OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tuba City

Tuba City (navaho Tó Naneesdizí) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 8.225 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tuba City tenia 8.225 habitants, 2.036 habitatges, i 1.675 famílies La densitat de població era de 356 habitants/km².
Dels 2.036 habitatges en un 52,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49% hi vivien parelles casades, en un 26% dones solteres, i en un 17,7% no eren unitats familiars. En el 15,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,49.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 42,8% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 15,7% de 45 a 60 i un 4,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 23 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.556 $ i la renda mediana per família de 37.813 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.280 $ mentre que les dones 26.855 $. La renda per capita de la població era de 10.479 $. Aproximadament el 23,1% de les famílies i el 28,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.
El segons el cens dels Estats Units de 2010 el 92,01% dels habitants són nadius americans, el 5,47% blancs, el 0,16% afroamericans, el 0,22% asiàtics, el 0,04% illencs del Pacífic, el 0,63% d'altres races, i 1,47% de dues races o més. El 2,36% de la població són hispànics.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Història

El nom prové de Tuuvi o Tuba, un cap tribal d'ètnia hopi d'Oraibi que es va convertir al mormonisme. La ciutat fou fundada pels mormons en 1872. Des del 1956 s'hi explota urani als seus voltants.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tuba City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tuba City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Altereuropeisme

L'altereuropeisme és un corrent polític, normalment enarborat per grups populistes, que cerca la cooperació i un cert grau d'unió entre els països europeus però que rebutja la definició d'europeisme que defensa actualment la Unió Europea.
La majoria d'aquests grups rebutgen la integració total dels estats membres de la Unió Europea en uns Estats Units d'Europa.
Els grups populistes de dretes defensen una reforma que assoleixi una Europa d'estats sobirans. D'altra banda, els grups populistes d'esquerres reclamen una reforma cap a una Europa més centrada en els drets socials dels seus ciutadans i menys centrada en una integració de caràcter econòmic.

## Referències

* ↑ Europe's Next Move, The Guardian, 02-02-2007 (en anglès).
* ↑ Populism: The Rise of This Political Trend in Europe, Time Magazine (en anglès).
* ↑ Italy Building Anti-EU Axis, Sovereign Nations, 15-01-2019 (en anglès).
* ↑ Meet Europe’s Left Nationalists Arxivat 2019-01-10 a Wayback Machine., The Nation, 10-01-2019 (en anglès).
# Malh deth Gat

El Malh deth Gat (‘penya del gat’) és una serra situada al municipi de Vielha e Mijaran a la comarca de la Vall d'Aran, amb una elevació màxima de 1.525 metres.
# Autoconeixement

L'autoconeixement és un concepte psicològic que implica introspecció, definir la pròpia visió d'un mateix i determinar les característiques de la personalitat. Sovint adquireix connotacions espirituals, com en la meditació o els ensenyaments filosòfics inspirats per Sòcrates.
William James va afirmar que tota persona té un sentiment d'autopercepció (s'adona que existeix d'una determinada manera) que influeix en l'autoconcepte (la visió que es té d'un mateix). Aquest autoconcepte és un dels components de l'autoestima. L'autopercepció és un dels elements fonamentals de l'autoconeixement. L'autoconeixement implica definir-se en funció d'uns valors, uns gustos, unes virtuts i uns defectes i l'experiència prèvia. S'assoleix pensant en la pròpia vida. Ocupa un paper creixent en l'educació, ja que és una base per a altres aprenentatges. Alguns defensen que la droga pot ser un camí d'autoconeixement en alliberar l'inconscient. La psicoanàlisi es basa en gran part a aconseguir l'autoconeixement del pacient, que verbalitza com és i què li passa com a primer pas per a guarir-se de la seva malaltia.

