OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Brollador

Un brollador(en francès: trop-plein, massa ple) és una surgència càrstica deguda a la pressió exercida per l'aigua subterrània, poc habitual en la natura, encara que molts d'aquests passen desapercebuts en trobar-se coberts per vegetació, pedregars, llacunes o altres làmines d'aigua superiors.
En general, els fenòmens de sobreeiximent estan associats a deus comunes i a un aqüífer a la base, i en què la descàrrega s'activa quan es donen unes circumstàncies meteorològiques determinades. Perquè les deus en sobreeixidor funcionen, normalment, en dates de primavera molt plujosa, o després de tempestes d'estiu molt intenses, o pel desglaç d'una nevada hivernal molt copiosa.

## Bibliografia

* Rodríguez Estrella, T; et al. (2002): Contribución de las medidas de conductividad y pH, en las aguas de la Cueva de Los Chorros del río Mundo (Albacete), a la génesis del enigmático "reventón". KARST AND ENVIRONMENT, 199-209 pgs.

## Referències

* ↑ brollador a Optimot
* ↑ DCVB: brollador
# Myfanwy Piper

Myfanwy Piper (Londres, 28 de març de 1911 - Fawley Bottom, 18 de gener de 1997) va ser una crítica d'art i llibretista d'òpera anglesa, coneguda especialment per la seva col·laboració amb el compositor Benjamin Britten, per les òperes del qual va adaptar textos literaris de Henry James i Thomas Mann.

## Biografia

Va néixer a Londres en el si d'una família gal·lesa. Va assistir a l'escola femenina North London Collegiate School i va estudiar després anglès i literatura en el St Hugh s College de Oxford. Es va casar amb l'artista John Piper, amb el qual va viure durant bona part de la seva vida en una zona rural pròxima a Henley-on-Thames. Va col·laborar estretament amb els compositors Benjamin Britten i Alun Hoddinott; també va tenir amistat amb el poeta John Betjeman, qui li va dedicar diversos poemes.
El matrimoni Piper va fundar la revista artística Axis (1935-1937), dedicada a l'art d'avantguarda. Myfanwy també va publicar l'antologia Sea Poems (1945) i un estudi sobre Frances Mary Hodgkin (1948).
Els fills de John i Myfanwy Piper també es van dedicar a l'art. Els més importants van ser el seu primogènit, el pintor i fotògraf Edward Piper, i Sebastian Piper, pintor i músic. Entre els nets de Myfanwy destaquen el pintor Luke Piper i l'escultor Henry Piper .

## Llibrets d'òpera

Llibrets de Myfanwy Piper :
| Títol | compositor | estrena |
| The Turn of the Screw, basada en l'obra homònima de Henry James | Benjamin Britten | 14 de setembre de 1954, Teatre La Fenice, Venècia. |
| Owen Wingrave, basada en l'obra homònima de Henry James | Benjamin Britten | 16 de maig de 1971, retransmissió televisiva de la BBC. |
| Death in Venice, basada en la novel·la La mort a Venècia de Thomas Mann | Benjamin Britten | 16 de juny de 1973, Festival d'Aldeburgh. |
| Easter, basat en el drama PASK de August Strindberg | Malcolm Williamson | El compositor va morir abans d'acabar la música. |
| What the Old Man Does is Always Right, basat en un conte de Hans Christian Andersen | Alun Hoddinott | 1977 |
| The Rajah 's Diamond, basat en un cicle de contes de Robert Louis Stevenson | Alun Hoddinott | 1979 |
| The Trumpet-Major, basat en la novel·la homònima de Thomas Hardy | Alun Hoddinott | 1 d'abril de 1981, Manchester. |

## Fonts

* JENKINS, David Fraser: «Obituary: Myfanwy Piper», The Independent 22 de gener de 1997.

## Enllaços externs

* Retrats de Myfanwy Piper a la pàgina de la National Portrait Gallery.

