OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gran Premi d'Hongria del 1988

Resultats del Gran Premi d'Hongria de la temporada 1988 disputat al circuit d'Hungaroring el 7 d'agost del 1988.

## Classificació

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 12 | Ayrton Senna | McLaren - Honda | 76 | 1h 57' 47. 0 | 1 | 9 |
| 2 | 11 | Alain Prost | McLaren - Honda | 79 | + 0.529 s | 7 | 6 |
| 3 | 20 | Thierry Boutsen | Benetton - Ford | 76 | + 31.41 s | 3 | 4 |
| 4 | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 76 | + 1' 28.670 min. | 9 | 3 |
| 5 | 15 | Mauricio Gugelmin | March - Judd | 75 | + 1 Volta | 8 | 2 |
| 6 | 6 | Riccardo Patrese | Williams - Judd | 75 | + 1 Volta | 6 | 1 |
| 7 | 2 | Satoru Nakajima | Lotus - Honda | 73 | + 3 Voltes | 19 | |
| 8 | 1 | Nelson Piquet | Lotus - Honda | 73 | + 3 Voltes | 13 | |
| 9 | 29 | Yannick Dalmas | Larrousse - Ford | 73 | + 3 Voltes | 17 | |
| 10 | 24 | Lluís Pérez Sala | Minardi - Ford | 72 | + 4 Voltes | 11 | |
| 11 | 33 | Stefano Modena | Euro Brun - Ford | 72 | + 4 Voltes | 26 | |
| 12 | 30 | Philippe Alliot | Larrousse - Ford | 72 | + 4 Voltes | 20 | |
| 13 | 31 | Gabriele Tarquini | Coloni - Ford | 71 | + 5 Voltes | 22 | |
| Ret | 17 | Derek Warwick | Arrows - Megatron | 65 | Frens | 12 | |
| Ret | 5 | Nigel Mansell | Williams - Judd | 60 | Problemes físics | 2 | |
| Ret | 18 | Eddie Cheever | Arrows - Megatron | 55 | Frens | 14 | |
| Ret | 27 | Michele Alboreto | Ferrari | 40 | Part elèctrica | 15 | |
| Ret | 25 | René Arnoux | Ligier - Judd | 32 | Motor | 25 | |
| Ret | 22 | Andrea de Cesaris | Rial - Ford | 28 | Prob. mecànics | 18 | |
| Ret | 19 | Alessandro Nannini | Benetton - Ford | 24 | Sobreescalfament | 5 | |
| Ret | 36 | Alex Caffi | Dallara - Ford | 22 | Motor | 10 | |
| Ret | 26 | Stefan Johansson | Ligier - Judd | 19 | Accelerador | 24 | |
| Ret | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ford | 8 | Col·lisió | 16 | |
| Ret | 14 | Philippe Streiff | AGS - Ford | 8 | Col·lisió | 23 | |
| Ret | 16 | Ivan Capelli | March - Judd | 5 | Motor | 4 | |
| Ret | 3 | Jonathan Palmer | Tyrrell - Ford | 3 | Motor | 21 | |
| NVQ | 32 | Oscar Larrauri | Euro Brun - Ford | | | | |
| NVQ | 10 | Bernd Schneider | Zakspeed | | | | |
| NVQ | 4 | Julian Bailey | Tyrrell - Ford | | | | |
| NVQ | 9 | Piercarlo Ghinzani | Zakspeed | | | | |

## Altres

* Pole: Ayrton Senna 1' 27. 635
* Volta ràpida: Alain Prost 1' 30. 639 (a la volta 51)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-01-18. [Consulta: 3 maig 2010].
# Colibrí beccurt negre

El colibrí beccurt negre (Ramphomicron dorsale) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae), ordre Apodiformes, que habita el nord-est de Colòmbia.

## Distribució i hàbitat

Viu únicament a Colòmbia, en boscos tropicals i subtropicals, així com en prades de muntanya a gran altitud. Es troba greument amenaçat a causa de la destrucció del seu hàbitat.

