OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gran Premi de França del 1978

Resultats del Gran Premi de França de Fórmula 1 de la temporada 1978, disputat al circuit de Paul Ricard el 2 de juliol del 1978.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 5 | Mario Andretti | Lotus - Ford | 54 | 1h 38' 51. 92 | 2 | 9 |
| 2 | 6 | Ronnie Peterson | Lotus - Ford | 54 | + 2.93 s | 5 | 6 |
| 3 | 7 | James Hunt | McLaren - Ford | 54 | + 19.8 s | 4 | 4 |
| 4 | 2 | John Watson | Brabham - Alfa Romeo | 54 | + 36.88 s | 1 | 3 |
| 5 | 27 | Alan Jones | Williams - Ford | 54 | + 41.81 s | 14 | 2 |
| 6 | 20 | Jody Scheckter | Wolf - Ford | 54 | + 54.53 s | 7 | 1 |
| 7 | 26 | Jacques Laffite | Ligier - Matra | 54 | + 54.74 s | 10 | |
| 8 | 35 | Riccardo Patrese | Arrows - Ford | 54 | + 1' 24.88 min. | 12 | |
| 9 | 8 | Patrick Tambay | McLaren - Ford | 54 | + 1' 27.06 min. | 6 | |
| 10 | 3 | Didier Pironi | Tyrrell - Ford | 54 | + 1' 29.98 min. | 16 | |
| 11 | 16 | Hans Joachim Stuck | Shadow - Ford | 53 | + 1 Volta | 20 | |
| 12 | 12 | Gilles Villeneuve | Ferrari | 53 | + 1 Volta | 9 | |
| 13 | 9 | Jochen Mass | ATS - Ford | 53 | + 1 Volta | 25 | |
| 14 | 31 | René Arnoux | Martini - Ford | 53 | + 1 Volta | 18 | |
| 15 | 36 | Rolf Stommelen | Arrows - Ford | 53 | + 1 Volta | 21 | |
| 16 | 10 | Keke Rosberg | ATS - Ford | 52 | + 2 Voltes | 26 | |
| 17 | 19 | Vittorio Brambilla | Surtees - Ford | 52 | + 2 Voltes | 19 | |
| 18 | 11 | Carlos Reutemann | Ferrari | 49 | + 5 Voltes | 8 | |
| Ret | 30 | Brett Lunger | McLaren - Ford | 45 | Motor | 24 | |
| Ret | 14 | Emerson Fittipaldi | Fittipaldi - Ford | 43 | Suspensions | 15 | |
| Ret | 18 | Rupert Keegan | Surtees - Ford | 40 | Motor | 23 | |
| Ret | 33 | Bruno Giacomelli | McLaren - Ford | 28 | Motor | 22 | |
| Ret | 1 | Niki Lauda | Brabham - Alfa Romeo | 10 | Motor | 3 | |
| Ret | 4 | Patrick Depailler | Tyrrell - Ford | 10 | Motor | 13 | |
| Ret | 17 | Clay Regazzoni | Shadow - Ford | 4 | Part elèctrica | 17 | |
| Ret | 15 | Jean-Pierre Jabouille | Renault | 1 | Motor | 11 | |
| NVQ | 37 | Arturo Merzario | Merzario - Ford | | | | |
| NVQ | 22 | Derek Daly | Ensign - Ford | | | | |
| NVQ | 25 | Hector Rebaque | Lotus - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: John Watson 1' 44. 41
* Volta ràpida: Carlos Reutemann 1' 48. 56 (a la volta 48)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-09-03. [Consulta: 9 abril 2010].
# Gran Premi de França del 1984

