95 -miehenä» (en finès), 30-04-2016. [Consulta: 17 gener 2024].
* ↑ «Artist: Teemu Keisteri». [Consulta: 17 gener 2024].
* ↑ William Lee Adams. «Windows95man releases “No Rules” — his UMK 2024 song in Finland» (en anglès). William Lee Adams. [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ Ylitalo, Marko. «Tämä mies piirsi puistossa työttömänä ukkelin, tuli siitä maankuuluksi ja valloittaa nyt Japania Windows 95 -miehenä» (en finès), 30-04-2016. [Consulta: 17 gener 2024].
* ↑ Adams, William Lee. «Windows95man releases “No Rules” — his UMK 2024 song in Finland», 16-01-2024. [Consulta: 17 gener 2024].
* ↑ «Onko Windows95manin artistinimi laiton? Näin kommentoi Yle» (en finès). [Consulta: 12 gener 2024].
* ↑ «Windows95man will represent Finland at Eurovision 2024!» (en anglès britànic), 10-02-2024. [Consulta: 10 febrer 2024].
# Entrada (text)

L'entrada (encapçalament) és una part introductòrica dins d'un text periodístic, com una notícia o un article. L'entrada en resumeix els temes més importants de l'article. És col·locada sota el titular (encapçalament) i sobre la continuació (el cos) de l'article, aquesta continuació elaborant els temes més en detall.

## Funció

Una entrada es troba sovint imprimida en negreta i/o en un tipus de lletra més gran. És sovint imprimida amb un ample de dues columnes del cos de l'article, per separar de manera més clara les dues parts. L'entrada té en general l'ample d'un sol paràgraf de text, i els paràgrafs són el molt sovint separats amb sagnats.
De vegades un article pot contenir diversos variants de titulars, com a exemple un titular de mida gran i per sota un subtítol (de tipus més petita però amb un text més llarg). Aquest subtítol es presenta sovint com una frase sencera (amb punt final o sense). A diferència d'aquest subtítol, l'entrada té en general l'ampli de diverses frases (i no una sola).
En assaigs, l'entrades resumeixen l'esbós de l'argument i les conclusió que segueixen en el cos principal dels assaigs. Dins d'una enciclopèdia tendeixen a definir els temes i destaquen els punts interessants de l'article. Les seves característiques als articles generals de les revistes tendeixen a es troba entre articles periodístics i enciclopèdics a l'estil i, sovint, no tenen un paràgraf clarament diferenciat.

## Vegeu també

* Preàmbul

## Referències

* ↑ «entrada». DIEC2. [Consulta: 17 agost 2018].
# Ejectiva velar

L'ejectiva velar és un tipus de consonant que està present en algunes llengües parlades. El seu símbol corresponent en AFI és kʼ.

## Aparició

| Llengua | Llengua | Mot | AFI | Significat | Notes |
| Abkhaz | Abkhaz | акы | [akʼə] | 'un' | |
| Adigué | Bjedug | шкӏэ | (?·pàg.) | 'vedell' | |
| Adigué | Xapsug | кӏьапсэ | (?·pàg.) | 'corda' | Palatalitzat. Correspon a [t͡ʃʼ] en altres dialectes. |
| Artxi | Artxi | кIан | [kʼan] | 'fons' | |
| Armeni | Dialecte erevanès | կեղծ | [kʼɛʁt͡sʼ] | 'fals' | Correspon a [k⁼] en altres dialectes orientals de l'armeni. |
| Anglès | Anglès irlandès | back | [bakʼ] | 'esquena' | Al·lòfon de /k/ per alguns parlants. |
| Anglès | Anglès del nord | back | [bakʼ] | 'esquena' | Pre-pausal allophone of /k/ for some speakers; may be somewhat palatalised. See English phonology |
| Anglès | Anglès del sud | back | [bakʼ] | 'esquena' | Pre-pausal allophone of /k/ for some speakers; may be somewhat palatalised. See English phonology |
| Anglès | Anglès escocès | back | [bakʼ] | 'esquena' | Occasional word-final allophone of /k/. |
| Georgià | Georgià | კაბა | [kʼaba] | 'vestit' | |
| Haida | Haida | ttsanskkaagid | [tsʼanskʼaːkit] | 'bigues' | |
| Haussa | Haussa | ƙoƙari | [kʼòːkʼɐ̄ɾī] | 'esforç' | |
| Kabardí | Beslenei | кӏьэ | (?·pàg.) | 'cua' | Palatalitzat. Correspon a [t͡ʃʼ] en altres dialectes. |
| Lesguià | Lesguià | кIир | [kʼir] | 'ullal' | |

