OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anfós blanc

L'anfós blanc (Epinephelus aeneus) és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir els 120 cm de longitud total, tot i que la longitud estàndard és, habitualment, al voltant dels 50 cm.
* La forma del cos, allargat i moderadament comprimit, és més semblant a la de l'anfós llis que a la de l'anfós ver, però té la mandíbula molt menys prominent que la d'aquell primer.
* Tot el cos, i també el cap, està cobert de petites escates ovoidals embotides dins la pell.
* El preopercle té el marge posterior denticulat i l'inferior llis.
* L'aleta dorsal té 11 radis espinosos i 15-16 radis tous.
* L'aleta anal té 3 espines i 8-9 radis tous.
* Color general gris verdós.
* Sobre el cos hi ha algunes bandes dobles obliqües, més o menys marcades, i sobre el cap unes tres bandes obliqües de color blanc blavós.

## Hàbitat

Viu sobre fons fangosos i sorrencs.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic des de Portugal fins al sud d'Angola i entra al Mediterrani meridional amb el corrent d'aigua atlàntica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Duran, Miquel: Noms i descripcions dels peixos de la Mar Catalana. Tom I, Àgnats, Condrictis, Osteïctis (1a. part). Editorial Moll, Palma (Mallorca), 2007. ISBN 978-84-273-6508-7. Pàg. 402
* ↑ Duran, Miquel: Noms i descripcions dels peixos de la Mar Catalana. pàg. 402

## Bibliografia

* Geoffroy Saint-Hilaire, E. 1817. Poissons du Nil, de la mer Rouge et de la Méditerranée. In: Description de l'Egypte, ... Histoire Naturelle. Poissons du Nil, de la mer Rouge et de la Méditerranée. v. 1. Pls. 18-27.
* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* Aquatab.net
# Elasmosaure

L'elasmosaure (Elasmosaurus) és un gènere de plesiosaure amb un coll extremadament llarg que va viure al Cretaci superior.

## Anatomia

Un elasmosaure adult podia arribar a fer uns 14 metres de longitud i pesar més de 2 tones, cosa que en feia el segon plesiosaure més llarg. Tenia un cos llarg amb quatre aletes com a extremitats. El coll, que contenia més de 70 vèrtebres (més que qualsevol altre animal), mesurava més de la meitat de la seva longitud total. Tenia un cap relativament petit amb unes dents afilades.

## Enllaços externs

* Elasmosaurus platyurus als oceans de Kansas (anglès)
* Elasmosaurus Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. "The Plesiosaur Directory" - Elasmosaurus (anglès)
# Aratinga de Wagler

L'aratinga de Wagler (Aratinga wagleri) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita la selva humida i conreus de les muntanyes de Colòmbia, nord de Veneçuela, oest de l'Equador i el Perú.
# Associació d'Amics i Víctimes del Còmic

L'Associació d'Amics i Víctimes del Còmic (AAVC) és una entitat que promou tot tipus d'activitats culturals relacionades amb el món del còmic a les Illes Balears. Va ser impulsada per un grup d'amics el mes de desembre de l'any 1996. L'acte de presentació oficial va ser una exposició de joves dibuixants de còmic (Pau, Tomeu Morey, Guillem March, entre d'altres...) i un cicle de xerrades sobre il·lustració (amb la participació de Rafel Vaquer i Florentino Flórez entre altres) al Centre Cultural de s'Escorxador. L'any 2008, l'Institut d'Estudis Baleàrics va concedir el Premi a la millor producció cultural Illa de Mallorca a l'AAVC.