Resultats del Gran Premi de França de Fórmula 1 de la temporada 1984, disputat al circuit de Dijon-Prenois el 20 de maig del 1984.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 8 | Niki Lauda | McLaren - TAG | 79 | 1h 31' 12. 0 | 9 | 9 |
| 2 | 15 | Patrick Tambay | Renault | 79 | + 7.154 s | 1 | 6 |
| 3 | 12 | Nigel Mansell | Lotus - Renault | 79 | + 23.969 s | 6 | 4 |
| 4 | 28 | René Arnoux | Ferrari | 79 | + 43.706 s | 11 | 3 |
| 5 | 11 | Elio de Angelis | Lotus - Renault | 79 | + 1' 06.125 min. | 2 | 2 |
| 6 | 6 | Keke Rosberg | Williams - Honda | 78 | + 1 Volta | 4 | 1 |
| 7 | 7 | Alain Prost | McLaren - TAG | 78 | + 1 Volta | 5 | |
| 8 | 5 | Jacques Laffite | Williams - Honda | 78 | + 1 Volta | 12 | |
| 9 | 2 | Teo Fabi | Brabham - BMW | 78 | + 1 Volta | 17 | |
| 10 | 26 | Andrea de Cesaris | Ligier - Renault | 77 | + 2 Voltes | 26 | |
| 11 | 18 | Thierry Boutsen | Arrows - BMW | 77 | + 2 Voltes | 14 | |
| 12 | 24 | Piercarlo Ghinzani | Osella - Alfa Romeo | 74 | + 5 Voltes | 25 | |
| 13 | 10 | Jonathan Palmer | RAM - Hart | 72 | + 7 Voltes | 21 | |
| DSQ | 3 | Martin Brundle | Tyrrell - Ford | 76 | Desqualificat | 23 | |
| Ret | 21 | Mauro Baldi | Spirit - Hart | 61 | Motor | 24 | |
| Ret | 16 | Derek Warwick | Renault | 53 | Accident | 7 | |
| Ret | 17 | Marc Surer | Arrows - Ford | 51 | Accident | 19 | |
| Ret | 23 | Eddie Cheever | Alfa Romeo | 51 | Motor | 16 | |
| Ret | 19 | Ayrton Senna | Toleman - Hart | 35 | Turbo | 13 | |
| Ret | 27 | Michele Alboreto | Ferrari | 33 | Motor | 10 | |
| Ret | 20 | Johnny Cecotto | Toleman - Hart | 22 | Turbo | 18 | |
| Ret | 22 | Riccardo Patrese | Alfa Romeo | 15 | Motor | 15 | |
| Ret | 1 | Nelson Piquet | Brabham - BMW | 11 | Turbo | 3 | |
| DSQ | 4 | Stefan Bellof | Tyrrell - Ford | 11 | Desqualificat | 20 | |
| Ret | 14 | Manfred Winkelhock | ATS - BMW | 5 | Embragatge | 8 | |
| Ret | 9 | Philippe Alliot | RAM - Hart | 4 | Part elèctrica | 22 | |

## Altres

* Pole: Patrick Tambay 1' 02. 200
* Volta ràpida: Alain Prost 1' 05. 257 (a la volta 59)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-04. [Consulta: 23 abril 2010].
# Gran Premi de França del 1989

