OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Words Without Borders

Words Without Borders (WWB) és una revista en línia estatunidenca nascuda el 2003. S'especialitza en la traducció, publicació i promoció d'autors significatius de la literatura mundial, especialment d'aquells la producció dels quals no és molt coneguda.

## Activitat

Words Without Borders publica en la web obres en prosa i poesia; organitza trobades entre autors estrangers i els seus lectors; dissenya material didàctic per a batxillerat i universitat; i projecta crear un punt d'informació en línia sobre la literatura contemporània mundial. Associada al Center for Literary Translation de la Universitat de Colúmbia (Nova York), rep finançament d'organismes diversos com el National Endowment for the Arts, el New York State Council on the Arts i la Fundació Lannan. La traductora estatunidenca d'Elio Vittorini, Alane Salierno Mason, va fundar la WWB el 1999, encara que la revista no va començar a publicar-se fins a 2003.
David Orr destaca, a The New York Times, "la intel·ligència i l'idealisme" de la WWB, una revista que, segons ell, es troba dedicada a la promoció de gèneres de literatura minoritària produïts més enllà de les fronteres estatunidenques.

## Referències

* ↑ WWB, about us
* ↑ Elio Vittorini, Conversations in Sicily (Conversazione in Sicilia), (intr. by Ernest Hemingway), translat. by Alane Salierno Mason, Cannongate 2003 (ISBN 1841954500)
* ↑ Alane Salierno Mason Introduces Words without Borders on bigthink.com
* ↑ «D.Orr, New York Times Book Review: The Widening Web of Digital Lit, 2004». Arxivat de l'original el 2007-06-07. [Consulta: 16 abril 2016].

## Bibliografia

* Words Without Borders: The World Through the Eyes of Writers (An Anthology), Alane Salierno Mason, Dedi Felman, Samantha Schnee, Knopf Publishing Group, ISBN 1400079756 (1-4000-7975-6)
* Literature from the "Axis of Evil" (a Words Without Borders anthology), ISBN 978-1-59558-205-8, 2006

## Enllaços externs

* Words Without Borders - Lloc web oficial
# Escarpí

L'escarpí, sovint anomenat piky per metonímia amb una de les marques comercials sota la qual es comercialitzen, és una peça de roba destinada inicialment a les dones, normalment de cotó, niló, elastà o similar, que té per objecte protegir els peus del calçat. Cobreix la part més baixa dels peus i els dits, i s'utilitza com a succedani dels mitjons. Es coneix amb el nom de "salvamitges" per la seva funcionalitat de protegir les mitges, i evitar carreres. Els seus orígens es remunten als anys quaranta. Aquesta peça de roba va ser fabricada i comercialitzada per una empresa catalana anomenada E.M.O., que la va llançar al mercat amb la marca «pikys». En l'actualitat gairebé totes les cases fabricants de mitges ofereixen la seva versió en diferents formes, matèries, i fins i tot colors. Tot i que el seu objectiu inicial era el de ser un protector dels peus i de les mitges, actualment es fabriquen amb vocació de ser exhibides de tal manera que sobresurtin de l'escot de les sabates de les dones i exerceixin, també, un reclam una mica fetitxista. També el solen usar els homes amb calçat esportiu o nàutic.

## Referències

* ↑ «Escarpí». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ "Pikis". Dins: Bandrés Oto, Maribel. El vestido y la moda. Barcelona: Larousse, cop. 1998. P. 286-287.
* ↑ "Pikis". Dins: Rivière, Margarita. El diccionario de la moda: los estilos del siglo XX. Barcelona: Grijalbo, cop. 1996. P. 217.
# Arròs Sénia

L'arròs sénia és una varietat d'arròs de gra mitjà o semillarg apareguda a la dècada de 1980 al Departament d'Arròs de Sueca. Posseeix certes semblances organoléptiques amb la varietat badia, de la qual prové. L'arròs sénia és molt típic en els plats d'arròs de cuina valenciana, entre ells la paella. Es troba emparat pel consell regulador del D.O. Arrossos de València. Pel que fa al seu cultiu, és una varietat especialment resistent a la pyriculialosis.
Tot i que arribà a representar el 95% del total de l'arrossar valencià, des de mitjans de la dècada dels 2000, el seu cultiu va anar abandonant-se pel seu baix rendiment en comparació amb altres varietats de característiques semblants, com el Gleva, J. Sendra, Fonsa o Montsianell, que són varietats germanes del Sénia. Estes varietats, obtingudes a partir de les varietats Sénia i Badia, generalment es classifiquen com a Arròs Sénia, ja que, tot i ser tècnicament noves varietats, mantenen característiques semblants.

