OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antiga Hostatgeria de Sant Francesc

L'Antiga Hostatgeria de Sant Francesc és una obra barroca de Montblanc (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat davant del portal de sant Francesc fora del recinte de les muralles.
Edifici de planta rectangular i tres pisos amb un pati interior, molt transformat pel canvi d'usos i la parcel·lació d'espais.
Restes de l'esgrafiat barroc a la façana principal, portal principal d'accés amb arc rebaixat i a sobre d'aquest hi ha una finestra amb una llinda inscrita i la data 1779.

## Referències

* 1 2 3 «Antiga Hostatgeria de Sant Francesc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Antiga Hostatgeria de Sant Francesc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# One

«One» té aquests significats:
* One (cançó de Metallica), cançó del 1989
* One (cançó de Swedish House Mafia), cançó de del 2010
* ONE (equip ciclista),
# Afanita

L'afanita (del grec αφανης, invisible) és el nom donat a certs tipus de roques ígnies de textura microcristal·lina, és a dir, que el seu gra és tan fi que els cristalls minerals que la formen no són perceptibles a simple vista; en oposició a les roques fanerítiques, on llurs minerals són perceptibles a primer cop d'ull. Es presenta abundantment com a matriu de roques porfídiques (també anomenades porfirítiques). És una roca amfibolita (composta d'amfíbol, feldespat, quars i mica).
La seva textura fa que tingui un refredament ràpid en ambients volcànics o en un subsol poc profund (hipoabissal).

## Roques comunes que poden ésser afanítiques

* Andesita
* Basalt
* Basanita
* Dacita
* Felsita
* Fonolita
* Riolita
* Traquita

## Referències

* 1 2 «Afanita». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bates and Jackson, 1984, Dictionary of Geological Terms, 3rd ed., Elaborat per l'American Geological Institute.
# José Ombuena Antiñolo

José Ombuena Antiñolo (València 1915-1992) va ser un escriptor i periodista valencià, director del diari Las Provincias entre 1959 i 1992.
Formà part del grup patrocinador del Diccionari català-valencià-balear. En els anys seixanta, havia de ser seleccionat per l'editorial Destino per a escriure una guia sobre el País Valencià, que finalment es va encarregar a Joan Fuster.
Juntament amb María Consuelo Reyna, és considerat responsable que Las Provincias adoptara una línia blavera durant la transició democràtica espanyola.

## Obres

* Sinfonía patética, 1950
* La isla de los lagartos, 1958
* Valencia, ciudad abierta, 1971
* Dietario personal, 1974
* Papeles, 1967
* Las fallas de Valencia, 1971

## Referències

* ↑ (castellà) Necrológicas - José Ombuena, director de 'Las Provincias', El País, 03/09/1992.
* ↑ Cortés Carreres 1995, p. 269
# Ion Panțuru

Ion Panțuru (Comarnic, 11 de setembre de 1934 - Ploiești, 17 de gener de 2016) fou un pilot de bob romanès que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en quatre edicions dels Jocs Olímpics d'Hivern, el 1964, 1968, 1972 i 1976. El 1964 i 1972 fou l'encarregat de dur la bandera de Romania en la cerimònia d'inauguració. Els millors resultats els va aconseguir als Jocs de 1968 de Grenoble on, fent parella amb Nicolae Neagoe, guanyà la medalla de bronze en la prova de bobs a dos, mentre en la de bobs a quatre fou quart. En els altres Jocs disputats destaca una cinquena posició en la prova de bobs a dos dels Jocs de 1972.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de plata i una de bronze al Campionat del món de bob, ambdues amb Dumitru Focșeneanu, i dos ors, quatres plates i un bronze al Campionat d'Europa.
Després de retirar-se va treballar com a entrenador nacional de bobs. Pels èxits esportius va ser nomenat ciutadà honorari de tres ciutats romaneses: Comarnic, Sinaia i Busteni.