Resultats del Gran Premi de França de Fórmula 1 de la temporada 1989, disputat al circuit de Paul Ricard el 9 de juliol del 1989.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 2 | Alain Prost | McLaren - Honda | 80 | 1h 38' 29. 4 | 1 | 9 |
| 2 | 27 | Nigel Mansell | Ferrari | 80 | + 44.017 s | 3 | 6 |
| 3 | 6 | Riccardo Patrese | Williams - Renault | 80 | + 1' 06.921 min. | 8 | 4 |
| 4 | 4 | Jean Alesi | Tyrrell - Ford | 80 | + 1' 13.232 min. | 16 | 3 |
| 5 | 36 | Stefan Johansson | Onyx - Ford | 79 | + 1 Volta | 13 | 2 |
| 6 | 26 | Olivier Grouillard | Ligier - Ford | 79 | + 1 Volta | 17 | 1 |
| 7 | 10 | Eddie Cheever | Arrows - Ford | 79 | + 1 Volta | 25 | |
| 8 | 11 | Nelson Piquet | Lotus - Judd | 78 | + 2 Voltes | 20 | |
| 9 | 20 | Emanuele Pirro | Benetton - Ford | 78 | + 2 Voltes | 24 | |
| 10 | 3 | Jonathan Palmer | Tyrrell - Ford | 78 | + 2 Voltes | 9 | |
| 11 | 29 | Éric Bernard | Larrousse - Lamborghini | 77 | + 3 Voltes | 15 | |
| 12 | 9 | Martin Donnelly | Arrows - Ford | 77 | + 3 Voltes | 14 | |
| 13 | 37 | Bertrand Gachot | Onyx - Ford | 76 | Motor | 11 | |
| Ret | 15 | Mauricio Gugelmin | March - Judd | 71 | No Classificat | 10 | |
| Ret | 8 | Stefano Modena | Brabham - Judd | 67 | Motor | 22 | |
| Ret | 5 | Thierry Boutsen | Williams - Renault | 50 | Caixa canvi | 5 | |
| Ret | 12 | Satoru Nakajima | Lotus - Judd | 49 | Motor | 19 | |
| Ret | 16 | Ivan Capelli | March - Judd | 43 | Motor | 12 | |
| Ret | 19 | Alessandro Nannini | Benetton - Ford | 40 | Suspensions | 4 | |
| Ret | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ford | 31 | Motor | 23 | |
| Ret | 30 | Philippe Alliot | Larrousse - Lamborghini | 30 | Motor | 7 | |
| Ret | 40 | Gabriele Tarquini | AGS - Ford | 30 | Motor | 21 | |
| Ret | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 29 | Embragatge | 6 | |
| Ret | 21 | Alex Caffi | Dallara - Ford | 27 | Embragatge | 26 | |
| Ret | 25 | René Arnoux | Ligier - Ford | 14 | Caixa canvi | 18 | |
| Ret | 1 | Ayrton Senna | McLaren - Honda | 0 | Diferencial | 2 | |
| NVQ | 22 | Andrea de Cesaris | Dallara - Ford | | | | |
| NVQ | 24 | Lluís Pérez Sala | Minardi - Ford | | | | |
| NVQ | 38 | Christian Danner | Rial - Ford | | | | |
| NVQ | 31 | Roberto Moreno | Coloni - Ford | | | | |
| NVQ | 17 | Nicola Larini | Osella - Ford | | | | |
| NVQ | 7 | Martin Brundle | Brabham - Judd | | | | |
| NVQ | 39 | Volker Weidler | Rial - Ford | | | | |
| NVQ | 34 | Bernd Schneider | Zakspeed - Yamaha | | | | |
| NVQ | 18 | Piercarlo Ghinzani | Osella - Ford | | | | |
| NVQ | 32 | Pierre-Henri Raphanel | Coloni - Ford | | | | |
| NVQ | 35 | Aguri Suzuki | Zakspeed - Yamaha | | | | |
| NVQ | 33 | Gregor Foitek | Euro Brun - Judd | | | | |
| NVQ | 41 | Joachim Winkelhock | AGS - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Alain Prost 1' 07. 203
* Volta ràpida: Mauricio Gugelmin 1' 12. 090 (a la volta 29)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-01-18. [Consulta: 4 maig 2010].
# Gran Premi de França del 1994