## Projectes

D'ençà de la seva creació ha treballat conjuntament amb la llibreria Norma Còmics per a dur a terme gran nombre de projectes, dels que en destaquen:
* Exposicions: Còmic, 3 mirades (Miguelanxo Prado, F. Ibáñez i Paco Díaz), Mondo Lirondo, Còmic en Portada, Còmic, 3 mirades (Bartomeu Seguí, Víctor Mora i Das Pastoras), Dave McKean, Còmic, nous camins (Federico del Barrio + Gabi Beltrán), El Còmic a les Illes, T'Esquitxarem!, Territori Vaquer,...
* Presentacions: Prolongado sueño del sr. T, Escápula greatest hits, El sueño de México, Creativa, Sofía, Ana y Victoria, Lara Jones, Como un amoto, El joven Lovecraft, Angelitos negros, La juventud del Capitán Trueno, Prólogo d'una historia, 3 viajes, La hermandad, La Historieta y su uso, Dibujo y pinto mangas y superhéroes, ...
* Publicacions: Còmic Clips vol.1 i 2, el tebeo de Còmic Nostrum 2000, Creativa, ...
* Jornades de còmic: Còmic Nostrum 1999 - 2003, pitiuses.comIC, Llucmacòmic, fireta de llibres i tebeos vells, fira Còmic Nostrum (2008),...
* Tallers: des de 1996 a 2002 tallers de 3 mesos, aula.manga/còmic 2006-8 (per a instituts),...
* Promoció d'autors de les Illes Balears: stand promocional al Saló Internacional del Còmic de Barcelona (2007), creació de la web iebalearics.org/comic, stand promocional en el Festival del Còmic d'Angulema (2008),...
* Promoció de la creació del Premio Nacional de Cómic (Ministeri de Cultura d'Espanya).

## Referències

* 1 2 3 «Qui és Norma Còmics Mallorca?». Norma Còmics Mallorca, 08-03-2008. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 2 agost 2011].
* ↑ Lara, Publicat per Jaume Salvà i. «L'Associació d'Amics i Víctimes del Còmic (AAVC) guanya el Premi a la Producció Cultural, Illa de Mallorca 2008». [Consulta: 22 abril 2024].
# Anfós de taques grogues

L'anfós de taques grogues (Epinephelus timorensis) és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.
Els mascles poden assolir els 26,5 cm de longitud total.
Es troba a l'est de l'Índic (Austràlia Occidental) i al Pacífic oriental central (Samoa Nord-americana i les Illes Fènix).

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Dilació

En matemàtiques, una dilació és una funció d'un espai mètric en si mateix que satisfà la identitat
    $d(f(x),f(y))=rd(x,y)$
per a tots els punts $(x,y)$, on $d(x,y)$ és la distància de $x$ a $y$ i $r$ és algun nombre real positiu. En espai euclidià, una dilatació d'aquest tipus és una semblança de l'espai. Les dilacions canvien la mida però no la forma d'un objecte o figura. Cada dilació d'un espai euclidià que no és una congruència té un punt fix únic que és anomenat el centre de la dilatació. Algunes congruències s'han fixat punts i altres no.

## Referències

* ↑ Montgomery, Richard. A tour of subriemannian geometries, their geodesics and applications. 91. American Mathematical Society, Providence, RI, 2002, p. 122. ISBN 0-8218-1391-9.
* ↑ King, James R. Geometry Turned On: Dynamic Software in Learning, Teaching, and Research. 41. Cambridge University Press, 1997, p. 109–120. ISBN 9780883850992. «An eye for similarity transformations» . Vegeu especialment la p. 110.
* ↑ Audin, Michele. Geometry. Springer, 2003. ISBN 9783540434986.
* ↑ Gorini, Catherine A. The Facts on File Geometry Handbook. Infobase Publishing, 2009, p. 49. ISBN 9781438109572.
* ↑ Carstensen, Celine; Fine, Benjamin; Rosenberger, Gerhard. Abstract Algebra: Applications to Galois Theory, Algebraic Geometry and Cryptography. Walter de Gruyter, 2011, p. 140. ISBN 9783110250091.

## Vegeu també

* Homotècia
# Drăgășani

Drăgăşani és una municipalitat situada a la Província de Vâlcea, al sud-est de Romania, amb una població de 22.499 habitants i una superfície de 44,57 km².

## Història

El 19 de juny de 1821, durant la Guerra d'independència de Grècia, els otomans van derrotar els soldats d'Aléxandros Ypsilantis prop de la ciutat a la batalla de Drăgăşani.