## Descripció

Mesura entre 9 i 10 cm de longitud i pesa entre 3 i 5 gr. Els exemplars mascles tenen el dors de color negre, mentre que les femelles són de color verd en les seves parts superiors i de color blanc amb clapejats en verd al pit i ventre. Tots dos tenen un bec molt curt i cua forcada de color porpra molt fosc, gairebé negre.

## Referències

* ↑ «Colibrí Piquicorto Dorsinegro Ramphomicron dorsale Salvin & Godman, 1880». [Consulta: 1r novembre 2015].
* ↑ International), BirdLife International (BirdLife. «IUCN Red List of Threatened Species: Ramphomicron dorsale», 01-10-2016. [Consulta: 12 setembre 2021].
* ↑ Züchner, Thomas; Boesman, Peter F. D. «Black-backed Thornbill (Ramphomicron dorsale)» (en anglès). Birds of the World, 04-03-2020.
# Familiar (automòbil)

Familiar o brec és un tipus de carrosseria utilitzada en automòbils de turisme.
És una carrosseria de dos volums simples en què l'accés al maleter és una cinquena porta amb vidre de manera que els familiars amb dues portes laterals es denominen «tres portes» i els models amb quatre portes laterals són «cinc portes».

## Diferències amb altres carrosseries

La diferència entre un familiar i un cotxe amb porta posterior és que el segon sol tenir una carrosseria posterior més curta. Molts models d'automòbils tenen ambdues carrosseries disponibles, de manera que la diferència és únicament d'algunes desenes de centímetres i, per tant, poden tenir maleters més grans o petits. Els automòbils tot terreny, els monovolums i les furgonetes també tenen normalment una porta posterior, però gairebé mai se'ls denomina hatchback o familiar.
El major avantatge d'un familiar és que el maleter és molt més gran que el de qualsevol altre turisme de grandària similar. Això és perquè la carrosseria sol ser més llarga que en un cotxe amb porta posterior, i té més espai que un sedan o liftback si es decideix col·locar objectes per sobre de la línia dels vidres del darrere. A més, gairebé tots els familiars tenen seients posteriors abatibles, de manera que l'espai útil és encara major que en altres models i es poden col·locar objectes més grans.

## Altres denominacions

Hi ha diversos sinònims de familiar, la majoria són préstecs lingüístics d'altres idiomes, molts dels quals són utilitzats per fabricants: breack, station wagon de l'anglès, tourer o combi de l'alemany. Variant castellanes són rossa, ranchera (comú a Espanya), vagoneta o guayín a Mèxic, independentment de la seva mida, i rural (Argentina, principalment).

## Referències

* ↑ «cotxe familiar». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Familiar (automòbil)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Familiar», Termcat
Viccionari
# Gran Premi d'Hongria del 1995

Resultats del Gran Premi d'Hongria de la temporada 1995 disputat al circuit d'Hungaroring el 13 d'agost del 1995.