Resultats del Gran Premi de França de Fórmula 1 de la temporada 1994, disputat al circuit de Nevers Magny-Cours el 3 de juliol del 1994.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 5 | Michael Schumacher | Benetton - Ford | 72 | 1h 38' 36. 2 | 3 | 10 |
| 2 | 0 | Damon Hill | Williams - Renault | 72 | + 12.642 s | 1 | 6 |
| 3 | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 72 | + 52.765 s | 5 | 4 |
| 4 | 30 | Heinz-Harald Frentzen | Sauber - Mercedes | 71 | + 1 Volta | 10 | 3 |
| 5 | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ford | 70 | + 2 Voltes | 16 | 2 |
| 6 | 29 | Andrea de Cesaris | Sauber - Mercedes | 70 | + 2 Voltes | 11 | 1 |
| 7 | 12 | Johnny Herbert | Lotus - Mugen - Honda | 70 | + 2 Voltes | 19 | |
| 8 | 9 | Christian Fittipaldi | Footwork - Ford | 70 | + 2 Voltes | 18 | |
| 9 | 32 | Jean-Marc Gounon | Simtek - Ford | 68 | + 4 Voltes | 26 | |
| 10 | 4 | Mark Blundell | Tyrrell - Yamaha | 67 | + 5 Voltes | 17 | |
| 11 | 20 | Eric Comas | Larrousse - Ford | 66 | Motor | | |
| Ret | 3 | Ukyo Katayama | Tyrrell - Yamaha | 53 | Virolla | | |
| Ret | 7 | Mika Häkkinen | McLaren - Peugeot | 48 | Motor | | |
| Ret | 2 | Nigel Mansell | Williams - Renault | 45 | Caixa canvi | | |
| Ret | 27 | Jean Alesi | Ferrari | 41 | Col·lisió | | |
| Ret | 14 | Rubens Barrichello | Jordan - Hart | 41 | Col·lisió | | |
| Ret | 25 | Eric Bernard | Ligier - Renault | 40 | Caixa canvi | | |
| Ret | 19 | Olivier Beretta | Larrousse - Ford | 36 | Motor | | |
| Ret | 8 | Martin Brundle | McLaren - Peugeot | 29 | Motor | | |
| Ret | 10 | Gianni Morbidelli | Footwork - Ford | 28 | Col·lisió | | |
| Ret | 26 | Olivier Panis | Ligier - Renault | 28 | Col·lisió | | |
| Ret | 31 | David Brabham | Simtek - Ford | 28 | Transmissió | | |
| Ret | 6 | Jos Verstappen | Benetton - Ford | 25 | Virolla | | |
| Ret | 15 | Eddie Irvine | Jordan - Hart | 24 | Caixa canvi | | |
| Ret | 24 | Michele Alboreto | Minardi - Ford | 21 | Motor | | |
| Ret | 11 | Alessandro Zanardi | Lotus - Mugen - Honda | 20 | Motor | | |
| NVQ | 34 | Paul Belmondo | Pacific - Ilmor | | | | |
| NVQ | 34 | Bertrand Gachot | Pacific - Ilmor | | | | |

## Altres

* Pole: Damon Hill 1' 16. 282
* Volta ràpida: Damon Hill 1' 19. 678 (a la volta 4)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-06. [Consulta: 22 maig 2010].
# Gran Premi de França del 2000