## Característiques

Aquesta varietat d'arròs se sol conrear a València, el Delta de l'Ebre i Sevilla. És un arròs amb un alt contingut en amilopectina i per esta raó posseeix una gran capacitat per absorbir sabors d'altres aliments, bé siguen carns o marisc. El baix contingut d'amilosa fa que sigui un arròs poc pegalós. Després de la cocció aporten una textura cremosa. Este arròs posseeix poca resistència a la cocció i se sol passar (és a dir obrir-se) amb certa facilitat. És per esta raó per la qual ha de conèixer-se ben els seus temps de cocció i la ràtio aigua/arròs. L'arròs sénia absorbeix 200 g d'aigua per cada 100 g d'arròs (una ració aproximada d'una persona), és a dir que duplica el seu pes en aigua absorbida. Resulta ideal en plats d'arròs sec i melós.

## Referències

* ↑ Dacosta, Quique. «Técnicas culinarias». A: Montgaud Editores. Arroces Contemporáneos. primera, 2005, p. 101-104. ISBN 978-84-7212-114-0.
* 1 2 «La ciencia que va al grano». Levante-EMV, 05-02-2013.
* 1 2 Dacosta, Quique. «Técnicas culinarias». A: Montgaud Editores. Arroces Contemporáneos. primera, 2005, p. 101-104.
* 1 2 «La Pyriculariosis en el arroz valenciano». Comunitat Valenciana Agrària - IVIA, num.16. Arxivat de l'original el 2012-07-04. [Consulta: 7 setembre 2015].
* ↑ «Guardianes del arroz». Levante-EMV, 30-08-2015.
* ↑ «Variedades» (en castellà). Arròs de València. Arxivat de l'original el 2015-09-07. [Consulta: 6 setembre 2015].
* ↑ Rafael Mármol, (2006), Los mejores arroces del mundo, Valencia, Carena Editors, S.l., 11ª ed., pág. 11
* ↑ Franquet i Bernis, Josep María. Agrónomos de Cataluña. Variedades y mejora del arroz: oryza sativa, L.. 1ª, 2004.
# Edifici al carrer Montserrat, 12 (Martorell)

L'Edifici al carrer Montserrat, 12 és una obra eclèctica del municipi de Martorell (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici cantoner de planta rectangular, i planta baixa, dos pisos i terrat a la catalana, amb composició desigual a cada una de les façanes. Obertures de peanyes arrodonides, balustres de pedra artificial amb relleus d'igual composició que la del terrat; motllures. La façana d'oest presenta un coronament d'edifici amb frontó, centrat per un cos quadrat, ull de bou i motllures.
# William Browder

William Browder (Nova York, 6 de gener de 1934 - Princeton, febrer 2025) va ser un matemàtic estatunidenc.

## Biografia

Browder és fill de l'activista polític i antic secretari general (1934-1945) del Partit Comunista dels Estats Units d'Amèrica, Earl Browder (1891-1973). Els seus germans Felix i Andrew també van ser matemàtics destacats. El 1954 es va graduar al Massachusetts Institute of Technology i el 1958 va obtenir el doctorat a la universitat de Princeton. Des de 1964 és professor de la universitat de Princeton.
El seu camp de recerca era la topologia i va fer contribucions fonamentals en teoria de l'homotopia, en grups de transformacions i en topologia de les varietats. Juntament amb Serguei Nóvikov, Dennis Sullivan i C.T.C. Wall, va ser l'introductor de la teoria de la cirurgia per a classificar les varietats multidimensionals. Va mantindre una important col·laboració amb la Societat Americana de Matemàtiques, de la qual va arribar a ser president el bienni 1989-1990.

## Referències

* ↑ «Felix Browder, mathematician shadowed by his father’s life as a Communist, dies at 89».
* ↑ Chang, 2011, p. 423.
* ↑ Quinn, 1995, p. vii.
* ↑ Chang i Weinberger, 2021, p. 1-5.
* ↑ Editors, 1998, p. 1014.

