OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aiguille du Midi

L'Aiguille du Midi (3.842 metres) és un cim del Massís del Mont Blanc, als Alps francesos. És una destinació turística popular i s'hi pot accedir directament en telefèric des de Chamonix, apropant els visitants al Mont Blanc.

## El cim

Al cim de l' Aiguille hi ha una plataforma de visualització panoràmica, una cafeteria i una botiga de regals. Fins i tot a l'estiu, les temperatures a les zones obertes poden arribar a -10 °C, i els visitants necessiten roba d'abrigar i protecció contra la llum del sol. A causa del perill, els turistes no tenen permès deixar les instal·lacions del visitant a la cimera del Midi. No obstant això, els muntanyencs i els esquiadors poden travessar un túnel per arribar a la cresta estreta i molt exposada que condueix a la glacera de més avall.
Durant els mesos d'estiu, el telefèric de Vallée Blanche fa el trajecte des de l'Aiguille du Midi a Pointe Helbronner (3.462 metres) al costat italià del massís del Mont Blanc. Pointe Helbronner és servida per un altre telefèric, Skyway Monte Bianco, a Entrèves, a prop de la ciutat italiana de Courmayeur a la Vall d'Aosta. Això fa possible viatjar "per aire" de Chamonix (França) a Courmayeur (Itàlia); una ruta que normalment es fa per la carretera que travessa el túnel del Mont Blanc.

## El telefèric

La idea d'un telefèric fins al cim, el "Téléphérique de l'Aiguille du Midi", va ser proposada originalment al voltant de 1909, però no va entrar en funcionament fins al 1955, quan va passar a ser el telefèric més alt del món durant prop de dues dècades. Encara manté el rècord com el telefèric amb un ascens vertical més pronunciat del món, des de 1.035 a 3.842 metres. Hi ha dues seccions: de Chamonix a Plan de l'Aiguille a 2.317 metres i des d'aquí directament, sense cap pilar de suport, a l'estació superior a 3.777 metres (l'edifici conté un ascensor fins al cim). El tram de la segona secció és de 2.867 metres, tot i que fa només 2.500 metres mesurat en línia recta. El telefèric fa el trajecte des de Chamonix fins a la part superior de l'Aiguille du Midi en 20 minuts, amb un guany d'altura de més de 2.800 metres.

## Galeria

* La cara nord a l'hivern
* Les plataformes inferiors des del cim
* Antiga estació del telefèric a Chamonix (1972)
* Estació del telefèric a Chamonix (2011)
* Telefèric cap a l'Aiguille du Midi
* Terrasses inferiors de l'Aiguille du Midi amb Chamonix al fons

## Referències

* ↑ «Mont Blanc vs Monte Bianco». www.liberation.fr, 24-07-2015 [Consulta: 23 febrer 2016].
* ↑ «Aiguille du Midi & cable car, Chamonix». [Consulta: 23 febrer 2016].
* ↑ «La Vallee Blanche Ski Area». [Consulta: 23 febrer 2016].
* ↑ Berne, Laurent. L'aventure du premier téléphérique de France. St.-Etienne: ICE, 2012, p. 15. ISBN 9782746641556.
# Aplanament

L'aplanament és una forma de terminació d'alguns procediments judicials civils, que consisteix que el defenent (o demandat) reconeix que l'agent (o actor) té raó.
No està permès en casos com el dret de família, o en les demandes sobre estat civil, on el poder de disposició dels ciutadans està tutelat per l'Estat. En ser una institució que agilitza els procediments judicials, la llei preveu que no es condemni en costes a qui s'aplana, llevat que hagi estat requerit de compliment abans del judici i no hagi fet res per complir. L'aplanament pot ser total o parcial, en el darrer cas el judici segueix només respecte d'alguna de les peticions de l'agent. L'aplanament no perjudica a qui no ha estat part en el judici; així s'evita que un acord de dues persones pugui perjudicar a una tercera que no litiga.

## Referències

* ↑ «Aplanament: costes processals». Legalis, 02-09-2011. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 21 abril 2014].
# Viduids

Els viduids (Viduidae) formen una família de petits ocells passeriformes oriünds d'Àfrica.