Resultats del Gran Premi de França de Fórmula 1 de la temporada 2000, disputat al circuit de Nevers Magny-Cours el 2 de juliol del 2000.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 2 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 72 | 1h 38' 06. 4 | 1 | 10 |
| 2 | 1 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 72 | + 14.748 s | 4 | 6 |
| 3 | 4 | Rubens Barrichello | Ferrari | 72 | + 32.409 s | 3 | 4 |
| 4 | 22 | Jacques Villeneuve | BAR - Honda | 72 | + 1' 01.322 min. | 7 | 3 |
| 5 | 9 | Ralf Schumacher | Williams - BMW | 72 | + 1' 03.981 min. | 5 | 2 |
| 6 | 6 | Jarno Trulli | Jordan - Mugen - Honda | 72 | + 1' 15.605 min. | 9 | 1 |
| 7 | 5 | Heinz-Harald Frentzen | Jordan - Mugen - Honda | 71 | + 1 Volta | 8 | |
| 8 | 10 | Jenson Button | Williams - BMW | 71 | + 1 Volta | 10 | |
| 9 | 11 | Giancarlo Fisichella | Benetton - Playlife | 71 | + 1 Volta | 14 | |
| 10 | 17 | Mika Salo | Sauber - Petronas | 71 | + 1 Volta | 12 | |
| 11 | 16 | Pedro Diniz | Sauber-Petronas | 71 | + 1 Volta | 15 | |
| 12 | 15 | Nick Heidfeld | Prost - Peugeot | 71 | + 1 Volta | 16 | |
| 13 | 7 | Eddie Irvine | Jaguar - Cosworth | 70 | + 2 Voltes | 6 | |
| 14 | 14 | Jean Alesi | Prost - Peugeot | 70 | + 2 Voltes | 18 | |
| 15 | 20 | Marc Gené | Minardi - Fondmetal | 70 | + 2 Voltes | 21 | |
| Ret | 3 | Michael Schumacher | Ferrari | 58 | Motor | 1 | |
| Ret | 18 | Pedro de la Rosa | Arrows - Supertec | 45 | Transmissió | 13 | |
| Ret | 12 | Alexander Wurz | Benetton - Playlife | 34 | Virolla | 17 | |
| Ret | 21 | Gaston Mazzacane | Minardi - Fondmetal | 31 | Virolla | 22 | |
| Ret | 19 | Jos Verstappen | Arrows - Supertec | 25 | Transmissió | 20 | |
| Ret | 8 | Johnny Herbert | Jaguar - Cosworth | 20 | Caixa canvi | 11 | |
| Ret | 23 | Ricardo Zonta | BAR - Honda | 16 | Virolla | 19 | |

## Altres

* Pole: David Coulthard 1' 15. 632
* Volta ràpida: David Coulthard 1' 19. 479 (a la volta 28)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-10-10. [Consulta: 9 abril 2010].
# Gran Premi de l'est dels Estats Units del 1987

Resultats del Gran Premi de l'est dels Estats Units de Fórmula 1 de la temporada 1987, disputat a Detroit el 21 de juny del 1987.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 12 | Ayrton Senna | Lotus - Honda | 63 | 1h 50' 16. 3 | 2 | 9 |
| 2 | 6 | Nelson Piquet | Williams - Honda | 63 | + 33.819 s | 3 | 6 |
| 3 | 1 | Alain Prost | McLaren - TAG | 63 | + 45.327 s | 5 | 4 |
| 4 | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 63 | + 1' 02.601 min. | 12 | 3 |
| 5 | 5 | Nigel Mansell | Williams - Honda | 62 | + 1 Volta | 1 | 2 |
| 6 | 18 | Eddie Cheever | Arrows - Megatron | 60 | + 3 Voltes | 6 | 1 |
| 7 | 2 | Stefan Johansson | McLaren - TAG | 60 | + 3 Voltes | 11 | |
| 8 | 10 | Christian Danner | Zakspeed | 60 | + 3 Voltes | 16 | |
| 9 | 7 | Riccardo Patrese | Brabham - BMW | 60 | + 3 Voltes | 9 | |
| 10 | 25 | René Arnoux | Ligier - Megatron | 60 | + 3 Voltes | 21 | |
| 11 | 3 | Jonathan Palmer | Tyrrell - Ford | 60 | + 3 Voltes | 13 | |
| 12 | 14 | Pascal Fabre | AGS - Ford | 58 | + 5 Voltes | 26 | |
| Ret | 20 | Thierry Boutsen | Benetton - Ford | 52 | Frens | 4 | |
| Ret | 26 | Piercarlo Ghinzani | Ligier - Megatron | 51 | Embragatge | 23 | |
| Ret | 4 | Philippe Streiff | Tyrrell - Ford | 44 | Part mecànica | 14 | |
| Ret | 30 | Philippe Alliot | Lola - Ford | 38 | Accident | 20 | |
| Ret | 27 | Michele Alboreto | Ferrari | 25 | Caixa canvi | 7 | |
| Ret | 24 | Alessandro Nannini | Minardi - Motori Moderni | 22 | Caixa canvi | 18 | |
| Ret | 9 | Martin Brundle | Zakspeed | 16 | Turbo | 15 | |
| Ret | 17 | Derek Warwick | Arrows - Megatron | 12 | Accident | 10 | |
| Ret | 16 | Ivan Capelli | March - Ford | 9 | Part elèctrica | 22 | |
| Ret | 19 | Teo Fabi | Benetton - Ford | 6 | Accident | 8 | |
| Ret | 21 | Alex Caffi | Osella - Alfa Romeo | 3 | Transmissió | 19 | |
| Ret | 8 | Andrea de Cesaris | Brabham - BMW | 2 | Caixa canvi | 17 | |
| Ret | 23 | Adrià Campos | Minardi - Motori Moderni | 1 | Accident | 25 | |
| Ret | 11 | Satoru Nakajima | Lotus - Honda | 0 | Accident | 24 | |