## Notes

* ↑ El cognom de soltera era Evans.
* ↑ SPALDING, Frances: John Piper, Myfanwy Piper: Lives in art. Oxford University Press, 2009. ISBN 978-0-19-956761-4.
* ↑ L'òpera va ser un encàrrec de la BBC. L'enregistrament va tenir lloc el novembre de 1970 a Snape Maltings (sala de concerts on se celebra el Festival d'Aldeburgh).
# Màquina de vapor de Corliss

Una màquina de vapor de Corliss, en anglès: Corliss steam engine o Corliss engine) és una màquina de vapor, que disposa de vàlvules de rotació i amb distribució de vàlvules variable (variable valve timing) patentada el 1849, inventada per George Henry Corliss a Providence, Rhode Island.
La màquina de vapor de Corliss tenia la millor eficiència tèrmica d'entre tots els tipus de màquies de vapor estacionàries. Aquest increment d'eficiència feia la màquina de vapor més econòmica que l'energia hidràulica, permetent el desenvolupament industrial lluny dels molins d'aigua.
Les màquines de Corliss típicament es feien servir de manera estacionària per a produir energia elèctrica. Algunes d'elles van arribar a romandre en servei fins al segle xxi, com per exemple, les màquines de Hook Norton Brewery i la Distillerie Dillon.
Les màquines de Corliss tenien 4 vàlvules per cada cilindre.

## Referències

* ↑ Rosenberg and Trajtenberg, A General Purpose Technology at Work, The Journal of Economic History, 64, 1 (March 2004) page 75
* ↑ Diana Muir, Reflections in Bullough's Pond, University Press of New England, p. 173.
# Alison Fernandez

Alison Fernandez (Nova York, EUA, 20 de juliol de 2005) és una actriu estatunidenca coneguda pel seu paper a Once Upon a Time com a Lucy Mills i a la pel·lícula Logan del 2017 com Delilah. Ha tingut papers recurrents a Orange Is the New Black de Netflix i Jane the Virgin de The CW com a Jane.
Fernandez va néixer a Brooklyn, Nova York. Va començar la seua carrera d'actriu als cinc anys als teatres comunitaris de la ciutat de Nova York. És filla de Manuel Fernandez, que ha estat el seu gerent des del moment en què va començar a actuar. Té una germana gran, Sabrina, que també és actriu. Fernandez va rebre la seua formació en interpretació de teatre, cant i coreografia a l'A Class Act N.Y.
Fernandez va interpretar Zara Amaro, la filla de Nick Amaro a Law & Order: Special Victims Unit el 2011. Va fer el seu debut cinematogràfic a la pel·lícula del 2014 Teenage Mutant Ninja Turtles com a Rosa Mendez.
El 2016 va aconseguir papers com a protagonista convidada en tres programes, Fresh Off the Boat, Another Period i Jane the Virgin. El 2017 va actuar com a protagonista convidada a Once Upon a Time com a Lucy, i després va tenir un paper protagonista habitual a la setena temporada. Va aparéixer a la pel·lícula d'X-Men Logan com Delilah.
Va protagonitzar Life-Size 2 de Freeform el desembre de 2018 al costat de Tyra Banks i Francia Raisa.

## Referències

* ↑ «Once Upon a Time adds Jane the Virgin star in mystery role». Entertainment Weekly. April 24, 2017. Consulta: February 9, 2018.
* ↑ Goldberg, Lesley. «'Once Upon a Time' Renewed for Season 7 at ABC». The Hollywood Reporter, 11-05-2017. [Consulta: 11 maig 2017].
* ↑ «11-Year-Old Talent Alison Fernandez Shares Health Secrets». Arxivat de l'original el September 3, 2018. [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ «Meet Alison Fernandez from 'Logan' and 'Once Upon a Time'», 24-04-2017. [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ Alison Fernandez on Tv.com Arxivat 2020-08-13 a Wayback Machine. Tv.com
* ↑ CAREER HIGHLIGHTS Alisonferandez.com
* ↑ Alison Fernandez profile backstage.com
* ↑ Abrams, Natalie. «Once Upon a Time adds Jane the Virgin star in mystery role». Entertainment Weekly, 09-03-2017. [Consulta: 9 març 2017].
* ↑ Petski, Denise. «Francia Raisa To Co-Star Opposite Tyra Banks In 'Life Size 2' On Freeform». Deadline Hollywood, 09-07-2018.
# Alistair Brownlee

