OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elèctrode de calomelans saturat

L'elèctrode de calomelans saturat és un elèctrode de referència basat en la reacció entre el mercuri i el clorur de mercuri (I). La fase aquosa en contacte amb el mercuri i el clorur de mercuri (I) (Hg₂Cl₂, calomelans) és una dissolució saturada de clorur de potassi en aigua.

## Aplicacions

S'utilitza en la mesura de pH i en electroquímica aquosa.
# Acció del 4 d'abril de 1918

L'acció del 4 d'abril de 1918 va ser un combat naval lliurat en algun lloc de l'oceà Atlàntic durant la Primera Guerra Mundial.
Un U-boot de la Kaiserliche Marine no identificat va atacar tres vaixells de transport de tropes armats de l'exèrcit i l'armada dels Estats Units, però no va aconseguir causar danys als vaixells estatunidencs abans de ser enfonsat.

## L'acció

El 4 d'abril de 1918, els vaixells de transport de tropes armats USS Henry R. Mallory, USS Tenadores i USS Mercury es dirigien de nou als Estats Units en comboi després d'haver completat un viatge de transport de tropes a França.
A les 11.45 h del matí, un submarí alemany amb designació desconeguda va aparèixer i va disparar torpedes al Mallory. Els guaites a bord del transport van veure els torpedes i el vaixell va poder evadir l'atac amb èxit.
El submarí va ser albirat pels altres vaixells de transport estatunidencs; els tres vaixells van obrir foc amb les seves armes principals contra el submarí mentre se submergia. Llavors els vaixells van maniobrar per rodejar-lo i van llençar càrregues de profunditat en l'última ubicació coneguda dels alemanys. Els tres vaixells estatunidencs van acreditar l'enfonsament del submarí atacant.
El comboi va arribar als Estats Units al voltant del 13 d'abril del 1918.

## Referències

* Crowell, Benedict; Robert Forrest Wilson. The Road to France: The Transportation of Troops and Military Supplies, 1917–1918 (en anglès). New Haven: Yale University Press, 1921. OCLC 18696066.
# Ermita de Santa Bàrbara (Bolbait)

L'ermita de Santa Bàrbara és una ermita situada a la muntanya Bolantín, en el municipi de Bolbait. És un Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.22.073-004.

## Història

El temple va ser construït a finals del segle xvii i ha estat objecte de reformes i alteracions al llarg de la seua existència.

## Descripció

La muntanya Bolantín, també anomenat Turó de l'Ermita, és una elevació arbolada de 350 m, situada a uns 600 m al NNW de la població, amb vistes sobre aquesta. L'accés a l'emplaçament del temple es realitza per un camí asfaltat que sorgeix des de la carretera CV-580 cap a l'est, a aproximadament 1 km al nord de la població.
Es tracta d'una petita capella de planta rectángular, exempta i cimentada sobre una plataforma. Es cobreix amb coberta de teules a dues aigües. Està pintada tota de blanc excepte els carreus de les seues cantonades i la cimentació correguda de pedra envolta tot l'edifici. En la part posterior, formant un mateix cos amb la capella però de menor altura que aquesta i amb una teulada independent a una aigua, es troba adossada la casa de l'ermità.
La façana està dividida en dues parts per una imposta. Al centre de la inferior s'obre una porta emplanxada i amb llindar, envoltada per una sanefa pintada. En vertical sobre la porta hi ha un òcul circular i sobre aquest el nom de l'ermita en taulells. A banda i banda, gairebé en els carreus de les cantonades, hi ha dos grans fanals metàl·lics. Sobre la imposta es desenvolupa l'adorn, hi ha un mural ceràmic amb la imatge de la titular i sobre aquest es troba l'espadanya amb campana. Sobre l'espadanya s'alça una creu.
La campana va ser fabricada cap a 1960 per Germans Roses, de Silla.
L'interior és també de planta rectangular. El seu sòl es cobreix de rajoles blanques i negres que formen figures geomètriques. El sostre és pla. La decoració més rellevant són unes pintures murals obra de José Antonio Espinar. En la testera es troba un retaule, restaurat pel mateix autor dels murals, i en una fornícula una talla de Santa Bàrbara.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 5 6 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/vcnbol.htm Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ GoogleEarth, imagen aérea de 2010
* ↑ «Campaners».
* ↑ «Espinar Muralismo».
# Escut de Rodonyà