## Referències

* ↑ Romania Arxivat 16 September 2011$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.. sports-reference.com
* 1 2 3 «Ion Panțuru Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ «Bobsleigh two-man world championship medalists since 1931 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ «Ion Panţuru, eroul bobului romanesc» (en romanian). [Consulta: 28 maig 2014].
# Amplada

L'amplada o amplària és la dimensió menor de les figures planes, la dimensió major corresponent és la llargària. A l'espai, és una de les tres dimensions possibles-en geometria euclidiana - d'un volum: llarg, ample i alt, sent l'ample la menor dimensió horitzontal, el llarg la major horitzontal i alt la vertical. Com que és una referència relativa, només s'utilitza en llenguatge col·loquial.
A la vida quotidiana, les dimensions de tot allò que té una part frontal (un moble, un electrodomèstic, un equip informàtic, etc.), es solen especificar amb: amplària, alçària i fondària (ample x alt x profund), que són una definició intrínseca a la posició relativa de l'observador, encara que òbviament totes siguin el mateix: unitats de longitud.
Per exemple, en aquest context, es parla de l'amplada dels prestatges i de l'amplària d'un moble com una mesura que defineix la superfície frontal visible d'un espai-eix per a la descripció de les tres dimensions.
En objectes multidimensionals, sovint el concepte d'amplada d'un eix longitudinal s'utilitza per distingir sense ambigüitat entre aquests eixos. En general s'agafa la longitud més curta, però si un objecte (tal com el veu l'observador) té una superfície frontal important (la part frontal d'un moble, d'un equip de HIFI, etc..), s'agafa la mida horitzontal d'aquest frontal encara que sigui més petita que l'alçada.
En ciències, com ara Geometria o Física, els volums es descriuen respecte a eixos ortogonals (XYZ), polars, o altres sistemes de referència més objectius. En simulació 3D:
* El color vermell representa l'eix de les X.
* A Normal Maps (un sistema que simula superfícies de detall mitjançant colors) la base blava representa un valor de 0. La X (± 1) representa el color Vermell i el verd que representa la Y (± 1) donen els valors d'elevació (RGB).

## Vegeu també

* Profunditat.
* Perspectiva.
Viccionari
# Antiga Rectoria (Santa Pau)

L'Antiga Rectoria és una obra de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Té una porta inferior amb una llinda molt decorada i amb inscripcions que demostren que, aquesta, era l'antiga casa del rector. La part superior també està decorada amb incisions. Actualment està abandonada i en un estat de conservació molt deficient. Inscripcions: "S [obertura de l'arc] 88"; als carreus dels costats de l'obertura; si ho llegim atentament podrem saber com es deia el rector: "MCCPIC/RETAFE Mº BARNAT/CASA RA PREVEREM A"; i al carreu del llindar: "IHS".

## Història

No hi ha cap notícia sobre la casa, però podem veure, a les inscripcions, l'any MCCPIC. El problema el trobem en aquesta "P" que no sabem que vol dir encara que s'ha pogur deduir que l'any de construcció ha estat el 1588.

## Referències

* 1 2 «Antiga Rectoria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Afer Sirven

L'afer Sirven és un cas judicial que es va desenvolupar el 1765 a Castres (França), que s'ha fet cèlebre per la intervenció d'en Voltaire.
Pierre-Paul Sirven i la seva esposa, tots dos protestants, tenien 3 filles; la segona d'elles, anomenada Elisabeth, era disminuïda mental. El 1760 Elisabeth va desaparèixer i Pierre-Paul Sirven va assabentar-se que havia estat recollida al convent de les Dones Negres (altres fonts diuen que hauria estat convençuda per les religioses del convent que havia estat cridada pel Senyor). Com que no comprèn la seva situació, la noia es revolta i finalment el bisbe decideix tornar-la als seus pares. Després d'alguns mesos, Elisabeth desapareix de nou i la troben morta en un pou sec. Les religioses acusen els pares d'haver maltractat la seva filla per tal d'impedir-li convertir-se al catolicisme. Després de fugir, van ser jutjats i van ser condemnats a mort en rebel·lia. Però van ser defensats i absolts per Voltaire el 1771.
A la seva obra L'ingenu, Voltaire hi al·ludeix a aquest cas i també a l'afer Calas: «amb quina indiferència inhumana un home signa la destrucció d'una família, i amb quina alegria tan bàrbara uns mercenaris l'executen!»

