OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Associació Comunitat Valenciana de Montevideo

L'Associació Comunitat Valenciana de Montevideo (ACVM) és una entitat cultural fundada el 1990 a la capital de l'Uruguai.
L'objectiu d'aquesta organització sense fins lucratius és difondre la cultura valenciana a Montevideo, en particular, i a l'Uruguai en general. Fundada el 18 d'agost de 1990, l'ACVM ha estat interessada a fer conèixer també la realitat política i social dels valencians. Entre altres tasques, l'ACVM organitza events, festes, reunions educatives i jornades d'integració social entre uruguaians i els valencians i els seus descendents en aquest país d'Amèrica del Sud.
L'ACVM compta amb el reconeixement dels governs de l'Uruguai i de la Generalitat Valenciana.

## Referències

* 1 2 (castellà) Lloc web de l'ACVM, institució

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de l'ACVM
# Josep Balsells Samora

Josep Balsells Samora (Reus, 27 de febrer de 1907 - 1986) va ser un metge i cirurgià català.
Era fill de Josep Balsells Bofarull, comerciant de Reus I de Josepa Samora Robert, també de Reus. Es va llicenciar en medicina per la Universitat de Barcelona l'any 1931 i es va especialitzar en cirurgia. Establert a Reus l'any 1932, el 1934 va entrar a la plantilla de metges de l'Hospital de Sant Joan. Durant la guerra civil va servir com a metge a l'Exercit Republicà. Va ser un dels cirurgians més prestigiosos en la postguerra. Amb pocs mitjans tècnics i els primitius sistemes d'anestèsia, va implantar tècniques quirúrgiques innovadores, amb la col·laboració del doctor Sabater, pel tractament de les tuberculosis pulmonars i òssies. Col·laborador de l'Hemeroteca Mèdica, va publicar diversos articles professionals a la revista d'aquesta entitat, Acta Clínica. Va ser Cap de cirurgia a l'Hospital de Sant Joan i en va ser director de l'any 1966 al 1972. Va organitzar els serveis mèdics d'una important mútua d'accidents de treball reusenca, la Reddis, on, a més dels tractaments de curació, va organitzar un sistema d'integració dels pacients altre cop a la societat.
Va publicar una història de l'Hospital de Reus: El Hospital de San Juan de Reus: ayer, hoy y mañana. Reus: Gráficas Aluja, 1971. L'any 1975 l'Ajuntament de Reus li va concedir la Medalla d'Argent de la ciutat.

## Referències

* 1 2 3 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs: vol. I. Reus: l'Ajuntqment, 1991, p. 85-86.
* 1 2 Aguadé Sans, Enric. "Metges en exercici a Reus entre 1900 i 1966". A: Col·legi Oficial de Metges de Tarragona: una història de cent anys (1898-1998). Tarragona: Universitat Rovira i Virgili, 1998. Pàg. 119
# Aratinga de màscara roja

L'aratinga de màscara roja (Psittacara erythrogenys) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos i conreus de l'oest de l'Equador i nord-oest del Perú. A partir d'exemplars escapats de la captivitat s'han format poblacions en altres llocs. Al nostre àmbit n'hi ha una petita població a València i una altra a Barcelona (a Barcelona força menys comuna que l'aratinga mitrada i l'aratinga de cap blau).
Es diferencia de l'aratinga mitrada, que també és vermella i verda, per la major extensió del vermell, que al cap és més continu i sempre arriba a envoltar l'ull, i que tenyeix la part inferior de les ales i part de les cuixes. Els joves són verds, sense vermell.

## Vegeu també

Altres psitàcides que crien en llibertat a les nostres ciutats (totes espècies invasores a partir d'individus escapats de la captivitat).