## Classificació

| Posició | Número | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ retirada | Posició de sortida | Punts |
| 1 | 5 | Damon Hill | Williams - Renault | 77 | 1h 46' 26,2" | 1 | 10 |
| 2 | 6 | David Coulthard | Williams - Renault | 77 | + 33,398 " | 2 | 6 |
| 3 | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 76 | + 1 volta | 4 | 4 |
| 4 | 2 | Johnny Herbert | Benetton - Renault | 76 | + 1 Volta | 9 | 3 |
| 5 | 30 | Heinz-Harald Frentzen | Sauber - Ford | 76 | + 1 Volta | 11 | 2 |
| 6 | 26 | Olivier Panis | Ligier - Mugen - Honda | 76 | + 1 Volta | 10 | 1 |
| 7 | 14 | Rubens Barrichello | Jordan - Peugeot | 76 | + 1 Volta | 14 | |
| 8 | 24 | Luca Badoer | Minardi - Ford | 75 | + 2 Voltes | 12 | |
| 9 | 23 | Pedro Lamy | Minardi - Ford | 74 | + 3 Voltes | 15 | |
| 10 | 29 | Jean-Christophe Boullion | Sauber - Ford | 74 | + 3 Voltes | 19 | |
| Ret | 1 | Michael Schumacher | Benetton - Renault | 73 | Motor | 3 | |
| 12 | 17 | Andrea Montermini | Pacific - Ilmor | 73 | + 4 Voltes | 22 | |
| Ret | 15 | Eddie Irvine | Jordan - Peugeot | 70 | Embragatge | 7 | |
| Ret | 25 | Martin Brundle | Ligier - Mugen - Honda | 67 | Motor | 8 | |
| Ret | 4 | Mika Salo | Tyrrell - Yamaha | 58 | Accelerador | 16 | |
| Ret | 7 | Mark Blundell | McLaren - Mercedes | 54 | Pèrdua d'aigua | 13 | |
| Ret | 3 | Ukyo Katayama | Tyrrell - Yamaha | 46 | Virolla | 17 | |
| Ret | 9 | Massimiliano Papis | Footwork - Hart | 45 | Frens | 20 | |
| Retirada | 27 | Jean Alesi | Ferrari | 42 | Motor | 6 | |
| Retirada | 21 | Pedro Diniz | Forti F1 - Ford | 32 | Motor | 23 | |
| Retirada | 10 | Taki Inoue | Footwork - Hart | 13 | Motor | 18 | |
| Retirada | 22 | Roberto Moreno | Forti F1 - Ford | 8 | Caixa de canvis | 24 | |
| Ret | 16 | Giovanni Lavaggi | Pacific - Ilmor | 5 | Virolla | 24 | |
| Ret | 8 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 3 | Motor | 5 | |

## Altres

* Pole: Damon Hill 1' 16. 982
* Volta ràpida: Damon Hill 1' 20. 247 (a la volta 34)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-02. [Consulta: 18 març 2010].
# Kōshin'etsu

Kōshinetsu (en japonès:Kōshin'etsu 甲信越) és una subregió dins la regió de Chūbu al Japó. Consta de Tòquio, i els seus voltants, i el centre i est de Honshu. Aquesta zona comprèn la prefectura de Yamanashi, la de Nagano, i la de Niigata.
El nom de Kōshin'etsu és una forma composta dels noms de les antigues províncies del Japó adjacents; Kai (actualment Yamanashi), Shinano (actualment Nagano) i Echigo (actualment Niigata). Aquesta regió està envoltada per la Mar del Japó, la regió de Hokuriku i la regió de Tōkai, també per les regions de Kantō i la regió de Tōhoku. El nom d'aquesta zona geogràfica normalment es combina amb la regió de Kantō (com "Kantō-Kōshin'etsu"); i de vegades es combina amb la regió de Hokuriku (com "Kantō-Kōshin'etsu-Hokuriku" o "Hokuriku-Kōshin'etsu").

## Notes

* ↑ Nakayama, Shigeru, Kunio Gotō and Hitoshi Yoshioka. (2006). A Social History of Science and Technology in Contemporary Japan: Transformation period, 1970-1979, p. 423.
* ↑ Nihon Ginkō. (1990). Bank of Japan Monetary and Economic Studies, Vols. 8-9, p. 129.
* ↑ "Abstracts from the 25th Kanto-Koshinetsu regional meeting of the Japanese Society of Nuclear Medicine" (JSNM), Japanese Journal of Nuclear Medicine (Jpn J Nucl Med) 23(10):1503-1511, October 1986.
* ↑ "29th Kanto-Koshinetsu-Hokuriku Regional meeting of the Japanese Circulation Society," Japan Circulation Journal (1963), Vol. 27, No. 12, p. 907.
* ↑ Nakagawa, Naofumi et al. (2010). The Japanese Macaques, p. 144., p. 144, a Google Books

## Referències

* Watanabe, Shō, Suketami Tominaga and Tadao Kakizoe. (1995). Cancer Treatment and Survival: Site-Specific Registries in Japan. Tokyo: Japan Scientific Societies Press. ISBN 0849377781/ISBN 9780849377785; ISBN 4762287962/ISBN 9784762287961; OCLC 32855122
# Sueño nº41: Llamada