## Vegeu també

* L'afer Calas

## Enllaços externs

* L'afer Sirven a la web Magister
# As (carta)

L'As és la carta amb el número u. La paraula as prové del llatí que era una moneda romana. També vol dir la cara del dau marcada amb un punt. A la carta as només hi ha un símbol. A la baralla espanyola hi ha quatre asos amb el símbols d'oros, d'espases, de bastos i de copes. A la baralla francesa l'as és una carta amb un dels símbols del colls i una A en loc d'un 1. Els colls són els cors (♥), els diamants (♦), les piques (♠), i els trèvols (♣).
Històricament, l'as era el valor més baix dins de la baralla de cartes, i això segueix sent en molts en jocs. Encara que alguns jocs és la carta amb major puntuació. A la llista següent hi ha la puntuació de l'as en diferents jocs de cartes.
* Joc de la botifarra; és la segona amb més puntuació, val quatre punts.
* Brisca; és la carta amb més puntuació, val onze punts.
* Manilla; és la segona carta amb més valor.
* Blackjack; pot valer 1 o 11.
* Pòquer és la carta de major puntuació.
La carta as, tècnicament representa el nombre més petit, però a molts jocs de cartes és la carta que té més valor. La causa és que durant la Revolució Francesa, l'as representava l'home únic i com a símbol en molts jocs el van posar a sobre del rei. Consideraven que si no podien enderrocar el rei, el subvalorarien en els seus jocs de cartes.

## Referències

* ↑ La Gran Encilclopèdia Catalana
* ↑ Diec
* ↑ «The History within the Ace Cards». Arxivat de l'original el 2009-02-14. [Consulta: 22 febrer 2009].
Viccionari
# Ampliació de l'Estanc

L'Ampliació de l'Estanc és una obra de Canet d'Adri (Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És l'ampliació d'un edifici rural, conformant un cos paral·lelepipèdic desenvolupat en planta baixa, planta pis i coberta plana. És utilitzat com a magatzem i a la planta pis s'hi accedeix per una escala exterior amb un arrebossat pintat de diferent color a les dues plantes. Les obertures de la planta superior formen un conjunt d'arcs apuntats que es distribueixen pel perímetre a manera de galeria de caràcter neoàrab. És interessant l'arc rebaixat de la porta del primer pis fet amb rajols col·locats a plec de llibre.

## Història

Ampliació fou realitzada entre els anys 1920 i 1930 per un paleta local que havia estat a Àfrica i va voler recollir en aquesta construcció l'interès que li havia despertat l'arquitectura d'aquelles terres.

## Referències

* 1 2 «Ampliació de l'Estanc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2016].
# Acetat d'amoni

L'acetat d'amoni, nom IUPAC: Etanoat d'amoni, en anglès:Ammonium acetate, és un compost químic amb la fórmula NH₄C₂H₃O₂ (o C₂H₄O₂.NH₃ o C₂H₇NO₂). És un sòlid blanc i es pot fer per la reacció entre amoníac i l'àcid acètic.