## Economia

Drăgăşani viu principalment en la viticultura, la producció de sabates de lona, peces per a automòbils i comerços de la carretera. Aquesta municipalitat va ser anomenada pels mitjans de comunicació com la "capital mundial de la pirateria informàtica" el 2005.

## Ciutadans il·lustres

* Radu Vasile: Primer ministre de Romania (1998-1999)
* Mugur Isărescu: Primer ministre de Romania (1999-2000), actual Governador del Banc Nacional de Romania.
* Gib Mihăescu: Novel·lista romanès (1894-1935)
* Adela Popescu: cantant de pop i actriu romanesa.

## Enllaços externs

* Mapa de Drăgăşani Arxivat 2009-03-30 a Wayback Machine. (romanès)
* Guia turística Arxivat 2010-08-15 a Wayback Machine. (romanès)
# Associació d'Artistes Actuals

L'Associació d'Artistes Actuals (20 de març de 1956-1965), coneguda també en castellà com la Asociación de Artistas Actuales fou una associació creada per un grup d'artistes i crítics barcelonins amb la voluntat de trencar amb la situació de marginalitat que patien les tendències post-impressionistes a Barcelona i Catalunya en la dècada dels 1950 i 1960. Complementàriament, fou creada per trobar en el sector privat el suport econòmic a les seves activitats professionals, atesa les poques facilitats que rebien de les institucions oficials.
A partir de diversos antecedents que s'inicien el juliol de 1953, l'associació es va reunir formalment i va nomenar la seva junta directiva el 16 de març de 1956, formada per Alexandre Cirici (president), Cesáreo Rodríguez-Aguilera (vicepresident), Joan Fluvià Mas (secretari), Carles Planell Viñals (vicesecretari), Santiago Surós Forn (tresorer), Jordi Mercadé Farrés (vicetresorer), Enric Planasdurà (conservador), i Joan Teixidor i Comes i Joan-Josep Tharrats (vocals).
Entre els objectius de l'entitat, la creació d'un museu d'art contemporani per a Catalunya, antecedent del que esdevindria el Museu d'Art Contemporani de Barcelona, a partir d'un projecte d'Alexandre Cirici basat en el Museu d'Art Modern de Nova York; la creació de premis artístics com el Premi Goncourt francès; i l'impuls genèric a activitats i projectes destinats a promocionar el coneixement i la difusió dels artistes catalans contemporanis, com les tretze edicions del cèlebre Saló de maig (1956-1969), que aplegaren al llarg de les seves edicions obres de més de 900 artistes de Catalunya, i també d'àmbit internacional.

## Referències

* ↑ «El Museu d'Art contemporani de Barcelona. 1960 - 1963». MACBA, 2012. Arxivat de l'original el 2 d'abril 2015. [Consulta: 23 gener 2012].
* ↑ López Vicens, Elena [tesi doctoral]. El salón de mayo (1956-1969) Barcelona. Incidencia de un certamen plural y colectivo en la vida cultural y artística de su época, Universitat Barcelona, 1994.
# Angle d'arribada

L'angle d'arribada (AoA) d'un senyal és la direcció des de la qual es rep el senyal (per exemple, ràdio, òptic o acústic).

## Mesurament

La mesura de l'AoA es pot fer determinant la direcció de propagació d'una ona de radiofreqüència incident en una matriu d'antenes o determinada a partir de la força màxima del senyal durant la rotació de l'antena.
L'AoA es pot calcular mesurant la diferència de temps d'arribada (TDOA) entre elements individuals de la matriu.
Generalment, aquesta mesura TDOA es fa mesurant la diferència de fase rebuda a cada element de la matriu d'antenes. Això es pot considerar com una formació de feix a la inversa. En la formació de feix, el senyal de cada element es pesa per "dirigir" el guany de la matriu d'antenes. A AoA, el retard d'arribada a cada element es mesura directament i es converteix en una mesura AoA.
Considereu, per exemple, una matriu de dos elements separats per la meitat de la longitud d'ona d'una ona de RF entrant. Si una ona incideix sobre la matriu en el punt de mira, arribarà a cada antena simultàniament. Això produirà una diferència de fase de 0 ° mesurada entre els dos elements de l'antena, equivalent a un AoA de 0°. Si una ona incideix sobre la matriu a banda ampla, es mesurarà una diferència de fase de 180° entre els elements, corresponent a un AoA de 90°.
En òptica, l'AoA es pot calcular mitjançant interferometria.
Les limitacions en l'exactitud de l'estimació de l'angle dels senyals d'arribada en matrius d'antenes digitals estan associades amb el jitter ADC i DAC.