Sueño nº 41: Llamada és un fotomuntatge pertanyent a la sèrie Los Sueños de l'artista Grete Stern.
L'obra, de l'alemanya Grete Stern, forma part de la sèrie Los Sueños, que va realitzar junt amb els psicoanalistes Gino Germani i Enrique Butelman per a la revista argentina Idilio. El conjunt consta d'aproximadament 140 fotomuntatges realitzats entre els anys 1948 i 1951. Les obres es van dur a terme a partir de la interpretació psicoanalítica i posteriorment artística dels somnis que enviaven les lectores de la revista, d'aquesta manera la creació artística resultant seria la síntesi del somni.
En tots els fotomuntatges es representen situacions dramàtiques comunes entre les dones de l'època, com per exemple la incomunicació o la frustració. D'altra banda, l'artista també busca plasmar el paper de l'home en relació a la psicologia femenina. Per a reflectir el subconscient femení, i especialment la part onírica, l'artista es fa servir de recursos com la superposició de plans, distorsió de proporcions, imatges descontextualizades, etc., tot això inspirant-se en l'obra d'artistes com John Heartfield, Gustav Klucis o Raoul Hausmann i amb l'ajuda de Silvia Coppola i Etelvina del Carmen Alaniz, models de les fotografies.
En quant a l'obra específica, Sueño nº 41: Llamada, va ser publicada el 17 de maig de 1949 en la revista Idilio, igual que tots els altres somnis. Representa a una dona amb un telèfon enorme, probablement la causa de la seua angoixa. En segon pla, un home amb un ganivet i un xiquet, i com a escenari una botiga d'ultramarins. Segons l'autora, el títol de l'obra és rellevant a l'hora de comprendre-la, per aquest motiu va afegir la paraula "llamada" a més del títol genèric "Sueño nº...".

## Referències

* ↑ «Grete Stern. Sueños - Círculo de Bellas Artes» (en castellà). [Consulta: 17 novembre 2021].
* ↑ Institut Valencià d'Art Modern. 50 obras maestras de la Colección del IVAM: 1900-1950. Rocío Robles Tardío. València: Institut Valencià d'Art Modern, 2019. ISBN 978-84-482-6416-1. OCLC 1241664690.
# Gran Premi del Brasil del 1983

Resultats del Gran Premi de Brasil de Fórmula 1 de la temporada 1983, disputat al circuit de Jacarepaguà, el 13 de març del 1983.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 5 | Nelson Piquet | Brabham - BMW | 63 | 1h 48' 27. 731 | 4 | 9 |
| 3 | 8 | Niki Lauda | McLaren - Ford | 63 | + 51.883 s | 9 | 4 |
| 4 | 2 | Jacques Laffite | Williams - Ford | 63 | + 1' 13.951 min. | 18 | 3 |
| 5 | 27 | Patrick Tambay | Ferrari | 63 | + 1' 18.117 min. | 3 | 2 |
| 6 | 29 | Marc Surer | Arrows - Ford | 63 | + 1' 18.207 min. | 20 | 1 |
| 7 | 15 | Alain Prost | Renault | 62 | + 1 Volta | 2 | |
| 8 | 35 | Derek Warwick | Toleman - Hart | 62 | + 1 Volta | 5 | |
| 9 | 30 | Chico Serra | Arrows - Ford | 62 | + 1 Volta | 23 | |
| 10 | 28 | René Arnoux | Ferrari | 62 | + 1 Volta | 6 | |
| 11 | 4 | Danny Sullivan | Tyrrell - Ford | 62 | + 1 Volta | 21 | |
| 12 | 12 | Nigel Mansell | Lotus - Ford | 61 | + 2 Voltes | 22 | |
| 13 | 34 | Johnny Cecotto | Theodore - Ford | 60 | + 3 Voltes | 19 | |
| 14 | 17 | Eliseo Salazar | RAM - Ford | 59 | + 4 Voltes | 26 | |
| 15 | 9 | Manfred Winkelhock | ATS - BMW | 59 | + 4 Voltes | 25 | |
| Ret | 1 | Keke Rosberg | Williams - Ford | 63 | Desqualificat | 1 | |
| Ret | 11 | Elio de Angelis | Lotus - Renault | 60 | Desqualificat | 13 | |
| NC | 33 | Roberto Guerrero | Theodore - Ford | 53 | No Classificat | 14 | |
| Ret | 16 | Eddie Cheever | Renault | 41 | Frens | 8 | |
| Ret | 7 | John Watson | McLaren - Ford | 34 | Motor | 16 | |
| Ret | 26 | Raul Boesel | Ligier - Ford | 25 | Motor | 17 | |
| Ret | 23 | Mauro Baldi | Alfa Romeo | 23 | Col·lisió | 10 | |
| Ret | 25 | Jean Pierre Jarier | Ligier - Ford | 22 | Suspensions | 12 | |
| Ret | 6 | Riccardo Patrese | Brabham - BMW | 19 | Prob. físics | 7 | |
| Ret | 31 | Corrado Fabi | Osella - Ford | 17 | Motor | 24 | |
| Ret | 36 | Bruno Giacomelli | Toleman - Hart | 16 | Virolla | 15 | |
| Ret | 3 | Michele Alboreto | Tyrrell - Ford | 7 | Motor | 11 | |
| NVQ | 22 | Andrea de Cesaris | Alfa Romeo | | | | |
| NVQ | 32 | Piercarlo Ghinzani | Osella - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Keke Rosberg 1' 34. 526
* Volta ràpida: Nelson Piquet 1' 39. 829 (a la volta 4)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2013-11-09. [Consulta: 19 abril 2010].
# Entropia condicional