## Referències

* ↑ Fitxa d'Aratinga de màscara roja al SIOC Rev. 05/08/2012
* 1 2 3 4 Ocells de Catalunya, País Valencià i Balears. Joan Estrada et al., Lynx ISBN 978-84-96553-54-5
# Embassament de Barrios de Luna

L'embassament de Barrios de luna és un embassament situat a la comarca lleonesa de Luna, a Espanya. Pren el seu nom del poble que se situa als peus del mur de contenció: Barrios de Luna.
Va ser inaugurat en 1956 per a poder establir zones de regadiu en la zona del Páramo Leonés i la comarca de l'Órbigo. Les aigües del Luna, s'uneixen amb el riu Omaña per passar a denominar-se des d'aquest moment riu Órbigo.
Compta amb una presa de vuitanta metres d'altura creada aprofitant una estretor del terreny que genera un volum de més de 300 milions de metres cúbics d'aigua, que serveixen per al regadiu d'unes 50.000 hectàrees de blat de moro, remolatxa i llúpol, principalment.
L'embassament és creuat per l'autopista AP-66 en direcció a Astúries, per això s'hi ha construït un pont atirantat anomenat Enginyer Carlos Fernández Casado, que és actualment el de major llum d'Espanya.

## Enllaços externs

* Embassament de Barrios de Luna Arxivat 2007-05-14 a Wayback Machine., informació a la pàgina de la Confederació Hidrogràfica del Duero.
# Azulè

L'azulè o azulé és un hidrocarbur sòlid cristal·lí isòmer del naftalè, però amb propietats sensiblement diferents d'aquest. Es presenta sota forma de cristalls d'un color blau fosc, mentre que el naftalè és blanc. S'utilitza en cosmètica.
Es troba a la natura com a component dels olis essencials de la camamilla pudent (Tanacetum annuum) que en conté entre el 9% i el 12% (sota la forma de camazulè), del milfulles (Achillea millefolium) que conté vora el 3% de camazulè i del xiprer blau (callitris intratropica) qui conté vora un 1% de guaiazulè.
L'azulè és conegut des del segle xv, com cromòfor blau obtingut de la destil·lació de tiges de la camamilla (Matricaria recutita). El cromòfor va ser descobert també en diverses espècies del gènere Artemisia i nomenat el 1863 per Septimus Piesse. La seva estructura va ser descrita per primer cop per Lavoslav Ružička, i va ser sintetitzat el 1937 per Placidus Plattner.

## Referències

* ↑ Azulé segons la pronúncia occidental i azulè segons la pronúncia oriental. Per a més informació, consulteu el Llibre d'estil
* ↑ Fitxa Tanacetum annuum a aroma zone (francès)
# Pigalle, París

Pigalle París, és una pintura a l’oli de l’artista català Joan Abelló i Prat de l’any 1983, on representa el famós barri de Pigalle a París, amb alguns dels monuments més emblemàtics de la ciutat. Aquesta pintura forma part de l'estança a París del pintor i forma part de la col·lecció del Museu Abelló.

## Descripció de l'obra

Es tracta d’una vista frontal del barri de Pigalle de París, un famós barri de la capital francesa que destaca per presentar un elevat nombre d’edificis neoclàssics, però sobretot pels seus eclèctics locals de vida nocturna i oci fortament il·luminats a la nit, d’entre els quals destaca el famós Moulin Rouge, un cavaré del segle xix.
Si dividim la composició en tres registres horitzontals, en l’inferior Abelló situa un carrer horitzontal en el qual representa una gran quantitat de figures humanes que, molt esquemàtiques i realitzades mitjançant unes pinzellades molt denses, donen un important grau de dinamisme a l'escena. Al centre, Abelló representa un complex conjunt d’edificis, al centre dels quals sembla perdre’s un altre carrer. D’entre aquestes edificacions, destaquen, en primer terme, un edifici de color vermell a l'esquerra i un altre de verd a la dreta, tots dos amb molts detalls fets amb altres colors molt vius i saturats. Aquests dos edificis són els més baixos de la composició, ja que darrere d’aquests, Abelló situa un nombrós conjunt d'altres edificis més alts, que donen perspectiva i profunditat a l'escena.
Coronant el conjunt, en el registre horitzontal superior un cel fet a partir de denses pinzellades de diferents tons de blau i blanc es deixa veure entre els espais que deixen les edificacions més altes. Es tracta d’una peça amb un gran cromatisme configurat per colors summament vius d’entre els quals destaquen els tons vermellosos, grisos i verds, que el pintor utilitza per a la realització de detalls a les façanes dels edificis, tals com finestres o tendals, i que aporten una pala cromàtica molt variada, malgrat el domini de tons freds en conjunt.
L’obra està signada a l’angle inferior esquerra com ‘’Abelló’’ i darrere hi ha una altra inscripció que diu: ‘’Abelló, Pigalle, París, 1983’’.