## Altres

* Pole: Nigel Mansell 1' 39. 264
* Volta ràpida: Ayrton Senna 1' 40. 464 (a la volta 39 de 63)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-01-17. [Consulta: 29 abril 2010].
# Gran fam grega

La gran fam grega és el període de fam i manca d'accés als aliments de la població de Grècia durant els anys 1941-1944 arran de l'ocupació del territori durant la segona guerra mundial per part de les potències de l'Eix i el bloqueig conseqüent per part de les tropes aliades. Més de 300000 persones van morir de desnutrició durant aquests anys de crisi humanitària. Els alemanys van imposar un control ferri de la producció, destinada a mantenir l'exèrcit, amb unes càrregues equivalents al 113,7% de la riquesa nacional l'any 1942 Això va portar al col·lapse de les estructures productives, altes quotes d'atur i escassedat de productes bàsics per als grecs. A causa del bloqueig naval, els grecs no podien tampoc importar aliments. En uns mesos els morts s'acumulaven als carrers d'Atenes, molt més castigada que les viles camperoles. L'alerta internacional i la pressió dels emigrats grecs (diàspora grega) va permetre l'entrada temporals de vaixells turcs amb blat el 1942, una ajuda que no va beneficiar determinades zones del país, ja que els alemany impedien el seu repartiment per por d'ajudar la resistència grega. Els episodis de fam aguda van continuar fins a la retirada de les tropes d'ocupació.

## Referències

* ↑ Johannes, Bähr (2005). Das Europa des "Dritten Reichs" : Recht, Wirtschaft, Besatzung. Frankfurt am Main: Klostermann. p. 232. ISBN 978-3-465-03401-8
* ↑ Laiou-Thomadakis, Angeliki (1980). "The Politics of Hunger: Economic Aid to Greece, 1943–1945". Journal of the Hellenic Diaspora. 07
# Fam de Ruzagayura

La fam de Ruzagayura va ser una gran fam que es va produir en el mandat belga de Ruanda-Urundi (actualment Ruanda i Burundi) durant la Segona Guerra Mundial. Va provocar una gran quantitat de morts i una enorme migració de població fora del territori i al veí Congo Belga i les seves zones circumdants. La fam es considera que va començar a l'octubre de 1943 i va acabar el desembre de 1944.
La causa principal de la fam va ser diversos períodes perllongats de sequera a la regió a principis de 1943. Tanmateix, el problema es va veure agreujat pels intents de les autoritats colonials d'enviar productes agrícoles al Congo belga com a part de l'esforç de guerra aliat en la Segona Guerra Mundial.
L'administració colonial, juntament amb missioners cristians, va començar a transportar menjar a un punt de subministrament a Usumbura. El rei ruandès Mutara III Rudahigwa va enviar ajuda a la regió afectada.
En el moment que va acabar la fam, el desembre de 1944, entre 36.000 i 50,000 persones (entre un cinquè i un terç de la població regional total) van morir de fam al territori.
Alguns centenars de milers d'habitants van emigrar de Ruanda-Urundi, majoritàriament al Congo belga, però també a la Uganda britànica. La migració també va servir per crear una major inestabilitat política a les zones afectades per l'afluència massiva de ruandesos.