L'entropia condicional és una extensió del concepte d'entropia de la informació en processos on intervenen diverses variables aleatòries no necessàriament independents.

## Definició

Suposem que $\scriptstyle X$ és una variable aleatòria sobre un espai de probabilitat $\scriptstyle \Omega \,$ i $\scriptstyle A\subset \Omega$ sigui un esdeveniment. si $\scriptstyle X$ pren valors sobre un conjunt finit $\scriptstyle \{a_{i}|1\leq i\leq m\}$, Es defineix de manera natural l'entropia condicional de $\scriptstyle X$ donat $\scriptstyle A$ com:
   $H(X|A)=\sum _{k=1}^{m}P(X=a_{k}|A)\ln P(X=a_{k}|A)$
De la mateixa manera si $\scriptstyle Y$ és una altra variable aleatòria que pren valors $\scriptstyle b_{k}$ es defineix l'entropia condicional $\scriptstyle H(X|Y)$ com:
   $H(X|Y)=\sum _{j}H(X|Y=b_{j})P(Y=b_{j})$
Es pot interpretar l'anterior magnitud com la incertesa de $\scriptstyle X$ donat un valor particular de $\scriptstyle Y$, Amitjanat per tots els valors possibles de $\scriptstyle Y$ ..

## Propietats

* Trivialment s'esdevé que $\scriptstyle H(X|X)=0$
* $\scriptstyle H(X|Y)=H(X)$ si $\scriptstyle X$ i $\scriptstyle Y$ són variables independents.
* Donades dues variables que prenen un conjunt finit de valors: $\scriptstyle H(X,Y)=H(Y)+H(X|Y)=H(X)+H(Y|X)$
* Com a conseqüència de l'anterior i que $\scriptstyle H(X,Y)\leq H(Y)+H(X)$, Es té: $\scriptstyle H(X|Y)\leq H(X)$ .

## Vegeu també

* Entropia de Shannon

## Referències

* ↑ «Probability of error, equivocation, and the Chernoff bound». IEEE Transactions on Information Theory, 16, 4, 1970.
* ↑ «David MacKay: Information Theory, Pattern Recognition and Neural Networks: The Book».
* ↑ T. Cover; J. Thomas Elements of Information Theory, 1991. ISBN 0-471-06259-6.

## Bibliografia

* Dominic Welsh (1988): Codes and Cryptography, Clarendon Press, Oxford, ISBN 0-19-853287-3
# Gran Premi d'Hongria del 2001

Resultats del Gran Premi d'Hongria de la temporada 2001 disputat al circuit de Hungaroring el 19 d'agost del 2001.

