OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jordi Mariné i Tarés

Jordi Mariné i Tarés (Vinyols i els Arcs, 24 de setembre de 1941 - Cambrils, 22 de febrer de 2025) fou un ciclista català, que competí professionalment entre 1966 i 1971. Quan era amateur va participar en els Jocs Olímpics de Tòquio de 1964 en la prova de ciclisme en ruta individual.
L'any 2011 va publicar un llibre amb les seves memòries.
L'any 2014 va rebre el reconeixement del COE per la seva participació en els Jocs Olímpics de 1964 a Tòquio.
Va ser president de la Federació Catalana de Ciclisme del 2000 al 2004.

## Palmarès

* 1962
** 1r al Trofeu Mossen Borràs
** 1r al Gran Premi Cuprosan
* 1964
** 1r al Trofeu Mossen Borràs
* 1967
** 3r al Gran Premi de Laudio
** 3r al Gran Premi de Primavera
* 1968
** 1r al Campionat d'Espanya de Regions
* 1969
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Castelló
** 2n a la Volta a Andalusia
** 2n al Trofeu Luis Puig

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1966. 27è de la classificació general
* 1969. 17è de la classificació general
* 1970. 56è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1967. 56è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1970. Abandona

## Referències

* ↑ «Mor Jordi Mariné, històric ciclista i figura destacada de Cambrils». Diari Més, 22-02-2025. [Consulta: 23 febrer 2025].
* ↑ Jordi Mariné. Una vida, no només en bicicleta
* ↑ Rovira i Barenys, Lluís «El cambrilenc Jordi Mariné rep el reconeixement del COE 50 anys després de la seva participació als Jocs Olímpics de Tòquio». Revista Cambrils Digital, 28-11-2014.
* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives Catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Gran icosidodecàedre retroxato

En geometria, el gran icosidodecàedre retroxato o gran icosidodecàedre retroxato invertit és un políedre uniforme no convex, indexat com a U$_{74}$. Té un símbol de Schläfli s{3/2,5/3}.

## Vegeu també

* Llista de políedres uniformes

## Referències

* ↑ Weisstein, Eric W. CRC Concise Encyclopedia of Mathematics (en anglès). CRC Press, 2002-12-12, p. 1249. ISBN 978-1-4200-3522-3.

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Great retrosnub icosidodecahedron» a MathWorld (en anglès).
* http://gratrix.net/polyhedra/uniform/summary
# Juli Àquila Gal

Juli Àquila Gal o Juli Àquila (llatí: Julius Gallus Aquila o Gallus Aquila) va ser un jurista romà de qui es conserva solament un fragment de la seva obra Liber responsorum.
Com que l'Índex Florentí l'anomena Gallus Aquila (segurament error per Iulius), hom l'ha confós sovint amb el jurista Aquil·li Gal. Probablement va viure sota l'emperador Septimi Sever vers el 193-198, però hi ha historiadors que pensen que la legislació que esmenta és posterior. Es pensa que és el mateix que Luci Juli Àquila, del qual es diu que era d'origen etrusc, i que va escriure diversos tractats sobre De Etrusca Disciplina, els llibres sobre l'endevinació dels etruscs que van consultar Sèneca i Plini. Hi ha qui diu que era el mateix Àquila que, en temps de Septimi Sever, va ser prefecte d'Egipte, on va ser conegut per una persecució contra els cristians.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 186. ISBN 8481641618.
* ↑ Smith, William (ed.). «Aquila, Julius». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown and Co., 1867, p. 252.
# M.I.A.

M.I.A. (Hounslow, 18 de juliol de 1975) és una cantant anglesa d'origen tàmil (Sri Lanka). La seva música mescla elements de la música del seu país, la música electrònica, el hip-hop, el funk i l'indie, creant així un so urbà, tribal, multicultural amb lletres que parlen de política i realisme social.
L'any 2018 Steve Loveridge dirigeix un documental sobre la cantant tàmil anomenat Matangi/Maya/M.I.A que s'emporta el premi especial del jurat en la categoria World Cinema Documentary al Festival de Sundance.