Alistair Edward Brownlee, MBE (Dewsbury, 23 d'abril de 1988) és un triatleta anglès, actual campió dels Jocs Olímpics, d'Europa i de la Commonwealth en aquest esport. També ha estat dues vegades campió del Campionat del Món de triatló, el 2009 i el 2011, i tres vegades campió d'Europa. El seu germà, Jonathan Brownlee, també és un destacat triatleta, que va aconseguir la medalla de bronze als Jocs de Londres, va guanyar el Campionat del Món el 2012, a més d'acompanyar al seu germà en la consecució de la victòria per equips en els Jocs de la Commonwealth.
Brownlee va ser nomenat as appointed Membre de l'Orde de l'Imperi Britànic (MBE) el 2013 pels seus serveis al triatló.

## Referències

* ↑ The London Gazette: (suplement) no. 60367. p. 24. 29 desembre 2012.
* ↑ «2013 New Year's Honours». [Consulta: 29 desembre 2012].
# Acord de Cartagena

L'Acord de Cartagena, signat en Cartagena d'Índies (Colòmbia) el 26 de maig de 1969 i pel qual es crea la Comunitat Andina, expressa que té com objectes:
* Promoure el desenvolupament equilibrat i harmònic dels Països Membres en condicions d'equitat, mitjançant la integració i la cooperació econòmica i social.
* Accelerar el seu creixement i la generació d'ocupació.
* Facilitar la seua participació en el procés d'integració regional, amb la intenció de la formació gradual d'un mercat comú llatinoamericà.
* Disminuir la vulnerabilitat externa i millorar la posició dels Països Membres en el context econòmic internacional.
* Enfortir la solidaritat subregional i reduir les diferències de desenvolupament existents entre els Països Membres.

## Enllaços externs

* intranet.comunidadandina.org: Documents CAN Arxivat 2009-08-31 a Wayback Machine. (castellà)
# Nabila Espanioly

Nabila Espanioly (en àrab: نبيلة إسبنيولي), nascuda l'any 1955, és una activista, pedagoga i feminista àrabo-israeliana dels anomenats àrabs d'Israel, que treballa en diverses associacions pels drets de les dones i ha estat candidata al Kenésset pel Front Democràtic per la Pau i la Igualtat (Hadaix, en el seu acrònim hebreu).

## Biografia

Va néixer el 1955 a Natzaret, en el si d'una família cristiana de deu membres. Després de cursar-hi els estudis secundaris, va estudiar Treball Social a la Universitat de Haifa i a la Universitat Hebrea de Jerusalem. Més tard, també va estudiar Psicologia Clínica a la Universitat d'Hamburg. L'any 1987 va tornar a Israel i va participar en l'elaboració d'un programa per a la primera infància, fins que, el 1989, va cofundar amb un grup de dones el centre pedagògic Al-Tufula, pertanyent a la Fundació de Llars d'Infants de Natzaret, que presideix des de llavors.
Al llarg d'aquests anys, Espanioly ha escrit i publicat diversos llibres sobre la primera infància, l'educació i l'orientació pedagògica, i ha col·laborat en diverses edicions àrabs sobre aquests temes. De la mateixa manera, ha publicat desenes d'articles en àrab, hebreu, anglès i alemany relacionats amb la realitat política i social de la dona palestina.