## Classificació

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 1 | Michael Schumacher | Ferrari | 77 | 1h 41' 50. 3 | 1 | 10 |
| 2 | 2 | Rubens Barrichello | Ferrari | 77 | + 3.363 s | 3 | 6 |
| 3 | 4 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 77 | + 3.94 s | 2 | 4 |
| 4 | 5 | Ralf Schumacher | Williams - BMW | 77 | + 49.687 s | 4 | 3 |
| 5 | 3 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 77 | + 1' 10.293 min. | 6 | 2 |
| 6 | 16 | Nick Heidfeld | Sauber - Petronas | 76 | + 1 Volta | 7 | 1 |
| 7 | 17 | Kimi Räikkönen | Sauber - Petronas | 76 | + 1 Volta | 9 | |
| 8 | 6 | Juan Pablo Montoya | Williams - BMW | 76 | + 1 Volta | 8 | |
| 9 | 10 | Jacques Villeneuve | BAR - Honda | 75 | + 2 Voltes | 10 | |
| 10 | 12 | Jean Alesi | Jordan - Honda | 75 | + 2 Voltes | 12 | |
| 11 | 19 | Pedro de la Rosa | Jaguar - Cosworth | 75 | + 2 Voltes | 13 | |
| 12 | 14 | Jos Verstappen | Arrows - Asiatech | 74 | + 3 Voltes | 21 | |
| Ret | 7 | Giancarlo Fisichella | Benetton - Renault | 67 | Motor | 15 | |
| Ret | 22 | Heinz-Harald Frentzen | Prost - Acer | 63 | Virolla | 16 | |
| Ret | 20 | Tarso Marques | Minardi - European | 63 | Pressió de l'oli | 22 | |
| Ret | 9 | Olivier Panis | BAR - Honda | 58 | Part elèctrica | 11 | |
| Ret | 11 | Jarno Trulli | Jordan - Honda | 53 | Hidràulics | 5 | |
| Ret | 21 | Fernando Alonso | Minardi - European | 37 | Frens | 18 | |
| Ret | 8 | Jenson Button | Benetton - Renault | 34 | Virolla | 17 | |
| Ret | 15 | Enrique Bernoldi | Arrows - Asiatech | 11 | Virolla | 20 | |
| Ret | 23 | Luciano Burti | Prost - Acer | 8 | Virolla | 19 | |
| Ret | 18 | Eddie Irvine | Jaguar - Cosworth | 0 | Virolla | 14 | |

## Altres

* Pole: Michael Schumacher 1' 14. 059
* Volta ràpida: Mika Häkkinen 1m 16. 723 (a la volta 51)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-10-28. [Consulta: 20 abril 2010].
# Gabriel Boissy

Gabriel Boissy (Lo Lonzac, Corresa, 26 de febrer de 1879 - Biòt, Alpes-Maritimes, 23 de setembre de 1949) fou un escriptor, periodista i crític de teatre francès.
Va completar els seus estudis secundaris al col·legi de Treignac i als instituts de Tulle i Vitry-le-François. A principis de la dècada de 1900, va arribar a París on va fer cursos a la Sorbona, al Collège de France i a l'École du Louvre. Apassionat del teatre, s'interessà pels festivals dramàtics d'Aurenja, dels quals acavà convertint-se en el seu secretari general. Va organitzar representacions a l'antic teatre de Béziers. Va escriure crítiques dramàtiques a Excelsior i a la revista Comoedia de la qual fou redactor en cap, dirigint el 'Album Comique', uns fulls il·lustrats d'art teatral. Va participar en la Primera Guerra Mundial entre 1914 i 1918, com a caporal en el 81è regiment d'infanteria, i va ser ell qui, cap d'informació de l'Intransigeant, va tenir la idea de la flama sota l'Arc de Triomf de l'Étoile a la Tomba del Soldat desconegut. Li fou concedida la distició de Cavaller de la Legió d'Honor francesa.
Va publicar diversos poemes, entre els quals destaquen La Dramaturgie d'Orange (1907), L'amour dans la poésie française (1910), Pensées choisies des Rois de France (1920) o Stances du mortel sourire (1930). Altres obres destacades seves foren La Beauté vivante (1907), Le Journal historique de Charles Collé (1912), De Sophocle è Mistral (1919).