## Aplicacions

Una aplicació d'AoA és en la geolocalització de telèfons mòbils. L'objectiu és que el sistema mòbil informi de la ubicació d'un telèfon mòbil fent una trucada d'emergència o bé proporcionar un servei per indicar a l'usuari del mòbil on es troba. Diversos receptors d'una estació base calcularien l'AoA del senyal del telèfon mòbil, i aquesta informació es combinaria per determinar la ubicació del telèfon.
AoA s'utilitza generalment per descobrir la ubicació de les estacions de ràdio pirates o de qualsevol transmissor de ràdio militar.
En l'acústica submarina, AoA s'utilitza per localitzar objectes amb un rang actiu o passiu.

## Referències

* ↑ «Angle-of-Arrival - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). [Consulta: 4 novembre 2023].
* ↑ «Angle Of Arrival» (en anglès). [Consulta: 4 novembre 2023].
* ↑ Boquet, Guillem; Boquet-Pujadas, Aleix; Pisa, Ivan; Dabak, Anand; Vilajosana, Xavier «Indoor position estimation using angle of arrival measurements: An efficient multi-anchor approach with outlier rejection». Internet of Things, 26, 01-07-2024, pàg. 101236. DOI: 10.1016/j.iot.2024.101236. ISSN: 2542-6605.
* ↑ crfs. «Angle of Arrival/Direction Finding Techniques» (en anglès britànic), 18-08-2020. [Consulta: 4 novembre 2023].
* ↑ «[https://cdn.rohde-schwarz.com/us/campaigns_2/a_d/Intro-to-direction-finding-methodologies~1.pdf An Introduction to Direction Finding Methodologies]» (en angles). [Consulta: 4 novembre 2023].
# Elastosi actínica

L'elastosi actínica o elastosi solar (també coneguda com a elastosi senil i, rarament, com a degeneració basòfila del teixit connectiu), és una acumulació d'elastina anormal (teixit elàstic) a la dermis de la pell, o a la conjuntiva de l'ull, que es produeix com a resultat dels efectes acumulatius d'exposició prolongada i excessiva al sol, un procés conegut com a fotoenvelliment.
L'elastosi actínica sol aparèixer com una pell engruixida, seca i arrugada.

## Referències

* ↑ Weedon, David. Weedon's Skin Pathology, 3rd Edition. Elsevier, 2010. ISBN 978-0-7020-3485-5.
* ↑ Klintworth, G; Cummings, T. «24; The eye and ocular adnexa». A: Stacey, Mills. Sternberg's Diagnostic Surgical Pathology. 5, 2009-08-26. ISBN 978-0-7817-7942-5.
# Economia de la informació

L'economia de la informació és la branca de l'economia que estudia la manera en la qual la informació afecta les decisions econòmiques. La informació té un paper especial, ja que és fàcil de produir-la, però difícil de controlar i avaluar la veracitat. El 1970 George Akerlof va publicar el document The Market for Lemons, fundant la teoria de l'economia de la informació, i ell i Joseph Eugene Stiglitz van rebre el Premi Nobel d'Economia l'any 2001 pel seu treball en economia de la informació.
L'economia de la informació estudia entre d'altres les asimetries de la informació, l'economia dels béns de la informació i l'economia de la tecnologia de la informació. La informació té un paper creixent en l'economia. Tant que necessitava un support material (llibre, disc...) es podia tractar com qualsevol mercaderia, però per la desmaterialització dels supports esdevé una mercaderia atípica dins del sistema capitalista: per la informatització i l'internet, el cost de la seva reproducció i distribució ha esdevingut una part infima del cost de la seva producció. Per la seva immaterialitat creixent, no respon a les lleis del mercat de productes materials, malgrat el desenvolupament del concepte de propietat intel·lectual i lleis per protegir-la. Paral·lment al programari i el contingut propietari, es desenvolupa cada vegada més informació fora dels circuits comercials. Així per exemple, a un grup de músics, ja no li cal necessàriament una empresa discogràfica per difondre les seves creacions.

