OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Apropiació indeguda

L'apropiació indeguda és un delicte contra el patrimoni (a certs països, delicte contra la propietat) que consisteix en l'apoderament de béns aliens amb intenció de lucrar-se quan aquests béns es trobaven legalment en la seva possessió mitjançant altres títols possessoris diferents de la propietat privada, com poden ser el dipòsit, la comissió o l'administració.
En algunes legislacions també comet apropiació indeguda qui s'apropia d'una cosa perduda o de propietari desconegut, tot i que se sol requerir en aquest cas que el valor de l'apropiat superi una certa quantitat (ha de tenir un valor econòmic important, que demostri que no es tracta d'una cosa abandonada, sinó simplement extraviada). També entra en aquesta classificació la persona que rep alguna cosa per error del tramitant i posteriorment negui la seva recepció o no procedeixi a la seva devolució.

## Diferència amb altres delictes contra el patrimoni

L'apropiació indeguda es diferencia del robatori i del furt per la forma en la qual qui comet el delicte entra a prendre possessió dels béns. La possessió és al principi seva, de forma completament legal (el té en dipòsit o és l'administrador), però sostreu la cosa il·legalment posteriorment, aprofitant-se de la situació jurídica existent.
A vegades s'agrupa l'apropiació indeguda dins del mateix grup que els fraus.
A Espanya els articles 252 a 254 del Codi penal espanyol regulen l'apropiació indeguda. La pena és la mateixa que per a l'estafa llevat de per a qui "s'apropia d'una cosa extraviada o rebuda per error i de valor menor de 400 €, en el cas del qual la pena és menor i normalment no comporta presó".
# Assignació d'actius

L'assignació d'actius és la implementació d'una estratègia d'inversió que intenta equilibrar el risc i el guany ajustant el percentatge de cada actiu en una cartera d'inversions segons la tolerància al risc, els objectius i el termini d'inversió de l'inversor. El focus se centra en les característiques de la cartera global. Aquesta estratègia contrasta amb un enfocament centrat en els actius individuals.
# Amstel Gold Race 2003

L'Amstel Gold Race 2003 fou la 38a edició de l'Amstel Gold Race. La cursa es disputà el 20 d'abril de 2003, sent el vencedor final el kazakh Aleksandr Vinokúrov, que s'imposà en solitari en la meta de Valkenburg.
197 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 122 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Aleksandr Vinokúrov | Team Telekom | 6h 01' 03" |
| 2 | Michael Boogerd | Rabobank ProTeam | + 04" |
| 3 | Danilo Di Luca | Saeco | m. t. |
| 4 | Davide Rebellin | Team Gerolsteiner | m. t. |
| 5 | Matthias Kessler | Team Telekom | m. t. |
| 6 | Francesco Casagrande | Lampre - Fondital | + 06" |
| 7 | Michele Scarponi | Domina Vacanze | m. t. |
| 8 | Lance Armstrong | US Postal | + 08" |
| 9 | Ángel Vicioso | ONCE | + 12" |
| 10 | Igor Astarloa | Saeco | + 20" |

## Referències

* ↑ A l'octubre del 2012, Lance Armstrong va ser suspés de per vida i els resultats obtinguts després de l'1 d'agost de 1998 van ser anul·lats.

## Enllaços externs

* Resultats complets
* Web oficial de la cursa
# Julen Kaltzada Ugalde

Julen Kaltzada Ugalde (Busturia, 18 de juliol de 1935 - Busturia, 13 de novembre de 2017) va ser un sacerdot, professor i escriptor basc.
El seu pare, Doroteo Kaltzada Ispizua, era conseller de l'Ajuntament de Busturia pel Partit Nacionalista Basc quan va ser afusellat pels franquistes. L'any 1958 es va fer sacerdot i es va dedicar a fer activitats religioses a Iurreta. El 1960 va signar el manifest dels sacerdots antifranquistes i va participar en la vaga de fam que van dur a terme el maig de 1969. Per aquesta raó va ser detingut per les autoritats franquistes, sotmès a un consell de guerra i condemnat a dotze anys de presó. Potseriorment, el 1970, va ser jutjat al Procés de Burgos, juntament amb quinze persones més, acusat de donar suport al grup armat basc Euskadi Ta Askatasuna (ETA) i condemnat novament a dotze anys més de presó. El 1976 va ser alliberat de la presó de Zamora gràcies a una amnistia i els següents anys els va dedicar a la tasca d'alfabetització en llengua basca d'adults i a presidir l'entitat Alfabetatze eta Euskalduntze Koordinakundea (AEK). També va participar en la redacció d'articles per a diaris i revistes com Anaitasuna, Argia i Egin.

