OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aqüeducte de l'Espelt

L'Aqüeducte de l'Espelt és un conjunt arquitectònic per a permetre la conducció d'aigües situat entre els municipis d'Igualada i d'Òdena (Anoia). Consta de dipòsit d'aigua, airejador, mina, pont Gran i Xic, tot el conjunt protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Les obres per la conducció d'aigües de l'Espelt a la ciutat d'Igualada es van dur a terme entre els anys 1807 i 1832, amb la construcció de les corresponents mines, fonts, ponts, etc. La mina té una llargada total d'uns 3.828m té una amplada d'uns 0,80m, amb una alçada que varia entre els 1,40m i 2,20m. Les parets i la volta són de pedra amb morter de calç i arena, en alguns sectors la volta està tallada a la roca viva o està formada per tres peces de ceràmica. A l'interior hi ha un espai per a poder transitar i un regueró de pas d'aigua fet d'obra a un nivell més alt, però actualment es fa amb tubs de plàstic. En el decurs del seu recorregut la mina passa per l'interior de dos ponts construïts el 1820, el Pont Gran (torrent Valldaura) i el Pont Xic (prop del torrent Salat).
El pont xic és d'un arc, tot de pedra, i està situat al costat mateix de la carretera general, en un lloc ensotat, sobre el torrent de l'Espelt. Té una inscripció que diu així: "A su benefico hijo Didur que costeó este puente el Dr. Juan Abad presbítero beneficiado se su iglesia parroquial profesor de teologia de la universidad de Cervera en senyal de gratitud le tributa este obsequio. Año 1820.DOM Ygualada".

## Història

En el segle xviii la població d'Igualada creix molt i es crea un problema de l'aigua, car la població el 1797 era de 6.494 habitants, que era el resultat de multiplicar per cinc el cens de principi de segle. Per aquesta raó es va decidir construir un aqüeducte que portés més aigua a la ciutat.
Segons l'estudi documental es pot establir tres etapes en la conducció de l'aigua.
* La primera etapa començà el 5 de febrer del 1807 i consistí en l'inici d'obres de la conducció de l'aigua de la Font del Poal de l'Espelt a Igualada. El 17 d'agost de 1807 l'arquitecte Pere Serra i Bosch ratifica el pla elaborat el 1791 per Fra Climent de Sant Martí. El 1808 les obres se suspenen a causa de la Guerra del Francès.
* La segona etapa començà quan les obres es van reprendre, el 29 de març de 1816. El 25 de juliol de 1821 les obres de conducció estan acabades i la gent pot proveir-se d'aigua de "l'enxub".
* Finalment, la tercera etapa comença el 21 de gener de 1822. P. Serra fa els projectes de les 4 fonts per Igualada, que es col·loquen el 21 de gener de 1827. L'any 1832, finalitza l'obra, amb Font de Neptú a Igualada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Aqüeducte de l'Espelt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# Associació Estatunidenca de Psicologia

L'Associació Estatunidenca de Psicologia (American Psychological Association, abreujat APA) és l'organització científica i professional de psicòlegs més gran dels Estats Units i Canadà, i també del món, amb uns 137.000 membres, entre els quals hi ha científics, mestres, mèdics, consultors i estudiants. Va ser fundada el 1892 pel president de la Universitat de Clark, Granville Stanley Hall, que va esdevenir-ne el primer president. La seva seu és a Washington, D.C.. Té com a missió impulsar la creació, la comunicació i l'aplicació del coneixement psicològic per al benefici de la societat i la millora de les vides de les persones.

## Referències

* ↑ History of psychotherapy: a century of change. 5. print. Washington, DC: American Psychological Association, 2003, p. 734. ISBN 978-1-55798-149-3.