L'escut oficial de Rodonyà té el següent blasonament:
Escut caironat: d'argent, un mont de sinople movent de la punta carregat d'un agnus Dei ajagut reguardant d'argent, nimbat d'or, portant la banderola de gules amb una creu plena d'argent i l'asta creuada d'or, i somat d'un castell d'atzur obert. Per timbre una corona de comte.
Va ser aprovat el 18 d'octubre de 1999.
El castell dalt del turó és el de la localitat, que fou el centre de la baronia de Rodonyà. L'anyell pasqual, o Agnus Dei, és l'atribut de sant Joan Baptista, patró de la població.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Camp

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 10 de setembre de 1999, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Rodonyà.» (pdf). DOGC num 2996, 10-09-1999. [Consulta: 26 juny 2010].
# Ermita de Santa Bàrbara de Tírig

L'ermita de Santa Bàrbara de Tírig, a la comarca de l'Alt Maestrat, és un lloc de culte catalogat com Bé de Rellevància Local, amb la categoria de Monument per declaració genèrica.
L'ermita és als afores del poble, a uns quatre quilòmetres, en el paratge conegut com a «Ca Redo» i explica la llegenda que va ser construïda per l'obstinació d'un veí de Tírig per agrair el fet de resultar il·lès de l'accident que va patir en caure un llamp que va destruir la seva casa totalment. Les obres van començar el 1603, Sant Mateu (Baix Maestrat), el responsable de les obres va ser Joan Gogia, picapedrer francès que vivia a Sant Mateu (Castelló).
Se situa sobre una plataforma sobre la roca del cim, que és el paviment interior de l'ermita. De planta rectangular de 17 per cinc metres i de nau única. És de construcció senzilla i austera. De fàbrica de maçoneria blanquejada, amb coberta a dues aigües (en l'exterior, mentre que la coberta interna és en forma de volta de canó, excepte en el presbiteri que presenta coberta en volta de creueria, amb l'emblema de la santa i una llegenda il·legible, esculpides en la clau), i un mur lateral que protegeix dels forts vents. L'entrada es realitza per una Porta de fusta en arc de mig punt, emmarcada per dovelles irregulars. Sobre la Porta s'obre una obertura amb aspecte de tronera abocinada, i la rematada de la façana és en capcer, que serveix d'espadanya per a una única campana. La festa se celebra el 4 de desembre i es duu a terme un romiatge des del municipi a l'ermita en la qual se celebra una missa després de la qual es reparteixen els “panets”.

## Referències

* ↑ Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007).«Ermita de Santa Bárbara». Generalitat Valenciana, 2018. [Consulta: 11 juny 2021].
* 1 2 «Ermita de Santa Bárbara» (en castellà). Arxivat de l'original el 25/09/2015. [Consulta: 11 juny 2021].
* 1 2 3 «Ermita de Santa Bàrbara» (en castellà). Ermitas y Santuarios de la Comunidad Valenciana. Arxivat de l'original el 28 d’abril 2018. [Consulta: 11 juny 2021].
# Clara Chavany Bied

Jeanne Claire Chavany, coneguda habitualment com Clara Chavany Bied (Lió, 29 de desembre de 1835 - Madrid, 16 d'agost de 1892) va ser una pintora d'origen francès establerta a Madrid.
Nascuda a Lió, el 29 de desembre de 1835, en una família francesa establerta a Espanya, que va obrir una casa de modes primer a Barcelona i, després, a Madrid. Va ser deixebla del pintor cordovès Mariano Belmonte y Vacas. Va ser una de les primeres dones en participar en l'Exposició Nacional de Belles Arts el 1856, amb un retrat d'una nena emprant la pintura a l'oli. Va casar-se amb Constantino Sáez de Montoya, professor numerari de l'Escola Central d'Arts i Oficis. En enviudar-ne a finals de segle xix, el 1891 l'estat va concedir-li una pensió vitalícia de 1.875 pessetes anuals. Va morir a Madrid el 16 d'agost de 1892.