## Obres

** Herriak eta Gizonak, assaig (1979)
** Umezurtzen aberria, assaig (Txalaparta, 2017)

## Referències

* ↑ Ibargutxi, F. «Muere a los 82 años Julen Kaltzada, militante contra el franquismo e impulsor de AEK» (en castellà). DiarioVasco.com, 14-11-2017. [Consulta: 19 novembre 2021].
* ↑ «Muere Julen Kaltzada a los 82 años de edad» (en castellà). Eitb.eus, 13-11-2017. [Consulta: 19 novembre 2021].
* ↑ Gorriti, Iban. «Aquel exsacerdote del proceso de Burgos, literato e hijo de edil jeltzale fusilado» (en castellà). NoticiasDeGipuzkoa.eus, 14-11-2017. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2019. [Consulta: 19 novembre 2021].
* 1 2 Arozamena, Ainhoa. «Kalzada Ugarte, Julen» (en castellà). Auñamendi.Eusko-Ikaskuntza.eus. [Consulta: 19 novembre 2021].
* ↑ «Kalzada, Julen» (en basc). Puntubi.com. Arxivat de l'original el 4 juliol 2018. [Consulta: 19 novembre 2021].
* ↑ «Umezurtzen aberria». Txalaparta.eus. [Consulta: 19 novembre 2021].
# Francisco Valdés Casas

Francisco Valdés Casas (Talavera de la Reina, 23 de juliol de 1899 - Ciutat de Mèxic, 25 de setembre de 1962) fou un polític espanyol, governador civil d'Alacant i Lleó durant la Segona República Espanyola.
Es llicencià en dret i després de les eleccions municipals espanyoles de 1931 fou escollit alcalde de Talavera de la Reina. Durant la Segona República Espanyola va militar a Izquierda Republicana de Manuel Azaña i fou nomenat governador civil de la província de Lleó (1931-1932) i de la província d'Alacant després de les eleccions generals espanyoles de 1936. Ocupant aquest càrrec, la seva actuació fou decisiva perquè perquè no hi triomfés el cop d'estat del 18 de juliol de 1936 i es mantingués lleial al govern republicà en nega-se a cedir el comandament de la província al general José García-Aldave Mancebo. Alhora va prohibir als milicians atemptar contra les vides i propietats alienes. En juliol de 1937 deixà el càrrec i durant un temps fou president de la Diputació d'Alacant. Finalment va ser nomenat cònsol de la república a Córdoba (Argentina). En maig de 1939 es va establir a Mèxic.

## Referències

* ↑ El aparato provincial durante la Segunda República. Los gobernadores civiles, 1931-1939 per Joan Serrallonga i Urquidi.
* ↑ Primeros días de la sublevación militar del 18 de julio en Alicante, Diario Información, 19 de juliol de 2011
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.557. ISBN 9788495484802.
* ↑ Valdés Casas, Francisco, Moviment Migratoris del MCU
# Apòfisi mastoide

L'apòfisi mastoide és una prominent projecció arrodonida de l'os temporal localitzada darrere del conducte auditiu extern. Constitueix un important punt d'inserció de músculs, incloent l'esternoclidomastoïdal. En general, l'apòfisi mastoide és lleument major en proporció en homes que en les dones. El nom, mastoideo deriva del grec «masto» fent al·lusió a la forma semblant que té a la mama femenina.

## Cares

* Cara externa, més o menys convexa, presta inserció a la majoria dels músculs rotatoris del cap: l'esternoclidomastoïdal, l'espleni, el Complex menor.
* Cara interna ofereix a la part superior una ranura ampla i profunda dirigida de darrere endavant, és la ranura digàstrica, en la qual s'insereix el ventre posterior del múscul digàstric. La part interna d'aquest canal mostra una eminència roma, allargada d'endavant enrere, en la vessant interna està llaurat altre solc per on passa l'artèria occipital. Aquest sortint rep el nom d'eminència juxtamastoïdal .