## Referències

* ↑ Dum-Tragut (2009:17–18)
* ↑ Wells i Colson (1971:3)
* ↑ «Ejectives in English | Linguism | Linguistics, Pronunciation and Phonetics», 21-08-2008. [Consulta: 11 febrer 2015].
* 1 2 3 «Glossary». [Consulta: 11 febrer 2015].
* 1 2 3 4 «John Wells's phonetic blog: ejectives in English», 08-12-2011. [Consulta: 11 febrer 2015].
* 1 2 Cruttenden (2008:167)
* 1 2 3 Wells (1982:261)
* ↑ Gimson (1970:34)
* 1 2 Gordeeva i Scobbie (2006)

## Bibliografia

* Gimson's Pronunciation of English. 7th. Londres: Hodder, 2008. ISBN 0340958774.
* Dum-Tragut, Jasmine. Armenian: Modern Eastern Armenian. John Benjamins Publishing Company, 2009.
* Gimson, Alfred C. An Introduction to the pronunciation of English. Londres: Edward Arnold, 1970.
* Gordeeva, Olga; Scobbie, James M. Phonetic Conditioning of Word-final Ejective Stops in the Speechfinal Ejective Stops in the Speech of Scottish English Pre-school Children. Edinburg: Speech Science Research Centre, Queen Margaret University College, 2006.
* Wells, John C.; Colson, Greta. Practical Phonetics. Londres: Pitman, 1971. ISBN 0-273-43949-9.
* Wells, John C. Accents of English I: An Introduction. Cambridge, New York: Cambridge University Press, 1982. ISBN 0-521-29719-2.
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Apomorfina

L'apomorfina és un derivat sintètic de la morfina, molt utilitzat en experimentació com a prototip d'agonista dopaminèrgic, no té acció analgèsica, però té intensa activitat com emètic, ja que estimula la zona quimioreceptora de l'àrea postrema.

## Vegeu també

* Alcaloide
* Codeïna
* Heroïna
* Morfina

## Referències

* ↑ Florez, Jesús; Armijo, Juan Antonio; Mediavilla, Àfrica. Farmacologia Humana (en castellà). 3ªed.. Masson, 1998, p.520. ISBN 84-458-0613-0.

## Enllaços externs

* Vademecum
# Autotransfusió

L'autotransfusió és la donació que el mateix pacient es realitza a si mateix abans d'una operació quirúrgica programada. En l'esport l'autotransfusió està prohibida i és coneguda com a dopatge sanguini. Moments abans d'un gran esforç i a gran altura, es fa una transfusió a l'atleta de la seva pròpia sang (que va ser extreta en diverses sessions anteriorment). D'aquesta manera augmenta el percentatge d'oxigen a la sang, cosa que produeix un millor rendiment dels músculs quan són sotmesos a grans esforços (com per exemple, curses de ciclisme de ruta, maratons, etc.).

## Referències

* ↑ Carey, J. «How to donate to yourself» (en anglès). US News & World Report, 102, 21, 1987, p. 59.

## Vegeu també

* Transfusió de sang
# Anton Sitt (Jr.)

