OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escalopa a la bolonyesa

L'escalopa a la bolonyesa (en italià: cotoletta alla bolognese) és un plat tradicional de la ciutat italiana de Bolonya. També és coneguda pell nom de "Petroniana", per Petroni, bisbe del segle v i sant patró de la ciutat.
Consisteix en una escalopa vedella (scannello o sottonoce) passada per ou, farina i pa ratllat. Primer es fregeix en llard o mantega, després es cobreix amb una llesca de pernil i un grapat de formatge parmesà, després es ruixa breument amb brou de carn per aromatitzar-ho i humitejar-ho i, finalment, es cou al forn fins que el formatge s'hagi fos.
La recepta va ser registrada a l'Acadèmia Italiana de Cuina de la Cambra de Comerç de Bolonya el 14 d'octubre de 2004.

## Vegeu també

* Cotoletta
* Cotoletta a la milanesa
* Wiener Schnitzel

## Referències

* ↑ Berardino, Sabino. «La cotoletta alla bolognese ovvero la "Petroniana" eretica di Lucia Antonelli – Taverna del Cacciatore – Castiglion dei Pepoli (BO)» (en italià). Luciano Pignataro Wine & Food Blog, 03-07-2017. Arxivat de l'original el 2020-08-05.
* 1 2 «Cotoletta alla Bolognese» (en italià). Accademia Italiana della Cucina. Arxivat de l'original el 2019-07-03.
* ↑ «La vera Cotoletta alla Bolognese» (en italià). Arxivat de l'original el 2019-07-03. [Consulta: 26 octubre 2021].
# Entitat Metropolitana del Transport

L'Entitat Metropolitana del Transport (EMT) era una entitat local integrada per divuit municipis de l'Àrea Metropolitana de Barcelona creada per prestar de forma conjunta els serveis de transport públic de viatgers en el seu àmbit territorial. Fou creada a partir de la Llei //1987 del Parlament de Catalunya juntament amb la Mancomunitat de Municipis de l'Àrea Metropolitana de Barcelona (MMAMB) i l'Entitat del Medi Ambient (EMA-EMSHTR)
Aquestes tres entitats foren dissoltes amb la creació l'any 2011 de l'Àrea Metropolitana de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Trias ja presideix un govern metropolità quadripartit». El Punt Avui, 22-07-2011. [Consulta: 20 agost 2011].
# Edifici al carrer Ample, 11 (Ginestar)

L'Edifici al carrer Ample, 11 és una obra de Ginestar (Ribera d'Ebre) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres situat al bell mig del nucli urbà de la vila de Ginestar. La casa és de planta rectangular i es distribueix en quatre nivells. El parament de l'immoble és arrebossat i pintat, tot i que la planta baixa i al primer pis presenten un estucat que dona volumetria al pla de la façana i als diferents emmarcaments de les obertures. Aquestes s'estructuren seguint una composició de tres eixos vertical i empren arc escarser. El portal, situat a l'eix central de la façana principal, compta amb una porta emplafonada i a l'anglesa de dos batents. Al seu torn, aquesta està flanquejada per dues finestres decorades amb barrots de ferro forjat. El primer pis, té una balconada amb tres obertures, la central més gran que la resta. El segon pis, compta amb un balcó de barrots al centre i una finestra a la francesa de dos batents, a banda i banda. El tercer pis, presenta tres finestres simètriques. Corona el tester una balustrada amb motius geomètrics. La coberta del conjunt és de teula àrab i té una inclinació d'una sola vessant amb el carener paral·lel a la façana principal.
# Volker Grabow

Volker Grabow (Essen, 27 de setembre de 1956) és un remer alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Federal Alemanya durant la dècada de 1980. És germà del també remer Guido Grabow.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on fou quart en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, va guanyar la medalla de bronze en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del món de rem, dues d'or i una de plata, entre les edicions del 1983 i 1986, així com deu campionats nacionals entre 1979 i 1987.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Volker Grabow». [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ «World Rowing - Volker GRABOW» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-04-02. [Consulta: 22 abril 2024].
# Atlético Zulia Fútbol Club

L'Atlético Zulia Fútbol Club fou un club de futbol veneçolà de la ciutat de Maracaibo.
Va ser fundat el 1996 en adquirir els drets del club Unicol FC de Lagunillas.
Després de dues temporades vengué els seus drets federatius a Universidad de Los Andes Fútbol Club.