## Patologies

L'apòfisi mastoide de l'os temporal té cavitats o cel·les que contenen aire, anomenades cel·les mastoïdals. La mastoïditis aguda és una infecció vírica dins de les cel·les mastoïdals de l'apòfisi mastoide. La formació neoplàsica de cèl·lules epitelials en les cel·les mastoïdals s'anomena colesteatoma i pot arribar a causar problemes auditius, sordesa i fins i tot la mort, si no se segueix cap tractament.
L'extracció d'os infectat i d'un colesteatoma és un procediment quirúrgic anomenat mastoidectomia que s'aborda per darrere de l'orella o pel conducte auditiu extern.

## Referències

* ↑ Manual Merck d'Informació Mèdica per a la Llar. Trastorns de l'orella mitjana i l'orella interna, 2005-2008 [Consulta: 6 octubre 2008]. Arxivat 6 October 2008$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Extret de: Lambert PR, Otolaryngology: Head & Neck Surgery, 4th ed., Chapter 137 - Mastoidectomy, 2005, pp 3075-3086. Citat el 2002 per: 83603 Blue Cross and Blue Shield Association (en espanyol). Data últim accés: 6 d'octubre de 2008.
Viccionari
# Efecte de Gibbs-Donnan

L'efecte de Gibbs-Donnan és la distribució desigual entre els ions que poden travessar una membrana cel·lular i els que no són capaços de fer-ho, de manera que es produeix una diferència de potencial a banda i banda de la membrana.

## Bibliografia

* Philip, Nelson. Fisiología : molecular celular y sistemática (en castellà). Reverté S.A., 2005. ISBN 84-291-1837-3.
* Vázquez, J. Biofísica (en castellà). Eypasa, Madrid, 1992.
* Nossal, R.; Lecar, H.. Molecular And Cell Biophysics (en anglès). Addison-Wesley. Redwood Cyty, CA, 1991.

## Referències

* ↑ Estelrich, Joan. Dispersions col·loïdals. Edicions Universitat de Barcelona, 2002, p.41. ISBN 8483383454.
# Associació Catalana d'Estudiants (Principat de Catalunya)

L'Associació Catalana d'Estudiants (ACE) va ser un sindicat d'estudiants de Catalunya fundat el 1985 d'orientació nacionalista i d'esquerres.
L'ACE tenia com a objectiu, segons els seus documents fundacionals, fer un pas endavant intentant estructurar el poc moviment estudiantil existent i abandonar les pràctiques espontànies.
Així, des dels seus inicis, l'ACE va apostar per la creació d'una organització estudiantil progressista unitària que agrupés els petits grups existents en aquell moment, i va encapçalar un procés d'unificació de diversos col·lectius d'esquerres, primer amb la creació de l'Alternativa per una Universitat Progressista (AUP), amb la inclusió de l'Associació de Joves Estudiants de Catalunya i de diversos col·lectius de centre, i va culminar el 1991 amb la creació de l'Associació d'Estudiants Progressistes (AEP).

## Referències

* ↑ «Una asociación nacionalista, primera fuerza en las elecciones de la universidad de Barcelona» (en castellà). El Pais, 14-12-1985. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ Rodríguez, David. «[Els primers anys de la història de l’AEP (1985-1998) Els primers anys de la història de l’AEP (1985-1998)]». Realitat*, 13-11-2020. [Consulta: 11 setembre 2022].
# Ken Ishii

Ken Ishii (japonès: ケン・イシイ) (Sapporo, 1970) és un punxadiscos i productor discogràfic japonès de música techno. Es va graduar a la Universitat Hitotsubashi i ha publicat treballs amb el seu propi nom, així com amb els pseudònims: FLR, Flare, UTU, Yoga i Rising Sun.
Influenciat pel techno de Detroit, Ishii va publicar per primera vegada amb el segell Plus 8 de Richie Hawtin el 1993 amb el pseudònim d'UTU. Amb la publicació de Jelly Tones (1995) va començar a ser conegut per un públic més ampli. Va compondre la música per a les cerimònies d'obertura dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1998 a Nagano, el mateix any que va participar en la banda sonora de la pel·lícula Pi de Darren Aronofsky.
«Creation the State of Art» es va utilitzar al tercer nivell del videojoc Rez (2001), i algunes pistes de la banda sonora de LSD van ser produïdes per Ishii. El seu tema «Let It All Ride» també es va utilitzar al videojoc de PlayStation Portable Lumines II. El videoclip d'«Extra» (dirigit per Koji Morimoto) va guanyar el premi Best Dance Music Video de MTV Europa el 1997.

