OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aletschhorn

L'Aletschhorn és una muntanya de 4.195 metres que es troba al cantó de Valais a Suïssa.

## Referències

* ↑ «Llista dels 4.000 UIAA» (pdf). UIAA.

## Enllaços externs

* «Camptocamp.org». [Consulta: 11 novembre 2010].
* «Summitpost.com» (en anglès). [Consulta: 11 novembre 2010].
Quatremils dels Alps :
Alps
Quatremils
categoria :
# Alfa-carotè

L'alfa-carotè o α-carotè és una forma de carotè amb un anell β-carotè a una banda i un anell α-carotè a l'extrem oposat. El beta-carotè, més conegut, té anells β-carotè als dos extrems. És la segona forma més comuna de carotè.

## Fisiologia humana

En adults americans i xinesos, la concentració mitjana de sèrum α-carotè és de 4,71 µg/dL, 4,22 µg/dL en homes i 5,31 µg/dL en dones.

## Fonts dietètiques

Les verdures següents són riques en alfa-carotè:
* Verdures groc-taronja: Pastanagues (la font principal per a adults dels EUA), moniatos, carbasses.
* Verdures verd fosc: Bròquil, mongetes verdes, pèsols, espinacs, naps verds, col de cabdell, enciam, alvocat.

## Referències

* 1 2 Liu, Simin; Giles, Wayne H.; Balluz, Lina S.; Zhao, Guixiang; Ford, Earl S. «Serum α-Carotene Concentrations and Risk of Death Among US Adults: The Third National Health and Nutrition Examination Survey Follow-up Study» (en anglès). Archives of Internal Medicine, 171, 6, 28-03-2011, pàg. 507–515. DOI: 10.1001/archinternmed.2010.440. ISSN: 0003-9926.
* ↑ «Alpha-Carotene Linked to Lower Mortality Rates - Tufts University Health & Nutrition Letter Article». [Consulta: 26 febrer 2019].
# Assentament Mitjà

L'Assentament Mitjà (en danès: Mellembygden) és l'apel·latiu modern que s'ha assignat a un grup més modest d'unes 20 granges i comunitats establertes per vikings des d'Islàndia a partir de l'any 985 en la Groenlàndia medieval.
Absent de fonts històriques que recolzin les diverses teories sobre la seva existència, s'ha especulat que van ser les últimes a establir-se i no obstant això les primeres a desaparèixer. Mancant l'existència de esglésies o cementiris, a vegades el jaciment s'ha vinculat a l'Assentament Oriental, però encara es desconeix on realment encaixa l'assentament mitjà en el patró temporal. Es troba en l'àrea de l'actual Ivittuut.

## Referències

* ↑ Katherine Holman (2003), Historical Dictionary of the Vikings, Scarecrow Press, ISBN 0810865890 p. 110.
* ↑ The Greenland Norse, Museum Tusculanum Press, ISBN 8763512459 p. 30.
* ↑ Kevin J Edwards • Gordon T Cook • Georg Nyegaard • J Edward Schofield (2013), Radiocarbon, Vol. 55, No. 1.
# Arboretum de l'école du Breuil

L'arboretum de l'école du Breuil és un arborètum situat a París, al bosc de Vincennes, prop de l'hipòdrom del mateix nom.
És dels quatre pols del Jardí botànic de París amb el Parc de Bagatelle i el Jardí dels hivernacles d'Auteuil al Bosc de Boulogne, el Parc floral de París al Bosc de Vincennes.

## Històric

És el 1867, que va ser creada l'Escola municipal d'arboricultura de Saint-Mandé, prop de la porta Daumesnil, sota la impulsió del prefecte Haussmann. Serà transferida, el 1936, al sud-est del bosc, i batejada École du Breuil, pel nom del seu primer director.

## L'arborètum

Compta avui amb vora 1400 arbres pertanyents a 112 gèneres, 485 espècies i 400 cultivars i varietats 885 tàxons.