## Referències

* ↑ Rosenburg, M. (1979). Conceiving the self. New York: Basic Books
# Josuè Sallent Ribes

Josuè Sallent Ribes és un físic i polític català. Ha estat director de la Fundació TIC Salut Social (2018-2021). Anteriorment, va ser director d'estratègia i innovació del Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació (CTTI) i membre d'Esquerra Republicana de Catalunya. Abans del CTTI, càrrec que va ocupar el 2016, també va ser director de la Fundació Observatori per a la Societat de la Informació de Catalunya (FOBSIC, 2009-2011), director general de la Societat de la Informació de la Generalitat de Catalunya (2006-2010), i professor de la Universitat Pompeu Fabra (2004-2011). Actualment, és el director del grau en Ciberseguretat de l'Escola de Noves Tecnologies (ENTI), centre adscrit a la Universitat de Barcelona, i de l'European University Gasteiz, universitat privada del País Basc.
El 20 de setembre de 2017 Sallent va ser una de les 14 persones detingudes per la Guàrdia Civil en el marc de l'Operació Anubis per combatre el referèndum convocat per l'1 d'octubre a Catalunya. Va ser posat en llibertat amb càrrecs el dia 22 a la Ciutat de la Justícia, després de comparèixer davant el jutge instructor (Juan Antonio Ramírez Sunyer), on es va acollir al dret a no declarar, com els altres detinguts. Els delictes que el jutge instructor li va imputar eren els de desobediència al Tribunal Constitucional per no aturar el referèndum, prevaricació, sedició i malversació de fons públics.

## Referències

* ↑ efe «Así son los responsables de la Consejería de Economía catalana, claves en los preparativos del 1-O». ABC, 21-09-2017.
* ↑ A. Fernández «Josué Sallent, el hombre de Junqueras para crear las estructuras de Estado catalanas. Noticias de Cataluña». El Confidencial, 28-07-2017.
* ↑ «La UB i l’ENTI presenten el primer grau en Ciberseguretat de Catalunya». Universitat de Barcelona, 07-03-2024.
* ↑ Aleix Moldes i Núria Martínez «Qui són els 14 detinguts?». Ara.cat, 21-09-2017.
* ↑ M. Piulachs i V. Pérez «Tots els detinguts, lliures». El Punt Avui, 23-09-2017.
# Edifici Telefònica (Vic)

L'Edifici Telefònica és una obra de Vic (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Casa entre mitgeres que consta de planta baixa, dos pisos i golfes. A la planta baixa presenta un portal d'arc de mig punt amb una cartel·la al centre. També s'hi obren tres finestres amb reixa i ampit. Al primer pis hi ha un balconet amb llinda decorada, barana de ferro i tres finestretes rectangulars amb relleus al damunt formant margarides. Al segon pis s'hi obren quatre finestres més.
A la part superior s'hi obre un òcul, del que surt un ferro per a la corriola i una balustrada de pedra. L'edifici no guarda cap simetria a la façana i s'observa una càrrega d'elements a la part esquerre de l'edifici. L'estat de conservació és força bo.

## Història

Edifici del qual no hem sabut trobar cap dada bibliogràfica que ens permeti datar-ne la seva construcció; malgrat tot podem constatar que es troba dins els paràmetres de l'eixample Morató del segle xviii com els carrers limítrofs de Sant Antoni, Fusina, Passeig, etc. i d'altra banda es té notícia que l'any 1891 s'inaugura la línia de telèfons a Vic i l'edifici està destinat a aquest servei.

## Referències

* 1 2 3 4
# Arsenowagnerita

L'arsenowagnerita és un mineral de la classe dels arsenats, que pertany al grup de la wagnerita. Rep el seu nom en tractar-se de l'anàleg amb arsènic de la wagnerita, una altra espècie mineral.

## Característiques

L'arsenowagnerita és un arsenat de fluor i magnesi, amb fórmula química Mg₂(AsO₄)F. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs encara no ha pogut ser determinada. Es tracta d'un mineral aprovat per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'arsenowagnerita pertany a «08.BA: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ sobre 1:1» juntament amb els següents minerals: ambligonita, montebrasita, tavorita, triplita, zwieselita, sarkinita, triploidita, wagnerita, wolfeïta, stanĕkita, joosteïta, hidroxilwagnerita, holtedahlita, satterlyita, althausita, adamita, eveïta, libethenita, olivenita, zincolibethenita, zincolivenita, auriacusita, paradamita, tarbuttita, barbosalita, hentschelita, latzulita, scorzalita, wilhelmkleinita, trol·leïta, namibita, fosfoel·lenbergerita, urusovita, theoparacelsita, turanita, stoiberita, fingerita, averievita, lipscombita, richel·lita i zinclipscombita.
Ha sigut trobada únicament a la fumarola Arsenàtnaia del volcà Tolbàtxik, al krai de Kamtxatka (Districte Federal de l'Extrem Orient, Rússia).