## Biografia

Va néixer al municipi de Hounslow, Londres, filla de l'activista tàmil Arul Pragasam. Amb sis mesos la seva família va tornar a Sri Lanka. Quan esclatà la guerra civil se'n va anar a Madras, Índia. I finalment van emigrar a Londres.
Va donar-se a conèixer el 2004 gràcies a les descàrregues dels seus dos senzills Galang i Sunshowers a Internet. El 2005 va publicar el seu primer àlbum Arular. El 2007 el segon, Kala, que ha sigut el major èxit. El 2008 va fundar el seu propi disc discogràfic, N.E.E.T. I el 2010 va publicar el seu tercer disc Maya.

## Discografia
### Àlbums

* Arular (2005)
* Kala (2007)
* /\/\/\Y/\ (Maya) (2010)
* Matangi (2013)
* AIM (2016)

### Singles

Arular
* Galang (2003)
* Sunshowers (2004)
* Galang (Reedició) (2004)
* Bucky Done Gun (2005)
* Galang '05 (2005)
Kala
* Bird Flu (2006)
* Boyz (2007)
* Jimmy (2007)
* Paper Planes (2007)
Maya
* Born Free (2010)
* XXXO (2010)
* Steppin' Up (2010)
* Teqkilla (2010)
* Tell me why (2010)
* It takes a muscle (2010)

## Referències

* ↑ https://www.sundance.org/blogs/news/2018-film-festival-awards 2018 Sundance Film Festival Awards

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2011-02-25 a Wayback Machine. (anglès)
# Gran Premi de França del 1956

Resultats del Gran Premi de França de Fórmula 1 de la temporada 1956, disputat al circuit de Reims-Gueux l'1 de juliol del 1956.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 14 | Peter Collins | Ferrari | 61 | 2h 34' 23. 4 | 3 | 8 |
| 2 | 12 | Eugenio Castellotti | Ferrari | 61 | + 0.3 s | 2 | 6 |
| 3 | 4 | Jean Behra | Maserati | 61 | + 1' 29.9 min. | 7 | 4 |
| 4 | 10 | Juan Manuel Fangio | Ferrari | 61 | + 1' 35.1 min. | 1 | 4 |
| 5 | 6 | Cesare Perdisa Stirling Moss | Maserati | 59 | + 2 Voltes | 13 | 1 1 |
| 6 | 36 | Louis Rosier | Maserati | 58 | + 3 Voltes | 12 | |
| 7 | 40 | Paco Godia | Maserati | 57 | + 4 Voltes | 17 | |
| 8 | 32 | Hernando da Silva Ramos | Gordini | 57 | + 4 Voltes | 14 | |
| 9 | 30 | Robert Manzon | Gordini | 56 | + 5 Voltes | 15 | |
| 10 | 24 | Mike Hawthorn Harry Schell | Vanwall | 56 | + 5 Voltes | 6 | |
| 11 | 34 | André Pilette | Gordini | 55 | + 6 Voltes | 19 | |
| Ret | 42 | Andre Simon | Maserati | 41 | Motor | 20 | |
| Ret | 8 | Piero Taruffi | Maserati | 40 | Motor | 16 | |
| Ret | 44 | Olivier Gendebien | Ferrari | 38 | Embragatge | 11 | |
| Ret | 38 | Luigi Villoresi | Maserati | 23 | Frens | 10 | |
| Ret | 16 | Alfonso de Portago | Ferrari | 20 | Caixa canvi | 9 | |
| Ret | 28 | Maurice Trintignant | Bugatti | 18 | Accelerador | 18 | |
| Ret | 2 | Stirling Moss | Maserati | 12 | Caixa canvi | 8 | |
| Ret | 22 | Harry Schell | Vanwall | 5 | Motor | 4 | |
| NVS | 26 | Colin Chapman | Vanwall | | Accident | 5 | |

## Altres

* Pole: Juan Manuel Fangio 2' 23. 3
* Volta ràpida: Juan Manuel Fangio 2' 25. 8 (a la volta 61)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-01-03. [Consulta: 28 maig 2010].
# Anna-Maria Ravnopolska-Dean

Anna-Maria Ravnopolska-Dean (en búlgar: Анна-Мария Равнополска-Дийн) (Sofia, 3 d'agost de 1960) és una arpista búlgara. El 2003 es va estrenar també com a compositora.