## Referències

* www.paris.fr Arxivat 2009-03-29 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Plànol de l'arboretum
* Associació d'antics alumnes de l'école du Breuil Arxivat 2009-03-05 a Wayback Machine.
* Descripció de l'arboretum a Paris.fr Arxivat 2007-10-13 a Wayback Machine.
# Novi Redant

Novi Redant (en rus: Новый Редант) és un poble de la República d'Ingúixia (Rússia) que el 2010 tenia 3.689 habitants,el 2019 tenia 4.472 habitants. Es troba a la Vall d'Alkhantxurt.

## Geografia

El poble es troba a la vall d'Alkhanchurt, a 16 km al sud-est del centre regional de la ciutat de Malgobek i a 48 km al nord de la ciutat de Magas.
Els assentaments més propers: al nord-est - el poble Aki-Yurt, al nord-oest - el poble Zyazikov-Yurt i més enrere, a la carretera R-296 Mozdok - Chermen - Vladikavkaz - el poble Yuzhnoe i el poble Voznesenskaya, al sud-oest - el poble Nizhnie Achaluki.

## Història

Després de la deportació de txetxens i ingush i l'abolició de Chechen-Ingush ASSR el 1944, es va establir la granja d'alimentació d'Ossètia al lloc del poble actual de Novy Redant, llavors granja de farratge "Alkhanchurtsky" (llavors part de la República Socialista Soviètica Autònoma d'Osètia del Nord).
El 1959, per decret del Presidium del Soviet Suprem de Rússia, el poble de la granja estatal "Alkhanchurtsky" va ser canviat com a poble de Novy Redant

## Referències

* ↑ «ВПН-2010». Arxivat de l'original el 2020-06-29. [Consulta: 16 maig 2021].
* ↑ «ArtOfWar. Иллюстрации к "Карты Чечни в *.rar"». [Consulta: 16 maig 2021].
* ↑ Vedomosti del Soviet Suprem de la RSFSR. Núm. 38, 1959.
# Alzina de l'Espinal

L'Alzina de l'Espinal és un arbre que es troba al Parc de la Serralada Litoral, el qual és així anomenat pels membres de l'ADF que tenen cura de les planes de l'Espinal i que sovint s'aturen a la seua ombra durant l'estiu per fer guàrdia de detecció d'incendis (tot i que, potser, seria més correcte anomenar-la de Can Mates o de Can Forns, ja que és a les terres d'aquestes masies).

## Aspecte general i entorn

Es tracta d'una alzina gairebé tan alta i rodona com la de Sant Mateu, però probablement més jove, ja que el seu tronc no és tan gruixut. Mirant cap a l'est, s'albira la vall d'Argentona, Mataró i la línia costanera. Molt a prop, hi ha el Pi de l'Espinal, la pedra Gravada del Turó dels Castellans i les fonts del Llorer i dels Àlbers d'en Javà.

## Localització

És ubicada a Argentona: situats al Pi de Ca l'Espinal continuem 460 metres en direcció a la urbanització Sant Carles, fins a trobar a l'esquerra una pista tancada amb una porta reixada. L'alzina és a 50 metres passada la porta, a l'esquerra del camí. Coordenades: x=447862 y=4604712 z=330.

## Referències

* 1 2 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 97.

## Enllaços externs

* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
# Alfa i beta carboni

L'alfa carboni en la química orgànica es refereix al primer carboni unit a un grup funcional (el carboni està unit a la primera posició o posició alfa). Per extensió, el segon carboni és el beta carboni, i així en endavant.
Aquesta nomenclatura també es pot aplicar als àtoms d'hidrogen units als carbonis. Un hidrogen unit a l'alfa carboni es diu un alfa-hidrogen (α-hidrogen), un hidrogen sobre el beta-carboni és un beta-hidrogen, i seguint així.
Aquesta nomenclatura no segueix els criteris de la nomenclatura IUPAC (que recomana utilitzar el nombre de carbonis i no una lletra grega), però continua sent molt popular.