## Enllaços externs

* APA, en anglès
# Anamnesi (filosofia)

L'anamnesi és la paraula utilitzada per Plató per a referir-se a la capacitat que té l'ànima de recordar l'essència que aquesta perd en entrar a un nou cos. Aquest fenomen es presenta amb l'ús de la maièutica. Per a Plató és una de les vies de coneixement, diferent de la de l'amor eròtic i la dialèctica.
Segons l'anamnesi, no s'aprèn res de nou, sinó que es recorda el que l'ànima ja sabia (per haver estat en contacte amb la idea corresponent abans d'encarnar-se en un cos) a partir del contacte amb el món exterior. Es justifica per la impossibilitat de derivar un coneixement perfecte d'un ésser imperfecte com és l'ésser humà: el coneixement no pot provenir, doncs, d'un món on regna l'aparença. També dona raó d'aquells conceptes que provenen de la intuïció.
L'ànima reconeix en les formes sensibles (els cossos i éssers terrenals) les formes pures que imiten: les idees que són al mateix temps essència i origen d'aquells cossos. Llavors recorda el coneixement que havia adquirit sobre les idees al món intel·ligible.
El concepte apareix per primer cop al Menó (diàleg) i és reprès en altres obres platòniques, sempre lligat al coneixement intel·lectual, l'únic veritable.

## Referències

* ↑ «Anamnesi (filosofia)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Diccionario de Filosofía (en castellà). Barcelona: SPES Editorial (edició especial per a RBA Editoriales), 2003, p. 7 (Biblioteca de Consulta Larousse). ISBN 84-8332-398-2.
Viccionari
# ESPN

L'ESPN, sigles d'Entertainment and Sports Programming Network, és una emissora de televisió dedicada al món de l'esport, propietat del grup americà ABC. En l'actualitat emet dos canals per cable als Estats Units, un en anglès i l'altre en castellà (ESPN Deportes).

## Enllaços externs

* ESPN - Lloc web oficial
# Theodor Aman

Theodor Aman - (n. 20 de març de 1831, Câmpulung-Muscel - d. 19 d'agost 1891, Bucarest), pintor i grafista, pedagog, academista romanès, fundador de les primeres escoles romaneses de belles arts tant a Iaşi com a Bucarest.
* Estudià a Bucarest, i més tard a París.
* Fou professor i fundador de l'Escola Nacional de Belles Arts de Bucarest.
* Es dedicà a la pintura, influenciat pels mestres renaixentistes italians.
* Tornà a la seva terra natal, on s'inspirà en la vida a la muntanya, creant moltes tel·les amb paisatges de Câmpulung i rodalia.
* El seu nom forma part de la història de les arts romaneses i no pas tan sols a causa del valor de la seva obra artística, sinó també a causa de la seva contribució a la fundació de les primeres escoles de Belles Arts, a Bucarest i a Iaşi (1864).
* Després de rebre classes de dibuix amb el pintor Constantin Lecca al Col·legi Nacional Carol I de Craiova, el 1850 se n'anà cap a París, on estudià pintura amb Michel Martin Drolling, i més tard, el 1851, amb François Édouard Picot. Començà a pintar en aquella època un conjunt de composicions històriques, un dels seus gèneres preferits en el qual destacaria, i creà, també en aquella època, l'escola (L'última nit de Mihai Viteazul, 1852; La batalla d'Oteniţa, 1854; La batalla d'Alma, 1855; La Unió dels Principats, 1857; La batalla dels romanesos amb els turcs a l'illa de Sf. Gheorghe, 1859; El Comte Dràcula i els ambaixadors turcs, 1861-1864; Els nobles corpresos pel banquet del Comte Dràcula, 1885-1887, etc.).
* El prestigi del qual s'enorgullí Aman augmentà de nou quan aconseguí el càrrec de director de les Escoles Nacionals de Belles Arts, després de la fundació d'aquestes institucions, el 1863. A la seva pintura destaca el rigor academicista, els símbols d'evocació històrica hi aporten certa frescor, s'hi valoren les situacions de l'artista en l'actualitat. La novetat de les seves tel·les també manté, per tant, moltes de les respostes temàtiques a la preocupació social i política del període de naixement de l'estat nacional romanès.

## Enllaços externs

* Theodor Aman a l'ICI Arxivat 2007-06-21 a Wayback Machine.
# Leighton Baines

Leighton John Baines (nascut l'11 de desembre de 1984) és un futbolista anglès que juga per l'Everton FC i la selecció anglesa.

## Trajectoria

Tot va començar en la posició de carriler esquerra en el Liverpol FC Centre of Exellence. També va jugar en el equip juvenil de Meseyside. El Wolverhampton Wanderes estaven interessats en ell però finalment es va unir al Wigan Athletic.