## Referències

* 1 2 3 4 Singiza, Dantès «Ruzagayura, une famine au Rwanda au cœur du Second Conflit mondial» (PDF). l'Institut d'histoire ouvrière, économique et sociale, 07-09-2012.
* ↑ estimacions belgues de 1946, citades en Singiza, Dantès. La Famine Ruzagayura (Rwanda, 1943-1944): causes, Conséquences et réactions des autorités (PDF). Teveuren: Royal Museum of Central Africa, 2011, p. 92–3.
* ↑ Estimació de les Nacions Unides en 1948, citat en Singiza, Dantès. La Famine Ruzagayura (Rwanda, 1943-1944): causes, Conséquences et réactions des autorités (PDF). Teveuren: Royal Museum of Central Africa, 2011, p. 94.
* ↑ «Re-imagining Rwanda: Conflict, Survival and Disinformation in the Twentieth Century» (PDF). School of Oriental and African Studies, University of England (Cambridge University Press), 01-03-2002. [Consulta: 5 juny 2006].

## Bibliografia

* Singiza, Dantès. La Famine Ruzagayura (Rwanda, 1943-1944): causes, Conséquences et réactions des autorités (PDF) (en francès). Teveuren: Royal Museum of Central Africa, 2011.
# Teresa Palacio Giral

Teresa Palacio Giral (Aguilar, Boltaña, Huesca, 27 d'octubre de 1958) és una atleta aragonesa, resident a Catalunya, especialista en Marxa Atlética, especialitat diantre de l’Atletisme.
Resident des de petita a Barcelona, fou una de les pioneres de la marxa atlètica a Catalunya, disciplina a la qual es reconvertí després d'haver començat a competir com a fondista en proves de 1.500 metres i 3.000 metres. Es va proclamar campiona d'Espanya de marxa atlètica als 5 i als 10 quilòmetres. Tot i ser en aquella època un esport minoritari, va impulsar de manera decisiva aquesta especialitat. Fou la primera campiona d'Espanya tant en pista el 1981, com en ruta el 1982, i la vencedora del segon Campionat de Catalunya de marxa de la història, el 1980. Desenvolupà tota la seva carrera, fins als quaranta anys, al Futbol Club Barcelona. Acumulà nou títols de campiona d’Espanya. Ruta: 1980 Prat de Llobregat, 1981 Madrid, 1982 Zaragoza, 1983 Valencia. Pista al Aire Lliure: 1981 Barcelona, 1982 Santiago de Compostela. Pista Cubierta: 1987 San Sebastian, 1990 San Sebastian, 1993 San Sebastian. Participà en sis edicions de la Copa del Món entre el 1981 i el 1995, en un Campionat del Món (1987) i d’Europa (1990) a l'aire lliure, i en dos europeus en pista coberta el 1987 i el 1990. Fou recordista catalana i espanyola de totes les distàncies entre els 3.000 metres i els 20 quilòmetres. També va aconseguir el Campionat d’Europa a Valladolid amb rècord del Món de veterans de més de 35 anys en 20 km marxa.

## Reconeixements

L'any 2016 l'Associació de la Premsa Esportiva d'Osca (APDH), organitzadora de la XVI Gala de l'Esport Provincial, i l'Ajuntament de Boltaña, com a patrocinador principal, atorgaren a Teresa Palacio Giral el "Premi a la Llegenda Esportiva 2015", reconeixent així l'impressionant historial esportiu d'aquesta atleta, rècord del món de marxa atlètica a les distàncies de 3, 5, 10 i 20 km., medalla de plata als Campionats del Món del 87, i primera al Campionat d'Europa de Veterans celebrats a Valladolid el 1995.