## Usos i propietats

Com que és una sal d'un àcid feble i una base feble, l'acetat d'amoni té un gran nombre de propietats distintives.
* NH₄C₂H₃O₂ ocasionalment es fa servir com a agent desgelador biodegradable.
* Sovint es fa servir junt amb l'àcid acètic per a crear una solució buffer, que es descompon en productes no iònics
* L'acetat d'amoni és útil com catalitzador dins la condensació de Knoevenagel i és una font d'amoníac en la Reacció de Borch en la síntesi orgànica.
* De manera inusual és una sal que es fon a temperatures relativament baixes.
* Pot fer de reactiu per a precipitar les proteïnes.
* Sovint es fa servir com buffer aquòs per la ESI espectrometria de masses de proteïnes i altres molècules.
* És útil en la diàlisi com una part de la purificació de proteïnes.
L'acetat d'amoni és volàtil a baixes pressions, per aquest motiu es fa servir per substituir buffers cel·lulars amb sals no volàtils en la preparació de mostres en l'espectrometria de masses. També és popular com a buffer per a fases mòbils de lacromatopgrafia HPLC amb detectors ELSD. Altres sals que es fan servir per això inclouen el format d'amoni.

### Additiu alimentari

Es fa servir l'acetat d'amoni com un additiu alimentari com regulador de l'acidesa; Nombre INS 264. Està aprovat el seu ús a Austràlia i Nova Zelanda.

## Propietats

El CH₃COONH₄ és higroscòpic i es descompon ràpidament a acetamida si és escalfat per sobre de 165 °C.
       CH₃COONH₄ → CH₃C(O)NH₂ + H₂O
Amb més deshidratació es forma acetonitril o cianur de metil, que és un solvent molt important.

## Producció

Es produeix acetat d'amoni per la neutralització de làcid acètic amb carbonat d'amoni o saturant àcid acèetic glacial amb gas amoníac.

## Referències

* ↑ Berman et al., 2008. J Am Soc Mass Spectrom, 19:1230-1236.
* ↑ Australia New Zealand Food Standards Code «Standard 1.2.4 - Labelling of ingredients». [Consulta: 27 octubre 2011].
* ↑ Brannt, William. A practical treatise on the manufacture of vinegar. Lancaster, PA: Henry Carey Baird & Co., 1914, p. 316–317.

## Fonts

* G. Jones, Organic Reactions, 1967, volume 15, 204ff (the Knoevenagel Reaction)
# Antiga creu de terme entre Ainet de Besan i Alins 2

L'Antiga creu de terme entre Ainet de Besan i Alins 2 és una obra romànica d'Alins (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu de terme feta amb pedra llicorella inscrita dins d'un cercle, en el qual hi ha l'esculpit en alt relleu la figura de Crist amb el cap decantat i els trets de la cara molt erosionats igual que la resta de la creu. Un faldellí obert al centre cobreix la figura. El revés és totalment llis. Té un diàmetre aproximat d'uns 60cm, igual que la creu similar entre Alins i Aynet. Totes dues, han estat traslladades del peu de l'antic camí a la actual carretera.

## Referències

* ↑ «Antiga creu de terme entre Ainet de Besan i Alins 2». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Ascensor panoràmic del Monte de San Pedro

L'ascensor panoràmic del Monte de San Pedro és un ascensor esfèric de cremallera situat a la ciutat de la Corunya, a Galícia. Es va inaugurar a l'abril de 2007 i comunica el passeig marítim de la ciutat amb el parc del Monte de San Pedro. L'ascensor el va dissenyar i construir l'empresa Ártabro Samdeu de Narón.
Es tracta d'una estructura esfèrica metàl·lica de disseny futurista, construïda amb perfils d'acer inoxidable i plaques corbes de policarbonat. El trajecte que realitza és de 100 metres, ascendint una paret rocosa de 63 metres d'altura, que permet albirar tota la badia de l'Orzán i la ciutat. El viatge dura 3 minuts i 20 segons.
No té correspondència amb cap línia d'autobús urbà, però les línies 3, 3A, 12 i 14 tenen parades als voltants del parc del Monte de San Pedro.