## Activisme feminista

A més de les seves accions al centre feminista de Haifa, Isha al-Isha (De dona a dona), Espanioly dirigeix des de l'any 2010 el projecte Atida, liderat per l'associació Al-Tufula i altres institucions, que té com a objectiu integrar la dona àrab al mercat laboral i millorar les seves condicions de vida.
L'any 2011 l'organització Women Deliver la va nomenar una de les 100 personalitats més inspiradores i influents per la seva contribució a la millora de la vida de dones i nens.

### Activitat pública

Espanioly ha ocupat al llarg de la seva carrera diversos càrrecs, entre els quals destaquen el de membre de la Junta Directiva del Nou Fons d'Israel i el de Presidenta de la Comissió de Drets Humans del Consell d'Administració de la iniciativa Shatil, així com el seu activisme dins del Front Democràtic per la Pau i la Igualtat.
Nabila Espanioly ha dedicat gran part de la seva carrera a la lluita pels drets civils de la minoria àrab a Israel i per la pau entre Israel i el poble palestí. També és cofundadora i expresidenta del Centre Mossawa per a la Igualtat de Drets dels Ciutadans Àrabs a Israel.

## Premis

L'any 2003 va rebre el Premi de la Pau d'Aquisgrà a Alemanya.
El 2005 i el 2006 va ser nominada al Premi Nobel de la Pau com una de les 1000 Peace Women.

## Referències

* 1 2 «AL-Tufula (N.N.I) - Nazareth». [Consulta: 27 maig 2020].
* ↑ «English - אשה לאשה إمرأة لإمرأة». [Consulta: 27 maig 2020].
* ↑ «New Israel Fund (NIF)» (en anglès). [Consulta: 27 maig 2020].
* ↑ «مركز مساواة لحقوق المواطنين العرب في اسرائيل». [Consulta: 27 maig 2020].
# Narcís Noguer

Narcís Noguer (Barcelona, 6 de novembre de 1858 – Madrid, 22 de juliol de 1935) fou un sociòleg, periodista, escriptor i jesuïta català.

## Notícia biogràfica

Estudià batxillerat i cursà els estudis de Dret i Filosofia i Lletres (1874- 1878), que va interrompre per ingressar a l'orde de la Companyia de Jesús. Feu el noviciat i els estudis d'humanitats a Veruela a l'Aragó (1878-1883).
Més tard, estudià filosofia i teologia a Tortosa,on fou ordenat sacerdot (1885- 1891). Realitzà, posteriorment, estudis a Roma, Holanda i Àustria.
En fundar-se la revista Razón y Fe, formà part de la seva redacció. De la qual esdevindria un dels seus puntals dedicant-se especialment al camp de la sociologia. Constituint-se en un dels principals experts en aquest camp en defensa de les posicions catòliques i la doctrina pontifícia. En la línia de la revista contrària a l'anomenat modernisme cristià, tot i un cert distanciament del sector eclesiàstic més integrista. A l'hora en l'orientació apologètica que obligava el context de fort anticlericalisme social i polític de l'època.
Publicà diverses monografies i més d'un centenar d'articles a Razón y Fe. Col·laborà, així mateix, en altres revistes espanyoles i franceses, abordant qüestions socials com ara la propietat, el socialisme, els sindicats, les caixes rurals, la jornada de vuit hores o l'escola única.

## Publicacions

* La Acción Social Popular, Barcelona: Acción Social Popular, 1908.
* El Modernismo en la acción social. Direcciones Pontificias, Madrid: Biblioteca Centro Social, 1910.
* Las Cajas Rurales en España y en el extranjero. Madrid: Razón y Fe, 1912.
* Cuestiones candentes sobre la propiedad y el socialismo, Madrid: Razón y Fe, 1924.
* Los sindicatos profesionales de obreros en las direcciones de la Santa Sede y en la práctica de los católicos, Madrid: Razón y Fe, 1926.
* La Acción Católica en la teoría y en la práctica en España y en el extranjero, Madrid: Razón y Fe, 1929- 1930, 3 ts.
* La jornada de ocho horas, Madrid: Razón y Fe, 1930.
* La Escuela Única, Madrid: Razón y Fe, 1931.