Anton Sitt, també Antonín Sitt el Jove (Praga (Àustria-Hongria), 16 de desembre, 1847 – Kauniainen (Finlàndia), 19 d'abril, 1929), va ser un violinista txec-finès.
Fill del violinista Antonín Sitt, germà del director d'orquestra Hans Sitt i de la cantant Marie Petzoldová-Sittová.
Es va graduar al Conservatori de Praga (1864), alumne de Moritz Mildner i Antonín Bennewitz. Va treballar als teatres d'òpera de Praga, Sondershausen, Meiningen, Dresden i, a partir de 1874, Göteborg. El 1882 es va establir a Hèlsinki i va ensenyar a l'Institut de Música fundat per Martin Wegelius, entre els seus estudiants, i havia en particular, Erik Cronvall. El 1885, per invitació de Robert Kajanus, va ocupar el càrrec de concertista i segon director de la Helsinki Orchestral Society, actuant amb l'orquestra fins a 1923; Jean Sibelius recorda la seva revisió escèptica sobre l'estil de direcció de Gustav Mahler, que estava de gira a Finlàndia. També va dirigir un quartet de corda.

## Referències

* ↑ V. Reittererova . Sitt Hans // Lèxic biogràfic austríac 1815–1950 (ÖBL). — Viena: Verlag der Austrian Academy of Sciences, 2005. — ISBN 3-7001-3580-7 . —Bd. 12. — S. 309. En altres fonts es troba a 24 de desembre
* ↑ Glenda Dawn Goss. Sibelius: A Composer's Life and the Awakening of Finland Arxivat el 2 de gener de 2015 a la Wayback Machine — University of Chicago Press, 2009. — Pàg. 68.(anglès)
* ↑ Erik Tawaststjerna. Sibelius Архивная копия от 2 января 2015 на Wayback Machine — University of California Press, 1976. — Vol. 2: 1904—1914. P. 77. (англ.)
# Heroïnes de Sálvora

Heroïnes de Sálvora és el nom amb el qual van ser reconegudes Josefa Parada, Cipriana Oujo Maneiro i Maria Fernández Oujo, que el gener de 1921 tenien entre 14 i 24 anys, pel salvament marítim de 58 persones arran de l'enfonsament del vaixell correu (vapor) Santa Isabel, ocorregut el 2 de gener de 1921.
El 2 de gener de 1921 el vaixell correu Santa Isabel intentava refugiar-se de nit en la ria d'Arousa, però, massa a prop de l'illa de Sálvora, xocà contra els baixos de Meixides. A conseqüència del naufragi va morir 213 persones i 58 van ser salvades per la intervenció de les heroïnes de Sálvora. Les noies van fer 4 viatges amb una barca de pesca en mig d'un gran perill.
Van ser objecte d'homenatges i reconeixements, però també de calúmnies. El 2019 es va iniciar un projecte per portar la seva història al cinema. L'any següent es va estrenar la pel·lícula, titulada L'illa de les mentides dirigida per Paula Cons.

## Referències

* ↑ De Santos, Ágatha. «El ´Titanic´ gallego pone proa al cine». Faro de Vigo, 16-02-2019. [Consulta: 24 setembre 2019].
* 1 2 3 Sánchez, Paco. «Las heroínas de Sálvora». La Voz de Galicia, 15-12-2008.
* ↑ «O naufraxio do Santa Isabel en Sálvora I». Cíes, 07-05-2019. [Consulta: 24 setembre 2019].
* ↑ «La hazaña de las heroínas de Sálvora será llevada al cine». La Voz de Galicia, 30-01-2019. [Consulta: 24 setembre 2019].
* ↑ Trailer oficial de la pel·lícula.
* ↑ «La isla de las mentiras», de Paula Cons, se estrenarà el 24 de juliol en Filmin"
# Ekaterinita

L'ekaterinita és un mineral de la classe dels borats. Acostuma a formar agregats foliats de tipus rosa.

## Característiques

L'ekaterinita és un borat de fórmula química Ca₂(B₄O₇)(Cl,OH)₂·2H₂O. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1. Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'ekaterinita pertany a «06.H - Borats sense classificar», juntament amb els següents minerals: braitschita-(Ce), canavesita i qilianshanita.