## Discografia
### Àlbums

* Garden on the Palm (2 X 12" - RS 93012 - 1993)
* Innerelements (CD - RS 94038 CD - 1994)
* Jelly Tones (2LP/CD - RS 95065/RS 95065 CD - 1995)
* Green Times (CD - Sublime Records SBLCD5002 - 1995)
* Grip (CD - Sublime Records SBLCD5011 - 1996)
* Metal Blue America (CD - R&S Records - 1997)
* Tekken 3 Seven Remixes (CD - Pony Canyon PCCG-00455 - 1998)
* LSD &amp; Remixes (CD - Music Mine MKCA-1003~4 - 1998)
* Sleeping Madness (2LP/CD - RS 99153/RS 99153 CD - 1999)
* Flatspin (CD - Exceptional EXLPCD0103 - 2000)
* Millennium Spinnin at Reel Up (CD - Sony Music Ent. - 2001)
* FLR Easy Filters (1999 - 2001) (2 X CD - Reel Musiq Sublime Records RLCD-002 - 2001)
* Rebore Vol. 2 (2001)
* Future in Light (CD - Exceptional EXLPCD0302 - 2002)
* Interpretations (CD - Exceptional EXLPCD0405 - 2003)
* Play, Pause and Play (2 X CD - Sublime Records IDCS1016/1017 - 2005)
* Sunriser (CD - 70Drums IDCK-1002 - 2006)
* Daybreak Reprise -SUNRISER Remixed- (2008)
* Music for Daydreams (CD - Sublime Records FICS-2002 - 2012)
* Taiyo (2013)
* Möbius Strip (2019)
* Abyssal Plain Remixes (2020)
* Secret World (EP, 2022)

## Referències

* ↑ «Ken Ishii» (en castellà). Clubbingspain.com. [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ «Ken Ishii achter draaitafels van Antwerpse Ampere» (en neerlandès), 04-06-2016. [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ Inc, Nielsen Business Media. Billboard (en anglès). Nielsen Business Media, Inc., 1997-02-08.
* ↑ Pardo, Miguel. «Entrevista: Ken Ishii» (en castellà), 21-06-2022. [Consulta: 5 octubre 2023].
# Cornel Dinu

Cornel Dinu (Târgoviște, 2 d'agost de 1948) fou un futbolista romanès de la dècada de 1970.
Pel que fa a clubs, destacà al Dinamo București. Fou 75 cops internacional amb Romania entre 1968 i 1981 i participà en el Mundial de 1970. Va rebre la medalla al mèrit esportiu el 2008 (Ordinul „Meritul Sportiv”).

## Palmarès
### Jugador
#### Dinamo București

* Lliga romanesa de futbol: 1970–71, 1972–73, 1974–75, 1976–77, 1981–82, 1982–83
* Copa romanesa de futbol: 1967–68, 1981–82

#### Individual

* Futbolista romanès de l'any: 1970, 1972, 1974

### Entrenador
#### Dinamo București

* Lliga romanesa de futbol: 1999-2000
* Copa romanesa de futbol: 1999–2000, 2000–01

## Referències

* ↑ Perfil a romaniansoccer
* ↑ «Perfil a statisticsfootball». Arxivat de l'original el 2017-08-26. [Consulta: 26 juliol 2018].
* ↑ Cornel Dinu a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «DECRET privind conferirea Ordinului și Medaliei Meritul Sportiv» p. 3. Monitorul Oficial al României Nr. 241, 28-03-2008.
* ↑ «Decorarea unor personalități ale fotbalului românesc». Administrația Prezidențială, 25-03-2008. Arxivat de l'original el 20 de setembre 2022.
# Apòstrofe

L'apòstrofe és un recurs literari consistent a dirigir-se cap a una entitat no animada o abstracta, per exemple «Oh, sol, escolta'm!».
A diferència de la personificació, l'apòstrofe considera aquesta entitat com a vocatiu, és a dir, com a possible destinatari del discurs literari. Sovint va separada d'una coma o dins d'un incís. Sol anar acompanyada d'una exclamació o mecanisme per denotar èmfasi, incloent-hi interjeccions.