## Palmarès

* Lliga veneçolana de futbol:
** 1997–98
* Copa veneçolana de futbol:
** 1997

## Referències

* ↑ «Venezuela - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 20 juny 2011].
* ↑ «Venezuela - List of Cup Winners and Runners Up». rsssf.com. [Consulta: 9 febrer 2018].
# Escaloposaure

L'escaloposaure (Scaloposaurus) és un gènere extint de sinàpsids que visqueren entre el Permià superior i el Triàsic inferior en allò que avui en dia és Sud-àfrica. Era un animal carnívor. En comparació amb el galesaure, tenia les dents canines superiors més petites i les molars superiors més llargues i esveltes. El nom genèric Scaloposaurus deriva dels mots grecs antics σκάλοψ (skàlops), que significa 'talp', i σαῦρος (sauros), que significa 'llangardaix', i en el seu conjunt vol dir 'llangardaix talp'.

## Referències

* ↑ Entrada «Scaloposaurus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* 1 2 Owen, 1876, p. 24.

## Bibliografia

* Owen, R. Descriptive and Illustrated Catalogue of the Fossil Reptilia of South Africa in the Collection of the British Museum (en anglès), 1876.
# Arracada de la Condomina

L'arracada de la Condomina, peça àuria del segle vi aC, és una joia de l'orfebreria orientalitzant ibera. Es va trobar a la rodalia de Villena (Alt Vinalopó) i és una de les peces més destacades del Museu Arqueològic de la ciutat.
Està realitzada amb tècniques de filigrana i granulat; presenta tubs rematats en esfèrules, similars per la forma i disposició a les arracades d'Ébora. S'han buscat nombroses influències exteriors, encara que, tot i el veïnatge amb el medi colonial, s'ha conclòs que els joiers d'aquesta escola van escollir clarament uns tipus d'expressió que la defineix com a indígena.

## Vegeu també

* Museu Arqueològic de Villena

## Referències

* BLANCO FERNÁNDEZ, José Luis; Celestino Pérez, Sebastián «La joyería orientalizante peninsular: Diversidad y particularidades a la luz de los últimos hallazgos» (en castellà). Complutum, 0, 1998, pàg. 61-83. Arxivat de l'original el 2010-03-29 [Consulta: 8 juliol 2011]. Arxivat 2010-03-29 a Wayback Machine.
* Y un buen día lo encontró. Museu Arqueològic d'Alacant. 2008.
# Entortellament

L'entortellament (o nombre d'entortellament) és una propietat en l'àmbit de la teoria de nusos. Sigui L el diagrama orientat d'un nus (o, en general, un enllaç) i C(L) el conjunt de tots els seus encreuaments, es defineix el seu entortellament com:
$w(L)=\sum _{p\in C(L)}\epsilon (p),$
on p és un encreuament i $\epsilon (p)$ pren el valor 1 o -1 segons el tipus d'encreuament:
| $\epsilon (p)=1$ | $\epsilon (p)=-1$ |
El fet que l'entortellament no es mantingui respecte al primer moviment de Reidemeister (tot i que sí que es manté pel segon i el tercer) fa que no es tracti d'un invariant de nusos. Encara més, ni tan sols és un valor fixat per diagrames minimals d'un nus. N'és un exemple el parell de Perko, que no comparteix entortellament.

## Referències

* Adams, Colin C. The Knot Book (en anglès).
* Kauffman, Louis H. Princeton University Press. Formal Knot Theory, 1983.
* Weisstein, Eric W., «Entortellament» a MathWorld (en anglès).
# Edifici al carrer Anselm Clavé, 33 (Martorell)

L'Edifici al carrer Anselm Clavé, 33 és una obra modernista del municipi de Martorell (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres, planta quadrada amb planta baixa, dos piso, i terrat a la catalana. Composició simètrica dels buits de les façanes. Els dos pisos i la barana del terrat formen un conjunt ornamental: peanya ondulada, balcó corregut, obertures balconeres allindanada amb motllures i elements esculpits que s'allarguen a part dels muntants. Coronament de façana a manera de frontó: cornisa corba amb motllures i ondulacions; centrat en aquest cos hi ha relleus de temes florals. Barana de ferro forjat tanca l'espai baix del cos.
L'Ajuntament disposa (en el Museu Municipal) de documentació relacionada amb la construcció d'un bon nombre d'edificis de Martorell, des de ja fa més de dues centúries.