## Estança a París

Realitzada l’any 1983, ens situem en una dècada en la qual el pintor Abelló es va establir a la ciutat de París i va realitzar un nombrós conjunt d’obres de colors vius i lluminosos amb la seva habitual tècnica àgil que la rapidesa i senzillesa del maneig del pastel li proporcionava i que després en el seu estudi transformarà en olis similars sobre els carrers i els monuments més emblemàtics de la ciutat. Abelló, va estar a París una llarga estança (1979-1886), i aquest viatge va suposar el final d’un conjunt d’anys molt abundants quant a triomfs artístics en la carrera de Joan Abelló, que van culminar l’any 1981 amb la gran exposició del pintor al Grand Palais de París, que entre altres coses li va permetre formar part de la Société National des Beaux-Arts i li va servir com a porta d’accés a la vida artística parisenca.

## Bibliografia

* Abelló. Una trajectòria. Llibre-catàleg d'exposició, Manel Mayoral, Barcelona, 1993., 46
# Timothy D. Snyder

Timothy David Snyder (Estats Units, 18 d'agost de 1969) és un escriptor, historiador i acadèmic estatunidenc especialitzat en història d'Europa Central i Oriental, i en l'Holocaust. És Professor d'Història a Yale Universitat i un col·labora amb l'Institut de Ciències Humanes de Viena. Snyder és un membre del Council on Foreign Relations i del Comitè de Consciència del Museu Memorial de l'Holocaust al seu país.

## Obres destacades

* Nationalism, Marxism, and Modern Central Europe: A Biography of Kazimierz Kelles-Krauz (Harvard University Press, 1998). ISBN 978-0-19-084608-4
* Wall Around the West: State Power and Immigration Controls in Europe and North America (Rowman and Littlefield, 2000). Coeditat amb Peter Andreas. ISBN 978-0-7425-0178-2
* The Reconstruction of Nations: Poland, Ukraine, Lithuania, Belarus, 1569-1999 (Yale University Press, 2003) ISBN 978-0-300-09569-2
* Sketches from a Secret War: A Polish Artist's Mission to Liberate Soviet Ukraine (Yale University Press, 2005) ISBN 978-0-300-12599-3
* The Red Prince: The Secret Lives of a Habsburg Archduke (Basic Books, 2008) ISBN 978-0-465-01897-0
* Bloodlands: Europe Between Hitler and Stalin (Basic Books, 2010) ISBN 978-0-465-03147-4
* Thinking the Twentieth Century, amb Tony Judt. (Penguin, 2012) ISBN 978-0-14-312304-0
* Stalin and Europe: Imitation and Domination, 1928–1953 (Oxford University Press, 2014). Co-editat amb Ray Brandon. ISBN 978-0199945580
* Black Earth: The Holocaust as History and Warning (Penguin, 2015) ISBN 978-1-101-90347-6
* On Tyranny: Twenty Lessons from the Twentieth Century (Penguin, 2017) ISBN 978-0-8041-9011-4. Traduït al català per Núria Parés, Sobre la tirania. 20 lliçons que hem d'aprendre del segle XX (Destino 2017).
** On Tyranny Graphic Edition: Twenty Lessons from the Twentieth Century, amb il·lustracions de Nora Krug (Ten Speed Graphic Press, 2021) ISBN 978-1-9848-5915-0
* The Road to Unfreedom: Russia, Europe, America (Penguin, 2018) ISBN 978-0-525-57447-7
* Our Malady: Lessons in Liberty from a Hospital Diary (Crown, 2020). Traduït al català per Maria Llopis i Freixas, La nostra malaltia. Lliçons de llibertat d'un diari d'hospital (Galàxia Gutemberg, 2020)
* On Freedom (Crown, 17.09.2024) ISBN 978-0593728727