## Exemples
### Proteïnes i aminoàcids

α-Carboni també s'aplica a poteïnes i aminoàcids. El α-carboni és un estereocentre per tots els aminoàcids excepte la glicina.
L'α-carboni d'un aminoàcid és significatiu en el plegament proteic.

### Enols i enolats

L'α-carboni és important per la química de carbonil basada en enol- i enolat.

## Referències

* ^ "Hackh's Chemical Dictionary", 1969, pàgina 30.
* ^ "Hackh's Chemical Dictionary", 1969, pàgina 95.
# Ayomán

L'ayomán és una llengua extingida de l'oest de Veneçuela, que s'havia parlat a la vila de Siquisique a l'estat de Lara. Formava part de la família de les llengües jirajaranes, encara que la seva classificació és incerta per manca de dades.

## Referències

* ↑ Adelaar, Willem F. H.. The Languages of the Andes. Cambridge: Cambridge University Press, 2004, p. 129–30. ISBN 052136275X.
# Azilià

L'azilià és una indústria de l'epipaleolític que es va estendre des del Cantàbric fins als Alps, i la seva cronologia va del 10500 a 9000 aC, aproximadament. Va ser definida per Edouard Piette quan va descobrir i analitzar el jaciment de Mas d'Azil. Inicialment, es va pensar que l'azilià comportava una degradació cultural del magdalenià per culpa de la manca d'aliments.
L'àrea de major presència a la península Ibèrica de l'azilià és la meitat oriental d'Astúries fins al País Basc i els jaciments principals són Zatoga a Navarra, Los Azules a Astúries i La Pila a Cantàbria. Es considera probable que algunes restes trobades en indrets del País Valencià i Catalunya siguin d'aquesta indústria; a Dosaigües, a la cova anomenada La Cocina, a Serinyà al Pla de l'Estany i a la balma de Sant Gregori de Falset.

## Indústria

Hi ha una tendència cap a la microlització amb l'aparició d'unes puntes característiques (puntes azilianes), que són unes laminetes de dors amb l'extrem en forma de punta.
Per al treball de la fusta, s'utilitzaven raspadors curts, denticulats i escotadures.
En les eines fetes amb os, hi ha una reducció de la quantitat i la varietat: hi ha arpons aplanats amb orifici allargat a la base; poques vegades estan decorats, com en el cas dels trobats a Los Azules i La lluera (Astúries), però són segurament més eficaços que els de cultures anteriors. També hi ha espàtules i punxons de material orgànic.

## Art

És molt escàs en contrast amb el període cultural anterior. Desapareix l'art rupestre i decau l'art moble, que es redueix a còdols gravats amb motius geomètrics o acolorits i una decoració geomètrica ocasional feta en ossos i espàtules, a més dels ja esmentats arpons decorats.

## Tipus de vida

Continuen amb l'estratègia de la caça i recol·lecció, però en diversifiquen els recursos. Canvien l'alimentació animal incorporant-hi el cabirol i el senglar i mantenen els cérvols i animals de les roques com la cabra. És molt significatiu el gran ús que es fa dels recursos del mar, ja siguin peixos o mol·luscs. En general, la millora climàtica de l'Holocè permet una major recol·lecció.
Al jaciment de Los Azules, s'hi va trobar un enterrament on s'havien dipositat junt al cadàver arpons decorats, còdols pintats i mol·luscs que van ser recollits a uns 30 km de distància.