## Referències

* 1 2
# Hans Latscha

Hans Latscha va ser un jugador de rugbi alemany que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de plata en la competició de rugbi, com a integrant de l'equip FC 1880 Frankfurt, que exercia d'equip nacional en aquesta competició.

## Referències

* ↑ «Hans Latscha Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2012. [Consulta: 27 setembre 2015].
* ↑ Die Gründerjahre des deutschen Rugbysports (alemany) DRV website – Foundation years, Consulta: 3 abril 2010
# Escarabat ermità

L'escarabat ermità (Osmoderma eremita) és una espècie de coleòpter de la família de les cetònids.
És una espècie en regressió, amenaçada i protegida. És considerada com un bon bioindicador de la naturalitat d'un medi pel que fa a presència d'arbres senescents o de fustes mortes, però en presència de fusta morta, les seves poblacions poden tanmateix evolucionar amb cicles asíncrons.

## Hàbitat

L'espècie és present en el si de boscatges densos que acullen un nombre important de vells planifolis senescents i rics en troncs buits.
Al sector nord-oest de França, ocupa preferentment les plantades de castanyers empeltats i els roures escapçats.

## Estatut de l'espècie (estat, pressions i amenaces, respostes)

L'espècie és una baula essencial al funcionament ecològic dels entorns forestals, i la seva presència és un bioindicador fiable de la qualitat dels medis. A França és estrictament protegida pel decret del 23 d'abril de 2007 que fixa les llistes dels insectes protegits en tot el territori i les modalitats de llur protecció.
La presència de l'escarabat ermità ha conduït per exemple a interrompre la construcció de l'autopista A28 Alençon-Le Mans entre 1996 i 2002. L'atenció portada a aquesta espècie és principalment deguda al seu estatut d'espècie-indicadora i d'espècie-paraigua, i no sempre ha ben estat compresa per les poblacions i els actors locals.
Una part del departament de la Mayenne és concernit per la zona Natura 2000 (País de Pail, Coëvrons) on aquest animal rar s'ha de protegir.
Un mitjà de protegir aquesta mena d'espècie és de restaurar i conservar una xarxa prou densa i ecològicament interconnectada de fusta morta i arbres senescents, així com d'arbres vells en les tanques i prades.
* Larva al darrer estadi
* Residus de nimfosi
* Un adult a Noruega
* Escultura a Txèquia

## Referències

* ↑ Ranius, T. (2001). — Constancy and asynchrony of populations of a beetle, Osmoderma eremita, living in tree hollows. Oecologia, 126: 208-215.
* 1 2 3 (anglès) Thomas Ranius et al. « Osmoderma eremita (Coleoptera, Scarabaeidae, Cetoniinae) in Europe. » Animal Biodiversity and Conservation, 2005 volume 28, numéro 1, pages 1-44. (lire en ligne)
* ↑ Arrêté du 23 avril 2007 fixant les listes des insectes protégés sur l'ensemble du territoire et les modalités de leur protection. NOR: DEVN0752762A. Version consolidée au 06 octobre 2011 (lire sur legifrance.com)
* ↑ Archives Arxivat 2008-04-22 a Wayback Machine. des services de l'équipement du gouvernement français concernant la région Pays de la Loire
* ↑ Laurence Caramel. «Le pique-prune, scarabée amateur de vieux arbres, sème la discorde chez les hommes» (en francès). LeMonde.fr.
* ↑ Speight, M.C.D. (1989). — Saproxylic invertebrates and their conservation. Council of Europe, Publications and Documents Division, Strasbourg.
# Arrenga de Malabar

L'arrenga de Malabar (Myophonus horsfieldii) és una espècie d'ocell paseriforme de la família dels muscicàpids. Es troba a l'Índia, als Ghats occidentals i muntanyes adjacents de l'Índia peninsular, inclosos parts de Ghats orientals i de l'Índia central. Sol frequentar el sotabosc i als densos boscos fluvials. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «arrenga de Malabar». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 706. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Malabar Whistling-thrush. Myophonus horsfieldii» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 26 juny 2022].
# Entrellaçat croat