## Morfologia

Amiden 12 – 41 cm de llargària, incloent la cua, especialment llarga en alguns mascles. Els mascles de viduid són semblants a pinsans amb uns colors predominants negre o blau, alguns tenen zones blanques o grogues. En algunes espècies tenen cues extraordinàriament llargues. Fort dimorfisme sexual. Moltes femelles tenen colors marrons i aspectes semblants als pardals.

## Ecologia

Mengen insectes i llavors. Habiten en sabanes i planures obertes, també zones urbanes i jardins, a l'Àfrica al sud del Sàhara.
Són paràsits de posta i ponen els seus ous en els nius d'espècies de la família dels estríldids. La major part de les espècies fan la posta als nius d'ocells del gènere Lagonosticta, mentre altres ho fan als dels de Pytilias.
A diferència del cucut, les viudes no destrueixen els ous de l'hoste. En general, ponen 2-4 ous que sumen als ja presents. Els ous, tant del paràsit com de la víctima són de color blanc, encara que els de les viudes són lleugerament més grans.
Moltes de les espècies de plomatge anyil són d'aparença molt semblant, sent difícil distingir els mascles al camp, i en els cas dels joves i les femelles gairebé impossible. El millor indicador és sovint l'espècie a la parasita, ja que cada viduid parasita una espècie diferent. Per exemple, Vidua chalybeata normalment parasita Lagonosticta senegala. Les viudes imiten el cant dels seus amfitrions, que els mascles aprenen al niu. Encara que les femelles no canten, també aprenen a reconèixer el cant, i trien mascles que emeten els mateixos sons, perpetuant així la relació entre cada una espècie de viduid i una de pinsà.
Els pollets dels viduids tenen uns colors al paladar que imiten perfectament els de l'espècie parasitada. També imita amb gran precisió la mímica de sol·licitud d'alimentació dels pollets de l'espècie hoste.

## Taxonomia

La confrontació amb l'amfitrió és el que ha ocasionat l'especiació en aquesta família, però les similituds genètiques i morfològiques entre les espècies fan pensar que la separació és d'origen recent. S'han descrit dos gèneres, les 19 espècies de viduids del gènere Vidua i una espècie del gènere Anomalospiza, coneguda en anglès com "cuckoo finch" (pinsà cucut). Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional, versió 11.1, 2021, aquesta família està formada per dues gèneres amb 20 espècies.
* Gènere Vidua, amb 19 espècies.
* Gènere Anomalospiza, amb una espècie: vídua cucut (Anomalospiza imberbis).

## Referències

* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
# Aligot calçat

L'aligot calçat (Buteo lagopus), és un ocell rapinyaire de mitjana grandària, membre de la família dels accipítrids (Accipitridae). Nia en territoris boreals de la zona holàrtica. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Morfologia

* Fa 50 – 60 cm de llargària, 130 cm d'envergadura i 1 kg de pes. La femella és major que el mascle.
* Aspecte de rapinyaire amb les ales amples típiques del gènere Buteo. Al contrari que la resta dels aligots, té els tarsos emplomallats com una adaptació al medi àrtic.
* Els dits són curts en relació a la seva grandària.
* El color del plomatge és variable, però en general són marrons per sobre i més pàl·lids per sota, amb una zona fosca a l'abdomen i unes taques fosques a l'angle flexor de l'ala, notable en vol.
* El cap sol ser clar i la cua és blanca amb una banda terminal fosca.
* En Canadà és freqüent una varietat de color completament fosca.

## Hàbitat i distribució

Cria a la taigà i també a la tundra, en Euràsia i Amèrica del Nord, per sobre dels 60 °N. Migra cap al sud en hivern, ocupant una àrea que va des de Gran Bretanya fins a l'illa japonesa d'Hokkaidō a través d'Europa Central, el Kazakhstan, Sibèria meridional i Manxúria i en Amèrica, Estats Units i zones adjacents de Mèxic i Canadà.