## Bibliografia

* Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en anglès). World Scientific, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
* Chang, Stanley; Weinberger, Shmuel. A Course on Surgery Theory (en anglès). Princeton University Press, 2021. ISBN 978-0-691-20035-4.
* Editors «William Browder» (en anglès). Notices of the American Mathematical Society, Vol. 45, Num. 8, 1998, pàg. 1014-1015. ISSN: 0002-9920.
* Quinn, Frank. Prospects in Topology (en anglès). Princeton University Press, 1995. ISBN 0-691-02729-3.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «William Browder» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «William Browder» (en anglès). American Mathematical Society. [Consulta: 27 gener 2024].
* «William Browder» (en anglès). Simmons Foundation, 2017. [Consulta: 27 gener 2024].
# Atracció entre branques llargues

L'efecte de les branques llargues és un error artefactual que es produeix en les anàlisis de filogènia molecular quan grups que han evolucionat de presa són erròniament col·locats com a grups estretament emparentats, en comptes de mostrar les seves relacions filogenètiques reals.
Això és molt comú quan l'evolució d'un gen no ha seguit un model de rellotge molecular i es tendeix a registrar quan es mesura amb el mètode de màxima parsimònia. Aquest mètode, com d'altres que es regeixen per un sistema de puntuació, no és capaç de diferenciar un gran canvi sobtat d'una divergència evolutiva ancestral.
Així, per exemple, els microsporidis han simplificat extremament el seu ARNr fent que les seves seqüències esdevinguin molt divergents comparades amb les dels seus parents propers. Això provoca que en els arbres filogenètics realitzats amb aquest gen apareguin com un grup eucariota molt primitiu mentre que d'altres anàlisis els mostren com un grup derivat dels fongs. Això fa que la interpretació de les dades s'hagi de realitzar amb precaució.
Un exemple molt conegut d'aquest error és el que va fer que Woese suggerís el seu sistema de tres dominis en què els eucariotes és un dels clades més antics de la natura juntament amb altres dos clades bacterians, cosa que se sap que no pot ser tant degut a les anàlisis morfològiques com paleontològiques, però que degut als grans canvis que va experimentar evolutivament aquest grup apareix així invariablement amb les anàlisis moleculars de la majoria de gens.
Aquest error es troba sobretot si només es fa servir una molècula per a les anàlisis (per exemple amb els arbres filogenètics amb només ARNr). Es pot provar de rectificar o bé comparant molts gens alhora comprovant així la robustesa de l'arbre o acompanyant les anàlisis genètiques amb anàlisis morfològiques.

## Bibliografia

* Bergsten, J. (2005): A review of long-branch attraction. Cladistics 21(2): 163-193.

## Referències

* David Moreira, Hervé Philippe (2000). Molecular phylogeny: pitfalls and progress. International Microbiology 3:9-16
# Arròs fregit

L'arròs fregit és un plat d'arròs cuit que s'ha saltejat en un wok o en una paella i que normalment es barreja amb altres ingredients com ou, verdures, marisc o carn. Sovint es menja sol o com a acompanyament d'un altre plat. L'arròs fregit és un component popular de les cuines de l'Àsia oriental, el sud-est asiàtic i certes cuines asiàtiques del sud, a més d'un plat nacional bàsic d'Indonèsia i Malàisia. Com a plat casolà, l'arròs fregit s'elabora normalment amb ingredients que queden d'altres plats, cosa que provoca innombrables variacions. L'arròs fregit es va desenvolupar per primera vegada durant la dinastia Sui (589-618) a la Xina i, per tant, tots els arrossos fregits poden rastrejar els seus orígens a l'arròs fregit xinès.