L'entrellaçat croat (conegut com el pleter o el troplet en croat), és un tipus d'entrellaçat, el més característic del seu patró de tres cintes. És un dels patrons més utilitzats de l'art preromànic croat. Es troba a les esglésies i als monestirs construïts al Regne de Croàcia durant l'alta edat mitjana, entre el segle ix i el començament del segle xii. De vegades, les cintes ornamentals s'agrupen formant figures d'animals i de plantes.
Els exemples més representatius d'inscripcions adornades amb l'entrellaçat croat inclouen l'estela de Baška, la pica baptismal del duc Višeslav de Croàcia, i la inscripció de Branimir. Altres exemples rellevants es troben a prop de Knin, a Ždrapanj i Žavić pel poblat de Bribir, Rižinice a prop de Solin, i a Split i Zadar.
Croàcia té una medalla civil i militar anomenada Ordre de l'entrellaçat croat.

## Galeria d'imatges

* Inscripció del duc Branimir
* Inscripció del rei Stephen Držislav
* Font del segle xi (probablement una representació de Zvonimir)
* Estela de Baška
* Entrellaçat croat a la part superior de la bandera de l'Estat independent de Croàcia

## Referències

* ↑ «PLETER - povijest uklesana u kamenu» (en croat). HINA Zagreb, 03-12-2002. Arxivat de l'original el 2011-07-15 [Consulta: 25 juliol 2019].
* ↑ Stjepan Mesić. «Pravilnik Reda hrvatskog pletera» (en croat). Narodne novine (2000/108), 03-11-2000.

## Enllaços externs

* Entrellaçat croat
# Edifici al carrer Gran, 16

L'Edifici al carrer Gran, 16 és una obra de Calldetenes (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici cantoner, de planta rectangular. Consta d'una planta baixa i dos pisos superiors amb coberta a dues aigües. Les obertures originals que es conserven, es distribueixen simètricament en tres eixos verticals. Són de llinda plana amb brancals de carreus de pedra. Destaca una de les llindes que conserva inscrita l'any 1624. La façana està arrebossada i té dos esgrafiats que representen uns escuts.
# Uwe Reinders

Uwe Reinders (Essen, 19 de gener de 1955) és un exfutbolista i entrenador de futbol alemany.

## Referències

* ↑ «Uwe Reinders». worldfootball.net. [Consulta: 26 març 2012].
# Wittbek

Wittbek (danès Vedbæk, baix alemany Wittbeek) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. És un poble rural que tenia 807 habitants el 2022. Format part de l'amt Nordsee-Treene.
El primer esment escrit Widbeke data del 1423. Beke, bek en baix alemany o bæk en danès significa riurol i wid és un arrel de l'antic danès *wid, ‘bosc’, doncs significa rierol del bosc.
A més del poble té tres veïnats dissipats: Osterwittbekfeld, Westerwittbekfeld i Sprüng.

## Referències

* 1 2 «Wittbek» (en alemany). Amt Nordsee-Treene. [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ Laur, Wolfgang. Historisches Ortsnamenlexikon von Schleswig-Holstein (en alemany). 2a. Neumünster: Wachholtz, 1992, p. 704. ISBN 978-3-529-02726-0.
* ↑ Topographie Schleswig-Holstein. Volum 10: Timmaspe - Ziethen. Flensburg: Schleswig-Holsteinischer Zeitungsverlag, 2008, p. 329. ISBN 978-3-926055-92-7.
# Arròs Casimir

L'Arròs Casimir (originalment en francès Riz Casimir, nom usat també en alemany, llengua en la qual també s'anomena, malgrat que rarament, Reis Casimir) és un plat suís fet d'arròs, vedella triturada, salsa de curri, plàtan, trossos de pinya i préssec, guarnit amb ametlles rostides i servit en un anell d'arròs de gra llarg.
Segons l'editora Betty Bossi i l'historiador Roger Sidler el plat va ser inventat per la cadena de restaurants Mövenpick, a la carta de la qual va aparèixer per primer cop el 1952. Aviat es va propagar als llibres de cuina suïssos, a partir de 1960 per Elisabeth Fülscher i a partir de 1968 per Betty Bossi. Segons Sidler, és un plat que reflecteix la creixent prosperitat de la Suïssa de la postguerra i l'anhel d'exotisme de la població. No s'ha pogut determinar si el fundador de Mövenpick, Ueli Prager, es va inspirar en cuina índia i si Casimir deriva del nom de la regió del Caixmir, com suggereix la historiadora cultural Petra Foede.