## Referències

* 1 2 3 Ramos Serra, Gemma; Sánchez Márquez, Carles (coords.). Dona i artista. La col·lecció del Museu de Terrassa. Ajuntament de Terrassa, 2019, p. 102.
* 1 2 Rivière Manen, Francisco Luis. Francisco Rivière: intimidades de una empresa barcelonesa (en castellà). Barcelona: Linomonograph, 1959, p. 140.
* 1 2 «Bellas Artes». La Ilustración, 26-05-1856.
* ↑ «Carmen Martínez Kleiser y la figura de la mujer en las exposiciones nacionales» (en castellà). Exposición virtual: Más de cien años de historia. Ministeri de Cultura i Esport. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ Pérez-Martín, Mariángeles. «Con el rubor que acompaña a mi sexo...». A: La formación artística: creadores-historiadores-espectadores (en castellà). Santander: Universidad de Cantabria, 2018, p. 407.
* ↑ «Ministerio de Hacienda. Pensiones del Tesoro». Gaceta de Madrid, 20-07-1891, pàg. 242.
# Elènia crestablanca

L'elènia crestablanca (Elaenia albiceps) és una espècie d'ocell de la família dels tirànids. Té diverses subespècies que crien en les parts sud i oest de Sud-amèrica. Les més meridionals migren al nord durant l'hivern. A més d'insectívora, és menjadora de gran varietat d'aliments com herba, fruites, llavors i nèctar.
L'hàbitat natural està en els boscos temperats, boscos humits de muntanya tropical o subtropical, matoll d'alta muntanya tropical o subtropical, i els boscos anteriors altament degradats.
El cant sembla un xiulet.
# Acetat de mentil

L'acetat de mentil és un monoterpè d'origen natural, químicament derivat del mentol. L'acetat de mentil constitueix un 3-5% de l'oli essencial de la menta pebrera i contribueix a la seva olor i sabor.

## Referències

* ↑ Egan, Maeve; Connors, Éilis Margaret; Anwar, Zeeshan; Walsh, John J. «Nature’s Treatment for Irritable Bowel Syndrome: Studies on the Isolation of (−)-Menthol from Peppermint Oil and Its Conversion to (−)-Menthyl Acetate». Journal of Chemical Education, 92, 10, 31-07-2015, pàg. 1736–1740. DOI: 10.1021/ed5007037.
# Aliança Transpacífica

L'Aliança Transpacífica o Associació Transpacífica (de l'anglès Trans-Pacific Partnership o TPP) és un acord internacional de lliure comerç. A partir de 2014 dels dotze països de la regió Àsia-Pacífic han participat en les negociacions del TPP: Austràlia, Brunei, Canadà, Estats Units, Japó, Malàisia, Mèxic, Nova Zelanda, Perú, Singapur, Vietnam i Xile.
La proposta d'acord es va iniciar el 2005 com l'Acord Estratègic Transpacífic d'Associació Econòmica (de l'anglès Trans-Pacific Strategic Partnership Agreement TSEP o P4). Els països participants van establir l'objectiu de concloure les negociacions el 2012, però qüestions controvertides, com l'agricultura, la propietat intel·lectual i els serveis i les inversions han fet que les negociacions hagin continuat fins al present, amb l'última ronda de reunions planejada a Ottawa del 3 al 12 de juliol 2014. L'aplicació de la TPP és una de les fites principals de l'agenda comercial de l'administració Obama als Estats Units d'Amèrica.
El 12 de novembre de 2011, els nou països de l'Aliança Transpacífica van anunciar que el TPP pretén "fomentar el comerç i la inversió entre els països socis de la TPP, per promoure la innovació, el creixement econòmic i el desenvolupament, i per donar suport a la creació i preservació de llocs de treball." Professionals de la salut mundial, activistes de la llibertat d'Internet, ecologistes, sindicats, grups de defensa i funcionaris electes han criticat i protestat per les negociacions, en gran part a causa del secret del procediment, l'abast expansiu d'aquest acord, i les clàusules controvertides d'esborranys filtrades al públic.
El 16 d'octubre de 2014, WikiLeaks va publicar una segona versió actualitzada del Capítol Drets de Propietat Intel·lectual de l'Associació Transpacífica.