## Formació i jaciments

S'ha descrit en un context de dipòsits de ferro, concretament en vetes de calcita i calcita i anhidrita associades a skarns mineralitzats; associada amb shabinita, serpentines, korshunovskita, iowaïta, hidromagnesita, halita i dolomita. S'ha descrit només a la seva localitat tipus, a la Mina de Ferro de Korshunovskoye, óblast d'Irkutsk, Rússia.

## Referències

* ↑ «Ekaterinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Barthelmy, Dave. «Ekaterinite Mineral Data». [Consulta: 29 maig 2017].
# Apoteosi de Sant Hermenegild

L'Apoteosi de Sant Hermenegild és una pintura de Francisco Herrera el Vell feta per encàrrec de l'escola de jesuïtes de Sevilla entre 1620 i 1638.

## Descripció

La pintura mostra el màrtir sant Hermenegild coronat de roses amb una creu a la mà i envoltat d'àngels que porten els instruments de la seva cautivitat i martiri, juntament amb sant Leandre de Sevilla i sant Isidor de Sevilla, que s'imposen davant Leovigild i Recared. S'ha interpretat com una exaltació de la monarquia espanyola representada en un dels seus ancestres visigoots en funció del seu poder polític i al mateix temps com una defensa de la fe i el catolicisme. Més concretament i a nivell popular en el moment que la pintura fou elaborada, l'obra transmetia una reafirmació del misteri de la Immaculada Concepció de Maria i el triomf heroic del seu sant patró.

## Història

Va ser una pintura elaborada per l'altar major de l'església del Col·legi de Sant Hermenegild, que era el centre d'estudis més prestigiós de Sevilla. A finals de la dècada de 2010 el quadre es troba al Museu de Belles Arts de Sevilla.

## Referències

* 1 2 Juan Carmona Muela. Iconografía de los santos. Ediciones AKAL, 2003, p. 189–. ISBN 978-84-7090-441-7.
* ↑ Víctor Mínguez. Visiones de la monarquía hispánica. Universitat Jaume I, 2007, p. 146–. ISBN 978-84-8021-593-0.
* 1 2 3 José Fernández López. Programas iconográficos de la pintura barroca sevillana del siglo XVII. Universidad de Sevilla, 2002, p. 82–. ISBN 978-84-472-0571-4.
# Xavier Prats Monné

Xavier Prats-Monné és expert en afers europeus i, com a alt càrrec de la Comissió Europea, ha estat al capdavant de la Direcció General de Salut pública i Seguretat alimentària i de la d’Educació i Cultura. Es va graduar en Antropologia social per la Universitat Complutense de Madrid i més tard es va especialitzar en polítiques per al desenvolupament econòmic al Centre International des Hautes Études Agronomiques Méditerranéennes de Montpeller i en estudis europeus al College of Europe de Bruges. Actualment, està vinculat a diferents institucions i fundacions europees com a assessor en matèria educativa i de salut, com ara la Fundació Rei Balduí, l'Institut Jacques Delors de París, l'Hospital de Sant Pau de Barcelona o la xarxa internacional Teach For All, entre d'altres. El 2016 va rebre l'Orde Civil d’Alfons X el Savi pels seus mèrits en l’àmbit de l’educació i la cultura i el 2019 va ser investit doctor honoris causa per la URV en reconeixement de la seva contribució en la construcció de la comunitat i la ciutadania europees.

## Referències

* ↑ «European Commission - PRESS RELEASES - Press release - European Commission appoints new Director-General to its health and food safety department».
* ↑ «Xavier Prats-Monné». CCCB amb permís OTRS, 01-05-2024. [Consulta: 25 maig 2024].
# Xaltix