## Referències

* ↑ «Arsenowagnerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 octubre 2015].
* ↑ «Arsenowagnerite» (en anglès). Mineralienatlas. [Consulta: 16 octubre 2015].
* ↑ «Wagnerite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 octubre 2015].
# Marjan Kalhor

Marjan Kalhor (Teheran, 21 de juliol de 1988) és una esquiadora alpina que es va convertir en la primera dona iraniana a participar en uns Jocs Olímpics d'Hivern, als Jocs Olímpics de Vancouver de 2010. Kalhor va participar en les competicions d'eslàlom i d'eslàlom gegant. Va ser l'abanderada de l'Iran a la cerimònia d'obertura i va acabar 60a entre 86 competidores a l'eslàlom gegant i 55a entre les 87 participants a l'eslàlom.
Kalhor va començar a esquiar als quatre anys, a l'estació de Dizin, al nord de Teheran, a la serralada d'Alborz. A l'edat d'onze anys va guanyar una competició nacional, als 16 anys es va emportar el bronze en una competició a Turquia, i dos anys més tard va guanyar l'or en eslàlom i la plata en el gegant d'una prova al Líban.

## Referències

* 1 2 «The other Iran».
* ↑ «Olympic dream a reality for Iran's female skier - CNN.com» (en anglès). [Consulta: 11 març 2024].
* ↑ Women's slalom official results. Accessed February 27, 2010.
* ↑ «nevasport.».
* ↑ ; Azadeh Ansari «Olympic dream a reality for Iran's female skier». , 10-02-2010.
# Antiga Casa de la Cartoixa

L'Antiga Casa de la Cartoixa és una obra barroca de Gratallops (Priorat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta baixa i dos pisos, l'interés del qual es troba en la porta d'entrada. Sobre un sistema de dovelles hi ha, esculpides diferents formes decoratives. Sobre l'arc de mig punt hi ha un fris amb una decoració de tríglifs i mètopes intercalades amb rostres i rosetons. L'arc arrenca sobre unes impostes que descansen sobre el marc de la porta. És l'única construcció decorada de la població pel que fa a les portalades. Sobre la porta, el pany representa l'escut de Scala Dei.

## Història

La casa constituïa la residencia dels monjos de Scala Dei a Gratallops. A la desamortització fou venuda a un particular. Avui és un habitatge particular que, amb un evident mal gust, i amb l'aquiescència de l'ajuntament, ha emblanquinat la portalada i els relleus.

## Referències

* 1 2 «Antiga Casa de la Cartoixa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Antiga Casa de la Cartoixa». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Pepa Pedroche

Pepa Pedroche (Madrid, 18 d'agost de 1967) és una actriu espanyola.

## Biografia

Ha treballant per al teatre, el cinema i la televisió en pel·lícules com Castillos de cartón, El laberinto del fauno, La mujer más fea del mundo o El otro barrio. A televisió, destaca el seu paper a Amar en tiempos revueltos pel que va guanyar un premi de la Unión de Actores a la millor actriu de repartiment de televisió el 2009. Quant al teatre, va ser nominada als premis Max el 2002 per Don Juan o el festín de piedra.

## Referències

* ↑ CINeol.net. «Pepa Pedroche - Biografía, filmografía y fotos :: CINeol». [Consulta: 31 març 2016].
* ↑ Internet, Unidad Editorial. «La Unión de Actores premia a los intérpretes de 'Gordos', Celda 211' y 'La Señora' | Cultura | elmundo.es». [Consulta: 31 març 2016].
* ↑ www.introarte.net, Introarte S.L. -. «Introarte - introarte.net». Arxivat de l'original el 2016-04-13. [Consulta: 31 març 2016].
# Edifici a la rambla Àngel Guimerà, 30, Xarel·lo

L'edifici a la rambla Àngel Guimerà, 30 o Xarel·lo és una obra d'Alella (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de cos de 6,5 m de crugia i planta baixa i dos pisos. Aquest àmbit és interessant com a tipologia de façana i té les característiques següents: façana plana, dos eixos verticals de composició, obertures petites de proporció vertical, balcons de ferro i acabat pintat sobre arrebossat.
# Alterum Rotense

L'Alterum Rotense o Cronicó Rotense II és un cronicó de la sèrie de Cronicons Rivipullensis redactats en llatí i que tingueren origen en el Monestir de Ripoll. Aquest, tot i ser iniciat al Monestir de Ripoll, fou traslladat al Monestir de Roda d'Isàvena a finals del segle xi i continuat allí fins al 1205.