## Reproducció

Fa els nius en terra, sobre elevacions del terreny, a penya-segats o als arbres, on pon 1 – 7 ous, en funció de la disponibilitat de preses.

## Alimentació

Caça en terreny obert, petits mamífers, sobretot rosegadors com ara els lemmings i també carronya.

## Subespècies

Se n'han descrit quatre subespècies:
* Buteo lagopus lagopus (Pontoppidan, 1763). Tundra i praderies d'Euràsia Septentrional. Hiberna en Europa i Àsia Occidental.
* Buteo lagopus menzbieri Dementiev, 1951. Nord-oest d'Àsia. Hiberna en Asia central, nord de la Xina i Japó
* Buteo lagopus kamtschatkensis Dementiev, 1931. Península de Kamtxatka. Hiberna en Àsia Oriental i Central.
* Buteo lagopus sanctijohannis Gmelin, 1788. Alaska i nord de Canadá. Hiberna fins al sud dels Estats Units.

## Referències

* ↑ «Aligot calçat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 285. ISBN 978-84-16728-37-4.
* 1 2 BirdLife International. «Rough-legged Buzzard. Buteo lagopus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ Clements, J. F. 2007. The Clements Checklist of Birds of the World, 6th Edition. Cornell University Press. Downloadable from Cornell Lab of Ornithology
* Félix Rodríguez de la Fuente. Enciclopedia Salvat de la Fauna Ibérica y Europea, 1977. Tom 8. Pàg. 104 – 106. Salvat Editores S.A. ISBN 84-345-3645-5
# Arundinaria gigantea

L'Arundinaria gigantea (en anglès giant cane, switch cane o river cane) és una espècie de bambú, del gènere Arundinaria de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.
És una espècie nativa dels Estats Units; antigament molt difosa arreu del sud-oest del país, entre Ohio, Maryland i Florida, l'activitat agrícola l'ha feta disminuir molt.
Encara que pot ultrapassar els 10 metres d'alçada, de mitjana només en fa sis. De tipus perenne, les flors són hermafrodites i pol·linitzades pel vent; floreix amb intervals de molts anys. Creix en terrenys moderadament humits.
Arundinaria gigantea ha estat emprada històricament pels indis americans per a fer flautes, especialment en tribus de les Planes Occidentals com els cherokees. Antigament hom les trobava des dels estats de la Costa Est fins a Oklahoma. També s'ha utilitzat en cistelleria.

## Enllaços externs

* Breu descripció Arxivat 2008-02-06 a Wayback Machine. (anglès)
* Usos del bambú (anglès)
# Atmosfera estàndard internacional

L'Atmosfera Estàndard Internacional (ISA, per les seves sigles en anglès) és un model atmosfèric invariant de com varien la pressió, temperatura, densitat i viscositat de l'atmosfera terrestre a diferents altituds. Va ser creat per l'Organització d'Aviació Civil Internacional (ICAO) i s'utilitza bàsicament en navegació aèria.
Consisteix en taules amb valors tipificats per a diverses altituds, així com fórmules per a calcular-los. L'ISO (International Organization for Standardization) va reconèixer l'ISA com a l'estàndard internacional amb la denominació ISO 2533:1975.

## Descripció

El model ISA divideix l'atmosfera en capes amb distribucions linears de temperatura. Les altres variables són calculades a partir de constants físiques i les relacions entre aquestes.
Per exemple al nivell del mar la pressió estàndard és de 1.013,25 hPa (1 atmosfera (unitat)) i una temperatura de 15 °C amb una relació de canvi de −6,5 °C/km. La sèrie continua fins a 11 km quan la pressió disminueix fins als 226,32 hPa i la temperatura fins a −56,5 °C. Entre 11 km i 20 km d'altitud la temperatura roman constant.
En la següent taula s'especifiquen els valors ISA:
Per tal de calcular els valors anteriors el model utilitza el sistema internacional d'unitats i assumeix aquestes simplificacions com ara l'altitud geopotencial que és calculada a partir d'un model matemàtic on l'acceleració de la gravetat és constant.
* La gravetat es considera constant
    $g={\text{constant}}=9{,}8\ {\frac {m}{s^{2}}}$
* Es considera que la composició de l'aire és constant i que la seva massa molecular és
    $M_{\text{molecular aire}}=28,9\cdot 10^{-3}\ {\frac {\text{kg}}{\text{mol}}}$
    i que la seva constant "R" és
    $R_{\text{aire}}={\frac {R_{\text{gasos perfectes}}}{M_{\text{molecular aire}}}}={\frac {8{,}31}{28{,}9\cdot 10^{-3}}}=287\ {\frac {m^{2}}{s^{2}\cdot K}}$
El model ISA es basa en els valors habituals a latituds mitjanes, tal com ho va determinar el comitè tècnic TC 20/SC 6 de l'ISO. Les dades s'han anat revisant des de l'establiment de l'estàndard a mitjans del segle xx.