Xaltix, Shaltish, en castellà Saltés és una antiga localitat de l'Àndalus enfront de Huelva, a l'illa Saltés a les maresmes de la desembocadura dels rius Tinto i Odiel. L'illa està formada per tres zones de sorra i terres (El Almendral, El Acebuchal i La Cascajera) cobertes de vegetació i té una altura màxima de 15 metres. Una antiga fortalesa almohade a El Almendral està a 7 metres (i és el punt més alt de la zona, els 15 metres es troben a El Acebuchal).
Saltés (Xaltix) no és esmentada pels geògrafs àrabs com Ibn Hàwqal i ar-Razí. Però al-Udhrí l'esmenta durant els fets del regnat d'Abd-ar-Rahman II (822–852). S'esmenta també en la campanya del 844 dels normands que després d'una ràtzia a Sevilla van baixar pel riu fins a l'illa de Saltés. La taifa de Huelva i Saltés va agafar el nom de les dues viles a l'inici del segle XI i va existir del 1008 al 1051 (només taifa de Saltés del 1051 al 1053). En aquest segle xi Saltés estava molt lligada a l'Algarve portuguès i això va durar fins als inicis del segle XII. Sota els almoràvits la població va arribar al seu màxim desenvolupant i des de 1144 va quedar englobada en un nucli administratiu que integraven Niebla, Huelva, Silves, Mértola, Évora i Beja. Del 1151 al 1257 Saltés i Huelva foren districtes de la província de Niebla. Al segle XII la localitat és definida com a insular per Yaqut al-Hamawi i per Ibn Said, i diuen que gaudia d'un bon port, i a l'inici del segle XIII s'afegeix que era una població petita però important centre de pesca on el peix es salava i s'enviava a Sevilla i altres llocs. La vila és esmentada al llarg dels segles VIII al XV. El 1179 fou ocupada pels portuguesos que hi van fer força presoners i la van destruir en part, però la van abandonar. Al final de l'època almohade va formar part de la taifa de Niebla. El 1257 fou conquerida pels castellans i es va despoblar, potser arran d'un terratrèmol i per la salinització de l'aigua dels pous, i ja no es va recuperar.
De 1945 a 1970 s'hi van fer excavacions per trobar el suposat lloc de Tartessos, però els resultats foren poc importants i a més quasi no es van publicar; gairebé tot el trobat era àrab, a part d'algunes ceràmiques cartagineses i algunes objectes romans segurament per un santuari dedicat a Hèrcules que hi havia a l'illa i que esmenta Estrabó. Les excavacions més professionals de l'occità (nascut a Rabat) Ponsich van posar al descobert l'extensió considerable de l'antiga ciutat àrab i van confirmar les disposicions dels carrers de forma típica hispano-musulmana; la ceràmica va demostrar una primera ocupació del segle IX al X i una segona del X i XI, per passar després a la fase de ciutat (XI al XIII).

## Bibliografia

* A. Kermovant i M. Ponsich, Prospection geophysique a Saltés (Huelva), 1984
# Entropia linear

L'entropia linear o impuresa en mecànica quàntica, i especialment en la teoria de la informació quàntica és un escalar definit com
    $S_{L}\,{\dot {=}}\,1-{\mbox{Tr}}(\rho ^{2})\,$
on ρ és la matriu densitat de l'estat.
l'entropia linear pot anar des de zero, corresponent a un estat completament pur, fins a (1 − 1/d), corresponent a un estat completament mesclat. (Aquí, d és la dimensió de la matriu densitat.)
L'entropia linear es relaciona trivialment amb la puresa $\gamma \,$ d'un estat per
    $S_{L}\,=\,1-\gamma \,.$
L'entropia linear és una aproximació baixa a la l'entropia de Von Neumann S, la qual es defineix com
    $S\,{\dot {=}}\,-{\mbox{Tr}}(\rho \ln \rho )=-\langle \ln \rho \rangle \,.$
L'entropia linear i la de Neumann entropy són mesures similars del grau de mescla d'un estat, però l'entropia linear és més fàcil de calcular i no requereix la diagonalització de la matriu densitat.