## Bibliografia

«Alterum Rotense». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Cronicons Rivipullensis
# Edifici al carrer Gran, 9

L'Edifici al carrer Gran, 9 és una obra de Calldetenes (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici cantoner, de planta quadrangular, de planta baixa i dos pisos superiors i coberta a dos vessants. Conserva a la façana principal les obertures de llinda plana amb brancals de carreus de pedra. Destaquen dues llindes on hi ha inscrites a les llindes els anys 1666 i 1769.
# Art ambiental

L'art ambiental és un art desenvolupat als anys 60 del segle xx i consistent a la creació d'ambients perquè el visitant hi visqui una experiència integrat en ell. L'espai on es fa pot ser interior, una sala, o exterior. L'anomenat slow art segueix els mateixos principis ecologistes.
Enfront de la civilització tecnocràtica, l'art ambiental i el happening plantegen una valoració del ritual i de la màgia, trenquen amb les limitacions dels gèneres artístics establerts i proposen una relació directa amb el públic, un art d'idees i d'acció, en lloc de la producció d'objectes. Això suposa, així mateix, un rebuig de la comercialització, de la propietat privada, del valor comercial de l'objecte artístic. Es tracta de creacions efímeres de les que es fa difícil seguir la història perquè només en queden textos, descripcions o alguna imatge.
El desenvolupament posterior de l'acció artística, l'art corporal i algunes manifestacions de l'art conceptual deriven de la línia en què se situava l'art ambiental i els happenings. Del cercle de John Cage van sorgir també els pintors Robert Rauschenberg i Jasper Johns, que van ser un avenç del pop art.

## Història

L'art ambiental sorgeix als Estats Units, a començament dels anys 1950 i al voltant del compositor John Cage i la tradició dadaista, sense oblidar el paper de Duchamp a Nova York. Es comença a fer visible unes orientacions que desembocaran en una nova forma de pràctica artística: l'environment i el happening. A les definicions de Allan Kaprow: L'art ambiental es refereix a una forma d'art que omple una estança, o un espai exterior, envoltant el visitant i incorporant tota classe de materials, incloent llums, sons i color.
Les primeres obres d'art ambiental habitualment bombardejaven als espectadors amb llums, sons, olors i sensacions perquè reaccionessin. Ha acabat passant de moda o difuminant-se en altres formes d'art, com l'acció artística, l'art natura i el teatre dels sentits. Actualment la forma artística oficial més comú als museus, segurament incloent motius administratius i econòmics a més dels artístics, és la instal·lació.

## Referències

* 1 2 Robert Cumming, Arte, editorial Espasa, 2006. ISBN 8467020970 (castellà)
* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.199. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].

## Bibliografia

* Milicua, José; Suárez, Alicia; Vidal, Mercé. «El Arte como escenario del arte». A: Historia Universal del Arte. Volum IX (en castellà). Madrid: Planeta, S. A, 1994. ISBN 84-320-6689-3.
# Elias Mendes Trindade

Elias Mendes Trindade (nascut el 16 de maig de 1985), conegut simplement com a Elias, és un futbolista brasiler que juga com a migcampista a l'Sport Club Corinthians Paulista.

## Carrera de club

El 8 de maig de 2008, Elias va signar un contracte amb el club de la segona divisió Corinthians fins al desembre de 2011.
El 5 de desembre de 2010, Elias va confirmar que deixaria el Corinthians i s'uniria a l'equip espanyol Atlético Madrid al gener de 2011, per una xifra rumorejada de €7 milions.
El 29 d'agost de 2011, Elias es va traslladar al Sporting CP amb un contracte de cinc anys. El club va pagar una quantitat de 8,85 milions d'euros, convertint-se en la transferència més cara de la història de SCP en aquell moment. El 15 de setembre, el Sporting va vendre el 50% dels drets econòmics d'Elias per 3,85 milions d'euros a Quality Sports Investments.
El 10 de gener de 2013, Elias es va unir al club brasiler Flamengo en qualitat de cedit per la temporada. El 7 d'abril de 2014, Elias va tornar al Corinthians. El 31 d'agost de 2016, Elias va tornar a Portugal i al Sporting, signant un contracte de dos anys, amb una clàusula de rescissió de 60 milions d'euros.
El 27 de gener de 2017, Atlético Mineiro va anunciar la contractació d'Elias.