## Galeria d'imatges

* Ascensor panoràmic del Monte de San Pedro
* L'elevador, de nit
* Vista de la ciutat al fons
* Desnivell que salva l'ascensor

## Referències

* ↑ Parque do Monte de San Pedro. Coruña Sostible

## Enllaços externs

* El Monte de San Pedro a la pàgina web de Turisme de la Corunya (castellà)
# José de Cáseda y Villamayor

José de Cáseda y Villamayor (Tudela, Navarra, h. 1660 - Sigüenza, Castella, 1725) va ser un músic del barroc espanyol.
Fill del que fos mestre de capella de la Basílica del Pilar de Saragossa, Diego de Cáseda, José era al seu torn mestre de la Catedral de Calahorra (La Rioja) el 1691, any en què el van cridar de la Catedral de Pamplona perquè regentés la seva capella. El 22 d'abril de 1695, va ser triat mestre de capella de la Seu de Saragossa, càrrec que va ocupar almenys fins a 1705. A finals de 1708, el capítol de la Catedral de Santo Domingo de La Calzada (La Rioja) el va admetre com a capellà de la Congregació. A Santo Domingo es va quedar almenys fins a maig de 1710, suplint a més als contralts i ajudant a la capella de música. L'any 1716 estava a la Catedral de Sigüenza.
La seva obra es troba disseminada per multitud d'arxius eclesiàstics, així com en diferents arxius i biblioteques espanyoles i hispanoamericanes, com: Arantzazu (Gipúzcoa), Colección de Jesús Garza (México), Real Colegio del Corpus Christi (Valencia), Sigüenza (Guadalajara), Cuenca, El Escorial, Jaca (H.), Huesca, Barbastro (H.), Palacio Real (Madrid), Soria, Santo Domingo de la Calzada (La Rioja), Segorbe (Castelló), Biblioteca de Catalunya (Barcelona) i Saragossa.

## Bibliografia

* Calahorra Martínez, P.: La Música en Zaragoza en los siglos XVI y XVII y Polifonistas y Ministriles; Zaragoza, 1978. (castellà)
* Hernández Ascunce, L.: «Música y Músicos de la Catedral de Pamplona»; en Anuario Musical, vol. XXIII, Barcelona, 1970 (castellà)

## Referències

* ↑ «Cáseda y Villamayor, José de» (en castellà). Gran Enciclopedia aragonesa. Arxivat de l'original el 2021-08-15. [Consulta: 17 juny 2016].
# Pàvel Sivakov

Pàvel Alekséievitx Sivakov (en rus Павел Алексеевич Сиваков) (11 de juliol de 1997) és un ciclista rus, professional des del 2017. Tot i tenir doble nacionalitat russa i francesa des del 2017, des del 4 de març de 2022 competeix amb una llicència francesa. En el seu palmarès destaca la victòria al Giro Ciclistico d'Itàlia de 2017 i la Volta a Polònia del 2019. Actualment corre amb l'equip UAE Team Emirates XRG.
És fill dels també ciclistes Aleksei Sivakov i Aleksandra Koliàsseva.

## Palmarès

* 2014
** 1r a la Ronde des vallées i vencedor d'una etapa
* 2015
** Campió de Rússia júnior en contrarellotge
** 1r al Tour de Flandes júnior
** 1r a la Volta a l'Alta Àustria júnior i vencedor d'una etapa
* 2017
** 1r a la Ronda de l'Isard d'Arieja i vencedor de 2 etapes
** 1r al Giro Ciclistico d'Itàlia
** 1r al Giro de la Vall d'Aosta i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Avenir
* 2019
** 1r al Tour dels Alps i vencedor d'una etapa
** 1r a la Volta a Polònia
* 2022
** 1r a la Volta a Burgos
* 2023
** 1r al Giro de Toscana
* 2024
** Vencedor d'una etapa al Giro dels Abruzzos
* 2025
** 1r de la general a la Volta a Andalusia

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2018. Abandona (14a etapa)
* 2022. No surt (11a etapa)
* 2024. 9è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2019. 9è de la classificació general
* 2021. No surt (6a etapa)
* 2022. 16è de la classificació general
* 2023. Abandona (11a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 2020. 87è de la classificació general
* 2024. 34è de la classificació general