## Biografia

Ravnopolska-Dean va estudiar, per recomanació de l'arpista espanyol Nicanor Zabaleta, amb l'arpista i professora italiana Liana Pasquali, aleshores professora del Conservatori de Bucarest. Va continuar la seva formació als Estats Units amb Susann McDonald, a la Universitat d'Indiana Bloomington, on va obtenir el Diploma d'Arpista. El 1992 va debutar al Carnegie Hall de Nova York.
El 1992 va ser cofundadora de la Universitat Americana de Bulgària, on treballa com a professora. Ensenya l'arpa i el piano i, de vegades, dona lliçons sobre temes musicològics.
El 2002 va obtenir el doctorat en música amb la tesi L'arpa com a instrument colorista al començament del segle xx, on va explorar', entre d'altres qüestions, els compositors impressionistes i el seu ús de l'arpa El 2003 va escriure la seva primera composició, Improvisació, a l'estil de la música popular búlgara.

## Composicions

* Improvisació (arpa), 2003
* El castell de la tortuga (arpa), setembre de 2003
* Quatre composicions Haiku (arpa), octubre de 2003
* Waltz and Berceuse (piano), novembre de 2003
* Rap Tango (arpa), novembre de 2003
* Suite (8 danses): Ländler, Tango, Fandango, Horo, Kazachok, Arabian Dance, Pavane. (Arpa) abril 2004
* Traviata - Fantasie, (arpa) juny de 2005
* Dues composicions Haiku (arpa), febrer de 2006
* The Mystic Trumpeter (Walt Whitman) (arpa), febrer de 2006
* Cinc composicions Haiku: Solo Honkadorae Renga (arpa), febrer de 2006
* Lazy Afternoon (per a piano sol)
* In Bossa Nova Style (per a piano sol)
* Raindrops (per a piano sol)
* Cooling Down (per a piano sol)
* Moments at Sunset (per a piano sol)
* Istvan (per a quartet de corda clàssica)
* Just Like This (trio de jazz per a piano, saxofon i percussions)
* Circus (per a Jazz Band)

## Discografia

* Favorites Harp Favorites, CD 2003
* Legend: French Music for Harp, 1999
* Arpista a l' thepera (en honor del bicentenari de Donizetti), CD, 1997
* Harps of the America (Arpa paraguaiana i pedal), CD, 1996
* Erich Schubert Pop Harp Festival, 1994
* A Harpist's Invitation to the Dance, 1992

## Referències

* 1 2 «Nhạc sĩ Anna-Maria Ravnopolska-Dean». nguoinoitieng.tv. [Consulta: 2 juny 2020].
* ↑ «Sofia Music Weeks-Calend'Art». Arxivat de l'original el 2020-04-28. [Consulta: 2 juny 2020].

## Enllaços externs

* «L'artista». Anna-Maria Ravnopolska-Dean.
# Jon Cortina Garaigorta

Jon Cortina Garaigorta (Bilbao, 8 de desembre de 1934 - Ciutat de Guatemala, Guatemala, 12 de desembre de 2005), teòleg de l'alliberament i enginyer, lluità per la justícia social al Salvador.
S'ordenà jesuïta als 20 anys. Un any després, el 1955, anà al Salvador on va col·laborar amb Ignacio Ellacuría. Fou teòleg de l'alliberament i enginyer de camins. Exercia de professor d'Enginyeria a la Universitat Centreamericana (UCA), a San Salvador.
Es nacionalitzà salvadorenc per poder treballar al costat dels més oprimits. Des de la dècada dels vuitanta fins a la seva mort va viure a la petita comunitat de Guarjila (Chalatenango), a la que va acompanyar durant els difícils anys de la guerra. El fet d'estar a Guarjila el va salvar de morir el 16 de novembre de 1989, quan un grup de 26 militars salvadorencs -19 d'ells entrenats en l'Escola de les Amèriques dels Estats Units- va entrar en l'UCA i va matar als sis jesuïtes que s'hi trobaven -Ellacuría entre ells-, a una empleada i a la filla d'aquesta. Per la seva lluita pels més oprimits i la defensa dels drets humans va sofrir posteriorment diversos intents d'assassinat.
El 1994 va crear l'Associació Pro Búsqueda Arxivat 2005-08-24 a Wayback Machine. de nens desapareguts durant la guerra civil a El Salvador.