## Referències

* ↑ «Azilià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Balad

L'Assemblea Nacional Democràtica (àrab: التجمع الوطني الديمقراطي, at-Tajammuʿ al-Waṭanī ad-Dīmuqrāṭī; hebreu: ברית לאומית דמוקרטית‎), més coneguda per l'acrònim hebreu Balad (hebreu: בל"ד‎) és un partit polític àrab israelià d'Israel, dirigit per Jamal Zahalka. D'ideologia nacionalista àrab, té el propòsit declarat de lluitar per la transformació de l'Estat d'Israel en una democràcia per a tots els seus ciutadans, independentment de la identitat nacional o ètnica. També exigeix que Israel reconegui els àrabs palestins com una minoria nacional, amb tots els drets.
El partit dona suport a la creació de dos estats amb les fronteres anteriors a 1967 i l'aplicació de la Resolució 194 de Nacions Unides sobre el dret des refugiats palestins de tornar a Palestina.
Balad es descriu a si mateix com un «partit democràtic progressista nacional per als ciutadans palestins d'Israel.»
De cara a concórrer a les eleccions legislatives de 2015 uniren forces amb les formacions àrabs Hadaix, Llista Àrab Unida i Ta'al, que es presenten per primera vegada plegats des de la creació de l'Estat d'Israel amb el nom de Llista Conjunta, que aconseguí 13 escons. Aquesta coalició participà en totes les eleccions legislatives entre 2015 i 2021 excepte en les de d'abril de 2019. El febrer de 2021 la Llista Àrab Unida ja havia abandonat la coalició, que es trencà definitivament el setembre de 2022 quan faltaven molt poques hores per la presentació de les llistes electorals per a les eleccions de 2022.

## Resultats electorals

| Elecció | Vots | % | Escons | ± | Notes |
| 1996 | 129.455 | 4,20 | 1 / 120 | N/D | Escons aconseguits en una aliança amb el Hadaix que n'aconseguí 5 |
| 1999 | 66.103 | 1,90 | 2 / 120 | 1 | |
| 2003 | 71.299 | 2,26 | 3 / 120 | 1 | |
| 2006 | 72.066 | 2,30 | 3 / 120 | = | |
| 2009 | 83.,739 | 2,48 | 3 / 120 | = | |
| 2013 | 97.030 | 2,56 | 3 / 120 | = | |
| 2015 | Forma part de la Llista Conjunta | Forma part de la Llista Conjunta | 3 / 120 | = | La coalició Llista Conjunta aconseguí un total de 13 escons |
| Abril 2019 | 143.666 | 3,34 | 2 / 120 | 1 | En una aliança amb la Llista Àrab Unida que n'aconseguí un total de 4 |
| Setembre 2019 | Forma part de la Llista Conjunta | Forma part de la Llista Conjunta | 3 / 120 | 1 | La coalició Llista Conjunta aconseguí un total de 13 escons |
| 2020 | Forma part de la Llista Conjunta | Forma part de la Llista Conjunta | 3 / 120 | = | La coalició Llista Conjunta aconseguí un total de 15 escons |
| 2021 | Forma part de la Llista Conjunta | Forma part de la Llista Conjunta | 1 / 120 | 2 | La coalició Llista Conjunta aconseguí un total de 6 escons |
| 2022 | 138.201 | 2,90 | 0 / 120 | 0 | |

## Referències

* ↑ «Arab Parties to Run Together as "The Joint List» (en anglès). The Times of Israel, 21-01-2015.
* ↑ «Israel's Arab parties reunite for upcoming elections» (en anglès). The Times of Israel, 20-06-2019.
* ↑ Keller-Lynn, Carrie. «Arab-led Joint List splits into 2 factions, shuffling political deck at last minute» (en anglès). The Times of Israel, 16-09-2022.

## Enllaços externs

* Diaris afiliats a Balad(àrab)
# Pociello

Pociello és un llogarret que pertany al municipi de Capella, Comunitat autònoma de l'Aragó, província d'Osca, comarca de la Ribagorça. És dins la Franja de Ponent. Es troba a 545 msnm. L'any en 2004 tenia 15 habitants. S'hi parla un aragonès de transició al català amb molts trets fonètics catalans, mentre que a la població veïna de Llaguarres es parla català i a la de Capella ja es parla aragonés. El topònim Pociello prové de 'pozo' amb el diminutiu -iello, és a dir, 'pou petit'.