## Referències

* 1 2 Sanz de Diego, Rafael «Narciso Noguer». Diccionario Biográfico electrónico (DB~e) de la Real Academia de la Historia.
* ↑ Montero, Feliciano «El eco de la crisis modernista en el catolicismo social español: las denuncia de “modernismo social”». Atti del Convegno internazionale di studi storici, tenutosi ad Urbino dal 1º al 4 ottobre 1997, 2000, pàg. 412-442.
# Zvezdopad

Zvezdopad (Звездопад) és una pel·lícula soviètica del 1981 dirigida per Ígor Talankin i basada en tres narracions de Víktor Astàfiev.

## Sinopsi

La història se centra en un jove soldat que és ferit i portat a l'hospital. Allà reflexiona sobre la seva infantesa i sobre una nena que havia estimat, algú que hauria pogut créixer fàcilment i convertir-se en la infermera que l'atén ara. Mentre es recupera, ell i la infermera s'enamoren i vol casar-se amb ella. En aquest punt, la mare de la infermera ve de visita i l'aconsella contra aquesta acció, perquè si es casessin i fos mort o mutilat en acció (els combats encara són a prop de l'hospital), la infermera patiria molt més que si només la deixava sola. Ara correspon al soldat prendre una decisió.

## Repartiment

* Alla Demidova
* Piotr Fiódorov com a Mixa Ierofeev
* Daria Mikhaïlova com a Lida
* Maksim Prizov com a Mixka
* Nadejda Botxkova
* Piotr Iurtxenkov
* Vera Glagoleva
* Olga Anokhina
* Aleksandr Bespali
* Serguei Desnitski

## Reconeixements

Va participar en les seccions oficials del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1981 i de la 38a Mostra Internacional de Cinema de Venècia, on va rebre una menció especial per la fotografia de Guiorgui Rerberg.

## Referències

* ↑ Звуки музыки: как создаются саундтреки к фильмам
* ↑ Год без Веры Глаголевой
* ↑ Продюсер фильмов Веры Глаголевой пообещала закончить её последнюю картину
* ↑ «Звездопад». www.kinopoisk.ru.
* ↑ Звездопад (1981) Full Cast & Crew
* ↑ Venice Film Festival: Awards for 1981. Special Mention: Winners
# Francisco Esquivel Morales

Francisco Esquivel Morales és un periodista espanyol nascut el 1956 que ha desenvolupat la major part de la seua trajectòria a la premsa escrita de la Comunitat Valenciana.
Llicenciat en Periodisme per la Universitat Complutense de Madrid, ha estat vinculat a la premsa local de la Comunitat Valenciana, concretament a Levante, diari valencià del qual fou subdirector, i a Información, periòdic líder de la província d'Alacant que Esquivel va dirigir des del juny de 1991 fins a l'octubre de 2004.
Francisco Esquivel i el seu successor en la direcció d'Información, Juan Ramón Gil, han sigut guardonats amb el premi Eisenhower. El 9 d'octubre de 2018 Esquivel i Gil van rebre aquest premi a Nova York.

## Referències

* ↑ «Octubre de 2004». Gaceta de prensa.
* ↑ «Francisco Esquivel y Juan R. Gil, premios Eisenhower de Periodismo». Extradigital.
* ↑ «Lo que he aprendido en los Premios Eisenhower 2018». El Espanol.
# Alphonso Davies

Alphonso Boyle Davies (Buduburam, Ghana, 2 de novembre de 2000) és un jugador de futbol professional canadenc, d'origen liberià que juga com a lateral esquerre al Bayern de Múnic de la Bundesliga i a la selecció de futbol del Canadà. És considerat com un dels millors laterals del món pel seu ritme, dribling i creativitat.