## Enllaços externs

* Associació Pro-Búsqueda de nens i nenes desapareguts Arxivat 2005-08-24 a Wayback Machine.
* Entrevista a Jon Cortina en 2001 (castellà)
* Reportatge de la BBC (anglès)
* Investigació de desaparicions al Salvador Arxivat 2005-12-15 a Wayback Machine.
# Vanessa Pey

Vanesa Pey (Tarragona, 1973) és una fotògrafa de Tarragona. Són nombroses les seves mostres individuals i col·lectives a Espanya, França, Canadà, Països Baixos i Alemanya.

## Obra

Una de les seves primeres sèries “Venus Violenta” (1996-98) amb gran presència femenina i violència. En cadascuna de les 22 sèries que van del 1996 al 2016 mostra novetats com canvis d'estil, mantenint, però, l'essència del que es vol expressar. En els darrers anys, el paisatge ha anat guanyant pes a la seva producció. Paisatges creats per l'artista a partir d'un fragment de realitat. La seva obra es focalitza en un objectiu molt específic què és el de la figura humana, i tot el que l'envolta, tant la seva imatge natural com les seves representacions escultòriques. L'artista va crear una manera molt personal de treballar, un llenguatge propi, amb un conjunt de característiques que s'han mantingut constants al llarg de la seva trajectòria, com són primers plans, cossos fragmentats, importància donada als ulls, a la manera de mirar i escultures de cossos amb la natura. Tot això ho articula en composicions complexes, juxtaposades o superposant rostres i cossos que barreja amb imatges d'escultures.Treballa per sèries, moltes amb títols poètics, que de vegades ajuden a entendre en part les seves obres.

## Referències

* ↑ SALCEDO MILIANI, Antonio, Plural Femení. Dones artistes a les comarques de Tarragona. Fotografia. Audiovisual, Diputació de Tarragona, Tarragona, 2016.
# Gran Premi de França del 1961