## Referències

* ↑ Schott, Jeffrey; Kotschwar, Barbara; Muir, Julia. Understanding the Trans-Pacific Partnership. Peterson Institute for International Economics, 2013, p. 17–18 [Consulta: 25 juny 2014].
* ↑ «Trans-Pacific Partnership (TPP) Free Trade Negotiations». Foreign Affairs, Trade and Development Canada. Arxivat de l'original el 2015-04-21. [Consulta: 6 juliol 2014].
* ↑ Harris, Scott. «The TPP is coming to Canada (not that it's easy to tell)». Council of Canadians, 25-06-2014.
* ↑ «The US and the TPP». USTR. Arxivat de l'original el 7 de gener 2015. [Consulta: 5 desembre 2012].
* ↑ Obama Faces Backlash Over New Corporate Powers In Secret Trade Deal. The Huffington Post. Retrieved 17 December 2013.
* ↑ How To Fight The Trans-Pacific Partnership: Anti-TPP Petitions, Protests & Campaigns. International Business Times. Retrieved 17 December 2013.
* ↑ Trans-Pacific Partnership Talks Stir House Bipartisan Opposition. The Huffington Post. Retrieved 17 December 2013.
* ↑ Stiglitz, Joseph E. «On the Wrong Side of Globalization». New York Times, 15-03-2014 [Consulta: 17 març 2014].
* ↑ «Press Release - Updated Secret Trans-Pacific Partnership Agreement (TPP) - IP Chapter (second publication)». WikiLeaks, 26-10-2014.
# Elènia del Carib

L'elènia del Carib (Elaenia martinica) és una espècie d'ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva, bosc i matolls de les Antilles a Puerto Rico, illes Verges, Petites Antilles, cap al sud a Grenada, però no les Grenadines, incloent Cozumel, Mujeres i algunes petites illes properes a la Península de Yucatán, illes de l'oest del Mar Carib, incloent Cayman, Providencia i San Andrés, i Antilles Neerlandeses. Illes a l'oest del Mar Carib a l'illot de Chinchorro, proper a Quintana Roo, Half Moon Cay i Glover's Reef prop de Belize.

## Referències

* ↑ «Elènia del Carib». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Acomiadament

L'acomiadament, comiat o despatxament és l'acció a través de la qual un empresari dona per acabat unilateralment un contracte de treball amb el seu/seva treballador/a.

## Efectes de l'acomiadament

Per a determinar l'efecte de l'acomiadament, s'ha de distingir prèviament el tipus d'acomiadament:
* Acomiadament procedent: Està emparat en alguna causa que la llei i, si s'escau, el contracte firmat, considera suficient per a resoldre unilateralment la relació. En aquest cas el treballador no pot exigir cap indemnització.
* Acomiadament improcedent: L'acomiadament no té causa, o aquesta causa no està prevista en la llei o, si s'escau, en el contracte firmat entre les parts. El treballador normalment pot exigir una indemnització per aquest acomiadament, que dependrà de la legislació aplicable.
* Acomiadament nul: A vegades, certes legislacions entenen que l'acomiadament per certes causes és nul. Per exemple, a Espanya s'entén que és nul l'acomiadament per causa d'embaràs i a Xile si no s'han pagat les cotitzacions de seguretat social. En aquest cas, el treballador pot exigir o bé una indemnització, o bé la seva readmissió amb efectes retroactius, cobrant el sou íntegre com si mai hagués estat acomiadat.

## Vegeu també

* Acomiadament col·lectiu
* Recol·locació
* Atur
# Mallika Sherawat

Reema Lamba (nascuda el 24 d'octubre de 1976), més coneguda com Mallika Sherawat, és una actriu índia que treballa principalment en pel·lícules en hindi. Coneguda per la seva actitud a la pantalla en pel·lícules com Khwahish (2003) i Murder (2004), Sherawat s'ha establert com una de les celebritats més populars de Bollywood. Va aparèixer a la reeixida comèdia romàntica Pyaar Ke Side Effects (2006) que li va valer l'aclamació de la crítica. Des d'aleshores, ha aparegut en èxits com Aap Ka Suroor, Welcome (tots dos del 2007), el seu major èxit comercial fins ara, i Double Dhamaal (2011). És una de les poques estrelles de Bollywood que va passar a Hollywood, amb pel·lícules com Hisss (2010) i Politics of Love (2011).