## Referències

* ↑ International Organization for Standardization, Standard Atmosphere, ISO 2533:1975, 1975.
* ↑ Gyatt, Graham (2006-01-14): "The Standard Atmosphere" Arxivat 2007-03-10 a Wayback Machine.. A mathematical model of the 1976 U.S. Standard Atmosphere.
* ↑ Auld, D.J.; Srinivas, K. «Properties of the Atmosphere», 2008. [Consulta: 13 març 2008].
* ↑ Batchelor, G. K., An Introduction to Fluid Dynamics, Cambridge Univ. Press, 1967.
* Davies, Mark. The Standard Handbook for Aeronautical and Astronautical Engineers. Nova York: McGraw-Hill, 2003. ISBN 0071362290.

## Enllaços externs

* Calculador d'atmosfera estàndard de NewByte
* Estàndards de l'ICAO Arxivat 2009-09-16 a Wayback Machine.
# Niko, més enllà de l'aurora boreal

Niko, més enllà de l'aurora boreal (títol original, Niko ja myrskyporojen arvoitus) és una pel·lícula d'animació finlandesa que es va estrenar als cinemes l'11 d'octubre de 2024. La pel·lícula és una seqüela independent de les aventures anteriors sobre el ren Niko: Nico, el ren que somiava volar (2008) i Nico 2: Germà petit, problema gran (2012). Va ser dirigida per Kari Juusonen i Jørgen Lerdam, i escrita per Kari Juusonen, Hannu Tuomainen i Marteinn Thorisson. S'ha doblat al català.
El film és una coproducció internacional de quatre països, en la qual l'empresa finesa Animaker és la principal productora i Ulysses Films (Alemanya), Moetion Films (Irlanda) i A. Film Production (Dinamarca) hi participen com a coproductores. El pressupost de la pel·lícula és de 7,2 milions d'euros.

## Sinopsi

El Niko és un jove ren volador i el seu somni més gran és convertir-se en membre de l’esquadró aeri del Pare Noel. Però quan sembla que està a punt d’aconseguir-ho, perd el trineu. I, mentre malda per recuperar-lo, haurà d’aprendre moltes coses sobre l'amistat i sobre la fidelitat a un mateix.

## Repartiment de veus

| Intèrpret | Paper |
| Pauli Halonen | Niko |
| Viola Käki | Stella |
| Hannu-Pekka Björkman | Julius |
| Vuokko Hovatta | Wilma |
| Petteri Summanen Riku Leskinen (jove) | Raavas |

## Referències

* ↑ «Menestyneet animaatioelokuvat lentävästä Niko-porosta saavat jatkoa uudessa itsenäisessä seikkailussa». www.epressi.com, 10-06-2022. Arxivat de l'original el 2023-04-08. [Consulta: 11 juny 2022].
* ↑ «Niko ja myrskyporojen arvoitus». Nordisk Film. [Consulta: 27 febrer 2024].
* ↑ Niko, més enllà de l'aurora boreal a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Niko ja myrskyporojen arvoituksesta löytyy kovatasoinen näyttelijäporukka – katso traileri». [Consulta: 8 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Aplicabilitat industrial

L'aplicabilitat industrial és un requisit objectiu per a la concessió d'una patent. Consistix en el fet que la invenció patentada ha de poder ser utilitzada o fabricada en qualsevol tipus d'indústria, inclosa l'agrícola.
És un requisit fàcil de complir. Però moltes legislacions establixen que els mètodes de tractament o diagnòstic de malalties animals o humanes no tenen aplicació industrial i, per tant, no són patentables. No s'impedix tanmateix patentar els aparells utilitzats. Així fa per exemple el Conveni sobre la Patent Europea.
Els altres requisits objectius són la novetat i l'activitat inventiva.