Resultats del Gran Premi de França de Fórmula 1 de la temporada 1961, disputat al circuit de Reims-Gueux el 2 de juliol del 1961.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 50 | Giancarlo Baghetti | Ferrari | 52 | 2h 14' 17. 5 | 12 | 9 |
| 2 | 12 | Dan Gurney | Porsche | 52 | + 0.1 s | 5 | 6 |
| 3 | 8 | Jim Clark | Lotus - Climax | 52 | + 1' 01.0 min. | 9 | 4 |
| 4 | 6 | Innes Ireland | Lotus - Climax | 52 | + 1' 10.3 min. | 10 | 3 |
| 5 | 4 | Bruce McLaren | Cooper - Climax | 52 | + 1' 41.8 min. | 8 | 2 |
| 6 | 22 | Graham Hill | BRM - Climax | 52 | + 1' 41.9 min. | 6 | 1 |
| 7 | 10 | Jo Bonnier | Porsche | 52 | + 3' 15.4 min. | 13 | |
| 8 | 42 | Roy Salvadori | Cooper - Climax | 51 | + 1 Volta | 15 | |
| 9 | 16 | Phil Hill | Ferrari | 50 | + 2 Voltes | 1 | |
| 10 | 30 | Henry Taylor | Lotus - Climax | 49 | + 3 Voltes | 25 | |
| 11 | 46 | Michael May | Lotus - Climax | 48 | + 4 Voltes | 22 | |
| 12 | 36 | Masten Gregory | Cooper - Climax | 43 | + 9 Voltes | 16 | |
| 13 | 32 | Maurice Trintignant | Cooper - Maserati | 42 | + 10 Voltes | 23 | |
| 14 | 38 | Ian Burgess | Lotus - Climax | 42 | + 10 Voltes | 24 | |
| 15 | 18 | Richie Ginther | Ferrari | 40 | Pressió de l'oli | 3 | |
| Ret | 26 | Stirling Moss | Lotus - Climax | 31 | Frens | 4 | |
| Ret | 48 | Willy Mairesse | Lotus - Climax | 27 | Motor | 20 | |
| Ret | 14 | Carel Godin de Beaufort | Porsche | 23 | Sobreescalfament | 17 | |
| Ret | 28 | Lucien Bianchi | Lotus - Climax | 21 | Sobreescalfament | 19 | |
| Ret | 20 | Wolfgang von Trips | Ferrari | 18 | Motor | 2 | |
| Ret | 34 | Giorgio Scarlatti | De Tomaso - OSCA | 15 | Motor | 26 | |
| Ret | 2 | Jack Brabham | Cooper - Climax | 14 | Pressió de l'oli | 14 | |
| Ret | 52 | Bernard Collomb | Cooper - Climax | 6 | Motor | 21 | |
| Ret | 40 | John Surtees | Cooper - Climax | 4 | Accident | 7 | |
| Ret | 24 | Tony Brooks | BRM - Climax | 4 | Sobreescalfament | 11 | |
| Ret | 44 | Jackie Lewis | Cooper - Climax | 4 | Sobreescalfament | 18 | |

## Altres

* Pole: Phil Hill 2' 24. 9
* Volta ràpida: Phil Hill 2' 27. 1 (a la volta 20)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-12-22. [Consulta: 9 juny 2010].
# Els esperits de la pau i de la guerra

L'esperit de la Pau, i L'esperit de la guerra, els títols originals en anglès de les quals són The Spirit of Peace, 1851, i The Spirit of War, 1851, són dues obres de Jasper Francis Cropsey, datades l'any 1851. Cropsey fou un important pintor paisatgista estatunidenc de l'Escola del Riu Hudson.

## Anàlisi de l'obra

En aquests llenços es fa particularment palesa l'admiració de Jasper F. Cropsey per l'obra de Thomas Cole, tant en l'aspecte pictòric com en la temàtica. Aquestes dues obres eren un pendant, l'una de l'altra, la qual cosa recorda algunes obres aparellades de Cole. Segurament, Cropsey també tenia a la ment algunes temàtiques aparellades de Joseph M.W. Turner com View of the Temple of Jupiter Panhellenius, i Greek national Dance of the Romaika, que mostren respectivament, un temple grec tal com era a l'Antiguitat, i en les ruïnes del segle xix.
Aquesta parella de llenços al·legòrics degueren tenir una importància emocional per al públic de Cropsey. La recent Guerra de Mèxic-Estats Units (1846-1848) i el debat posterior sobre si els enormes territoris guanyats en aquella guerra esdevindrien Estats lliures o esclaus, van crear un ambient polític molt tens. Dins aquest ambient, en aquests quadres potser hi ha un presagi de la sagnant conflictivitat que en la dècada següent provocaría la Guerra Civil dels Estats Units.

## Introducció
### L'Esperit de la Pau

En aquest llenç, Cropsey representa un templet d'arquitectura clàssica envoltada d'un paisatge tropical, en una mena d'Arcàdia. El templet circular potser és una reminiscència de l'estructura que apareix a la Pastoral o Arcadian State del Course of Empire de Thomas Cole.

### L'Esperit de la Guerra

Inscripció a la part inferior esquerra: "J.F. Cropsey 1851"
En aquest quadre, Cropsey representa un abrupte paisatge de muntanya, teló de fons d'una escena bèl·lica medieval. A la llunyania hi ha un poblat cremat, mentre en segon terme veiem un castell medieval enmarletat, amb la seva torre emmarcada per núvols de tempesta. Un genets surten de la porta principal de la fortificació. Tant els núvols darrera la torre, com el celatge, com la llum ardent de tota la composició, auguren un futur incert i ombrívol per aquest temps bèl·lic.