## Llocs d'interès

* Església parroquial, en honor de Sant Pere.
* Ermita del Miralpeix, d'origen romànic.
* Ermita de San Sebastián.

## Referències

* ↑ «Pociello». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Miquel Esteve Valldepérez

Miquel Esteve Valldepérez (Móra la Nova, 1969) és un escriptor català.

## Biografia

Llicenciat en Ciències Econòmiques per la Universitat de Barcelona (UB), especialitat Matemática Financera i Actuarial. Postgraduat en Comerç Internacional també per la UB, graduat en Direcció Financera per Escola d'Alta Direcció i Administració.
Compagina les seves activitats en una empresa familiar agraria amb la docència, és professor de Matemàtiques i Economia a secundària. El deler per les humanitats i l'escriptura. el van dur a escriure.
Al 2019 guanya el Premi de Narrativa dels Premis Mallorca 2019 amb L'avi Antoni, Rimbaud i el monument al general Prim, ambientada entre Reus i França; que es publicà l'any següent amb el títol d'El misteri d'Arthur Rimbaud. Al 2020 guanya el Premi del Mèrit de les Lletres Ebrenques. El setembre del 2023 ha sortit al mercat "Amor sense món" en català i castellà, publicada per Editorial Navona. És la història d'amor entre els filòsofs Hannah Arendt i Martin Heidegger.

## Obra publicada

* 2008: Heydrich i les agents del saló Kitty (XXV Premi Ribera d'Ebre de narrativa). Publicada en català per Cossetània
* 2009: El Baphomet i la taula esmaragda (XX Premi de Narrativa Vila d'Ascó). Publicada en català per Cossetània.
* 2010: Llinatge. Publicada en català per Cossetània.
* 2013: El joc de Sade. Publicada en català i castellà per Edicions B i en portuguès per Rocco Editores.
* 2015: La fi dels secrets. Publicada en català i castellà per Edicions B
* 2018: No deixis mai de mirar el cel. Publicada en català per Columna Edicions.
* 2020: El misteri d'Arthur Rimbaud (Premi Mallorca de Narrativa). Publicada en català per Univers Llibres.
* 2023: Amor sense món. Publicada en català i castellà per Navona Editorial (Barcelona).

## Referències

* 1 2 «Miquel Esteve». Sandra Bruna.
* ↑ «L'escriptor ebrenc Miquel Esteve guanya el Premi Mallorca de narrativa 2019 | Centre d'Estudis de la Ribera d'Ebre». [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ «XV Jornades de les Lletres Ebrenques», 18-10-2020. [Consulta: 19 octubre 2020].
* ↑ «El Baphomet i la taula esmaragda». Cossetània Edicions. [Consulta: 20 febrer 2018].
* ↑ Abelló, Rut. «Miquel Esteve presenta 'Llinatge', la seva darrera obra, a delCamp.tv». delCamp.cat, 22-07-2010. [Consulta: 10 gener 2014].
* ↑ «Llinatge». Cossetània Edicions. [Consulta: 20 febrer 2018].
* ↑ «El Juego de Sade». Edicions B. [Consulta: 20 febrer 2018].
* ↑ «No deixis mai de mirar el cel». Grup 62. [Consulta: 15 gener 2018].

## Enllaços externs

* Tras los pasos del Marqués a El Mundo (castellà)
* Miquel Esteve, Mireia Calafell, Antoni Mas i Federico Clavarino, guardonats amb els Premis Mallorca 2019 Arxivat 2020-02-11 a Wayback Machine. a dBalears (català)
# Arboricultura

L'arboricultura és branca de l'agricultura que s'ocupa del conreu i l'aprofitament dels vegetals llenyosos.
La disciplina inclou l'estudi de la fisiologia vegetal, com els arbres responen al seu medi ambient (pedologia, climatologia) i diferents tècniques de manteniment.
L'arboricultor té com a activitat principal l'atenció de diversos arbres com la mida o els tractaments fitosanitaris (resistència a plagues i patògens). També pot funcionar com a selecció.
L'arboricultura es distingeix de la silvicultura en el fet que la silvicultura és una producció de massa forestal : la silvicultura gestiona el suport mentre que l'arboricultor gestiona cada arbre individualment.
Es podria dir que l'arboricultura és la silvicultura que l'horticultura és l'agricultura.