## Trajectòria
### Inicis

Va néixer a la ciutat de Buduburam, Ghana, en un camp de refugiats al que els seus pares havien arribat procedents de Libèria la qual es trobava en la segona guerra civil liberiana. Quan Davies tenia cinc anys, es va desplaçar al costat de la família al Canadà, concretament a la ciutat d'Edmonton.
Després de jugar a diversos equips locals (Edmonton Internationals i Edmonton Strikers), es va incorporar a l'acadèmia dels Vancouver Whitecaps el 2015. El 2 de juny del 2016 va fer el seu debut amb el primer equip en una trobada del Campionat Canadenc davant l'Ottawa Fury. El 17 de juliol va debutar a la MLS, davant d'Orlando City, convertint-se en el segon debutant més jove de la seva història després de Freddy Adu.

### Bayern de Múnic

El juliol del 2018 el Bayern Múnic va anunciar el seu fitxatge a canvi de deu milions d'euros. El traspàs es faria efectiu a partir de gener de 2019.
El 27 de gener del 2019 va debutar a Bundesliga en un partit davant de l'Stuttgart. Dos mesos després, el 17 de març, va marcar el seu primer gol en el triomf per 6 a 0 davant el Magúncia 05.
A la temporada 2019-20 es va assentar com a titular al lloc de lateral esquerre, sent un dels futbolistes més destacats gràcies a la seva punta de velocitat.11 Aquest fet li va valer perquè a l'abril de 2020 firmés una ampliació del seu contracte l'any 2025.12 Després de guanyar tant la Bundesliga com la Copa d'Alemanya, va ser nomenat rookie de l'any a Alemanya.
Posteriorment va ser campió de la Lliga de Campions de la UEFA, sent el primer jugador canadenc a guanyar aquest torneig.

## Internacional

El 2016 i 2017 va ser elegit com a millor jugador canadenc sub-17.
El 14 de juny de 2017 va debutar amb la selecció absoluta del Canadà en un amistós davant de Curaçao. El mes següent va participar en la Copa Or, on va ser màxim golejador amb tres gols i, a més, va ser elegit com a millor jugador jove.

### Participacions a Copa d'Or de la CONCACAF

| Copa | Seu | Resultat | Partits | Gols |
| Copa d'or de la CONCACAF 2017 | Estats Units | Quarts de final | 4 | 3 |
| Copa d'or de la CONCACAF 2019 | Costa Rica Estats Units Jamaica | Quarts de final | 4 | 0 |

## Palmarès
### Fußball-Club Bayern München

* 1 Campionat del Món de Clubs: 2020
* 1 Supercopa d'Europa: 2020
* 1 Lliga de Campions de la UEFA: 2019-20
* 5 Lligues alemanyes: 2018-19, 2019-20, 2020-21, 2021-22, 2022-23
* 2 Copes alemanyes: 2018-19, 2019-20
* 3 Supercopes alemanyes: 2020, 2021, 2022
# Audrey Faye Hendricks

Audrey Faye Hendricks (Birmingham, 1953 - 1 de març de 2009) és coneguda com la manifestant més jove que va participar en el Moviment pels Drets Civils el 1963. Amb només nou anys, Audrey va participar en la manifestació Brown v. Board Education amb els líders dels drets civils per denunciar que la segregació racial a les escoles públiques era inconstitucional, i va ser una de les persones que van ser arrestades i empresonades. Audrey també va ser l'únic infant implicat en la croada dels nens de Birmingham del 2 de maig de 1963.