### Wigan Athletic

Bianes va debutar el 2002 i va ajudar en el equip pujar a la màxima competició anglesa, la Premier League. La temporada 2004-05, Baines va marcar el seu primer gol com a professional.
El febrer de 2005 Baines va renovar amb el Wigan tenint en compte que clubs potents com el Manchester United FC, l'Arsenal FC i l'Everton FC hi estaven interessats.

### Everton

El juliol de 2007, Baines va negar-se a unir-se al Sunderland. El mes següent va rebrer una oferta del Everton i la va acceptar. El cost d'aquesta operació era d'uns 5 milions de lliures (5.948.000 €).
En la seva primera temporada amb els Toffes només se’l va veure jugar en 29 partits en totes les competicions, això és a causa de les seva lesió i a les bones actuacions dels seus companys. En la segona etapa, li va anar millor ja que es va lesionar Yobo i el lateral esquerra Lescott el va substituir en la seva posició, això va fer que Baines jugues a la banda esquerra. El 21 de març, Leighton va marcar el seu primer gol amb el Everton.

## Internacional

Va participar en la selecció sub-21 d'Anglaterra per la classificació a la Eurocopa sub-21. El seu debut va ser en un pertit que es va enfrontar a Austria el setembre de 2004.

## Posició

La seva posició principal és lateral esquerra, però també pot jugar de migcampista esquerra.

## Referències

* 1 2 Hugman, Barry J. The PFA Premier & Football League Players' Records 1946–2005. Queen Anne Press, 2005, p. 36. ISBN 1-85291-665-6.
* ↑ «Leighton Baines Official Profile at Everton FC». Arxivat de l'original el 2016-01-12. [Consulta: 14 juny 2014].
* ↑ «Leighton Baines - Player profile» (en anglès). [Consulta: 19 novembre 2021].
# Egotel barrat

L'egotel barrat (Aegotheles bennettii) és una espècie d'ocell de la família dels egotèlids. És endèmic de l'illa de Nova Guinea (Indonèsia i Papua Nova Guinea), on viu a altituds de fins a 1.000 msnm. Es creu que no hi ha cap amenaça per a la supervivència d'aquesta espècie. Fou anomenat en honor del naturalista britànic George Bennett.

## Referències

* ↑ «Egotel barrat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28 febrer 2025(català)
* ↑ BirdLife International. «Aegotheles bennettii» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2016-3.RLTS.T60814475A95162714.en. [Consulta: 19 febrer 2021].
* ↑ Beolens, Watkins i Grayson, 2020, «Bennett, G».

## Bibliografia

* Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Birds (en anglès). Bloomsbury, 2020. ISBN 9781472982698.
# Aqüeducte de la Vila

L'Aqüeducte de la Vila és un aqüeducte de Torà, a la comarca del Solsonès inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aqüeducte d'estil popular construït entre el segle xvii (1675) i el segle xix (1802). Aquesta conducció d'aigua, que, igual que l'aqüeducte dels frares, aprofitava l'aigua de les dues fonts que hi ha abans d'arribar a cal Porta, segueix el camí dels horts o l'anomenat "camí de les Casetes" en direcció a la vila.
El tram documentat transcorre per la cara interna de la paret de marge que segueix el camí, i tan sols és visible des de l'exterior mitjançant els diferents forats o obertures a tall de poternes que s'han practicat en el mur per tal de poder accedir a l'interior per netejar-lo.

## Notícies històriques

Segons la documentació de l'Arxiu municipal de Torà, l'any 1675 s'estipula que els picapedrers Cosme Jaques i el seu germà picaran els canals de pedra per portar l'aigua a la font, cobrant la xifra de 8 rals la cana.

## Bibliografia

* Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 151. ISBN 84-607-0408-4.

## Referències

* 1 2 3 «Aqüeducte de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 març 2017].
# Associació Europea d'Atletisme

L'Associació Europea d'Atletsime, fundada el 1934 dins World Athletics, és un conjunt d'associacions per promoure l'atletisme als països d'Europa. Un dels seus objectius és organitzar el Campionat d'Europa d'atletisme, celebrat cada quatre anys fins al 2010, i posteriorment cada dos anys. El primer campionat es va celebrar el mateix 1934 a Torí.
Té la seu a Lausana i compta amb un president que coordina les federacions estatals (50 reconegudes). L'actual president és Hansjörg Wirz.