## Tipus

Hi ha dos tipus principals d'arboricultura:
* la fructicultura que requereix les habilitats necessàries per al manteniment d'arbres fruiters i la producció de fruits a l'hort,
* la dels arbres ornamentals per a l'espai públic o privat.
Si es produeixen plàntules d'arbres, es parla més aviat de viver d'arbres, que és l'horticultura i/o moltes espècies d'arbres per a la producció i collita de fusta, que és la silvicultura.

## Bibliografia

* «Le verger agro-écologique», article de François Warlop (GRAB) et Joël Fauriel (INRA), L'Ecologiste n°21, déc.-mars 2007, p. 26-29
* Philippe Aubert et André Lugeon, Arboriculture fruitière moderne, Lausanne, Librairie Payot, 1952, 367p.
* Actes du Colloque francophone d'Arboriculture 2008 (Consultation ou téléchargement, consulté 2010/12/07),

## Vegeu també

* Bio-trituradora
* Fructicultura
* Arboricultura ornamental
* Arboricultor
* Arbre urbà

## Referències

* ↑ «Termcat». Arxivat de l'original el 2013-06-27. [Consulta: 5 març 2013].

## Enllaços externs

* International Society of Arboriculture
* Société Internationale d'Arboriculture-Québec inc.
* Societe Française d'arboriculture
* Fiche et conseils de bonnes pratiques pour la gestion de l'arbre Arxivat 2011-11-12 a Wayback Machine.
# Arborètum Lussich

L'Arborètum Lussich és un arborètum de 192 ha d'extensió, el qual es troba al departament de Maldonado, al sud-est de l'Uruguai.

## Localització

L'Arborètum Lussich s'ubica a Punta Ballena, al departament de Maldonado, a 128 km de la ciutat de Montevideo i a 15 km de Punta del Este, sobre el Camino Lussich.

## Història

El 5 d'octubre de 1896, Antonio Lussich, propietari d'una empresa de salvament marítim, va comprar un terreny de 1.800 ha, el qual s'estendia des del rierol Potrero fins a la Sierra de la Ballena i del Riu de la Plata fins a la Laguna del Sauce.
L'any següent, Antonio Lussich va dur a terme els treballs de forestació que tenien l'objectiu de forestar la serralada, intentant detenir els vents huracanats, i de poblar la zona amb ocells.

## Col·leccions

L'Arborètum Lussich compta amb més de 400 espècies exòtiques i 60 autòctones de l'Uruguai.
Entre alguns dels nombrosos tipus d'arbres representats, cal destacar:
* Abies, 6 espècies.
* Acacia, 8 espècies.
* Cupressus, 9 espècies.
* Eucalyptus, 45 espècies.
* Juniperus, 10 espècies.
* Pinus, 20 espècies.
* Quercus, 16 espècies.
* Thuja, 4 espècies.

## Referències

* ↑ Espècies a l'Arborètum Lussich (castellà)

## Enllaços externs

* Pàgina web amb informació sobre l'Arborètum Lussich (castellà)
# Alfabet dactilològic

L'alfabet dactilològic o el sil·labari dactilològic és la representació visual en l'espai d'una llengua oral mitjançant la seua representació escrita amb els dits de les mans (dactilologia). S'utilitza en combinació amb el llenguatge signat per a substantius, noms propis, adreces, o per a aprofitar una paraula oral d'una unitat semàntica el signe del qual tampoc no es coneix. Tot i això, no s'utilitza per a conversar normalment per la lentitud que implica en les converses.
En el cas de les llengües orals en què el sistema d'escriptura és l'alfabet llatí, existeix un signe per a cadascuna de les lletres, algunes de les quals s'assemblen a la traça de la lletra. Així, en el cas del català, consta de vint-i-nou posicions amb les seves variants de moviment de mà. En les llengües de signes dels Països Catalans, l'alfabet dactilològic es fa amb la mà dominant, principalment a l'altura de la barbeta, i es complementa amb l'articulació oral, amb la cara i la boca visibles.