## Filmografia
### Films

| Any | Film | Rol |
| 2002 | Jeena Sirf Merre Liye | Seema |
| 2003 | Khwahish | Lekha Khorzuvekar |
| 2004 | Kis Kis Ki Kismat | Meena Madhok |
| 2004 | Murder | Simran Saigal |
| 2005 | Bachke Rehna Re Baba | Padmini a.k.a. Paddu/Alka/Meera |
| 2005 | The Myth | Samantha |
| 2006 | Pyaar Ke Side Effects | Trisha Mallick |
| 2006 | Shaadi Se Pehle | Sania |
| 2006 | Darna Zaroori Hai | Riya |
| 2007 | Guru | Champa |
| 2007 | Aap Ka Suroor - The Real Love Story | Ruby James |
| 2007 | Ee Preethi Yeke Bhoomi Melide | |
| 2007 | Welcome | Ishika |
| 2008 | Dasavathaaram | Jasmine |
| 2008 | Ugly Aur Pagli | Kuhumini |
| 2008 | Maan Gaye Mughal-e-Azam | Shabnam |
| 2010 | Hisss | Naagin |
| 2011 | Thank You | Razia |
| 2011 | Bin Bulaye Baraati | Shalu |
| 2011 | Double Dhamaal | Kamini Nayak |
| 2011 | Politics of Love | Aretha Gupta |
| 2011 | Osthe | Mallika |
| 2012 | Tezz | Laila |
| 2012 | Kismat Love Paisa Dilli | Lovina |
| 2015 | Dirty Politics | Anokhi Devi |
| 2016 | Time Raiders | Snake Empress |
| 2017 | Zeenat | Ananta |
| 2018 | The Story | Self |
| 2019 | Booo Sabki Phategi | Hassena, the walking ghost |
| 2022 | RK/RKay | Gulabo/Neha |

## Referències

* ↑ Behal, Suchitra «Bold Sherawat». The Hindu, 25-04-2004.
* ↑ Suhasini Haidar «Sex now selling in Bollywood». CNN, 11-06-2003.
* ↑ «Mallika's hot in Pyaar Ke Side Effects». Rediff.com. [Consulta: 26 març 2018].
* ↑ Hungama, Bollywood. «Pyaar Ke Side Effects Review - Bollywood Hungama». Bollywood Hungama. Arxivat de l'original el 3 November 2013. [Consulta: 26 març 2018].
* ↑ «Mallika in Politics of Love». The Times of India, 29-07-2010. Arxivat 3 de novembre 2012 a Wayback Machine.
* ↑ «Mallika-Akki shoot for a hot item song». The Times of India, 18-01-2011. Arxivat 4 de novembre 2012 a Wayback Machine.
# Ermita de Santa Llúcia (Dénia)

L'ermita de Santa Llúcia al municipi de Dénia (Marina Alta, País Valencià), està situada en la partida de Santa Llúcia i s'accedeix a la mateixa pel camí de Santa Llúcia, o bé, per un desviament de la carretera dels Rotes. És Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.12.010-001.
Es tracta d'un dels exemplars d'edificis religiosos gòtics amb la tipologia dels denominats "de conquesta". Aquest edifici el situaríem, cronològicament, en la primera meitat del segle xv.
És un edifici de nau única, de planta rectangular. L'espai interior està dividit en dos trams per un arc central apuntat. La façana presenta un portal d'accés de carreus amb un arc de mig punt, una cantonada de carreus reforçat amb sòcol, així com una espadanya de cronologia posterior.
La festa se celebra el 13 de desembre, acollint a visitants de Dénia i la seua comarca, fins i tot de comarques veïnes.

## Referències

* ↑ «Fitxa BRL: Ermita de Santa Lucía». Cult.gva.es. [Consulta: 10 setembre 2015].
Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
# Escut de Río Negro (Uruguai)

L'escut oficial de Río Negro té el següent blasonament:
Escut amb tres quarters sobre un fons d'argent: les figures dels gautxos portant armes de canya de tacuara i llances sobre un fons d'atzur; en els quarters inferiors es troben un bou i una àncora, separats per una espiga de blat.