## Biografia

Audrey Faye Hendricks va néixer a Birmingham, Alabama, el 1953, de Lola Mae Haynes i Joseph Hendricks, i també té una germana, Jan Hendricks Fuller. Audrey va assistir a l'escola al Centre Street Elementary de Birmingham, Alabama. La mare d'Audrey, Lola Mae Hendricks, era mecanògrafa i secretària de l'oficina de Shuttlesworth a l'església baptista de Bethel.

## Moviment pels Drets Civils

El Tribunal Suprem va dictaminar a la sentència Brown v. Board of Education que les escoles segregades eren inconstitucionals el 1954. El 1961, els pares d'Audrey es trobaven entre els activistes pels drets civils que van guanyar una demanda per integrar els 67 parcs de Birmingham, després que el comissari de policia Eugene Connor els represaliés tancant els parcs.
El 1963, Audrey i altres estudiants de la seva escola van decidir sortir de classe i unir-se a la marxa cap a l'església baptista Sixteen Street de Birmingham amb els líders dels drets civils com Martin Luther King Jr. Els estudiants es van organitzar en grups de protesta i van protestar durant quatre dies. El 6 de maig, Audrey va ser un dels 2.000 nens i nenes que van ser arrestats i empresonats a la sala de menors, provocant el que es coneix com la croada infantil. Això va fer que Hendricks fos conegut com un dels manifestants més joves que van ser empresonats durant el Moviment pels Drets Civils.
El 1969, uns quinze anys després, Hendricks va assistir a la seva primera escola no segregada.

## Vida posterior

Més tard, després de la seva participació en el Moviment pels Drets Civils, Hendricks va anar al Bishop College i va esdevenir professora a Dallas, Texas. Vuit anys més tard, va anar de nou a Birmingham, Alabama, on va ajudar durant 25 anys als nens de famílies amb pocs ingressos. El 2007 va obtenir el màster.
Hendricks va morir a Birmingham, Alabama, l'1 de març de 2009 a 55 anys.
El 17 de gener de 2017, Cynthia Levinson va publicar The Youngest Marcher: The Story of Audrey Faye Hendricks, una jove activista pels drets civils, un llibre sobre la vida d'Audrey Faye Hendrick com a nena implicada en el Moviment pels Drets Civils, així com el seu viatge i experiències a través de ser activista a una edat tan jove.

## Referències

* 1 2 3 4 «Audrey Hendricks».
* ↑ «Youngest Marcher Story».
* ↑ «Major Players Audrey». Arxivat de l'original el 2021-08-02. [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ «The Youngest Marcher».
# Bârlad

Bârlad és una ciutat amb estatus de municipiu que està situada en el districte de Vaslui, Moldàvia (Romania).
Bârlad és una de les antigues capitals de Moldàvia medieval, una ciutat amb molta antiguitat que es remunta a l'època dels tatars. Fins a l'arribada del règim comunista era la capital del districte de Tutova, posteriorment, quan Romania es va organitzar en regions, va ser la capital de la regió amb el mateix nom. Durant l'última reforma administrativa es va integrar al districte de Vaslui.

## Geografia

Està situada en l'altiplà amb el mateix nom al sud del districte, a la riba del riu Bârlad.

## Clima

El clima és continental amb temperatures mitjanes anuals de 9,8 °C, al juliol 21,4 °C i al gener -3,6 °C amb mínimes de fins a -25 °C.

## Demografia

Al cens de 2002 tenia 69.066 habitants, dels quals el 98,3 % són romanesos ètnics i el 1,33% gitanos. Les altres ètnies no superen l'1 %. Entre 1992 i 2002 la població va descendir de 77.518 a 69.066 habitants a causa de l'emigració i a la baixa natalitat.

## Galeria

* Ajuntament
* Museu Vasile Pârvan
* Església de Sant Elijah
* Teatre Victor Ion Popa

## Referències

* ↑ Laurențiu Rădvan, Orașele din Țările Române în Evul Mediu, p.486-87. Editura Universității "Alexandru Ioan Cuza" din Iași, 2012, ISBN 978-973-703-719-0