## Referències

* ↑ Beth, Allen «Information as an Economic Commodity» (en anglès). American Economic Review, 80, 2, 1990, pàg. 268–273..
* ↑ «Joseph Stiglitz PREMIO NOBEL DE ECONOMIA 2001 : "Al especulador le gustan los países pequeños como Grecia"» (en castellà). Diario de Cordoba, 16-04-2010 [Consulta: 26 març 2012].
* 1 2 Pla i López, Rafael. «Economia de la informació, "propietat intel·lectual" i jubilació». València: Universitat de València, 04-10-2012. [Consulta: 29 desembre 2016].

## Bibliografia

* Comas i Aràjol, Lluís «Cap a una economia de la informació». Anuari de la Societat Catalana d'Economia, 5, 1986, pàg. 146-154.
* Jordi, Vilaseca i Requena; Torrent i Sellens, Joan. «2.1 Economia del coneixement i economia de la informació». A: Principis d'economia del coneixement. Barcelona: Editorial UOC, 2014. ISBN 9788490643334.
# Aratinga de coroneta blava

L'aratinga de coroneta blava (Eupsittula pertinax) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita medis molt variats des de l'oest de Panamà, cap al sud, per l'est i nord de Colòmbia, Veneçuela, Guaiana i nord del Brasil.
# Associació de Concerts (Reus)

L'Associació de Concerts és una entitat de la ciutat de Reus fundada el 1921 que té per objectiu acostar la música als seus associats i utilitza, mitjançant un conveni, el Teatre Fortuny d'aquella ciutat.
Un grup de reusencs músics i entusiastes de la música van voler portar a la seva ciutat les figures musicals del moment per donar-les a conèixer i per divulgar la cultura musical entre els seus associats. Reunits a l'estiu de 1921, va redactar uns estatuts, que van ser aprovats ràpidament i el desembre d'aquell any van organitzar el primer curs musical, al Teatre Bartrina, ja que una majoria de fundadors eren socis del Centre de Lectura, entitat propietària d'aquell teatre. Es va presentar el cèlebre Trio integrat pel pianista francès Alfred Cortot, el violinista Jacques Thibaud i Pau Casals. Els concerts se celebraven mensualment, i a partir del gener de 1922 es van traslladar al Teatre Fortuny. La primera junta de l'Associació estava formada pel doctor Pere Barrufet, president, Ricard Guinart, mestre de piano i compositor, J. Cogul i M. Grases, violinistes i Víctor Tarragó, violoncel·lista. Per l'abril de 1922 actuà Arthur Rubinstein, i fins al 1934 van anar succeint-se mensualment els concerts que s'alternaven amb cicles d'òpera, ja que el Teatre Fortuny permetia preparar una bona escenografia i tenia molt bona acústica. L'Associació va quedar latent durant la Guerra civil i la primera postguerra, però el 1954 un grup d'amics aficionats a la música encapçalats per Panayotis G. Orphanides, van reorganitzar-la, amb uns nous estatuts i acordaren situar el seu local social a la Societat El Círcol, propietària del Teatre Fortuny. Van portar a la ciutat tona mena d'audicions musicals, des de la música de cambra als orfeons. Van reincorporar antics membres de l'Associació d'abans de la guerra (el doctor Pere Barrufet en va ser president honorari) i Orphanides va presidir la nova etapa, que va iniciar l'Orquestra de la Ciutat de Barcelona dirigida pel mestre Eduard Toldrà. Actualment segueix portant a Reus orquestres i músics de tot el món. El 2015 va incorporar una orquestra pròpia a l'entitat.
El 2022, l'entitat va rebre el premi «El més amic de Reus» que concedeix cada any el Centre d'Amics de Reus, en reconeixement de l’àmplia trajectòria cultural de l’entitat, destacant-ne el treball de divulgació de la cultural musical que fan.