## Enllaços externs

* Blog personal

## Referències

* ↑ «Library of Congress Authorities». LOC. [Consulta: gener 22, 2010].
* ↑ Ian Kershaw and Timothy Snyder to be honoured with Leipzig Book Prize for European Understanding 2012 Arxivat 2012-03-05 a Wayback Machine. Leipzig.de, gener 16, 2012 Error in webarchive template: Check |url= value. Empty.
# Associació Espanyola de la Rosa

L'Associació Espanyola de la Rosa (AEROSA, societat espanyola de les roses) és una associació espanyola, sense ànim de lucre, dedicada al cultiu i al coneixement de les roses. Fundada en 1996, l'AEROSA és una associació estatal que agrupa al voltant de 1.500 socis, particulars o professionals, organitzats en diverses associacions locals o afiliades. És membre de la Federació Mundial de les Societats de la Rosa i la seua presidenta és Matilde Ferrer Sena.
L'AEROSA organitza concursos de roses, convencions. Des de l'any 1991 publica anualment el butlletí Rosa-Rosae i l'any 2000 va publicar el primer Catàleg de varietats de roses espanyoles. Té la seu al recinte del grup Rosas Ferrer a Xiva, on es troba el roserar, la Col·lecció VFF, un espai dedicat a la història de les roses amb 25 espècies botàniques, 50 varietats antigues i 300 varietats modernes.

## Referències

* 1 2 «Spain». Arxivat de l'original el 2017-10-07. [Consulta: 7 octubre 2017].
* ↑ «La nueva rosaleda de viveros cuenta con 10.590 unidades rosales de 62 diferentes variedades» (en castellà). Valencia.es. [Consulta: 7 octubre 2017].
* ↑ «El cultivo de la rosa cobra protagonismo en IBERFLORA 2010» (en castellà). [Consulta: 7 octubre 2017].
* ↑ «Revistas» (en castellà). AEROSA.ES.
* ↑ «Primer catalogo de variedades de rosas española» (en castellà). Interempresas.
* ↑ «Contacto» (en castellà). AEROSA.ES.
# Ermita de Loreto (Begís)

L'Ermita Verge de Loreto de Begís, a la comarca de l'Alt Palància, és un temple catòlic que està catalogat com a Bé de Rellevància Local amb codi identificatiu: 12.07.022-002, segons consta a la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana.

## Història

L'ermita se situa en el centre de la població, en una placeta que té per nom "Plaça de la Mare de Déu de Loreto". Just davant es pot contemplar al Portal de Begís, vestigi de les portes d'accés a la població quan aquesta presentava muralla, en època medieval. L'edifici data de finals del segle xvii i principis del segle xviii. La imatge de la Verge de la Cova Santa que es troba a la fornícula de la façana no és l'original, ja que aquesta va ser destruïda en 1936; l'actual data de 1939, i té una factura diferent.

## Descripció

L'ermita (precedida per un petit pati tancat amb muret i reixa) és de fàbrica de maçoneria i carreu angular, és a dir, les cantonades de l'edifici estan reforçades amb blocs de pedra o carreus. A més, presenta contraforts exteriors, així com una porta d'entrada adovellada. La façana, de línies barroques, presenta forma de retaule, té porta adovellada, de formes rectes, i decorada amb boles en el primer cos. El segon cos, de menor grandària, presenta una fornícula en arc de mig punt, també adovellada en línies rectes, rematada amb frontó semicircular. En el seu interior es abriga la imatge de la Verge de la Cova Santa. Presenta com a rematada de la façana una espadanya construïda en maçoneria amb arrebossat, formada per un cos semicircular, amb adorns de boles i penell de forja. Hi ha una sola campana, Maria Lauretana, obra del fonedor Cristòfol García. Està datada en l'any 1763, i té un diàmetre de 66 centímetres i un pes de 166 quilograms. La coberta exterior és a dues aigües i rematada amb teula. Interiorment presenta planta de la nau única, dividida en quatre trams o crugies. A la nau central la coberta és una volta de canó amb llunetes. Mentre que la sagristia (de menor altura, adossada a la testera amb teulada independent) presenta una coberta de volta bufada. Presenta decoració consistent en un sòcol de rajoles (d'Alcora i datats al segle xvi) amb temes vegetals, fruits, flors i fulles, que recorre tota la planta. A més de medallons a l'oli del segle xvi amb les històries glorioses, situats en els trams de la volta.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?IdInmueble=13267
* 1 2 http://campaners.com/php/campanar.php?numer=910
* 1 2 3 4 5 6 7 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/capbej.htm Arxivat 2014-10-25 a Wayback Machine.
* ↑ http://gogistesvalencians.blogspot.com.es/2011/05/gozos-ntrasenora-la-virgen-de-loreto-de.html
* 1 2 http://www.bejis.es/es/content/ermita-virgen-loreto Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
# Aratinga dels cactus