## Referències

* ↑ Betty Bossi Verlag: Riz Casimir: Seit 65 Jahren ein Hit. bettybossi.ch (abgerufen am 20. Januar 2020).
* 1 2 Roger Sidler: Riz Casimir – Niedergang eines Nationalgerichts. tagesanzeiger.ch (abgerufen am 20. Januar 2020).
* ↑ Die Entstehungsgeschichte des Riz Casimirs. Ortsgeschichtliche Sammlung Seebach (abgerufen am 22. September 2022).
# Edifici al carrer Major, 15 (Montoliu de Lleida)

L'Edifici al carrer Major, 15 és una obra de Montoliu de Lleida (Segrià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un immoble cantoner que dona al carrer Major i al carrer Nou. Consta de planta baixa i dos pisos. La coberta és de teula àrab a doble vessant amb carener paral·lel a la façana. S'accedeix a la casa per un portal amb una gran llinda i carreus als brancals. Al primer pis hi ha un balcó amb barana de ferro i dues finestres a cada costat. Al darrer pis hi ha dues finestres petites. Pel que fa, a la façana del carrer Nou trobem una petita finestra a la planta baixa, un balcó al primer pis, de les mateixes característiques que l'altre, i una finestra al segon pis. El parament de pedra està a la vista i destaca l'aresta de la cantonada feta de carreus ben tallats.
# Jesús Moncusí i Vallverdú

Jesús Moncusí i Vallverdú (La Riba, Alt Camp 1947 - Terrassa, 14 de febrer de 1996) va ser un perruquer i estilista català. Des de mitjans dels anys seixanta treballava com a perruquer i a començaments dels anys 1970 va participar en els certàmens organitzats per Henry-Colomer, una coneguda empresa de cosmètica. Entre 1983 i 1986 va formar part del grup de teatre Gall Groc de Sitges, convertida posteriorment en La Cubana. Aleshores va conèixer Victoria Abril quan feia de model a la revista barcelonina Vanguardia Mujer, qui li va proposar establir-se a Madrid (1987). Allí Pedro Almodóvar li va proposar participar en Mujeres al borde de un ataque de nervios, amb la que fou nominat al Goya al millor maquillatge i perruqueria.
Després fou perruquer d'actors com Pastora Vega, Marisa Paredes, Verónica Forqué, Antonio Banderas, Àlex Casanovas, Miguel Bosé i Paco Rabal, i treballà per directors com Pedro Almodóvar, Vicente Aranda, Jaime Chávarri o Agustín Díaz Yanes. Fou nominat novament al Goya al millor maquillatge i perruqueria el 1989 per Las cosas del querer i El mar y el tiempo, el 1990 per ¡Átame!, el 1991 per Tacones lejanos, el 1993 per Kika i el 1995 per Nadie hablará de nosotras cuando hayamos muerto. Va morir el 14 de febrer de 1996 a causa d'una greu malaltia.

## Filmografia (com a estilista)

* Barrios altos (1986)
* El juego más divertido (1987)
* Mujeres al borde de un ataque de nervios (1988)
* El mar y el tiempo (1988)
* Las cosas del querer (1989)
* Amantes (1991)
* Tacones lejanos (1991)
* El amante bilingüe (1993)
* Kika(1993)
* Gazon maudit (1995)
* Nadie hablará de nosotras cuando hayamos muerto (1995)
* Libertarias (1995)
* Un asunto privado (1996)

## Referències

* ↑ Jesús Moncusí, el perruquer de La Riba que va pentinar grans actors del cinema Arxivat 2019-08-19 a Wayback Machine., tarragonadigital.com
* ↑ Jesús Moncusí, un perruquer ribetà en el cinema
* ↑ Jesús Moncusí a IMDB
# Otto Rehhagel

Otto Rehhagel (Essen, 9 d'agost de 1938), és un exfutbolista i entrenador de futbol alemany. Juntament amb Helmut Schön, Ottmar Hitzfeld, Udo Lattek i Hennes Weisweiler, és un dels més exitosos entrenadors alemanys de la història. És especialment conegut per la seva etapa (2001-2010) com a entrenador de la selecció de Grècia, equip amb què va conquerir l'Eurocopa 2004 contra tot pronòstic. Aquesta sorprenent victòria li va valer el sobrenom de Rei Otto (en grec: βασιλιάς Όθων).
A Alemanya és conegut com a: Kind der Bundesliga (el nen de la Bundesliga), perquè a la Bundesliga, ostenta molts rècords, com el de major quantitat de victòries (387), major quantitat d'empats (205), major quantitat de derrotes (228), i els seus equips són els que han marcat més gols (1.473) i també els que més n'han rebuts (1.142).