## Referències

* ↑ Wilton-Barringer. op. cit. (en anglès), p. 110-111.
* ↑ «The Spirit of War-1851» (en anglès). National Gallery of Art. [Consulta: 4 juny 2020].
* ↑ Wilton-Barringer. op. cit. (en anglès), p. 110.
* ↑ «The Spirit of War-1851» (en anglès). National Gallery of Art. [Consulta: 3 juny 2020].

## Bibliografia

* NOVAK, Barbara et al.; Explorar el Edén. Paisaje americano del siglo XIX; Madrid-2000: Fundación Colección Thyssen-Bornemisza; ISBN 84-88474-71-7
* ALARCÓ, Paloma et al.; Museo Thyssen-Bornemisza, Guia de la Colección; Edita Museo Thyssen Bornemisza-2012; ISBN 978-84-15113-26-3
* WILTON, Andrew, BARRINGER, Tim; American Sublime, Landscape Painting in the U.S.; Princeton University Press; Princeton-2002; ISBN 0-691-09670-8
# Pierre Brambilla

Pierre Brambilla (Villarbeney, Suïssa, 12 de maig de 1919 - Saint Martin-le-Vinoux, 13 de febrer de 1984) va ser un ciclista italià que es nacionalitzà francès el 9 de setembre de 1949. Fou professional entre 1939 i 1952.
Anomenat la Brambille entre els seus companys, els seus èxits més importants foren una victòria d'etapa a la Volta a Espanya de 1942 i la classificació general del Gran Premi de la Muntanya del Tour de França de 1947. En aquesta edició finalitzà va liderar la cursa durant dues etapes i finalitzà en la tercera posició final.

## Palmarès

* 1939
** 1r de la Grenoble-Lió-Grenoble i vencedor d'una etapa
* 1941
** 1r del Critèrium del Centre, a Montluçon
* 1942
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa dels 4 Dies del Douphinée
** Vencedor d'una etapa al Circuit de les Viles d'aigua d'Alvèrnia
** Vencedor del Gran Premi de la Muntanya al Circuit de França
* 1943
** 1r del Gran Premi de l'Alta Savoia
** 1r del Gran Premi d'Espéraza
** 1r del Gran Premi de Midi, a Carcassona
** 1r del Gran Premi de Perpinyà
** 1r del Gran Premi del Circuit del Mont Ventor
** 1r de la Cursa del Mont Chauve
* 1945
** 1r a l'Annecy-Grenoble-Annecy
* 1946
** 1r del Tour de l'Oest
* 1947
** 1r de la París-Clermont Ferrand
** Vencedor del Gran Premi de la Muntanya al Tour de França
* 1950
** Vencedor d'una etapa del Circuit de la Costa d'Or

### Resultats al Tour de França

* 1947. 3r de la classificació general. Portà el mallot groc durant 2 etapes. 1r del Gran Premi de la Muntanya
* 1948. Abandona (13a etapa)
* 1949. 26è de la classificació general
* 1950. 11è de la classificació general
* 1951. 36è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1942. 17è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «Décès de Pierre Brambilla, héros du Tour de France». La Liberté, 15-02-1984, pàg. 21 [Consulta: 30 agost 2019]..
* ↑ «Palmarès de Pierre Brambilla (Fra)». [Consulta: 18 novembre 2024].
* ↑ «BRAMBILLA Pierre». [Consulta: 18 novembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Pierre BRAMBILLA» (en italià). [Consulta: 18 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Pierre Brambilla a ProCyclingStats
# Tomàs Gatell