## Federacions membres

| Nació | Organització |
| Albània | Federata Shqiptare e Atletikes |
| Andorra | Federació Andorrana d'Atletisme |
| Armènia | Athletic Federation of Republic of Armenia |
| Àustria | Österreichischer Leichtathletik-Verband |
| Azerbaidjan | Azerbaijan Athletics Federation |
| Belarús | Belarus Athletic Federation |
| Bèlgica | Ligue Royale Belge d'Athlétisme Flemish Athletics Liga (Vlaamse Atletiekliga) Ligue Belge Francophone d'Athlétisme |
| Bòsnia i Hercegovina | Athletic Federation of Bosnia and Herzegovina |
| Bulgària | Bulgarian Athletic Federation |
| Croàcia | Hrvatski Atletski Savez |
| Xipre | The Amateur Athletic Association of Cyprus |
| Txèquia | Český atletický svaz |
| Dinamarca | Dansk Atletik Forbund |
| Estònia | Eesti Kergejõustikuliit |
| Finlàndia | Suomen Urheiluliitto - Finlands Friidrottsförbund |
| França | Fédération Française d'Athlétisme |
| Geòrgia | Athletic Federation of Georgia |
| Alemanya | Deutscher Leichtathletik Verband |
| Gibraltar | Gibraltar Amateur Athletic Association |
| Regne Unit | UK Athletics |
| Grècia | Hellenic Amateur Athletic Association |
| Hongria | Magyar Atlétikai Szövetség |
| Islàndia | Frjálsíþróttasamband Íslands |
| Irlanda | Athletics Association of Ireland |
| Israel | Israeli Athletic Association |
| Nació | Organització |
| Itàlia | Federazione Italiana di Atletica Leggera |
| Letònia | Latvijas Vieglatlētikas Savienība |
| Liechtenstein | Liechtensteiner Turn- und Leichtathletik-Verband |
| Lituània | Lietuvos lengvosios atletikos federacija |
| Luxemburg | Fédération Luxembourgeoise d'Athlétisme |
| Macedònia del Nord | Atletska Federacija na Makedonija |
| Malta | Malta Amateur Athletic Association |
| Moldàvia | Federatia de Atletism din Republica Moldova |
| Mònaco | Fédération Monégasque d'Athlétisme |
| Montenegro | Athletic Federation of Montenegro |
| Països Baixos | Koninklijke Nederlandse Atletiek Unie |
| Noruega | Norges Fri-Idrettsforbund |
| Polònia | Polski Zwiazek Lekkiej Atletyki |
| Portugal | Federação Portuguesa de Atletismo |
| Romania | Federatia Romana de Atletism |
| Rússia | All-Russia Athletic Federation |
| San Marino | Federazione Sammarinese Atletica Leggera |
| Sèrbia | Atletski Savez Srbije |
| Eslovàquia | Slovenský atletický zväz |
| Eslovènia | Atletska Zveza Slovenije |
| Espanya | Real Federación Española de Atletismo |
| Suècia | Svenska Friidrottsförbundet |
| Suïssa | Schweizerischer Leichtathletik-Verband |
| Turquia | Türkiye Atletizm Federasyonu |
| Ucraïna | Ukrainian Athletic Federation |
# Anatomia de Gray

L'Anatomia del Cos Humà de Henry Gray, o Anatomia de Gray com és coneguda habitualment, és una edició anglòfona d'un llibre d'anatomia humana àmpliament reconeguda arreu del món com a clàssica en la matèria.
La primera edició va ser publicada sota el títol Gray's Anatomy: Descriptive and Surgical a Gran Bretanya el 1858, i el següent any als Estats Units d'Amèrica. Mentre estudiava els efectes anatòmics de les malalties infeccioses, Gray va contraure la verola i va morir poc abans de veure publicada la segona edició el 1860, quan tenia 34 anys. Tanmateix, la seva obra va ser continuada per altres autors, i la darrera edició és la 41, de 2016.