## Carrera com a jugador

Otto Rehhagel va jugar a l'equip local Rot-Weiss Essen (1960–63), i després de l'inici de la Bundesliga amb el Hertha Berlin (1963–65), i fins al 1972 amb el Kaiserslautern. Com a jugador, era conegut com un implacable defensa, i disputà 201 partits a la Bundesliga.

## Carrera com a entrenador

De 2001 a juliol de 2010 va dirigir la selecció de Grècia, amb la qual va aconseguir l'èxit més gran de la seva història, en guanyar l'Eurocopa 2004 contra Portugal per 0-1. El 2009 va assolir de classificar-la pel Mundial 2010.

## Referències

* ↑ Otto Rehhagel abandona el banquillo de Grecia (castellà)
Otto Rehhagel amb la selecció grega- Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Grècia – Eurocopa 2004
1 Nikopolidis •
2 Sitaridis •
3 Venetidis •
4 Dabizas •
5 Del·las •
6 Bassinàs •
7 Zagorakis •
8 Iannakópulos •
9 Kharisteas •
10 Tsiartas •
11 Nikolaidis •
12 Khalkiàs •
13 Katergiannakis •
14 Fissas •
15 Vrizas •
16 Kafés •
17 Georgiadis •
18 Gumas •
19 Kapsís •
20 Karangunis •
21 Katsuranis •
22 Papadópulos •
23 Lakis •
Entrenador: Rehhagel
Selecció de futbol de Grècia – Eurocopa 2008
1 Nikopolidis •
2 Sitaridis •
3 Patsatzoglu •
4 Spirópulos •
5 Del·las •
6 Bassinàs •
7 Samaràs •
8 Iannakópulos •
9 Kharisteas •
10 Karangunis •
11 Vyntra •
12 Khalkiàs •
13 Tzorvas •
14 Salpinguidis •
15 Torosidis •
16 Kirgiakos •
17 Guekas •
18 Gumas •
19 Antzas •
20 Amanatidis •
21 Katsuranis •
22 Tziolis •
23 Limberópulos •
Entrenador: Rehhagel
Selecció de futbol de Grècia – Copa del Món de futbol 2010
1 Khalkiàs •
2 Sitaridis •
3 Patsatzoglu •
4 Spirópulos •
5 Moras •
6 Tziolis •
7 Samaràs •
8 Papadopoulos •
9 Kharisteas •
10 Karangunis •
11 Vyntra •
12 Tzorvas •
13 Sifakis •
14 Salpinguidis •
15 Torosidis •
16 Kirgiakos •
17 Guekas •
18 Ninis •
19 Papastathópulos •
20 Kapetanos •
21 Katsuranis •
22 Malezas •
23 Prittas •
Entrenador: Rehhagel :
# Atonia uterina

L'atonia uterina és el fracàs de l'úter a contraure's adequadament després del part. La contracció dels músculs uterins durant el treball comprimeix els vasos sanguinis i alenteix el flux de la sang, cosa que ajuda a prevenir l'hemorràgia i facilita la coagulació. Per tant, la manca de contracció muscular uterina pot provocar una hemorràgia aguda, ja que la vasculatura no està prou comprimida. L'atonia uterina és la causa més freqüent d'hemorràgia postpart, que és una causa d'emergència i potencial de mortalitat. A tot el món, l'hemorràgia postpart és una de les 5 principals causes de mort materna. El reconeixement dels signes d'alerta de l'atonia uterina en el context d'un sagnat extens després del part hauria d'iniciar intervencions destinades a recuperar la contracció uterina estable.

## Referències

* ↑ «Uterine Atony». StatPearls. StatPearls Publishing, 2020. PMID: 29630290 [Consulta: 19 octubre 2020]. Text was copied from this source, which is available under a Creative Commons Attribution 4.0 International License.
* ↑ «Treatment for primary postpartum haemorrhage». The Cochrane Database of Systematic Reviews, 2, 2-2014, pàg. CD003249. DOI: 10.1002/14651858.CD003249.pub3. PMC: 6483801. PMID: 24523225.