L'aratinga dels cactus (Eupsittula cactorum) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos poc densos, sabanes i matolls de l'est del Brasil.
# Embenat

L'embenat es realitza mitjançant una cinta o rotllo de tela o altre material que es pot enrotllar al voltant d'una part del cos de diferents maneres per a assegurar una bena, mantenir la pressió sobre una compresa o immobilitzar un membre o una altra part del cos. Per la forma de fer-lo l'embenat pot ser:
* circular La seva utilització principal és de subjecció d'apòsits, cobrir una zona cilíndrica o ser inici i subjecció d'altres tipus d'embenat.
* compressiu
* en 8 S'utilitza en les articulacions (turmell, genoll, espatlla, canell), ja que permet a aquestes tenir certa mobilitat.
* de Baynton
* de Velpeau
* en espiga
* en espiral
* de guix - Teràpia conservador d'esquinç sobre fractures òssies, o per a la correcció d'una determinada deformitat, mitjançant un dispositiu ortopèdic de guix o escaiola per a immobilitzar l'àrea danyada.
* funcional - embenat funcional

## Usos clínics

* Contenció
* Correcció
* Compressió

## Vegeu també

* Escaiola ortopèdica
* Fèrula
* Cabestrell
* Camisa de força
* Fractura de Bush

## Enllaços externs

* pàgina web on es parla del gel i altres
# Associació Europea de Festivals

L'Associació Europea de Festivals (sigles EFA, European Festivals Association) és una associació que agrupa diversos festivals d'Europa i d'altres països. És compatible amb la cooperació artística entre festivals i ofereix programes per a nous festivals i directors artístics.
Representa més de 100 festivals de música, dansa, teatre i multidisciplinars, juntament amb festivals nacionals i organitzacions culturals d'aproximadament trenta-vuit països, majoritàriament europeus. L'associació té la seu central a Gant, Bèlgica, amb una oficina a Brussel·les a la Casa Europea per a la Cultura. Es regeix per una Assemblea General, que es reuneix una vegada a l'any. L'actual president és Darko Brlek de Ljubljana. Els vicepresidents són Jan Briers de Flandes i Michael Herrmann, fundador i director del Festival Rheingau Musik.
L'associació es va fundar l'any 1952. Els pobles i ciutats patrocinen festivals culturals com una forma d'atreure el turisme, amb prop de 400 festivals a Europa El ràpid creixement del nombre de festivals des dels anys vuitanta ha pressionat els pobles i ciutats, que competeixen pel finançament públic i privat i també pels artistes més coneguts, que han aprofitat per incrementar els preus de les seves actuacions.
L'associació té més de setanta membres. El festival membre més antic i més conegut és el Festival Internacional d'Edimburg, que va començar el 1947. El seu programa anual inclou música clàssica, òpera, teatre i dansa. El Festival Internacional Wratislavia Cantans se celebra a la ciutat polonesa de Wroclaw centrant-se en oratorios i cantates de Bach a Handel i el seu contemporani Pawel Mykietyn.