## Origen

El 1855 Henry Gray es va associar amb el seu col·lega el Dr. Henry Vandyke Carter amb la idea d'editar un llibre d'anatomia per a estudiants de medicina. Vandyke en va fer les il·lustracions i Gray els textos. Gray va morir el 1861, tres anys després de la publicació de la primera edició del seu manual.

## Edicions angleses i americanes

Entre el 1860 i el 1880 es van publicar set edicions del llibre a Gran Bretanya. En aquest període el desenvolupament del text es consolida amb la publicació de la primera edició dedicada als Estats Units d'Amèrica, el 1878 aproximadament. Mentre l'edició britànica del text va continuar (i les noves edicions van anar apareixent), també es van publicar les diferents edicions americanes.
La primera edició americana de 1878 sembla correspondre a la vuitena edició britànica. Les edicions americanes s'enumeraven correlativament, donant lloc a dues línies d'Anatomia de Gray: l'americana i la britànica. Això pot causar fàcilment equivocacions i confusions si es comparen certes edicions.

## Edicions més recents

L'última publicació d'Anatomia de Gray, és la 41a edició, publicada el 2016 a càrrec d'Elsevier tant en la versió en línia com en la versió impresa (Churchill Livingstone impressors) a la Gran Bretanya i als Estats Units d'Amèrica. Ambdues edicions són pràcticament idèntiques, amb petits canvis realitzats per incloure les diferents terminologies aplicades en les dues llengües (per exemple, adrenalina i epinefrina).

## Referències

* ↑ «Elsevier: Gray's Anatomy, 41st Edition».

## Enllaços externs

* Versió en línia de l'Anatomia de Gray (1918) a Yahoo Arxivat 2012-10-10 a Wayback Machine. (anglès)
* "Anatomia de Gray" 20a Ed. dels EUA (1918) (domini públic). (anglès)
# Egotel d'Archbold

L'egotel d'Archbold (Aegotheles archboldi) és una espècie d'ocell de la família dels egotèlids. És endèmic de l'illa de Nova Guinea (Indonèsia i Papua Nova Guinea), on viu a altituds d'entre 2.062 i 3.600 msnm. Es creu que no hi ha cap amenaça per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Taxonomia

Fou anomenat en honor del zoòleg i filantrop estatunidenc Richard Archbold.. Modernament és considerat per alguns autors una espècie no vàlida, i ubicat dins Aegotheles albertisi.

## Referències

* ↑ «Egotel d'Archbold». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28 febrer 2025(català)
* ↑ BirdLife International. «Aegotheles archboldi» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2016-3.RLTS.T22689572A93237510.en. [Consulta: 20 febrer 2021].
* ↑ Beolens, Watkins i Grayson, 2020, p. 33.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Owlet-nightjars, treeswifts, swifts» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2.

## Bibliografia

* Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Birds (en anglès). Bloomsbury, 2020. ISBN 9781472982698.
# Associació Franz Schubert de Barcelona

L'Associació Franz Schubert de Barcelona és una entitat sense ànim de lucre amb l'objectiu de divulgar l'obra de Franz Schubert. És també la responsable de l'organització del Festival Schubertíada de Vilabertran des del 1997. L'entitat va ser fundada pel doctor Jordi Roch.

## Lied the future

Lied the future és un curs de Lied que l'associació organitza des del 1997 amb el pianista Wolfram Rieger.

## Premi Franz Schubert

L'entitat va crear el Premi Franz Schubert el 2021 amb dos premis: un per a una persona de reconeguda trajectòria i un altre per a un jove talent. Aquests són els guardonats:
* 2021: Alfred Brendel i Samuel Hasselhorn.
* 2022: Brigitte Fassbaender i Fleur Barron.