## Referències

* ↑ Gras Salas, Francesc. Fets i gent de Reus. Reus: l'autor, 1997, p. 143-144.
* ↑ Estatutos y memória 1954-55. Reus: Asociación de Conciertos, 1955, p. 1 i 6.
* ↑ Canovaca, Enrique. «L'Associació de Concerts de Reus estrenarà una orquestra pròpia». Reus Digital, 30-X-2014. [Consulta: 13-VII-2017].
* ↑ Garcia Arnau, Jordi. «L'Associació de Concerts rep el premi «El més amic de Reus»». ReusDigital, 11-06-2022. Arxivat de l'original el 2022-08-15. [Consulta: 17 juny 2022].
# Economia de les Seychelles

L'Economia de les Seychelles, des de independència de 1976, la producció per capita d'aquest petit arxipèlag va créixer set vegades quan la comparem als nivells anteriors a la independència. El creixement ha estat impulsat pel sector turístic - que empra prop de 30% de la mà d'obra i proporciona més de 70% dels ingressos en moneda forta -, i per la pesca del tonyina. Aquests últims anys el govern ha incentivat la inversió estrangera amb la intenció de modernitzar els hotels i altres serveis.
Al mateix temps, el govern hi ha fet esforços per reduir la dependència del turisme, promovent el desenvolupament de la creació d'animals, de l'agricultura, pesca, i de la fabricació en petita escala. El PIB va créixer entre 7% i 8% en el període 2006-2007 a causa d'un creixement del turisme i a l'expansió de les construccions d'hotels en aquest període. El creixement va sofrir una retracció de gairebé 9% el 2009 a causa de la caiguda del turisme.

## Referències

* 1 2 3 https://www.cia.gov/library/publications/the-world-factbook/geos/se.html Arxivat 2008-02-13 a Wayback Machine.
# Aratinga de la Hispaniola

L'aratinga de la Hispaniola (Aratinga chloroptera) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita els boscos de les muntanyes de la Hispaniola.

## Referències

* ↑ IUCN «Psittacara chloropterus» (en anglès). BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2020:, 28-08-2020. DOI: 10.2305/iucn.uk.2020-3.rlts.t22685695a179413764.en.
# Carretera de les Aigües

La carretera de les Aigües és un camí de passeig situat a la serra de Collserola, al terme municipal de Barcelona.
Discorre pel vessant que mira cap a la ciutat de Barcelona, des del barri de Penitents fins al barri de Pedralbes i Esplugues de Llobregat. Té una longitud d'extrem a extrem d'uns 10 km: aproximadament 1 km des del carrer del Comte de Noroña fins al pla dels Maduixers, i 9 km més fins a la plaça de Mireia, considerats «circuit esportiu» per l'Ajuntament de Barcelona.
El seu origen rau en el recorregut d'una antiga conducció de distribució d'aigua, motiu del seu traçat horitzontal i del seu nom.
El camí té unes bones vistes sobre la ciutat i és utilitzat habitualment per a passejar. És especialment popular entre ciclistes i corredors de fons que l'utilitzen per als seus entrenaments, aprofitant el seu perfil totalment pla i la facilitat d'accés que suposa el Funicular de Vallvidrera, que hi té una parada i d'altres mitjans de transport.
Darrerament s'ha allargat per l'extrem del Llobregat per connectar amb Esplugues (a la plaça Mireia), i a l'extrem del Besòs existeix el projecte d'allargar-la tot integrant-hi d'altres pistes existents (aquesta prolongació perdria el caràcter horitzontal de la resta del passeig). Forma part de la Ronda verda de Barcelona.

## Vegeu també

* Vil·la Paula, edifici noucentista.

## Referències

* ↑ «Circuits esportius». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 28 juliol 2014].
* ↑ «Carretera de les Aigües». rutescollserola.com. Arxivat de l'original el 2012-03-23. [Consulta: 4 agost 2012].
* ↑ «Com arribar a la carretera de les Aigües». 360runningbarcelona.com. Arxivat de l'original el 2014-08-26. [Consulta: 21 juny 2013].