## Referències

* ↑ «El ciclista rus resident a Andorra que va criticar la guerra renuncia a la nacionalitat i passa a ser francès per suport al al poble d'Ucraïna», 05-03-2022. [Consulta: 7 març 2022].
* ↑ Piedrabuena, Celes «Pavel Sivakov, el último talento del Ineos, reina en Polonia». El Mundo Deportivo, 09-08-2019 [Consulta: 28 novembre 2019].
* ↑ «Pavel SIVAKOV». uci.org. [Consulta: 23 febrer 2025].
* ↑ «Sivakov gagne en couple» (en francès). [Consulta: 27 novembre 2016].
* ↑ Madgwick, Katy. «Vuelta a Andalucia: Pavel Sivakov secures overall victory as breakaway rider Jon Barrenetxea wins finale stage 5». CyclingNews, 23-02-2025. [Consulta: 23 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Pàvel Sivakov a ProCyclingStats
# Givanildo Vieira de Souza

Givanildo Vieira de Souza, més conegut com a Hulk (nascut a Campina Grande, Brasil el 25 de juliol de 1986) és un futbolista professional brasiler que juga a l'Atlético Mineiro de la lliga brasilera com a davanter.
El 7 de maig de 2014 el seleccionador brasiler Luiz Felipe Scolari el va incloure a la llista final de 23 jugadors que representaran el Brasil a la Copa del Món de Futbol de 2014.

## Palmarès

En la seva carrera esportiva, Hulk ha guanyat els següents títols:

### Amb la selecció del Brasil

* Copa Confederacions de 2013.

### Competicions de clubs
#### Internacionals

* Europa League

#### Nacionals

* 7 lligues
* 6 copes
* 5 supercopes

### Guardons i premis

* 4 guardons al millor jugador de l'any
* 5 cops màxim golejador

## Referències

* ↑ «El Atlético Mineiro anuncia el fichaje Hulk» (en castellà). Marca, 30-01-2021. [Consulta: 12 febrer 2022].
* ↑ Agencia EFE. «Kaká y Ronaldinho, fuera de la lista mundialista». FIFA, 07-05-2014. Arxivat de l'original el 2014-05-08. [Consulta: 6 juny 2014]. (castellà)
* ↑ «World Cup 2014: Kaka and Robinho omitted from Brazil squad» (en anglès). BBC Sport, 07-05-2014. [Consulta: 7 maig 2014].
* ↑ «7 Hulk» (en castellà). Transfermarkt. [Consulta: 12 febrer 2022].
# Acetat d'etil

L'acetat d'etil o etanoat d'etil és un compost orgànic de fórmula CH₃COOCH₂CH₃. És un líquid incolor amb olor dolça i es fa servir com a pega, per treure l'esmalt de les ungles i com insecticida en entomologia per conservar els cossos dels insectes. L'acetat d'etil és l'èster de l'etanol i l'àcid acètic. Es produeix a gran escala com a solvent. En total se'n produeixen anualment unes 1.300 tones.
En el vi l'acetat d'etil és l'èster més comú i en vins joves contribueix al gust afruitat però si n'hi ha massa, el vi agafa gust de vinagre. És poc tòxic.

## Referències

* ↑ Wilhelm Riemenschneider, Hermann M. Bolt "Esters, Organic" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, Wiley-VCH, Weinheim, 2005. DOI: 10.1002/14356007.a09_565.pub2. Article Online Posting Date: April 30, 2005
* ↑ Dutia, Pankaj «Ethyl Acetate: A Techno-Commercial Profile» (PDF). Chemical Weekly, 10-08-2004, pàg. 184. Arxivat de l'original el 2018-08-21 [Consulta: 21 març 2009].
* ↑ Robinson, J. (ed.). The Oxford Companion to Wine. 3a ed. Oxford University Press, 2006, p. 259. ISBN 0-19-860990-6.