## Vegeu també

* Gastronomia de la Xina
* Arròs fregit americà

## Referències

* ↑ «Chinese Fried Rice». iFood.tv.
* ↑ Bruce Kraig; Colleen Taylor Sen Street Food Around the World: An Encyclopedia of Food and Culture. ABC-CLIO, 2013, p. 183. ISBN 9781598849554.
# Enumeració

L'enumeració és un recurs literari que consisteix a acumular paraules en forma de llista seguida, per exemple adjectius per descriure un fet, verbs d'acció o elements que hi ha en un lloc. Els elements se separen per comes o nexes i ajuden a explicar l'objecte o esdeveniment descrit aportant característiques complementàries. El ritme de l'obra s'accelera en l'enumeració i pot acabar en un clímax o element clau.
Viccionari
# Edifici al carrer Mur, 120 (Martorell)

L'Edifici al carrer Mur, 120 és una obra eclèctica del municipi de Martorell (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres de planta baixa, dos pisos i terrat. Composició simètrica a partir dels buits de planta baixa que tenen continuïtat en els balcons i ulls de bou del pisos. Interessant ornament a manera de trencaaigües format per garlanda de flors. Coronament de l'edifici amb gregues de dibuixos i filigranes en relleu i picat; medalló amb inicials en el centre del frontó ondulat. Ornaments de pedra artificial.
# Atractor de Rössler

L'atractor de Rössler és l'atractor del sistema de Rössler, un sistema de tres equacions diferencials ordinàries no lineals estudiades per Otto E. Rössler. Aquestes equacions diferencials defineixen un sistema dinàmic del temps-continu que mostra dinàmiques caòtiques associades amb les propietats fractals de l'atractor.
Algunes propietats del sistema de Rössler poden ser deduïdes a través de mètodes lineals com autovectors, però les principals característiques del sistema requereixen mètodes no lineals com aplicacions de Poincaré o diagrames de bifurcació.

## Definició

Les equacions que defineixen el sistema de Rössler són:
$\left\{{\begin{matrix}{\frac {dx}{dt}}=-y-z\\{\frac {dy}{dt}}=x+Ay\\{\frac {dz}{dt}}=B+z(x-C)\end{matrix}}\right.$
Otto E. Rössler va estudiar l'atractor caòtic amb A = 0,2; B = 0,2 i C = 5,7, encara que des de llavors els paràmetres més comuns han estat A = 0,1; B = 0,1 i C = 14.
# Enverinament DNS

L'enverinament de la memòria cau DNS o contaminació de la memòria cau del DNS (DNS cache poisoning o DNS cache pollution en anglès) és una tècnica per enganyar els servidors de DNS, fent-los creure que estan rebent una sol·licitud vàlida quan en realitat és fraudulenta. Una vegada que s'ha enverinat el servidor DNS, la informació és a la memòria cau, fent així vulnerables tots els usuaris del servidor. Aquest tipus d'atac permet, per exemple, enviar un usuari a un web fals, el contingut del qual pot ser usat en phishing (en el cas del DNS, es denomina pharming) o com a vector de virus i d'altres aplicacions malicioses.
Per accedir a Internet un ordinador sol utilitzar un servidor de DNS operat pel seu ISP. Aquest servidor DNS es limita principalment als usuaris de l'ISP i la seva memòria cau conté algunes de les informacions retornades anteriorment. Un atac d'enverinament en un únic servidor DNS de l'ISP pot afectar tots els seus usuaris, directament o indirecta, si els servidors esclaus s'ocupen de propagar la informació.

## Referències

* ↑ «Ataque DNS Caché Poisoning» (en castellà). Laboratorio de Seguridad. Arxivat de l'original el 2008-09-17. [Consulta: 26 gener 2010].

## Enllaços externs

* Test my DNS(anglès)
* Liberan detalles del problema con los DNS(castellà)
# Edifici al carrer Portella, 19 (Tarragona)

L'Edifici al carrer Portella, 19 és una obra de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici d'habitatges entre mitgeres amb dues façanes, una al carrer Portella i l'altra al passeig de Sant Antoni. Consta de planta baixa, entreplanta i tres pisos. Fou remodelat a finals del segle xviii. Ocupa una parcel·la molt regular amb quatre obertures per pis, a la façana d'ambdós carrers.
També cal destacar, els murs de la muralla d'època romana, sobretot la porta ciclòpea al jardí de l'immoble.