## Història

Va ser aprovat per Decret Municipal del 28 de gener de 1943.
Els gautxos signifiquen la Batalla de Rincón, per la qual 250 orientals sota el comandament del gral. Fructuoso Rivera van derrotar a dos cossos d'exèrcit portuguès fidels a l'Imperi del Brasil de 700 soldats, el 24 de setembre de 1825. La frase "Somos industria y riqueza" representa la capacitat agrícola, fluvial i ramadera del departament de Río Negro.
El bou simbolitza l'explotació ramadera i la indústria càrnia, mentre que el riu celeste de l'altre quarter és una representació de la importància que té el riu Uruguai per al desenvolupament industrial de la regió oest del país.

## Enllaços externs

* Pàgina web de la Intendència Municipal de Río Negro (castellà)
# Elènia del Pacífic

L'elènia del Pacífic (Myiopagis subplacens) és una espècie d'ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc caducifoli humid i espesures de mesquit de les terres baixes del Pacífic i vessant occidental dels Andes fins als 1800 m a l'oest de Equador i nord-oest del Perú.

## Referències

* ↑ «Elènia del Pacífic». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Festa Major de Pirates i Premianencs

La Festa Major de Pirates i Premianencs de Premià de Mar se celebra pels volts del 10 de juliol des de 1996.
Es recrea la invasió del municipi per part dels pirates moriscos, d'acord amb la por que hi havia a les costes maresmenques a aquest tipus d'incursions especialment als segles XVI i XVII. Així, el primer dia de la festa els pirates arriben desembarcant a la platja i conquereixen Premià per establir-hi la llei pirata: gresca i disbauxa. Es dona així el context per a celebrar activitats com la Cursa a pèl.
A la meitat de la festa té lloc la Revolta premianenca, en què els premianencs, capitanejats per en Martí i l'Ester, intenten foragitar els pirates sense èxit (batalla de confeti). Els premianencs segueixen la seva activitat en diversos carrers del casc antic, que es decora com el barri pescador que era abans de constituir-se com a municipi independent, amb mostra d'oficis tradicionals, concert de corrandes, etc. La Festa Major acaba quan els premianencs aconsegueixen expulsar els pirates, amb la batalla de farina. Els bàndols queden representats per la comparsa de vuit capgrossos (quatre de cada bàndol) i pels gegants nous: en Martí i l'Ester, del bàndol premianenc, i l'Omar, del pirata.

## Origen

A la Festa Major de 1996 va celebrar-se un acte que aleshores passà desapercebut: l’escenificació, a la Platja del Bellamar, d’un desembarcament pirata. La idea, sorgida de l’aleshores regidor Joan Anton Sòria, amb l’assessorament de l’historiador Albert Calls, es basava en les incursions pirates documentades a la comarca als segles XVI i XVII, per bé que a Premià no n’hi ha cap documentada. Ara bé, el temor pels pirates té vestigis medievals al llarg de la costa i l’eix rememora l’origen del municipi, que es gesta en aquesta època, en un ambient de pagesos i pescadors.
Aquell primer desembarcament va tenir èxit, entre d'altres, però especialment, gràcies a l’empenta d’en Josep Albert i d’Antoni López de Haro, i des d’aleshores són innombrables la quantitat de persones voluntàries i entitats que han aconseguit desenvolupar, en molt pocs anys, una tradició de referència en el calendari festiu català.
Amb la introducció de la Coordinadora de Colles de Cultura Popular de Premià de Mar, a partir de la Festa Major del 2004, s'incorpora una entitat fonamental per a la consolidació del conjunt de seqüències de la Festa, dotant de referents -en el sentit d’emblemes de la Festa- tant els actes tradicionals com els de Pirates i Premianencs.

## Referències

* ↑ «PIRATES I PREMIANENCS (Projecte LA MIRADA DELS PREMIANENCS de LaCajaNegra)». [Consulta: 8 agost 2022].
* ↑ Arcal, Lluís. «"És de les poques festes temàtiques del Maresme" - 06 juliol 2017». [Consulta: 8 agost 2022].
* ↑ País, El «La 'cursa a pèl' de Premià de Mar reúne a más de 500 personas» (en castellà). El País [Madrid], 09-07-2005. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Cursa a pèl - 13 juliol 2009». [Consulta: 8 agost 2022].
* ↑ «Un pirata a cada poble» (en castellà), 29-06-2021. [Consulta: 8 agost 2022].