Tomàs Gatell (Reus, 19 de març de 1781 - segle xix) va ser un dominic conservador partidari de la política absolutista de Ferran VII.
Frare de l'Orde de Predicadors, va ser catedràtic de teologia moral al seminari de Tarragona. L'any 1814 va publicar en unió del Pare Josep Rius El Centinela de la Patria en Reus, en oposició al Periódico Político y Mercantil de la Villa de Reus que editava Jaume Ardèvol. El Centinela va ser un instrument de propaganda al servei de Ferran VII, que s'edita en el context del retorn del monarca de l'exili, i cal inscriure'l en un inici de la restauració absolutista de Catalunya (1814-1820). Gatell va escriure, segons indica Antoni Elias de Molins, un llibre defensor de l'integrisme catòlic, La plata de Dios inmune: memória católico patriótica a favor de la iglesia y Principado de Cataluña (Tarragona, 1811).

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 311.
* ↑ Ferré Trill, Xavier «Introducció». El Eco de Reus (1814) i El Centinela de la patria en Reus (1814)[facsímil]. Associació d'Estudis Reusencs [Reus], 1997, pàg. XIII.
* ↑ Elías de Molins, Antoni. Diccionario biográfico y bibliográfico de escritores y artistas catalanes del siglo XIX. Barcelona: Imprenta de Fidel Giró, 1889, p. 644.

## Enllaços externs

* Digitalització de El Centinela de la Patria en Reus
# Gran Premi de França del 1971

Resultats del Gran Premi de França de Fórmula 1 de la temporada 1971, disputat al circuit de Paul Ricard el 4 de juliol del 1971.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 11 | Jackie Stewart | Tyrrell - Ford | 55 | 1h 46' 42.3 | 1 | 9 |
| 2 | 12 | François Cevert | Tyrrell - Ford | 55 | + 28.12 s | 7 | 6 |
| 3 | 1 | Emerson Fittipaldi | Lotus - Ford | 55 | + 34.07 s | 17 | 4 |
| 4 | 14 | Jo Siffert | BRM | 55 | + 37.17 s | 6 | 3 |
| 5 | 20 | Chris Amon | Matra | 55 | + 41.08 s | 9 | 2 |
| 6 | 2 | Reine Wisell | Lotus - Ford | 55 | + 1' 16. 02 min. | 15 | 1 |
| 7 | 21 | Jean-Pierre Beltoise | Matra | 55 | + 1' 16. 93 min. | 8 | |
| 8 | 22 | John Surtees | Surtees - Ford | 55 | + 1' 24. 91 min. | 13 | |
| 9 | 10 | Peter Gethin | McLaren - Ford | 54 | + 1 Volta | 19 | |
| 10 | 16 | Howden Ganley | BRM | 54 | + 1 Volta | 16 | |
| 11 | 24 | Rolf Stommelen | Surtees - Ford | 53 | + 2 Voltes | 10 | |
| 12 | 8 | Tim Schenken | Brabham - Ford | 50 | Pressió de l'oli | 14 | |
| 13 | 34 | Francois Mazet | March - Ford | 50 | + 5 Voltes | 23 | |
| NC | 28 | Max Jean | March - Ford | 46 | No Classificat | 22 | |
| NC | 27 | Henri Pescarolo | March - Ford | 45 | Caixa canvi | 18 | |
| Ret | 7 | Graham Hill | Brabham - Ford | 34 | Tub d'oli | 4 | |
| Ret | 19 | Andrea de Adamich | March - Alfa Romeo | 31 | Motor | 20 | |
| Ret | 15 | Pedro Rodríguez | BRM | 27 | Encesa | 5 | |
| Ret | 5 | Clay Regazzoni | Ferrari | 20 | Accident | 2 | |
| Ret | 17 | Ronnie Peterson | March - Alfa Romeo | 19 | Motor | 12 | |
| Ret | 9 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 16 | Encesa | 11 | |
| Ret | 4 | Jacky Ickx | Ferrari | 4 | Motor | 3 | |
| Ret | 18 | Alex Soler-Roig | March - Ford | 4 | Bomba de combustible | 21 | |

## Altres

* Pole: Jackie Stewart 1' 50. 71
* Volta ràpida: Jackie Stewart 1' 54. 09 (a la volta 2)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2013-10-17. [Consulta: 21 març 2010].