## Referències

* ↑ CCMA. «Acord de col·laboració entre la CCMA i l'Associació Franz Schubert per a la difusió dels actes de la Schubertíada i l'enregistrament de concerts», 20-04-2021. [Consulta: 24 novembre 2022].
* ↑ «La Schubertíada apuesta por el Curso Internacional de 'Lied'» (en castellà). [Consulta: 24 novembre 2022].
* ↑ Redacció. «La 29a edició de la Schubertíada presenta trenta concerts fins al 29 d’agost», 12-03-2021. [Consulta: 24 novembre 2022].
* ↑ «La Associació Franz Schubert Barcelona anuncia los ganadores de la primera edición del Premi Franz Schubert» (en castellà), 29-05-2021. [Consulta: 24 novembre 2022].
* ↑ «Brigitte Fassbaender Receives Premi Franz Schubert» (en anglès americà), 14-06-2022. [Consulta: 24 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Web oficial
# EUMM Iugoslàvia

L'EUMM Iugoslàvia (Missió d'Observació de la Unió Europea a Iugoslàvia, abans Missió de Seguiment de la Comunitat Europea, ECMM) va ser la primera operació de gestió de crisi de la Unió Europea, creada abans de la creació de la Política comuna de seguretat i defensa de la Unió Europea.

## Història

La primera EUMM va començar a funcionar el juliol de 1991 després de l'acord de Brioni sota el nom d'ECMM (European Community Monitor Mission). La missió va ser finançada per la Comissió Europea i estava formada per 75 especialistes sobre el terreny. La missió tenia la seva seu a Zagreb i la seva àrea designada incloïa Bòsnia i Hercegovina, Croàcia, Sèrbia, Montenegro, Albània i l'actual Macedònia del Nord. L'ECMM va passar a denominar-se Missió de Seguiment de la Unió Europea el 22 de desembre de 2000.
El gener de 1992, la missió es va suspendre breument després de la caiguda d'un helicòpter AB-205 de l'Exèrcit Italià el 7 de gener de 1992 vora Podrute (Novi Marof), i hi moriren cinc observadors (quatre italians : Silvano Natale, Fiorenzo Ramacci, Enzo Venturini, Marco Matta i un francès: Jean-Loup Eychenne) L'helicòpter fou tocat "per error" pels trets de coets i canons d'un MiG-21 de l'exèrcit aeri iugoslau.
En maig de 1992 els soldats de l'Exèrcit Federal Iugoslau mataren el comandant belga Bertrand Borrey vora Mostar (Bòsnia i Hercegovina). L'assistent del cap dels observadors de la missió fou trobat defenestrat el 1997. Segons els familiars de la víctima citats per A. Dumoulin i N. Gros-Verheyde, podria ser un assassinat pels serveis serbis i maquillat en suïcidi.
L'EUMM Iugoslàvia va acabar el 31 de desembre de 2007.

## Referències

* ↑ Dumoulin & Gros-Verheyde 2017, p. 237
* ↑ European Union Special Representative in Bosnia and Herzegovina - European Union Monitoring Mission Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine.. Retrieved 20 October 2006.
* 1 2 Commémoration du 18e anniversaire du crash
* ↑ Fiche de Jean-Loup Eychenne
* ↑ Associated Press «EC suspends peace monitoring/Observers killed in helicopter shot down over Yugoslavia». Houston Chronicle. Associated Press, 08-01-1992, p. 16 [Consulta: 9 gener 2012].
* 1 2 3 Dumoulin & Gros-Verheyde 2017, p. 238
* ↑ Jean Guisnel. «Il y a 20 ans, un premier soldat français était tué en ex-Yougoslavie». Le Point, 11-01-2012.
* ↑ Riche 1992

## Bibliografia

* Dumoulin, André; Gros-Verheyde, Nicolas. La politique européenne de sécurité et de défense commune. París, Bruxelles: Éditions du Villard, B2, avril 2017, p. 492. ISBN 9782956001300.
* «Commémoration du 18ème anniversaire du décès des membres de la mission d'observation de la Communauté européenne». Ambassade de France en Croatie.
* «Jean-Loup Eychenne». mémoiredeshommes.sgga.defense.gouv.fr.
* Riche, André «Un Belge tué en Bosnie paie le prix d'un conflit enlisé». Le Soir, mai 1992.
# Egotel de Tate

L'egotel de Tate (Aegotheles tatei) és una espècie d'ocell de la família dels egotèlids (Aegothelidae). Habita els boscos d'una petita zona de l'oest de Papua-Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Egotel de Tate». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28 febrer 2025(català)