## Referències

* 1 2 «The Association». Arxivat de l'original el 4 de setembre 2011. [Consulta: 11 setembre 2011].
* 1 2 3 «The European Festivals Association launches 2011 work programme». Arxivat de l'original el 27 de març 2012. [Consulta: 11 setembre 2011].
* ↑ «Related Organisations – European Festivals Association (EFA)». Documentation Centre on European Capitals of Culture. Arxivat de l'original el 2 d'abril 2012. [Consulta: 13 setembre 2011].
* ↑ «Interview: Director Rheingau Musik Festival stresses importance of festivals for European culture». European Festivals Association, 21-05-2010. Arxivat de l'original el 4 d'octubre 2011. [Consulta: 14 agost 2011].
* 1 2 Underhill, William «On The Circuit: Everyone loves a festival-especially the host towns, which stand to prosper. Erotic cinema fans, rejoice». Newsweek, supl. the World According to Alan Greenspan, 150, 13, 24-09-2007.
* ↑ Tim Burt «Music festivals face funding squeeze». FT.com, 27-06-2003, p. 1 [Consulta: 11 setembre 2011].
* ↑ «Member Festivals». [Consulta: 11 setembre 2011].
* 1 2 «History». Edinburgh International Festival. Arxivat de l'original el 3 de setembre 2011. [Consulta: 11 setembre 2011].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial (anglès)
* European Festivals Association a Google Cultural Institute (anglès)
# Ermita de Loreto de Benassal

L'ermita de la Mare de Déu de Loreto de Benassal, a la comarca de l'Alt Maestrat, és un lloc de culte catalogat com Bé de Rellevància Local, amb la categoria de Monument d'interès local, amb codiː 12.02.026-007, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007).
L'ermita se situa als afores del nucli poblacional, en adreça oest, en una zona coneguda com a “d'En Garguil”, en l'antic camí a Vilafranca Té una creu de terme en la part de davant del que arrenca el calvari que acaba en el cementiri municipal.

## Història

Va ser erigida en 1626 gràcies a l'aportació econòmica d'Amador Miralles i Caterina Nabàs, i, possiblement per aquesta raó, el seu escut està llaurat en relleu en la façana de l'ermita. L'any 1627 es va beneir per al seu ús com a lloc de culte. El seu estat de conservació després de la restauració a la qual va anar objecte.

## Descripció

Es tracta d'un edifici, de fàbrica d'aparell emblanquinat reforçant les cantonades, portes, arcs i finestres, carreus; de planta quadrangular, i reduïdes dimensions, amb teulada a dues aigües, amb baix ràfec que presenta triple filada sota el ràfec. Es remata la façana en un capcer on es va construir una espadanya amb teuladeta. Presenta un porxo als peus, on hi ha un baix avantatge enreixat, format per tres arcs i una coberta independent de menor altura que la resta de l'ermita. L'entrada es troba en un dels laterals i presenta una porta amb llinda, en el costat de l'epístola. Respecte al seu interior, és molt petit de nau única amb la imatge de la Mare de Déu de Loreto en l'altar.
* Detall del peiró de pedra.
* Detall de l'escut d'Amador Miralles i Caterina Nabàs.
* Detall de la reixa d'accés al cementiri a través de l'atri de l'ermita.
* Detall dels casalicis amb les estacions del Viacrucis.

## Referències

* ↑ Fitxa BIC. Generalitat valenciana.http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 Ermita de Loreto. Ermitas y Santuarios de la Comunidad Valenciana. Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
* 1 2 Capilla de Loreto. Castellón mediterráneo.
# Araçarí becmarcat

L'araçarí becmarcat (Pteroglossus inscriptus) és una espècie d'ocell de la família dels ramfàstids (Ramphastidae) que habita la selva humida i palmerars del sud-est de Colòmbia, est de l'Equador i del Perú, nord de Bolívia i Brasil amazònic i oriental.

## Taxonomia

S'han descrit dues subespècies:
* P. i. inscriptus Swainson, 1822. De Brasil central i meridional.
* P. i. humboldti Wagler, 1827. Des del sud-est de Colòmbia i oest de Brasil fins al nord de Bolívia.
Alguns autors consideren humboldti una espècie diferent: araçarí de Humboldt (Pteroglossus humboldti).

## Referències

* ↑ J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie, i E. de Juana (eds.). 2017. Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.
# Embolització amb espiral endovascular

L'embolització amb espiral endovascular és un tractament endovascular per a aneurismes intracranials i sagnats a tot el cos. El procediment redueix la circulació sanguínia en l'aneurisma mitjançant l'ús de cables de platí enrotllables, on el metge que n'insereix un o més en l'aneurisma fins que es determina que el flux sanguini ja no es produeix dins de l'aneurisma. És un dels dos tractaments principals per als aneurismes cerebrals, l'altre és el clipatge. El clipatge és una alternativa a la col·locació del stent per sagnat.