## Referències

* ↑ «El Atlético cierra el fichaje del brasileño Elías». [Consulta: 18 gener 2025].
* ↑ «El Atlético se las arregla sin el Kun». [Consulta: 18 gener 2025].
* ↑ «Elías: traspassat al Sporting de Portugal per 8,85 milions» (en castellà). Diario AS, 31-08-2011. [Consulta: 1r setembre 2020].
* ↑ Janeiro, Por Janir Júnior e Richard Souza Rio de. «Flamengo confirma nesta quinta as contratações de Elias e Gabriel», 10-01-2013. [Consulta: 18 gener 2025].
* ↑ «Elias faz boa exibição na estreia pelo Flamengo» (en portuguès de Portugal). [Consulta: 18 gener 2025].
* ↑ Janeiro, Por Cahê MotaRio de. «Sonho renovado: Fla prepara terceira proposta para manter Elias» (en portuguès brasiler), 18-01-2014. [Consulta: 18 gener 2025].
* ↑ «Comunicados | Sporting Clube de Portugal» (en portuguès). [Consulta: 18 gener 2025].
* ↑ wpengine. «Elias é do Galo» (en portuguès brasiler), 27-01-2017. [Consulta: 18 gener 2025].
* ↑ «Fora dos planos do Atlético-MG, volante Elias é liberado de reapresentação na Cidade do Galo» (en portuguès brasiler), 07-01-2020. [Consulta: 18 gener 2025].
# Autoritat Coppé

L'Autoritat Coppé fou la sisena i última Alta Autoritat de la Comunitat Europea del Carbó i de l'Acer (CECA), si bé aquesta Autoritat presidida pel belga Albert Coppé funcionà de forma interina entre març i juliol de 1967.

## Nomenament

Aquesta Autoritat interina fou nomenada el 8 de març del 1967, i finalitzà la seva actuació 6 de juliol de 1967. La seva raó de ser fou aconseguir la correcta integració de l'Alta Autoritat de la CECA amb la Comissió Chatenet, responsable del control de la Comunitat Europea de l'Energia Atòmica (Euratom), i amb la Comissió Hallstein, responsable del control de la Comunitat Econòmica Europea (CEE). Així doncs, en virtut del Tractat de fusió de les Comunitats Europees signat l'any 1965, que entrà en vigor el juliol de 1967, l'òrgan resultant d'aquesta fusió fou la Comissió Rey, la primera Comissió conjunta de les Comunitats Europees.

## Enllaços externs

* The papers of Albert Coppé can now be consulted online. European University Institute
# Antiga Escola Nacional de l'Arboç

L'Antiga Escola Nacional de l'Arboç és una obra de l'Arboç (Baix Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat enfront del Carrer dels Missers. Té tres plantes. Els baixos consten d'una gran portalada d'arc rebaixat i d'una finestra amb reixa. El pis noble té una gran balconada, amb base de pedra amb els angles arrodonits i amb tres portes balconeres. El segon pis presenta tres finestres quadrangulars i hi ha una cornisa com a remat. Està abandonat i en molt mal estat.

## Història

Aquest edifici fou utilitzat com a escola pública cap als anys 1930. era un edifici llogat per l'ajuntament de la vila. Fou utilitzat com a escola fis passats els anys seixanta. Les noves escoles s'edificaren una mica més enllà dins el mateix carrer Jussà (1885-1982). Malgrat això, en l'actualitat s'ha construït al carrer del Priorat un nou grup escolar, enderrocant l'anterior.

## Referències

* 1 2 «Antiga Escola Nacional de l'Arboç». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 gener 2019].
# Edifici al carrer Pere Puig, 5 (Martorell)

L'Edifici al carrer Pere Puig, 5 és una obra del municipi de Martorell (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres de planta baixa, pis i golfes amb galeria a la façana. Composició ornamental de gust ferm i senyorial: simulació de carreus, balustrada ornamental ceràmiques, carteles intercalades per ceràmica de bon disseny, bigues quadrades de fusta (les originals de la construcció) i restes d'algun cassetó sota la coberta de l'edifici. Porta d'accés en quarterons i tarja amb treball de forja.

## Història

L'Ajuntament disposa (en el Museu Municipal) de documentació relacionada amb la construcció d'un bon nombre d'edificis de Martorell, des de ja fa més de dues centúries.

## Referències

* 1 2