## Referències

* 1 2 3 4 Ruffy, G. «Boissy (Gabriel)». Qui êtes-vous? Annuaire des contemporains [París], 1924, pàg. 88 [Consulta: 21 febrer 2021].
* ↑ «Gabriel Boissy (1879-1949)». Biblioteca Nacional de França. [Consulta: 21 febrer 2021].
* 1 2 «Archives Gabriel Boissy, 1879-1949: Inventaire sommaire des dossiers documentaires». Bibliothèque Méjanes (Aix-en-Provence). [Consulta: 21 febrer 2021].

## Bibliografia

* Imbert, Nath. 'Boissy, Gabriel'. Dictionnaire national des contemporains, 1936
# Enzo Muzii

Enzo Muzii (Asmara, 13 de gener de 1926 – Velletri, 2 de febrer de 2014) va ser un escriptor, guionista, fotògraf, crític i director de cinema italià.

## Biografia

Periodista del 1949 al 1962, es va ocupar principalment de la crítica teatral i el cinema.
Va debutar en la direcció a la pel·lícula col·lectiva I misteri di Roma (1962), un documental sobre aspectes poc coneguts de la capital coordinat per Cesare Zavattini. Sempre amb Zavattini (i Fabio Carpi) va col·laborar en el guió d' Una sera come le altre de Vittorio De Sica, episodi de Le streghe (1967).
En cinema a l'estiu del 1967 va rodar a Positano al seva primera pel·lícula Come l'amore, amb Annamaria Guarnieri i Alfred Lynch, guanyador de l'Ós de Plata al 18è Festival Internacional de Cinema de Berlín. Posteriorment va dirigir Una macchia rosa (1970).
Per la televisió: Alle origini della mafia (amb guió de Brando Giordani, Leonardo Sciascia i Giandomenico Giagni), La signorina Else (del conte de Schnitzler), La singolare avventura di Francesco Maria (d'un conte de Brancati), Fosca, de la narració homònima d'Igino Ugo Tarchetti.

## Filmografia
### Cinema

* I misteri di Roma (1962)
* Come l'amore (1968)
* Una macchia rosa (1970)

### Televisió

* Alle origini della mafia - sèrie de televisió (1976)
* La signorina Else - telefilm (1980)
* La singolare avventura di Francesco Maria - telefilm (1982)
* Fosca - film TV (1981)
* Girotondo - telefilm (1985)
* Sentimental - varietat (1985) en tres episodis de Sergio Bazzini, amb Sergio Castellitto, Margaret Mazzantini, Roberto Murolo, Remo Girone
* Fuori scena - telefilm (1986)
* Chéri - telefilm (1988)

## Escrits

* Punto di non ritorno, Adelphi, Milano, 1990 Premi Procida-Isola di Arturo-Elsa Morante per l'opera prima.
* Silenzio, si vive: romanzo di profilo, Aragno, Torino, 2003
* Fuori dai giochi: tre storie, Aragno, Torino, 2005, guanyador del Premi II Ceppo el 2006
* Il tempo parlerà, Aragno, Torino, 2006

## Referències

* ↑ Michele Pappacoda. «POSITANO RICORDO DI ENZO MUZII - Positano News». positanonews.it. Arxivat de l'original el 2017-02-13. [Consulta: 12 febrer 2017].
* ↑ In ricordo di Enzo Muzii, Centro Sperimentale di Cinematografia
* ↑ «PRIZES & HONOURS 1968». berlinale.de. Arxivat de l'original el 7 gener 2014. [Consulta: 8 juny 2014].
* ↑ «Albo vincitori "Isola di Arturo"». premioprocidamorante.it. Arxivat de l'original el 2019-05-09. [Consulta: 14 juny 2020].