## Referències

* ↑ «ZBM Patents | Patentabilitat». [Consulta: 12 octubre 2018].
# Aligot camallarg

L'aligot camallarg (Geranospiza caerulescens) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae) i única espècie del gènere Geranospiza. Habita zones de selva humida, bosc de ribera, pantans i aiguamolls de la zona neotropical, des de le terres baixes de Mèxic, per ambdues vessants, cap al sud per Amèrica Central fins a Panamà, per l'oest dels Andes a l'oest a Colòmbia, Equador i el Perú i per l'est dels Andes fins al Paraguai, Uruguai, est de Bolívia i nord de l'Argentina. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Aligot camallarg». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 282. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Crane Hawk. Geranospiza caerulescens» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Arxidiòcesi

L'arxidiòcesi (del grec archi-, 'ser el primer') és una diòcesi arquebisbal amb un rang superior a les convencionals.
L'arquebisbe acostuma a tenir a càrrec seu diverses diòcesis, encara que no en totes les arxidiòcesis no passa això, (per exemple, l'Arxidiòcesi Castrense d'Espanya no té cap diòcesi al seu càrrec). L'entitat que dirigeix la tasca religiosa en una arxidiòcesi és l'arquebisbat, el cap del qual és l'arquebisbe, que és nomenat pel Papa i està sota supervisió directa d'aquest (a diferència dels bisbes convencionals.
Algunes arxidiòcesis són al seu torn arxidiòcesis metropolitanes. Les arxidiòcesis metropolitanes van ser creades al segle v a la capital de cada província de l'Imperi Romà sent el seu cap un arquebisbe metropolità. Totes les d'aquest tipus són arxidiòcesi, però no totes les arxidiòcesis són metropolitanes.

## Referències

* ↑ «arxidiòcesi». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 22 febrer 2025].
* ↑ Muntanyola, Ramón. Vidal i Barraquer, cardenal de la pau. L'Abadia de Montserrat, 1976, p. 101. ISBN 978-84-7202-126-6.
* ↑ Bueno Salinas, Santiago «El Dret canònic a Catalunya». OMADO (Objectes i MAterials DOcents), 2019.

## Vegeu també

* Diòcesis dels Països Catalans
Viccionari
# Apnea (esport)

L'apnea és un esport que consisteix en la suspensió voluntària de l'acte de respirar. És la base de l'esport d'apnea, busseig a pulmó o pesca submarina. El rècord del món d'apnea estàtica es va establir en 1959 per Robert Foster, amb 13 min i 42 s, aconseguit després de respirar durant mitja hora oxigen pur. Encara que pugui semblar entrenament físic, l'esport de l'apnea es basa principalment en la relaxació mental de l'individu, la bona alimentació i hidratació, el foment dels reflexos mamífers en humans, i l'entrenament en ambients d'anòxia.

## Modalitats

* apnea estàtica o dinàmica,
* apnea en pes constant,
* apnea en pes variable,
* fotografia en apnea,
* pesca submarina en apnea.
# Aligot de Mongòlia

L'aligot de Mongòlia o aligot mongol (Buteo hemilasius) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita estepes i zones de muntanya d'Àsia oriental, al sud-oest de Sibèria, Mongòlia, nord i centre de la Xina i sud-est del Tibet. En hivern arriba fins al nord de l'Índia, sud de la Xina i Corea. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Aligot de Mongòlia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ Aligot mongol a BirdGuide Arxivat 2012-01-20 a Wayback Machine. Rev. 16/01/2012
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 286. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Upland Buzzard. Buteo hemilasius» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Airbus E-Fan

L'Airbus E-Fan és un prototip d'avió elèctric biplaça desenvolupat per Airbus. El 14 de juliol del 2014 volà davant de mitjans d'arreu del món congregats a la Fira Aeronàutica Internacional de Farnborough (Regne Unit). El seu mercat objectiu havia de ser la formació de pilots, però l'abril del 2017 se'n cancel·là la producció. Tenia una velocitat de creuer de 160 km/h.