## Referències

* 1 2
# Atribut (sintaxi)

L'atribut és una funció tradicional de la sintaxi. És un sintagma que acompanya els verbs copulatius (ser, estar, semblar, parèixer) i que es refereix al subjecte de la frase. En català, l'atribut es pot substituir pels pronoms febles ho i en principalment.
En català l'atribut pot estar format per:
* Un nom
** La Paula serà mare. → La Paula ho serà. - La Paula en serà.
* Un pronom
** El jugador és ell. N'és el jugador.
* Un adjectiu
** El llibre és vell. → El llibre ho és. - El llibre n'és.
** L'Alba està malalta. → L'Alba ho està. - L'Alba n'està.
* Un sintagma nominal
** Terrassa és una ciutat. → Terrassa ho és. - Terrassa n'és.
** Aquest dibuix sembla una obra d'art. → Aquest dibuix ho sembla. - Aquest dibuix en sembla.
** Aquesta pareixia la seva oportunitat. → Aquesta ho pareixia.
* Un sintagma preposicional
** Aquest bar és del Barça. → Aquest bar ho és. - Aquest bar n'és.
# Arsenat de calci

L'arsenat de calci és un compost inorgànic amb fórmula Ca₃(AsO₄)₂. És un sòlid incolor, es va fer servir originalment com a plaguicida i com a antisèptic. És altament soluble en aigua, en comparació amb l'arsenat de plom, fet que el fa més tòxic.

## Preparació

L'arsenat de calci es prepara generalment a partir d'hidrogen arsenat de sodi i clorur de calci:
    2 Na₂H[AsO₄] + 3 CaCl₂ → 4 NaCl + Ca₃[AsO₄]₂ + 2 HCl
Durant la dècada del 1920, va ser produït en gran cubetes mitjançant la barreja d'òxid de calci i òxid arsènic. Als Estats Units, 1.360 tones mètriques van ser produïdes l'any 1919, 4.540 l'any 1920, i 7.270 l'any 1922. La composició d'arsenat de calci comercial varia segons el fabricant. Una composició típica és 80-85% de Ca₃(AsO4)₂, un arsenat bàsic probablement amb una composició de 4CaO·As₂O₅ juntament amb hidròxid de calci i carbonat de calci.

## Ús com a plaguicida

En el passat l'arsenat de calci es va fer servir com a herbicida i insecticida. Durant el 1942 es van produir 38.000 tones, principalment per a la protecció dels cultius de cotó. L'arsenat de calci és altament tòxic i carcinogen. La seva elevada toxicitat va resultar en el desenvolupament del DDT.

## Referències

* ↑ «CALCIUM ARSENATE» (en anglès). PubChem. National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine. [Consulta: 27 gener 2018]. «CALCIUM ARSENATE is a white powder. Slightly soluble in water. Toxic by inhalation and ingestion. Used as an insecticide and germicide.»
* ↑ Revista d'Industrial i Química d'Enginyeria; 1931, 23
* ↑ Tartar, H.V.; Wood, L; Hiner, E; A Basic Arsenate of Calcium. J. Am. Chem. Soc. 1924, vol. 46, 809-813
* ↑ Enciclopèdia dels Compostos de Terra Alcalins.
* ↑ Toxicologic Patologia; 2003, 31, 575-588
* ↑ Robert L. Metcalf "Insect Control" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry" Wiley-VCH, Weinheim, 2002. doi:10.1002/14356007.a14_263
# Eobrontosaure

L'eobrontosaure (Eobrontosaurus) és un gènere de dinosaure sauròpode que va viure al Juràssic superior al que avui en dia és Nord-amèrica. Estava estretament emparentat amb l'apatosaure.
L'espècie tipus, E. yahnahpin, fou descrita per Filla i Redman l'any 1994 com una espècie d'apatosaure (A. yahnahpin), però una revisió duta a terme per Bakker l'any 1998 va concloure que era un sauròpode més primitiu, d'aquesta manera Bakker li donà el nom genèric d'Eobrontosaure.

## Referències

* Eobrontosaurus a l'Enciclopèdia dels Dinosaures Arxivat 2007-10-05 a Wayback Machine. a DinoRuss' Lair (anglès)
# Edifici al carrer Sant Llorenç 3 d'Alcoi

L'edifici al carrer Sant Llorenç número 3, situat a la ciutat d'Alcoi (l'Alcoià), País Valencià, és un edifici residencial d'estil modernista valencià construït l'any 1910, que va ser projectat per l'arquitecte Timoteo Briet Montaud.
L'edifici és obra de l'arquitecte contestà Timoteo Briet Montaud en 1910. Va ser la casa natalícia del pintor alcoià Ferran Cabrera Cantó.
L'edifici consta de planta baixa i quatre plantes. La façana té un estil racionalista encara que en l'última altura s'aprecien motius geomètrics modernistes típics del corrent Sezession, estil que va seguir Timoteo Briet en totes les seues obres de caràcter modernista.