## Referències

* ↑ «Teresa Palacio Giral». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Ariño Colás, José María «Lazos entre Aragón y Cataluña. Teresa Palacio Giral, nacida en una pequeña pedanía de Boltaña y residente desde pequeña en Barcelona, se proclamó campeona de España de marcha atlética en los 5 y en los 10 kilómetros marcha"». Aragón Digital, 01-07-2022 [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ «Ránking de España Master de todos los tiempos en Pista Cubierta: 3000 m. Marcha F35: 13:48.65 - Palacios Giralt, Teresa, 27/10/1958 - Sevilla, 26/02/1994», 2022. Arxivat de l'original el 9 de novembre 2022. [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ «Teresa Palacio Giral, Premio a la Leyenda Deportiva», 01-03-2016. [Consulta: 9 novembre 2022].
# Koldo Gil Pérez

Koldo Gil Pérez (Burlada, 16 de gener de 1978) va ser un ciclista espanyol que fou professional entre el 2001 i el 2008.
Bon escalador, la seva carrera es va veure afectada per diverses lesions i l'Operació Port, en la qual el seu nom apareixia en un llistat d'entrenaments. En retirar-se passà a treballar en un negoci familiar i poc en una agència de viatges dedicada a organitzar sortides per a cicloturistes.
En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 2005, així com diverses curses d'una setmana espanyoles com la Volta a Castella i Lleó (2004), Volta a Múrcia (2005), Euskal Bizikleta (2006) i Volta a Astúries (2007).

## Palmarès

* 1997
** 1r a la Volta a Segòvia
* 1999
** 1r a la Volta a Palència i vencedor d'una etapa
* 2000
** 1r a la Volta a Bidasoa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Navarra
* 2002
** 1r a la Volta a La Rioja
* 2004
** 1r a la Volta a Castella i Lleó
* 2005
** 1r a la Volta a Múrcia
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 2006
** 1r a l'Euskal Bizikleta i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 2007
** 1r a la Volta a Astúries
** 1r a la Pujada al Naranco
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Joaquim Agostinho

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2005. Abandona (16a etapa). Vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2004. 61è de la classificació general

## Referències

* ↑ Koldo Gil: "Tenía que dar un giro a mi vida, no me veía para seguir" a diariodenavarra.es (16 de febrer de 2009)
* ↑ La nueva vida de Koldo Gil Arxivat 2010-01-22 a Wayback Machine. a diariodenavarra.es (13 de gener de 2010)

## Enllaços externs

* Fitxa de Koldo Gil a sitiodeciclismo.net
# Mare de Lemminkäinen

Mare de Lemminkäinen (finès:Lemminkäisen äiti) és una pintura nacionalista romàntica del pintor finlandès Akseli Gallen-Kallela realitzada el 1897. La pintura il·lustra un passatge del Kalevala, l'èpica nacional finlandesa compilada per Elias Lönnrot en el segle xix.
La pintura il·lustra un poema on l'heroi Lemminkäinen ha mort i la seva mare seu al costat del seu cos a la vora rocosa, mirant cap als raigs de llum. Enfront dels raigs vola una abella petita, un missatger del déu Ukko, que la mare creu que portarà la mel celestial per reviure el seu fill. Flors de la mort creixen entre els ossos i cranis que es troben a la riba del riu Tuonela. Les roques estan cobertes de sang molsa vermell, i el cigne de Tuonela neda en les aigües fosques en el fons del riu de Tuonela.
L'escena es representa en l'estil de pietà que en l'art cristià representa la Mare de Déu que bressola el cadàver de Jesús. Alhora, la destinació de Lemminkäinen fa ressò de l'antic mite d'Osiris. La pintura també es diu que representa l'amor d'una mare, que transcendeix la mort. De fet, Gallen-Kallela va modelar la mare de Lemminkäinen per la seva pròpia mare, Matilda Gallén, i va comentar que la pintura era una oda a ella.

## Referències

* 1 2 «Akseli Gallen-Kallela and Kalevala». Ateneum. Arxivat de l'original el 24 de desembre 2014. [Consulta: 4 desembre 2015].