OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sayaji Rao III Gaikwar

Farzand-i-Khas-i-Daulat-i-Inglishia Shrimant Maharaja Sir Sayaji Rao III Gaikwar Sena Khas Khel Shamsher Bahadur fou maharaja of Baroda i cavaller de l'imperi britànic (GCSI 15 de febrer de 1887, GCIE 1 de gener de 1919).
Va néixer a Kavlana el [10 de març] de 1863 amb el nom de Shrimant Gopal Rao Gaikwar i era el fill segon de Meherban Shrimant Kashirao Bhikaji Rao [Dada Sahib] Gaikwar. El govern britànic el va escollir com a successor de Malhar Rao Gaikwar que havia estat deposat el 13 de gener de 1875. Als efectes oportuns fou anomenada la maharani Shrimant Akhand Soubhagyavati Maharani Jamnabai Sahib Gaikwar, (nascuda 1853 i morta 29 de novembre de 1898), vídua de Khande Rao Gaikwar i filla de Shrimant Sardar Madhavrao Babujirao Puar Vishwasrao Bahadur de Supa (a Dewas) que va adoptar formalment a Gopal Rao Gaikwar, que era un parent llunyà (17 de maig de 1875) i fou proclamat maharaja a Baroda el 16 de juny de 1875. La maharani va rebre la regència el 19 d'abril de 1875 i la va tenir fins que el fill adoptiu fou declarat major d'edat el 28 de desembre de 1881 i va rebre plens poders. L'endemà (29 de desembre) va rebre el títol de Farzand-i-Khas-i-Daulat-i-Inglishia. El seu títol principal era maharaja i la salutació a la que tenia dret era de 21 canonades.
Durant la seva minoria l'administració fou dirigida pel diwan Raja Sir T. Madhava Rao i es van iniciar reformes amb resultats favorables, restaurant les finances a un bon estat al cap de poc temps amb un bon sistema de recaptació; les taxes injustes foren abolides, i la policia, el poder judicial, i els serveis mèdics i d'educació foren reorganitzats; el ferrocarril fou ampliat i es van construir molts edificis públics. El 1877 totes les viles de més de deu mil habitants foren declarades municipalitats (excepte Dwarka).
El 1899 Baroda va tornar a passar a dependre del govern general de l'Índia; aquell mateix any va fallar el monsó i una epidèmia de fam terrible es va abatre al país (1899 i 1900). El maharaja va assistir als durbars de Delhi de 1877, 1903 i 1911 i a la coronació de Jordi VI d'Anglaterra com emperador i de la reina Elisabet II d'Anglaterra com emperadriu (a Londres) el 1937 i va representar a l'Índia a la conferència imperial de Londres de 1937. Va morir a Gopal Bhavan, Malabar, Bombai, el 6 de febrer de 1939 i el va succeir el seu net Pratap Singh Rao Gaikwar (fill del tercer fill, ja que els dos grans havien premort sense fills, però el tercer havia premort deixant un fill; altres fills havien mort i el que no ho havia fet va morir d'accident el 1940). Es va casar dues vegades i va tenir quatre fills i tres filles.
# Harald Huffmann

Harald Huffmann (Essen, 3 de juny de 1908 - Essen, 20 de desembre de 1992), va ser un jugador d'hoquei sobre herba alemany que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va guanyar la medalla de plata com a membre de l'equip alemany en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Harald Huffmann Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 de gener 2012. [Consulta: 7 desembre 2018].
# Leroy Sané

Leroy Sané (pronunciació alemanya:; Essen, l'11 de gener de 1996) és un jugador de futbol alemany que juga com a davanter al FC Bayern de Múnic i la selecció alemanya de futbol.
Va fer el seu debut professional amb el FC Schalke 04 el 2014 i va ser transferit al Manchester City FC el 2016 per una xifra inicial de 37 milions de lliures. Fou Premi PFA al millor jove de l'any la temporada 2017–18 després d'ajudar el City a guanyar la Premier League i l'EFL Cup, una fita que el conjunt va superar guanyant un triplet domèstic la temporada següent.

## Palmarès
### Manchester City

* 2 Lligues angleses: 2017-18 i 2018-19
* 1 Copa anglesa: 2018-19
* 3 Copes de la lliga anglesa: 2017-18, 2018-19 i 2019-20
* 2 Community Shield: 2018, 2019

### FC Bayern München

* 1 Campionat del Món: 2020
* 1 Supercopa d'Europa: 2020
* 3 Lligues alemanyes: 2020-21, 2021-22, 2022-23
* 2 Supercopes alemanyes: 2021, 2022

### Selecció alemanya

* 1 Copa Confederacions de la FIFA: 2017

## Referències

* ↑ «Leroy Sane» (en alemany). Arxivat de l'original el 2 d'abril 2015.

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre Leroy Sané a soccerbase.com
* Leroy Sané, Fitxa a Soccerway
* Fussballdaten
Leroy Sané amb la selecció alemanya - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Alemanya – Eurocopa 2016
1 Neuer •
2 Mustafi •
3 Hector •
4 Höwedes •
5 Hummels •
6 Khedira •
7 Schweinsteiger (c) •
8 Özil •
9 Schürrle •
10 Podolski •
11 Draxler •
12 Leno •
13 Müller •
14 Can •
15 Weigl •
16 Tah •
17 Boateng •
18 Kroos •
19 Götze •
20 Sané •
21 Kimmich •
22 Ter Stegen •
23 Gómez •
Entrenador: Löw
Selecció de futbol d'Alemanya – Eurocopa 2020
1 Neuer (c) •
2 Rüdiger •
3 Halstenberg •
4 Ginter •
5 Hummels •
6 Kimmich •
7 Havertz •
8 Kroos •
9 Volland •
10 Gnabry •
11 Werner •
12 Leno •
13 Hofmann •
14 Musiala •
15 Süle •
16 Klostermann •
17 Neuhaus •
18 Goretzka •
19 Sané •
20 Gosens •
21 Gündoğan •
22 Trapp •
23 Can •
24 Koch •
25 Müller •
26 Günter •
Entrenador: Löw
Selecció de futbol d'Alemanya – Copa del Món de futbol 2022
1 Neuer  •
2 Rüdiger •
3 Raum •
4 Ginter •
5 Kehrer •
6 Kimmich •
7 Havertz •
8 Goretzka •
9 Füllkrug •
10 Gnabry •
11 Götze •
12 Trapp •
13 Müller •
14 Musiala •
15 Süle •
16 Klostermann •
17 Brandt •
18 Hofmann •
19 Sané •
20 Günter •
21 Gündoğan •
22 ter Stegen •
23 Schlotterbeck •
21 Adeyemi •
22 Bella-Kotchap •
23 Moukoko •
Seleccionador: Flick
Selecció de futbol d'Alemanya – Eurocopa 2024
1 Neuer •
2 Rüdiger •
3 Raum •
4 Tah •
5 Groß •
6 Kimmich •
7 Havertz •
8 Kroos •
9 Füllkrug •
10 Musiala •
11 Führich •
12 Baumann •
13 Müller •
14 Beier •
15 Schlotterbeck •
16 Anton •
17 Wirtz •
18 Mittelstädt •
19 Sané •
20 Henrichs •
21 Gündoğan  •
22 ter Stegen •
23 Andrich •
24 Koch •
25 Can •
26 Undav •
Seleccionador: Nagelsmann :
# Acluofòbia

L'acluofòbia (o nictofòbia) és la por irracional a la foscor. S'ha de distingir de la por ordinària, que sorgeix a partir dels dos anys, i que relaciona la manca de llum (i per tant de control) amb perills potencials. L'acluofòbia es pot veure potenciada per la presència freqüent de malsons o les imatges pròpies del cinema de terror i la literatura de monstres. El seu origen pot situar-se en un trauma patit durant un període de foscor o en la no superació del període infantil de la por a la nit, per manca de seguretat.

## Referències

* ↑ Adele Pillitteri. Maternal and Child Health Nursing, 1995. ISBN 0397551134.
* ↑ William Lyons. Emotion, 1985, p. 75. ISBN 0521316391.
# Blanqueta de la pedrosa

La blanqueta de la pedrosa (Pieris ergane) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels pièrids (Pieridae) present als Països Catalans.

## Distribució

Es troba al sud d'Europa, Àsia Menor, Síria, l'Iraq, Iran i Transcaucàsia. A Espanya és una espècie rara i poc freqüent, amb pocs nuclis de població no connectats i amb pocs individus allà on apareix.
La longitud de les ales anteriors és 19-24 mm. L'anvers de les ales anteriors dels mascles és blanc amb la costa blanca grisenca i una taca apical gris. A la zona postdiscal apareix una taca negrosa que pot faltar. Les ales posteriors són blanques amb una taca postdiscal negra tocant la costa. El revers alar és blanc i groc pàl·lid. Les anteriors són blanques, les posteriors són de to groc pàl·lid amb escates grises.
Les ales de les femelles són similars, amb taques de major extensió. L'anvers de les anteriors posseeix una zona basal més fosca, amb dues taques postdiscals negroses.

## Biologia i hàbitat

Els adults volen d'abril a setembre amb una primera generació que vola a la primavera i una segona a l'estiu. Les larves s'alimenten d'Aethionema saxatile i Aethionema orbiculatum.
A Espanya és una espècie rara i poc freqüent, amb pocs nuclis de població no connectats i amb pocs individus allà on apareix. El seu hàbitat són zones muntanyoses ben conservades, de solana, amb terrenys pobres, habitualment calcaris, volant sobre talussos, pedregars, pastures pobres i camins.

## Galeria

* Pieris ergane
* Pieris ergane

## Referències

* ↑ «Noms de papallones | TERMCAT». [Consulta: 24 febrer 2025].
* ↑ «Fauna Europaea» (en anglès). Arxivat de l'original el 30 de maig 2016. [Consulta: 11 abril 2016].
* ↑ «Funet» (en anglès). [Consulta: 11 abril 2016].
* ↑ Aguado Martín, L.O. (2007). Las mariposas diurnas de Castilla y León (Lepidópteros ropalóceros) Especies, biología, distribución y conservación I. Valladolid: Junta de Castilla y León. p. 1041. ISBN 978-84-9718-473-1
* ↑ Manceñido González, D. C. y F. J. González-Estébanez (2013). Las mariposas diurnas de la provincia de León. León: Manceñido y González-Estébanez Eds. p. 649. ISBN 978-84-96872-37-0

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual: Pieris ergane (castellà)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa: Pieris ergane (anglès)
* European Butterflies and Moths: Pieris ergane (anglès)
# Amelia Abascal Gómez

Amelia Abascal Gómez va ser una pintora, escultora, muralista i ceramista espanyola nacionalitzada mexicana.

## Biografia

Abascal va néixer el 7 de gener de 1920 a Madrid, Espanya. El 1940, amb 20 anys, es va exiliar a Mèxic, on es nacionalitzaria. Encara que principalment fou una artista autodidacta, a Mèxic va fer classes de química que aplicaria a les seves arts plàstiques, pintura, ceràmica i disseny. Va ser una de les quatre artistes que van representar Mèxic el 1968 en una exposició de pintura llatinoamericana a l'Argentina, després de la qual va triomfar amb una exposició individual a la Galeria d'Art Misrachi a la Ciutat de Mèxic aquest mateix any.
El treball d'Abascal va consistir a tractar làmines de bronze i coure amb àcid per a crear una textura erosionada. Es va especialitzar en escultura en relleu, però també va realitzar murals. Les planxes de coure tractades amb àcid d'Abascal es van exhibir a la Galeria de Arte Mexicano de 1967 de la Ciutat de Mèxic, Mèxic, durant els mesos de gener i febrer. Un crític va descriure les planxes com a «vigor abstracte sobre planxes de coure».
A la Galeria d'Art Mexicà de 1967, al costat de les planxes de coure tractat amb àcid d'Abascal, es trobaven peces de Carlos Mérida, considerat com un dels primers artistes llatinoamericans a combinar estils europeus i llatinoamericans en la seva pintura.

## Referències

* ↑ «PARES. Portal de Archivos Españoles. Movimientos Migratorios Iberoamericanos. Gobierno de España.».
* ↑ «Amelia Abascal, (25 obras), México, D.F. (septiembre 1968)». humanindex.unam.mx. [Consulta: 21 novembre 2021].
* ↑ «Discover painter Amelia Abascal» (en anglès). rkd.nl. [Consulta: 21 novembre 2021].
* ↑ «Amelia Abascal Explained». everything.explained.today. [Consulta: 21 novembre 2021].
* ↑ Heller, Jules; Heller. North American Women Artists of the Twentieth Century: A Biographical Dictionary (en anglès). Routledge, 2013-12-19. ISBN 978-1-135-63882-5.
# Sonja Bernadotte

Sonja Anita Maria Bernadotte, comtessa de Wisborg (nascuda Haunz ; 7 de maig de 1944 – 21 d'octubre de 2008) va ser vídua del comte Lennart Bernadotte, net del rei suec Gustaf V a través del seu pare, el príncep Wilhelm, el segon fill del rei.

## Biografia

Va gestionar la finca de Mainau al llac de Constança, al sud d'Alemanya, que el seu difunt marit va comprar el 1951 al seu pare. La finca de Mainau serveix com a principal atracció turística del llac de Constança, amb elaborats jardins florals, una casa de papallones i unes vistes atractives del llac. Bernadotte es va convertir en la segona esposa del comte el 1972.
Després de la mort del comte el 2004, Sonja Bernadotte es va convertir en la cap de la fundació que organitza les reunions del premi Nobel a Lindau, una conferència científica que se celebra anualment a Lindau, que convida els guanyadors del premi Nobel a interactuar amb joves investigadors de tot el món.

## Matrimoni i família

El 1969, Sonja va conèixer el seu futur marit el comte Lennart Bernadotte de Wisborg mentre treballava com el seu ajudant personal. Lennart tenia trenta-cinc anys més que Sonja, fins al dia mateix; els seus aniversaris només estaven separats un dia. Lennart estava casat i era pare de quatre fills adults. Es va divorciar de la seva dona durant gairebé quaranta anys, amb qui les seves relacions havien estat desiguals durant alguns anys, per casar-se amb Sonja.
El casament del comte Lennart i la comtessa Sonja va tenir lloc el 29 d'abril de 1972. La parella va tenir cinc fills junts:
* La comtessa Bettina Bernadotte de Wisborg; nascut el 12 de març de 1974 a Scherzingen, Suïssa. El 29 d'octubre de 2004 es va casar amb Philipp Haug i tenen tres fills.
* El comte Björn Bernadotte de Wisborg; nascut el 13 de juny de 1975 a Scherzingen, Suïssa.
* La comtessa Catharina Bernadotte de Wisborg; nascut l'11 d'abril de 1977 a Scherzingen, Suïssa. El 30 de gener de 2007, la comtessa Catharina es va casar amb Romauld Ruffing en una cerimònia civil i religiosament el 7 de juliol de 2007.
* El comte Christian Bernadotte de Wisborg; nascut el 24 de maig de 1979 a Scherzingen, Suïssa.
* La comtessa Diana Bernadotte de Wisborg; nascut el 18 d'abril de 1982 a Scherzingen, Suïssa. El 27 de setembre de 2003 es va casar amb Bernd Grawe i tenen una filla. Es van divorciar el 2007. El 13 de gener de 2017 es va casar amb Stefan Dedek.

## Mort

Sonja Bernadotte va morir de càncer de mama a Freiburg im Breisgau, Alemanya, als 64 anys.

## Referències

* ↑ «Widow of Swedish count dies in southern Germany». The Local. [Consulta: 21 octubre 2008].
* ↑ Cern Courier "Nobel dreams at Lindau", 19 agost 2008
* ↑ Widow of Swedish count dies in southern Germany, The Local, 21 octubre 2008.
# María Dolores Gómez Castro

María Dolores Gómez Castro (Còrdova, 1983) és una maquilladora i artista de efectes especials de cinema espanyol, guanyadora del premi Goya al millor maquillatge i perruqueria l'any 2014 per Las brujas de Zugarramurdi.

## Trajectòria professional

Natural de la zona de Colón, a Còrdova, es va formar en Madrid. Va començar la seva carrera en el món de la moda, per a després centrar-se en el del cinema i la televisió. Des de 2004, any en què va realitzar la seva primera sèrie com a cap de maquillatge, no ha parat de treballar en l'audiovisual i en les arts. Ha col·laborat amb Francisco Rodríguez a les sèries Tierra de lobos i Isabel.
María Dolores Gómez Castro, Francisco Rodríguez, Javier Hernández Valentín i Pedro Rodríguez van guanyar el Goya al millor maquillatge i perruqueria el 2014 per Las brujas de Zugarramurdi, dirigida per Álex de la Iglesia.

## Distincions

* Goya al millor maquillatge i perruqueria el 2014 per Las brujas de Zugarramurdi.

## Referències

* ↑ Un Goya cordobés de miedo, ABC, 14 de febrer de 2014
* ↑ «Un Goya cordobés de miedo» (en castellà). [Consulta: 31 octubre 2017].
* ↑ «Las brujas de Zugarramurdi » Premios Goya 2018» (en castellà). [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Entrega dels premis Goya al millor maquillatge el 2014 a YouTube
* Premios Goya 2014
# Ben Edwin Perry

Ben Edwin Perry (1892–1968) va ser un professor nord-americà de clàssics a la Universitat d'Illinois a Urbana-Champaign de 1924 a 1960. Va tenir beques Guggenheim els anys 1930-1931 i 1954-1955. Va desenvolupar l' índex Perry .

## La vida

Es va graduar a la Universitat de Michigan ia la Universitat de Princeton.
Va ser autor de Studies in the Text History of the Life and Fables of Aesop (Estudis en la Història dels texts de la vida i Faules d'Isop) i molts altres llibres. La seva Aesopica ("Una sèrie de textos relatius a Esop o atribuïts a ell o estretament connectats amb la tradició literal que porta el seu nom") s'ha convertit en l'edició definitiva de totes les faules que es considera que són d'Esop, amb faules organitzades per la font més antiga coneguda. El seu índex de rondalles ha estat utilitzat com a sistema de referència per autors posteriors.
Els seus arxius es troben a la Universitat d'Illinois.

## Obres

* Studies in the Text History of the Life and Fables of Aesop, Haverford, Pa. : American Philological Association, 1936
* Aesopica, Nova York : Arno Press, 1980.ISBN 9780405133374
* The Ancient Romances: A Literary-Historical Account of Their Origins, Berkeley, University of California Press, 1967.

## Referències

* 1 2 «Perry, Ben Edwin (1892-1968) | University of Illinois Archives». University of Illinois Archives. [Consulta: 6 desembre 2021].
* ↑ «PERRY, Ben Edwin». dbcs.rutgers.edu. [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ «PERRY, Ben Edwin». dbcs.rutgers.edu. [Consulta: 8 novembre 2020]."PERRY, Ben Edwin". dbcs.rutgers.edu. Retrieved 2020-11-08.
* ↑ According to Laura Gibbs for instance, it is "the most comprehensive and reliable system currently available." Gibbs, Laura. Aesop's Fables. A new translation. Oxford University Press, 2002, p. xxxiii. ISBN 978-0-19-284050-9.
* ↑ «Ben Edwin Perry Papers, 1915-70 | University of Illinois Archives». archon.library.illinois.edu. [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ Henry, Denis Classical Philology, 63, 2, 01-04-1968, pàg. 149–151. DOI: 10.1086/365356. ISSN: 0009-837X.
# Benjamin Schumacher

Benjamin Schumacher (?, S.XX) més conegut com a Ben Schumacher, és un físic teòric americà. Es va llicenciar al Hendrix College i es va doctorar en filosofia a la Universitat de Texas (Austin).
Actualment treballa com a físic i mestre a la Universitat de Kenyon (universitat d'arts liberal en Ohio rural.), especialitzat en el camp emergent de la teoria d'informació quàntica, estudiant les sorprenents relacions entre la mecànica quàntica, la teoria de la informació, la computació, la termodinàmica i la física del forat negre.
Va descobrir una manera d'interpretar estats quàntics com informació, així com una manera de comprimir la informació en un estat, i emmagatzemar la informació en un nombre inferior d'estats. Aquesta tècnica es coneix com a compressió de Schumacher. Aquest va ser l'anàleg quàntic del teorema de la codificació silenciosa de Shannon, i va ajudar a iniciar el camp conegut com a teoria de la informació quàntica.
També se li atribueix l'invent del terme qbit juntament amb William Wootters de Williams College, consisteix en la computació quàntica similar a la computació tradicional.
És autor de nombrosos articles científics i dos llibres: Physics in Spacetime: An introduction to Special Relativity (Física en l'espai temps: Introducció a la relativitat Espacial), sobre la Relativitat Especial, i Quantum Processes, Systems, and Information (Processos Quàntics, Sistemes i Informació), juntament amb Michael Westmoreland, sobre mecànica quàntica.
Per les seves contribucions, va guanyar el Premi de Comunicació Quantum de 2002 (International Quantum Communication Award), el primer premi internacional en aquest camp, i va ser nomenat membre de l'American Physical Society (Societat de Física Americana).
Ha passat anys sabàtics treballant en el Laboratori Nacional Los Alamos. També ha realitzat investigacions a l'Institut Isaac Newton de la Universitat de Cambridge, l'Institut Santa Fe, l'Institut Perimeter, la Universitat de Nou Mèxic, la Universitat de Montréal, la Universitat d'Innsbruck i la Universitat de Queensland.

## Papers de recerca influent

* Quantum coding. Phys. Rev. A 51, 2738 - 2747 (1995)

## Referències

* ↑ When you're #253,287 you try harder, April 27, 2005, Zeroth Order Approximation
* ↑ What I'm up to, Tuesday, December 21, 2004, Zeroth Order Approximation
* ↑ «Benjamin Schumacher» (en anglès). Arxivat de l'original el 2017-03-05. [Consulta: 7 maig 2018].
* ↑ «Professor Bio Page» (en anglès). [Consulta: 7 maig 2018].

## Enllaços externs

* Zeroth Aproximació d'ordre - Blog per Benjamin Schumacher
* Benjamin Schumacher Homepage Arxivat 2008-07-19 a Wayback Machine.
* Mecànica quàntica: La Física del Món Microscòpic
* La Física de Coses Impossibles, Parlant: Ben Schumacher, 03/12/2008, PIRSA - Institut de Perímetre Seminari Enregistrat Archive
# Bertomeu

Bertomeu (València, 1976) és un músic, compositor i cantautor valencià.
A vegades apareix com a Albert Bertomeu, encara que el seu nom és Albert Ortega, fill d'Enric Ortega, qui va ser membre del grup Al Tall.
Comença la seua trajectòria component amb el jazz, i treballant en formacions com Vinojuan o Noir, abans d'esdevenir cantautor. Ha musicat diversos poemes d'Estellés. Precisament per la musicació del poema Els amants, va rebre el premi Miquel Martí i Pol, dins del certamen Terra i cultura.
En 2018 publica Bertomeu Blues Band Show, treball en què torna al blues com estil.

## Discografia

* I ara què? (2010)
* ... 5 més, EP (2011)
* 7 d'Estellés, llibre-disc (Edicions del Bullent, 2012)
* A casa nostra (2013)
* Estellés infinit, llibre-disc (Edicions del Bullent, 2015)
* Collita i llaurador (Autoedició, 2016)
* Bertomeu Blues Band Show (Autoedició, 2018)

## Referències

* 1 2 Viadel, Francesc «Albert Bertomeu, vida, només». El País, 09-10-2013.
* 1 2 Frechina, Josep Vicent «Estellés pop». Lletres valencianes, 31, 7-2013, pàg. 3-4.
* 1 2 Ciges, Teresa «Entrevista al cantautor valenciano Bertomeu» (en castellà). La Vanguardia, 07-05-2013.
* ↑ «Bertomeu guanya amb «Els amants»». Levante-EMV, 20-11-2015.
* ↑ «Bertomeu guanya el VIII Terra i Cultura». Enderrock.cat, 18-11-2015.
* ↑ «Bertomeu, blues d'arrel valenciana». Enderrock.cat, 22-05-2018.
* ↑ «Bertomeu trau música i metàfora del seu entorn rural en ‘Collita i llaurador’». Diari la Veu, 08-11-2016.

## Enllaços externs

* «Bertomeu». Viasona.
* Presentació de 7 d'Estellés a la Fira del llibre, 2012
# SST Records

SST Records és un segell discogràfic estatunidenc de música independent, fundat el 1978 a Long Beach (Califòrnia) pel guitarrista i compositor del grup Black Flag, Greg Ginn, per a publicar material del seu propi grup.
SST Records es va centrar inicialment en produir material de grups de hardcore punk del sud de Califòrnia. Com que moltes dels grups del segell pretenien expandir-se més enllà de les limitacions del gènere hardcore, SST Records va publicar també àlbums clau que van ser centrals en el desenvolupament del rock alternatiu, incloses edicions de Minutemen, Hüsker Dü, Meat Puppets, Soundgarden, Sonic Youth i Dinosaur Jr. Després d'un treball de producció màxim a finals de la dècada del 1980, SST Records va aventurar-se en discos de jazz.

## Referències

* ↑ Azerrad, Michael. Our Band Could Be Your Life. Little, Brown and Company, 2001. ISBN 0-316-78753-1
* ↑ Blush, Steven. American Hardcore: A Tribal History. Feral House, 2001. ISBN 0-922915-71-7
* ↑ «SST Records: a guide to the best albums» (en anglès), 14-08-2019. [Consulta: 29 febrer 2024].