## Referències

* 1 2 3 Doménech Romá, Jorge (2010). Modernismo en Alcoy, su contexto histórico y los oficios artesanales. Editorial Aguaclara. p. 294. ISBN 978-84-613-8233-0.
* ↑ Ficha en "Ruta del Modernismo". Turismo de Alcoy
# Nerea Barros Noya

Nerea Barros Noya (Santiago de Compostel·la, La Corunya, 12 de maig de 1981) és una actriu gallega.

## Biografia

Nerea Barros va ser infermera a l'Hospital Clínic de Santiago de Compostel·la, labor que compaginava amb petits papers com a actriu de cinema i teatre. Havia debutat al cinema amb setze anys, en 1997, en la pel·lícula Nena, del director gallec Xavier Bermúdez, amb qui va tornar a col·laborar en 2008, en la pel·lícula Rafael. En 2009 va obtenir el seu primer paper rellevant en la pantalla petita, a Matalobos, emesa per la Televisió de Galícia. Però no va ser fins a 2013 quan va guanyar una certa popularitat a causa de la seva participació a El tiempo entre costuras, sèrie de Antena 3 de l'adaptació de la novel·la de María Dueñas.
El 2014 va participar en La isla mínima, en la qual va interpretar el personatge de Rocío. El seu paper va ser guardonat amb el Premi Goya a millor actriu revelació.
Durant la Pandèmia per coronavirus de 2019-2020 va tornar a treballar d'infermera.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Pel·lícula | Paper |
| 1997 | A nena | Eli |
| 2001 | Bellas durmientes | Jane |
| 2004 | León y Olvido | Dependenta |
| 2008 | Rafael | Aurora |
| 2010 | Volver a casa | Sofía |
| 2013 | O ouro do tempo | Nerea |
| 2014 | La isla mínima | Rocío |
| 2016 | Sol y Luna | Sol |

### Sèries de televisió

| Any | Sèrie | Cadena | Paper | Notes |
| 2007 | MIR | Telecinco | Nerea | 1 episodi |
| 2009 | O Nordés | TVG | - | 1 episodi |
| 2009 - 2010 | Matalobos | TVG | Sandra | 10 episodis |
| 2012 | Padre Casares | TVG | Nerea | 3 episodis |
| 2013 | El secreto de Puente Viejo | Antena 3 | Eudosia | 1 episodi |
| 2013 | El tiempo entre costuras | Antena 3 | Beatriz Oliveira | 1 episodi |
| 2015 - 2016 | El Príncipe | Telecinco | Laura Hidalgo | 8 episodis |
| 2018 | Apaches | Antena 3 | Silvia | 5 episodis |
| 2018 | ULTIMO 5 – Caccia ai Narcos | Canale 5 | Laura Aguilar | 2 episodis |
| 2018 | El sabor de las margaritas | TVG | Pamela / Ana | 6 episodis |
| 2019 | Días de Navidad | Netflix | Valentina | 1 episodi |

## Premis
### XXIX Premis Goya

| Categoría | Película | Resultado |
| Millor actru revelació | La isla mínima | Guanyadora |

## Referències

* ↑ Diéguez, Antonio «Nerea Barros: "Me diagnosticaron Zika en enero"». , 12-03-2016 [Consulta: 12 març 2016].
* ↑ «Nerea Barros: «Ser gallega fue definitivo para que me dieran este papel»». La Voz de Galicia [Consulta: 8 febrer 2015].
* ↑ «¿Quién es Nerea Barros?». eleconomista.es [Consulta: 8 febrer 2015].
* ↑ «Nerea Barros, Mejor Actriz Revelación por La isla mínima». Europapress [Consulta: 8 febrer 2015].
* ↑ La actriz Nerea Barros cuenta que ha vuelto a ejercer de enfermera durante la pandemia, El Periódico, 27 de maig de 2020