## Referències

* 1 2 Jané Goset, Elisabet,. Trama : Literatura : batxillerat. ISBN 978-84-307-5395-6.
# Efecte ouzo

L'efecte ouzo és una emulsificació espontània microemulsió que es forma quan s'afegeix aigua a l'ouzo i a altres begudes anisades. Com que aquestes microemulsions ocorren amb només una mínima quantitat de mescla i són molt estables, aquest efecte té moltes aplicacions comercials.

## Observació i explicació

L'efecte ouzo ocorre quan un oli essencial fortament hidròfob com l'anetol trans es dissol en un solvent miscible en aigua com és l'etanol i la concentració d'etanol s'abaixa afegint petites quantitats d'aigua. A simple vista s'observa una opacitat d'aspecte lletós en el líquid.
La coalescència de les gotetes d'olis s'alenteix molt de pressa i forma una dispersió de fluid estable i homogeni per nucleació líquid-líquid. La mida de les gotetes és de l'ordre de micròmetres.

## Aplicacions

Les microemulsions tenen molts usos comercials. Es fan servir en productes alimentaris, detergents i en productes per a la cura del cos. L'efecte ouzo és un mecanisme per a generar emulsions lliures de surfactants.

## Referències

* ↑ Vitale, Stephen A.; Joseph L. Katz «Liquid Droplet Dispersions Formed by Homogeneous Liquid-Liquid Nucleation: The Ouzo Effect». Langmuir. American Chemical Society, 19, 10, maig 2003, pàg. 4105–4110. DOI: 10.1021/la026842o.
* ↑ Grillo, Isabelle «Small-angle neutron scattering study of a world-wide known emulsion: Le Pastis» (PDF). Colloids and Surfaces A, Physicochemical and Engineering Aspects, 225, 1-3, setembre 2003, pàg. 153–160. Arxivat de l'original el 2006-11-27. DOI: 10.1016/S0927-7757(03)00331-5 [Consulta: 29 gener 2007]. Arxivat 2006-11-27 a Wayback Machine.
# Associació Catalana d'Observadors Meteorològics

L'Associació Catalana d'Observadors Meteorològics (ACOM) és una entitat de caràcter científic i cultural que es va crear el 25 de març de 1995. Va néixer amb la intenció d'agrupar i coordinar per comarques els observadors catalans, i divulgar la meteorologia i ciències afins (medi ambient, climatologia, sismologia…) a tots els sectors de la societat. Un gran ventall de persones interessades per la meteorologia formen part de l'ACOM com a socis: agricultors, ramaders, professors i catedràtics d'universitat, d'ensenyament primari i secundària, homes i dones del temps, estudiants, investigadors, electricistes, associacions comarcals i institucions locals.
Entre les seves activitats destaquen l'edició de la revista Penell i la celebració de la Setmana Catalana de Meteorologia-METEOCAT. A la revista Penell s'hi publiquen articles científics de caràcter divulgatiu, així com explicacions sobre diversos observatoris, episodis meteorològics extrems, ressenyes de llibres i webs d'interès. La Setmana Catalana de Meteorologia se celebra sempre coincidint amb la setmana del 23 de març (Dia Meteorològic Mundial) realitzant-se conferències i taula rodona sobre meteorologia, homenatges a personalitats del món de la meteorologia a Catalunya, exposició i concurs de fotografia meteorològica (FOTOMET).

## Referències

* ↑ «Asociaciones de aficionados». Enllaços d'interès. AEMET-Agencia Estatal de Meteorología. [Consulta: 23 gener 2014].
* 1 2 Mazón Bueso, J. «METEOROLOGIA Y SOCIEDAD: LA DIFUSIÓN DESDE EL AMBITO ASOCIATIVO». RAM-Revista del Aficionado a la Meteorología, Octubre 2002, 18-10-2002 [Consulta: 23 gener 2014].
* ↑ «METEOCAT 2013». Notícies. Infomet-Servidor d'informació meteorològica. Arxivat de l'original el 12 de juliol 2013. [Consulta: 23 gener 2014].
* ↑ «Fotomet 2014». Notícies. Infomet-Servidor d'informació meteorològica. Arxivat de l'original el 1 de febrer 2014. [Consulta: 23 gener 2014].