## Referències

* ↑ Rapoport, Geoff. «Airbus Pivots Electric Aircraft Plans» (en anglès). AVweb, 01-04-2017. Arxivat de l'original el 2 d’abril 2017. [Consulta: 3 abril 2017].
# Aligot de Ridgway

L'aligot de Ridgway (Buteo ridgwayi) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita boscos poc densos de la Hispaniola i petites illes properes. El seu estat de conservació es considera en perill crític d'extinció.

## Referències

* ↑ «Aligot de Ridgway». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 285. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Ridgway's Hawk. Buteo ridgwayi» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Arxipèlag d'Estocolm

L'Arxipèlag d'Estocolm (Stockholms skärgård) és l'arxipèlag més gran de Suècia, i un dels arxipèlags més grans de la mar Bàltica.

## Geografia

L'arxipèlag s'estén des d'Estocolm uns 60 kilòmetres a l'est. En direcció nord-sud segueix la costa de les províncies de Södermanland i Uppland, anant des de l'illa d'Öja, al sud de Nynäshamn, a Väddö, al nord de Norrtälje. A més a més hi ha un grup d'illes més separades al nord, prop de la ciutat d'Öregrund. En total hi ha unes 30,000 illes i illetes. Algunes de les illes més conegudes són Dalarö, Finnhamn, Grinda, Husarö, Ingarö, Isö, Ljusterö, Möja, Nämdö, Rödlöga, Tynningö, Utö, Svartsö i Värmdö.
La forma de l'arxipèlag es modifica contínuament perquè el terreny s'eleva. Les illes s'aixequen uns 5 mil·límetres cada any. A l'època dels Vikings la forma de l'arxipèlag ja començava a ser similar a l'actual.

## Cultura

Molts poetes, autors i artistes han estat influïts i fascinats per l'Arxipèlag d'Estocolm. Entre ells August Strindberg (p. ex., Gents d'Hemsö / Hemsöborna), Ture Nerman, Roland Svensson, Ernst Didring, Aleister Crowley i Henning Mankell (Sabates italianes / Italianska Skor).

## Viatges

La visita de les illes més grans és fàcil tot l'any, però durant l'hivern les rutes depenen de les condicions del gel. Algunes companyies hi tenen rutes regulars. D'entre les companyies cal destacar Waxholmsbolaget, que és la més gran i que és propietat del govern del Comtat d'Estocolm. Hi ha també vaixells-taxi. Durant l'estiu hi ha vaixells privats que aprofiten el Allemansrätt, una llei que permet que qualsevol pugui ancorar en qualsevol lloc que no estigui massa prop d'edificis.

### Illes

| Illes més grans de nord a sud: Blidö Yxlan Ljusterö Ingmarsö Möja Vindö Värmdö Ingarö Runmarö Nämdö Ornö Muskö Utö Torö | Altres illes conegudes: Arholma Fejan Furusund Husarö Svartsö Svartlöga Rödlöga Fjäderholmarna Sandön (Sandhamn) Grönskär (ost om Sandhamn) Bullerö Öja (Landsort) | ...i més illes de l'arxipèlag: Norrpada skärgård Rödlöga skärgård Gillöga Fredlarna Stora Nassa Lilla Nassa Ängskärs skärgård Kallskärs skärgård Lygna skärgård Björkskär Horssten Svenska Högarna Huvudskär |

### Ciutats

| Arxipèlag interior Kapellskär Grinda Dalarö Nynäshamn Vaxholm | Mig Furusund Finnhamn Möja Stavsnäs Utö | Arxipèlag exterior Landsort Sandhamn |

## Referències

* ↑ «Swedish islands». SCB, The Swedish Statistics Agency. [Consulta: 18 març 2011].