## Referències

* ↑ «(PDF) Bipartite and Tripartite Entanglement of Truncated Harmonic Oscillator Coherent States via Beam Splitters» (en anglès). [Consulta: 22 juliol 2019].
* ↑ Lin, Chien-Hao; Lin, Yen-Chang; Ho, Yew Kam «Quantification of Linear Entropy for Quantum Entanglement in He, H− and Ps− Ions Using Highly-Correlated Hylleraas Functions» (en anglès). Few-Body Systems, 54, 11, 01-11-2013, pàg. 2147–2153. DOI: 10.1007/s00601-013-0729-7. ISSN: 1432-5411.
# El Biblionauta

L'Associació Cultural El Biblionauta és una entitat sense ànim de lucre dedicada a la divulgació de la literatura de ciència-ficció i fantasia en llengua catalana. La constitució de l'associació data de l'any 2020, però la seva activitat s'allarga fins al 2012.
La seva activitat principal és la publicació de ressenyes i comentaris crítics sobre relats de literatura fantàstica en català, amb voluntat prescriptiva, al seu web. També promou un seguit de projectes, relacionats amb el fantàstic en català, com ara la Cifipèdia, l'enciclopèdia lliure de la ciència-ficció en català; els Premis Imperdibles als millors llibres fantàstics en català i els Premis Alba als millors llibres fantàstics per a joves en català; el ConcurTs i el ConcurTs JOVE, concursos de relat curt, i diverses publicacions, entre les quals destaca el recull Freakcions, de periodicitat anual. Al gener del 2023 va engegar un podcast mensual titulat Esperant el cometa per continuar divulgant la ciència-ficció, la fantasia i el terror en format àudio.

## Referències

* ↑ «Daniel Genís, El Biblionauta: El fantàstic en català a la xarxa | Llegendàrium», 16-10-2018. [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ «El Biblionauta a "L'espai Internet"». TV3, 06-05-2018. [Consulta: 15 setembre 2021]
* ↑ http://www.elbiblionauta.com/cifipedia/Portada
* ↑ «Convocats els Premis Imperdibles 2018 a millors llibres de gènere fantàstic en català». [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ «Els Premis Alba del Biblionauta ja tenen finalistes». [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ «El Biblionauta anima a escriure relats de gènere fantàstic per al ConcurTs». Setmanari L'Empordà, 26-04-2021. [Consulta: 15 setembre 2021].
* ↑ «https://elbiblionauta.com/ca/podcast/» [Consulta: 16 gener 2023].

## Enllaços externs

* Pàgina de l'Associació Cultural El Biblionauta.
# Appenzeller

L'appenzeller o appenzell és un formatge de pasta premsada cuita suís, especialitat dels cantons d'Appenzell (Appenzell Ausser-Rhoden i Appenzell Inner-Rhoden). Es tracta d'un formatge amb base de llet de vaca, de gust intens, fi i característic.

## Història

Es troben traces d'aquest formatge en documents de fa més de 700 anys.

## Elaboració

El medi prealpí intacte i les herbes reputades de la regió afavoreixen l'obtenció d'aquest formatge que forma part del patrimoni de l'appenzell. Es produeix en unes 80 formatgeries dels pobles d'aquests cantons i en una part dels cantons de Sankt Gallen i Turgòvia. El formatge s'afina durant almenys tres mesos. El seu gust potent el rep gràcies al fregament amb una salmorra a base de plantes anomenada sulz, i d'una recepta secreta. Les moles d'Appenzeller pesen entre 6,2 i 8 kg i tenen un diàmetre de 30 a 33 cm. Per obtenir aquestes moles calen uns 80 litres de llet.
Hi ha tres varietats:
* Clàssic : afinat entre 3 i 4 mesos. L'etiqueta és blava i vermella.
* Surchoix : afinat de 4 a 6 mesos, amb un gust més accentuat. L'etiqueta és daurada.
* Extra : afinat entre 6 i 8 mesos. L'etiqueta és negra.

## Comercialització

Es produeixen al voltant de 10 mil tones de formatge a l'any. La meitat s'exporta, majoritàriament a Alemanya i es comercialitza sota la denominació Appenzeller Switzerland per l'Appenzeller Käse.

## Enllaços externs

* Web L'Appenzeller
* L'Appenzeller al web fromagesdesuisse.com Arxivat 2009-02-01 a Wayback Machine.