## Enllaços externs

* Portal oficial de l'ACOM
* Pàgina Facebook de l'ACOM
# Vaughan Jones

Sir Vaughan Frederick Randal Jones FRS (Gisborne, Nova Zelanda, 31 de desembre de 1952 – 8 de setembre de 2020) fou un matemàtic neozelandès, conegut pels seus treballs sobre l'àlgebra de Von Neumann i la teoria dels nusos. Va guanyar la Medalla Fields el 1990. Era professor a la Universitat de Califòrnia, Berkeley i a la Universitat d'Auckland.

## Llibres publicats

* Actions of finite groups on the hyperfinite type II$_1$ factor. Memoirs of the AMS, 1980.
* juntament amb Frederick M. Goodman i Pierre de la Harpe: Coxeter graphs and towers of algebras. Springer-Verlag, 1989.
* Subfactors and knots. AMS, 1991.
* juntament amb V. S. Sunder: Introduction to subfactors. Cambridge University Press, 1997.

## Referències

* ↑ «Obituary Sir Vaughan Jones». Auckland Grammar School, 08-09-2020. Arxivat de l'original el 2020-09-09. [Consulta: 8 setembre 2020].
* ↑ «Vaughan Jones» (en anglès). britannica.com. [Consulta: 28 agost 2014].
* ↑ Birman, Joan S. «Review: Coxeter graphs and towers of algebras, by F. M. Goodman, P. de la Harpe, and V. F. R. Jones». Bull. Amer. Math. Soc. (N.S.), 25, 1, 1991, pàg. 195–199. DOI: 10.1090/s0273-0979-1991-16063-5.
* ↑ Kauffman, Louis H. «Review: Subfactors and knots, by V. F. R. Jones». Bull. Amer. Math. Soc. (N.S.), 31, 1, 1994, pàg. 147–154. DOI: 10.1090/s0273-0979-1994-00509-9.

## Vegeu també

* Polinomi de Jones

## Enllaços externs

* Vaughan Jones al Mathematics Genealogy Project.
* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Vaughan Jones» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Pàgina web personal
* Perfil a la Universitat d'Auckland Arxivat 2005-12-25 a Wayback Machine.
# Associació Cultural del Gremi de Pagesos de Sant Llorenç i Sant Isidre

L'Associació Cultural del Gremi de Pagesos de Sant Llorenç i Sant Isidre és una entitat d'origen medieval de la ciutat de Tarragona

## Història

El 1353 va néixer la Confraria de Santa Magdalena, o dels Hortolans (pagesos rics), al santuari de Santa Maria Magdalena de Bell-lloc, situat prop del riu Francolí. El 1321 o 1323 ja apareix la Confraria en les celebracions de l'entrada del braç de Santa Tecla a Tarragona.
L'any 1550 s'incorpora a la processó del Dijous Sant organitzat per la Confraria de la Sang, i el 1624 es designa Sant Isidre com a copatró. Els objectius de la Confraria eren atendre el viàtic i enterrament dels confrares, d'entre altres afers de tipus social i religiosos. .
L'any 1499 s'encarrega un retaule d'estil gòtic català dedicat a Santa Magdalena. Aquesta imatge fou destruïda durant la guerra civil, juntament amb la urna del Sant Sepulcre, obra de Jujol.
D'altra banda, el 1402 va néixer a l'església de Sant Llorenç la Confraria dels Bracers de Sant Llorenç, composta per jornalers o treballadors del camp. L'any 1726, bracers i hortolans es van unir, traslladant les imatges i el retaule de Santa Magdalena a l'església de Sant Llorenç. D'aquesta unió, va sortir l'actual Gremi de Pagesos de Sant Llorenç i Sant Isidre.
L'any 2020 l'entitat rebé la Creu de Sant Jordi per preservar l'herència d'un passat esplendorós que es remunta a set-cents anys enrere.

## Referències

* ↑ «Gremi de Pagesos | Història». [Consulta: 23 abril 2022].