## Enllaços externs

* Alfabets o sil·labaris dactilològic català
# Arborètum Robert Lenoir

L'Arborètum Robert Lenoir és un arborètum situat a la vora de l'Ourthe al municipi de Rendeux a una altitud variant entre 200 i 350m. Té una superfície de 27ha. Plantat de manera no convencional de 1937 a 1987 per l'enamorat de dendrologia Robert Lenoir, ha esdevingut al llarg dels anys, no només el més atraient sinó també el més important de Valònia. Conté nombroses espècies molt rares i compta més de 3100 espècies d'arbres, arbusts i plantes vivaces diferents. S'hi troben col·leccions d'aurons, de magnòlies, de prunus, de servers i de rododendres. S'hi poden admirar diverses mostres d'arbres que són els campions de la seva espècie a Bèlgica.
D'ençà 1991, ha esdevingut propietat de la Valònia que en garanteix el manteniment i condicionament. El net del creador de l'arborètum continua enriquint la col·lecció amb passió.
Mitjançant el respecte de certes regles elementals de protecció de l'indret, l'arborètum és accessible a tothom.
# Àngel-O Brunet i Las

Àngel-Octavi Brunet i Las (Tarragona, 1964). És escriptor, tècnic en direcció i guió i màster en llenguatge literari i audiovisual. Autor de diversos curtmetratges ha estat guardonat, entre d'altres, amb el premi de guió Serra i Moret en 1988 per El Déu bo i el Déu dolent.
En el camp de la narrativa, es va donar a conèixer amb la novel·la Taüt de naftalina seda i cotó, presentació en societat de el detectiu Marc Macintosh, a la qual li han seguit altres obres, algunes de elles també premiades. Entre d'altres premis ha rebut el Sebastià Juan Arbó, de l'any 1998 per L'apocalipsi segons Macintosh; el Pin i Soler de narrativa de l'any 1999 per Contra Mendacium. El misteri dels còdexs màgics; o el Vila de l'Ametlla de Mar, de l'any 2001, per Els llavis amb el polze. En narrativa infantil i juvenil ha publicat Terratarragona i l'univers (2001) i Tinc un gat de tres colors (2011). Com a guionista de còmic ha publicat 1811. El setge de Tarragona, amb il·lustracions d'Hugo Prades i Tsar. En 2022 la seva obra El collons de gat! (Onada, 2023) va rebre el Premi de Narrativa Ciutat de Sagunt.

## Referències

* ↑ Aznar, Glòria. «Àngel Brunet: «Diuen que els fantasmes hi tornen allà on han mort»». Diari de Tarragona, 09-12-2023. [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ «“Els lectors més exigents són els més joves”». ICS, 21-04-2015. [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ Cervera, Jordi. «Lletres i cinema. Brunet i les literatures de gènere». Diari de Tarragona, 25-10-2023. [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ «El setge de Tarragona a la Guerra del Francès des del punt de vista de la literatura». Tarragona Ràdio, 12-04-2011. [Consulta: 23 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a Escriptors.cat
# Alzina del Magí

L'Alzina de Magí és un arbre monumental del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Mur, en terres del poble de Vilamolat de Mur.
Està situada al nord-est de Vilamolat de Mur i de Casa Josep, a prop del Camí de les Vinyes. És al vessant nord del Serrat del Magí, al sud-est de la Font del Boix.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació