OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elènia cresta-rogenca

L'elènia cresta-rogenca (Elaenia ruficeps) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc obert i arbusts de les terres baixes fins als 1500 m, de l'est de Colòmbia, sud de Veneçuela, Guaiana i nord del Brasil amazònic.

## Referències

* ↑ «Elènia cresta-rogenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2021(català)
# Union Lake (Michigan)

Union Lake és una comunitat no incorporada (anglès: unincorporated community) del comtat d'Oakland de l'estat estatunidenc de Michigan. Es troba a la unió de quatre municipis: Commerce, Waterford, West Bloomfield i White Lake.
Com a comunitat no incorporada, Union Lake no té cap àrea definida legalment ni estadístiques de població pròpies, però sí que té la seva pròpia oficina de correus amb el codi postal 48387, que s'utilitza només per a bústies postals. En cas contrari, l'àrea utilitza el codi postal 48327 de Waterford.

## Referències

* ↑ «U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Union Lake, Michigan».
# Escut de Fígols i Alinyà

L'escut oficial de Fígols i Alinyà té el següent blasonament:
Escut caironat truncat: primer d'or, una figuera de sinople; segon de gules, una vall d'argent sobremuntada d'un card de tres flors d'or. Per timbre una corona mural de poble.

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 28 de maig de 1993, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Fígols i Alinyà.» (pdf). DOGC num 1757, 28-05-1993. [Consulta: 26 juny 2010].

## Vegeu també

* Escuts heràldics de l'Alt Urgell
# Hideyoshi Obata

Hideyoshi Obata (小畑 英良) (1890 - 11 d'agost del 1944) fou un general japonès durant la Segona Guerra Mundial, comandant del 31è Exèrcit.
Graduat a l'Acadèmia de Guerra de l'Exèrcit el 1919, després d'haver-se graduat el 1911 a la Cavalleria. Va estudiar a Gran Bretanya a la dècada de 1920 i va tenir diversos nomenaments d'estat major, com a instructor i com a comandant de cavalleria. El 1935 va ser destinat a l'aviació, on comandà diverses unitats aèries.
El seu 5è Grup Aeri atacà les Filipines el 9 de desembre de 1941, i aviat estava lluitant a Birmània. Posteriorment comandà el 3r Exèrcit de l'Aire i va ser destinat a l'Estat Major General de l'Exèrcit.
Va prendre el comandament del 31è Exèrcit al març de 1944, amb la responsabilitat de la defensa de les illes Marianes, Marshall, Carolines, Palau, Bonin i Volcano. La intenció era que la major part de la defensa fos conduïda per les seves unitats aèries. Va aconseguir establir un esborrany d'estat major de Guam a Paulus.
Després del desembarcament americà a Guam i la mort del comandant de la 29a Divisió el 28 de juliol, Obata prengué personalment el comandament de les forces a Guam.
Es va suïcidar l'11 d'agost de 1944 mentre que les tropes americanes arribaven al seu lloc de comandament a la Muntanya Mataguac a Guam.
Pòstumament va ser nomenat General (Tai-Sho).
# Ermita del Calvari (Les Coves de Vinromà)

L'Ermita del Calvari, a la localitat de Les Coves de Vinromà, a la comarca de la Plana Alta, és una ermita que es troba en el mateix nucli poblacional de Les Coves de Vinromà, al final del carrer del seu mateix nom.
Està catalogada com Bé Immoble de Rellevància Local, presentant com a identificació el codi: 12.05.050-001, segons consta a la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana.

## Descripció

El recinte on està ubicada l'ermita està aïllat de l'exterior mitjançant una tanca, el qual es pot, travessar a través d'una porta de reixes, que hi fa d'accés principal.
Com es tracta de l'ermita d'un calvari, abans d'arribar-hi es poden contemplar totes les estacions del Via Crucis que està ubicat en uns casalicis, fabricats en pedra llaurada, disseminats a través d'un camí decorat amb xiprers.
La capella està dedicada al Sant Crist del Calvari, i se situa a la zona més cridanera del complex, podent-se distingir la seva situació, per la cúpula de teules blaves que la cobreixen.
És un edifici d'elevada altura, amb façana realitzada amb carreus llaurats, presentant com accés principal, una porta rectangular que es troba emmarcada per pilastres.
La resta de la façana està adornada amb una finestra, amb una cornisa mixtilínia que presenta gerros com a decoració i està rematada amb una espadanya.
Respecte a l'interior, hi destaquen set pintures realitzades al fresc per part de Joaquín Ollet entre 1809 i 1810, en què es reflecteixen escenes de la Passió. Estan emmarcades amb decoració motllures i volutes. Per la seva banda l'altar major està presidit per un crucifix de considerables dimensions.
El manteniment de la capella i la seva utilització (es du a terme, per exemple, una novena a partir de dissabte anterior a la festivitat de Crist Rei) està en mans de la Confraria del Crist del Calvari.

## Referències

* 1 2 http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?IdInmueble=1767
* 1 2 3 4 5 6 7 8 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/cplcdv.htm Arxivat 2014-05-02 a Wayback Machine.
# Associació Internacional de Fiscals

L'Associació Internacional de Fiscals (IAP, per les seves sigles en anglès) és una organització sense ànim de lucre, creada per les Nacions Unides el 1995 amb seu a Viena, Àustria, que reuneix a fiscalies i associacions de fiscals de tot el món.
L'organització compta amb uns 300.000 membres i 165 organitzacions en més de 120 països, agrupats en 96 jurisdiccions. Segons la seva pàgina web, dels afiliats s'espera que es comprometin amb els estàndards de responsabilitat professional de l'associació i amb la Declaració dels Deures i Drets Essencials dels Fiscals, adoptada en 1999.
La creació de la IAP va tenir els seus orígens en el ràpid creixement de la delinqüència transnacional en els anys 90 a causa dels avanços tecnològics en transport i telecomunicacions, sobretot per tractar delictes com el narcotràfic, el blanqueig de diners i el frau.
L'associació concedeix als seus afiliats el dret a assistir a la seva assemblea anual i participar en debats i conferències de contingut professional i social, oferint l'oportunitat per establir contactes amb fiscals de diferents països i conèixer els seus reptes a nivell nacional i global. Les conferències regionals a Àfrica, Amèrica Llatina, Europa Occidental, Europa de l'Est i Àsia central, Amèrica del Nord i el Carib i l'Àsia-Pacífic són des de fa anys esdeveniments regulars en la IAP.
A través de la web de l'associació, que alberga el Fòrum per a la Justícia Penal Internacional - una eina molt freqüentada pels fiscals de tot el món, es pot accedir a la Xarxa Global de Delictes Fiscals, i alhora tenir accés a una gran quantitat d'informació sobre delictes cibernètics. L'associació també publica butlletins periòdics que es distribueixen entre els seus membres.

## Referències

* 1 2 «International Association of Prosecutors | AIDP | Association Internationale De Droit Pénal». www.penal.org. [Consulta: 17 setembre 2019].
* ↑ «International Association of Prosecutors - About: International Association of Prosecutors». www.iap-association.org. [Consulta: 17 setembre 2019].
* ↑ «International Association of Prosecutors - Membership: International Association of Prosecutors». www.iap-association.org. [Consulta: 17 setembre 2019].
* ↑ «International Association of Prosecutors - Conferences: International Association of Prosecutors». www.iap-association.org. [Consulta: 17 setembre 2019].
# Elènia crestada

L'elènia crestada (Elaenia cristata) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc obert, sabana i matolls, localment a les terres baixes fins als 1500 m, des de Veneçuela i Guaiana, cap al sud, a través del nord, centre i est del Brasil fins al sud-est del Perú i nord-est de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Elènia crestada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2021(català)
# Corrent Revolucionari Occitan

El Corrent Revolucionari Occitan o CRÒC [ˈkrɔk] és un antic moviment polític occità que va existir entre 1995 i 2001. Federava un seguit de grups locals: Anaram Au Patac a Bearn, els Patriòtas Occitans a Tolosa, Occitània Libertat a Ais de Provença, Reviscòl Roergàs a Roergue.
Malgrat certes divergències entre els grups i fins i tot dins els grups mateixos es pot definir com un moviment d'extrema esquerra i independentista.
L'Har/Far, revista que encara existeix avui dia, era el diari del moviment.
Dels grups fundadors avui dia només en resta actiu la refundació d'Anaram Au Patac al Bearn, Libertatǃ, que continua fent la revista Har/Far.

## Història

El 1995, els tres grups fundadors del CRÒC varen ser Anaram Au Patac o AAP (fundat a Pau el 1992), els Patriòtas Occitans (fundats a Tolosa el 1993) i Occitània Libertat (fundat a Ais de Provença el 1994). Més tard s'hi afegeix un quart company, Reviscòl Roergàs de Roergue.
AAP va ser el grup més dinàmic i fort dins el CRÒC. La seva revista, Har, fundada el 1995, va esdevenir la revista del CRÒC amb lo nom panoccità Har/Far, però la redacció i la gestió varen romandre a la seu d'AAP a Pau.
El CRÒC va conèixer un cert dinamisme entre 1995 i 2000. Durant un temps va atreure la quasi totalitat dels joves occitanistes que volien entrar en política i que difícilment s'identificaven amb les organitzacions més tradicionals com el Partit Occitan i el PNO. L'únic partit que podia atreure els joves a més del CRÒC era la Linha Imaginòt, que tanmateix era antiindependentista. Cal dir, però, que el CRÒC no es limitava pas a la joventut i tenia militants de totes les edats.).
Però la manca de coordinació del CRÒC, a escala panoccitana, va provocar la seva crisi a finals del 2000 i l'AAP va decidir sortir del CRÒC el 2001. Això va accentuar la baixa activitat i la ràpida desaparició del CRÒC.
Després del 2001, hi ha hagut qualcuns intents de reviscolar el CRÒC a Tolosa i Carcassona. La major part dels exmilitants del CRÒC varen anar cap a altres organitzacions polítiques occitanista com Anaram Au Patac, Iniciativa per Occitània, el Partit de la Nacion Occitana (PNO) i el Partit Occitan (PÒC), o bé a l'occitanisme cultural o fins i tot a organitzacions polítiques alienes a l'occitanisme d'esquerra. N'ha sortit especialment beneficiat el Partit Occitan, que ha sabut reorganitzar-se i modernitzar-se parcialment. L'existència del CRÒC, tot i que ha sigut efímera, ha marcat la generacio de militants dels anys 90, que han contribuït a rejovenir l'occitanisme en general.

## Vegeu també

* Anaram Au Patac

## Referències

* ↑ Lo Corrent Revolucionari Occitan
* ↑ Revistes occitanes
* ↑ Lo Lugarn, n. 61, tardor de 1997, polèmica amb el PNO
* ↑ Cronologia de l'occitanisme
* ↑ Peticion 'L'Occitan per las carrèras', vilaweb, 23 d'abril de 2001
# Marià Badia

Marià Badia (Reus, 21 d'agost de 1686 - Cocharcas, Perú, 1766 va ser un franciscà observant i missioner català.
El seu pare era ferrer a Reus i li va ensenyar l'ofici. Va entrar a l'orde dels franciscans amb 26 anys, i des del 1719 el trobem a Escornalbou, monestir des d'on es movia predicant missions per tot Catalunya. El 1734 va arribar al seminari del castell d'Escornalbou Joaquim Dutarí, un missioner vingut del Perú que buscava religiosos per anar a Amèrica. El 1735, juntament amb un altre frare, Pere Pont, i un llec, va marxar cap a Cadis des d'on van arribar a Pisco. Destinats a Tarma, i passant per l'escola i convent de santa Rosa de Ocopa, van desplaçar-se cap al Cerro de la Sal, una regió inhòspita. L'arxiver reusenc Saldoni Vilà diu que va estar predicant durant anys entre els peruans, i que en les seves expedicions van matar alguns dels seus companys. Va predicar a les ciutats més importants del Perú i als petits poblats indígenes, «peregrinando cientos de leguas», diu Vilà. Va enviar algunes cartes als seus companys de sant Miquel d'Escornalbou, on parla d'un gran terratrèmol a Lima l'any 1746, i explica que hi van morir 100.000 persones. Però és més conegut per una altra carta, que es va imprimir, i que es titula Descripcion breve del reyno del Perú, impresa el 1755 a Tarragona per Magí Canals. El bibliòfil i erudit reusenc Pau Font de Rubinat descriu aquesta obra i diu que no és fàcil de trobar. Marià Badia la va escriure quan ja portava 18 anys al Perú. Fa una descripció del país, que divideix en valls, serres i muntanya. A les valls, diu, hi ha les ciutats de Lima i Trujillo i moltes altres. Que es viatja amb lliteres i els pobles estan molt separats, i que entre ells hi ha molts arenals, tan secs que fins les garses es moren de set. Les serres estan limitades per cadenes de muntanyes altíssimes i que són abundants en minerals d'or i plata i altres metalls. Diu que va recórrer dues centes llegües per les serres i que abunden en fruita, blat, moresc i llegums. Hi ha bestiar de tota classe i està molt poblada, però l'abundància fa que la gent sigui dropa i viciosa. Parla de la indústria de llana i cotó i dels teixits que produeixen. La muntanya la descriu sobretot indicant la riquesa de les seves mines i parlant de la ciutat de Potosí. Aquesta carta la va dirigir al seu germà Miquel Badia, monjo al Monestir de Poblet, i li parla també de la mort del pare Pere Pont, que va sortir amb ell d'Escornalbou, i dels martiris soferts pels missioners l'any 1737 i 1742, companys seus de santa Rosa de Ocopa. Va morir al convent de la Vírgen de Cochacras, on, malalt, havia anat a reposar.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 74.
* ↑ Vilà, Saldoni. Descripción de mi estimada patria la villa de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1955, p. 79-80.
* ↑ Font de Rubinat, Pau «Descripción breve del reino del Perú». Revista del centre de Lectura, any XIII, 228, 229, 230, abril, maig i juny 1932, pàg. 133-135.
# Escut de Granyanella

L'escut oficial de Granyanella té el següent blasonament:
Escut caironat: d'argent, un món de gules cintrat d'or i creuat d'una creu llatina potençada de sable. Per timbre una corona mural de poble.
Va ser aprovat el 18 de febrer de 1992. El món és l'atribut del Crist Salvador, patró del poble.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Segarra

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 18 de febrer de 1992, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Granyanella» (pdf). DOGC num. 1562, 18-02-1992. [Consulta: 23 juny 2010].
# Maeda Toshinaga

    En aquest nom japonès, el cognom és Maeda.
Maeda Toshinaga (前田利长, 1562 - 1614) va ser un samurai i dàimio del domini de Kaga durant els inicis del període Edo en la història del Japó.
Toshinaga va lluitar contra Uesugi Kagekatsu durant la batalla de Sekigahara donant suport a Tokugawa Ieyasu, de manera que després de la victòria va rebre un feu de 215.000 koku que havia pertangut al seu germà Toshimasa, que havia donat suport a Ishida Mitsunari. Amb això Toshinaga va esdevenir el dàimio amb més territori, valorat en 1.250.000 koku, exceptuant a Ieyasu.

## Referències

* Turnbull, Stephen (1998). The Samurai Sourcebook. Cassell & Co. ISBN 1-85409-523-4.
# Ermita del Calvari (Ripoll)

L'Ermita del Calvari és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La capella del calvari feia 2,50 m d'amplada, 5 m de llargada (sense comptar l'absis ficat en la paret exterior dintre del corral construït al costat) i una alçada de 3,20m. A l'altar hi havia una imatge d'un Sant Crist, que es podia besar pujant per una petita escala construïda pels dos costats, i una petita imatge de la Verge dels Dolors. Per la banda que dona a la font d'en Jordana la capella s'aixeca sobre un mur d'una alçada considerable. A més de la porta principal hi havia una porta lateral i la façana estava coronada per un petit campanar. La capella era l'indret en què finalitzava la processó del Dijous Sant, que s'iniciava al raval de Barcelona.
# Associació Internacional de Metges per a la Prevenció de la Guerra Nuclear

L'Associació Internacional de Metges per a la Prevenció de la Guerra Nuclear (IPPNW), en anglès: International Physicians for the Prevention of Nuclear War, és una prestigiosa organització creada per metges soviètics i nord-americans durant la Guerra Freda per a la prevenció de la guerra nuclear i l'evitació de conflictes armats. Per aquests motius la IPPNW va rebre el Premi Nobel de la Pau el 1985.
Fou fundada el 1980 pels cardiòlegs Bernard Lown (EUA) i Evgueni Chazov (URSS), té la seu a la ciutat nord-americana de Boston, Massachusetts. L'associació està present en més de 60 països.
La IPPNW ha estès el seu missatge original per incloure la prevenció a totes les guerres, no només la nuclear, la desmilitarització del món i minimitzar els efectes de la guerra i promoure el desenvolupament i el respecte mediambiental.

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina oficial de la IPPNW
* (anglès) Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de la Pau 1985

## Referències

* 1 2 «IPPNW: A brief history - International Physicians for the Prevention of Nuclear War» (en anglès americà), 08-07-2020. [Consulta: 6 març 2022].
* ↑ «The Nobel Peace Prize 1985» (en anglès americà). [Consulta: 6 març 2022].
* ↑ Boston, 677 Huntington Avenue; Ma 02115 +1495‑1000. «Dr. Bernard Lown» (en anglès americà), 13-08-2013. [Consulta: 6 març 2022].
* ↑ Maddocks, Ian «Bernard Lown and 21 Years of International Physicians for Prevention of Nuclear War». Medicine, Conflict and Survival, 19, 1, 2003, pàg. 1–3. ISSN: 1362-3699.
* 1 2 «International Physicians for the Prevention of Nuclear War» (en anglès). [Consulta: 6 març 2022].
* ↑ Valenti, Maria «International Physicians for the Prevention of Nuclear War (IPPNW)». IPPNW [Consulta: 6 març 2022].
# Elènia selvàtica

L'elènia selvàtica (Myiopagis gaimardii) és una espècie d'ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i vegetació secundària de les terres baixes al centre i est de Panamà, nord i est de Colòmbia, Veneçuela, Trinitat i Guaiana, cap al sud, a través de l'est de l'Equador i est del Perú fins al nord i l'est de Bolívia i Brasil amazònic i sud-oriental.

## Referències

* ↑ «Elènia selvàtica». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Coscinodiscofícies

Coscinodiscophyceae o Centrales és un ordre tradicional de diatomees.
Coscinodiscophyceae és similar a Centrales. L'Ordre Centrales és una subdivisió tradicional que és parafilètica de les algues heterokontophyta conegudes com a diatomees. Aquest ordre rep aquest nom per la forma de la seva paret cel·lular de les diatomees cèntriques, les quals es veuen con cercles o el·lipsoides.
En el seu cicle de reproducció vegetativa són diploides i experimenten mitosi durant la divisió cel·lular normal. En les espècies sexuals, la meiosi produeix gàmetes ces haploides. Es fusionen per donar un zigot el qual s'espandeix per desenvolupar una auxospora.
En algunes taxonomies, les diatomees cèntriques reben el nom d'Ordre Coscinodiscophyceae. I en altres esquemes com l'ordre Biddulphiales. Tanmateix, la taxonomia de les diatomees està canviant per les noves eines genètiques i moleculars.

## Referències

* ↑ Cattolico RA, Jacobs MA, Zhou Y, et al. «Chloroplast genome sequencing analysis of Heterosigma akashiwo CCMP452 (West Atlantic) and NIES293 (West Pacific) strains». BMC Genomics, 9, 2008, pàg. 211. DOI: 10.1186/1471-2164-9-211. PMC: 2410131. PMID: 18462506.
* ↑ Hoek, C. van den, Mann, D. G. and Jahns, H. M. (1995). Algae : An introduction to phycology, Cambridge University Press, UK.
* 1 2 Round, F. E. and Crawford, R. M. (1990). The Diatoms. Biology and Morphology of the Genera, Cambridge University Press, UK.
* 1 2 Williams, D. M., Kociolek, J. P., (2007). Pursuit of a natural classification of diatoms: History, monophyly and the rejection of paraphyletic taxa, European Journal of Phycology, 42:3, 313-319.
* ↑ Tomas, C. R., Hasle G. R., Syvertsen, E. E., Steidinger, K. A., Tangen, K., Throndsen, J., Heimdal, B. R., (1997). Identifying Marine Phytoplankton, Academic Press.
# Escut de Lesotho

L'escut de Lesotho es va adoptar arran de la independència d'aquest estat africà, proclamada el 4 d'octubre del 1966. Fou modificat el 2006 en la seva aparença actual, amb un lleuger canvi de colors.
Té la forma típica dels escuts defensius basotho i hi figura un cocodril d'atzur bellugant sobre un camper de gules; el cocodril és el símbol de la dinastia reial basotho i ja apareixia a l'escut de l'antic protectorat britànic de Basutoland.
Acoblats darrere l'escut hi ha un ceptre de plomes d'estruç posat en pal i una llança i una maça del tipus knobkierie passades en sautor. Suporten l'escut dos cavalls basotho, un a cada banda. Tant l'escut com els cavalls descansen sobre una terrassa on es representa l'altiplà del Thaba Bosiu, damunt el qual es va aixecar la ciutadella de Moshoeshoe I, fundador del Regne de Lesotho. A la base de la terrassa hi figura una cinta amb el lema nacional en sesotho: KHOTSO, PULA, NALA ('Pau, pluja, prosperitat').

## Escuts utilitzats anteriorment

* Escut originari del Regne de Lesotho (1966-2006)

## Vegeu també

* Bandera de Lesotho

## Enllaços externs

* Heraldry of the World - Escut de Lesotho (anglès)
* Hubert Herald – Escut de Lesotho (anglès)
# Dmitri Iegórov

Dmitri Fiódorovitx Iegórov, rus: Дми́трий Фёдорович Его́ров(Moscou, 22 de desembre [C.J. 10 de desembre] de 1869 – Kazan, 10 de setembre de 1931) fou un matemàtic rus.

## Vida i obra

Iegórov va estudiar en escoles de Moscou fins que el 1887 va ingressar a la universitat de Moscou en la qual es va graduar en matemàtiques, essent el seu principal mestre Nikolai Bugàiev. A partir de 1894 va començar a donar classes a la universitat mentre preparava el seu doctorat que va obtenir el 1901, sota la direcció de Bugàiev. El curs 1902-1903 va fer ampliació d'estudis a Berlín, Göttingen i París, prenent contacte amb els més importants matemàtics europeus.
El 1904 va ser nomenat professor titular de la universitat de Moscou. Es va casar amb la germana d'un reconegut violinista rus, Ivan Grzhimali, que donava concerts per tot Europa i el matrimoni es va col·locar al bell mig de la elit social i cultural moscovita.
Iegórov era home de profundes creences religioses, membre d'una secta de l'església ortodoxa russa anomenada Adoradors de les paraules. El govern comunista soviètic va perseguir aquestes idees fins al punt que, el 1930, Iegórov era desposseït de tots els seus càrrecs (era president de la Societat Matemàtica de Moscou) i empresonat a Kazan, on va morir l'any següent.

## Referències

* ↑ El seu nom pot aparèixer transcrit com a Yegorov, o Egorov
* ↑ Chang, 2011, p. 156.
* ↑ Graham i Kantor, 2009, p. 71.
* ↑ Graham i Kantor, 2009, p. 74.
* ↑ Graham, 2013, p. 232.
* ↑ Graham, 2013, p. 233.

## Bibliografia

* Саввина, О.А.. «МАТЕМАТИК И ХРИСТИАНИН Д. Ф. ЕГОРОВ: ПОИСКИ ИСТОКОВ МИРОВОЗЗРЕНИЯ». A: ПРАВОСЛАВНЫЙ УЧЕНЫЙ В СОВРЕМЕННОМ МИРЕ: ПРОБЛЕМЫ И ПУТИ ИХ РЕШЕНИЯ (en rus). Воронеж, 2013, p. 166-170. ISBN 978-5-904686-17-8.
* Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en anglès). World Scientific, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
* Ford, Charles E. «Dmitrii Egorov: Mathematics and religion in Moscow» (en anglès). The Mathematical Intelligencer, Vol. 13, Num. 2, 1991, pàg. 24–30. DOI: 10.1007/BF03024083. ISSN: 0343-6993.
* Graham, Loren; Kantor, Jean-Michel. Naming Infinity (en anglès). Harvard University Press, 2009. ISBN 978-0-674-03293-4.
* Graham, Loren «The Power of Names: In Culture and in Mathematics» (en anglès). Proceedings of the American Philosophical Society, Vol. 157, Num. 2, 2013, pàg. 229-234. ISSN: 0003-049X.
* Колягин, Ю.М.; Саввина, О.А.. Дмитрий Федорович Егоров: Путь ученого и христианина (en rus). Изл-во ПСТГУ, 2010. ISBN 978-5-7429-0611-7.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Dmitri Iegórov» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Paplauskas, A.B. «Egorov, Dimitry Fedorovich». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 16 juny 2019]. (anglès)