OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campi Qui Pugui

Campi Qui Pugui és una companyia de teatre de Castellserà fundada el 2007 per l'actor Jordi Pedrós i l'actriu Cristina Garcia.
Realitzen espectacles de sala i de carrer, amb una mescla de teatre, titelles (de vegades gegants) i música. Els seus espectacles de teatre de carrer tenen un llenguatge visual i musical el que en facilita la representació en altres països.
És una de les companyies de teatre catalanes que més programació d'actuacions tenen en l'àmbit internacional. Amb dues altres companyies lleidatanes, Fadunito i Jam el 2015 van crear el col·lectiu «Ponent Street» per crear sinergies en promoció i organització logística d'espectacles.

## Espectacles

* 2015: Rats
* 2016: Manneken's Piss, Premi Drac d'Or a la Fira de Teatre de Titelles de Lleida.
* 2019: Asteroïd.

## Referències

* ↑ «La companyia lleidatana de teatre Campi Qui Pugui porta a Bèlgica el seu 'Manneken's Piss'». La Vanguardia, 07-04-2016.
* ↑ Mongay, Cristina «Jordi Pedrós: “Diuen que els nostres espectacles són una mica gamberros, i és veritat, però els infants també ho són i els adults hem de tornar a ser-ho de tant en tant”». Surt de Casa, 31-08-2018 [Consulta: 15 agost 2019].
* ↑ Acn «La companyia lleidatana 'Campi Qui Pugui' comença una gira internacional que els portarà a 6 països europeus i Canadà». La Vanguardia, 28-02-2017.
* ↑ Berengueras, Teresa «'Ens agradaria poder treballar més a Catalunya'». El Punt Avui - Lleida, 10-04-2017, pàg. 23.
* ↑ Pomares, Eva «Ponent Street, la nova marca de teatre de carrer». El Punt Avui, 10-09-2015, pàg. 23.
* ↑ Acn «Teatre lluny de casa». El Punt Avui, 06-03-2017, pàg. 21.
* ↑ «Campi Qui Pugui». Fira de Teatre de Titelles de Lleida, 01-05-2019. Arxivat de l'original el 2019-08-15. [Consulta: 15 agost 2019].

## Enllaços externs

* «Entrevista Campi Qui Pugui» (àudio). Lletra lligada. RTVE, 26-06-2017. «El carrer és una eina pedagògica i social brutal»
* Escales, Carme «"Actuem per a adults de 3 anys i nens de 99"» (entrevista). El Períodico, 06-07-2017.
# Ramón Zarzoso

Ramón Zarzoso (València, 12 d'octubre de 1899 - 29 d'octubre de 1988) va ser un músic valencià que, no obstant això, va desenvolupar gran part de la seva carrera professional a l'Argentina, on va dirigir la seva pròpia orquestra.
És a Argentina on coneix a Salvador Valverde amb qui va iniciar una llarga carrera professional i, juntament amb ell, va compondre el seu major èxit: la cercavila-jota Si vas a Calatayud, que va ser estrenada el 1944.
Aquesta obra no va ser l'únic gest de complicitat que Ramon Zarzoso va fer a Espanya. Va compondre diverses jotes com Los cuatro pañuelos o Jotica mía, amb lletra de Sixto Cantabrana, ambdues per l'artista argentina Lolita Torres a qui va acompanyar amb la seva orquestra en bona part dels seus enregistraments. També va compondre per a altres grans artistes com Rocío Jurado, Lola Flores, Imperio Argentina, Miguel de Molina, Carmen Sevilla, Paquita Rico, etc.
També va treballar per a pel·lícules i en teatre és l'autor de la música original de l'obra teatral Ladroncito de mi alma i va ser l'autor de les lletres i director musical de Com'as anduriñas.

## Obres musicals

* Si vas a Calatayud pasdoble-rondalla
* A la entrada de León cançó castellana
* Las mozas de Vilariños cançó gallega
* Candelaria mía pasdoble
* Carmen la de Triana pasdoble cançó
* Los ojos de mi charra pasdoble
* Aquel Madrid Masurca del 900
* Carmen Sevilla
* Por la puerta grande pasdoble
* Purita Ugalde la Riojanita
* Como la espiga del trigo jota-pasdoble
* Marinero de la barca cançó
* De rompe y rasga schottis
* Soy minero marxa
* Cascorro guajiras
* Las caenas del querer pasdoble
* La huertana marxa valenciana
* Palmero sube a la palma
* Castillito de arena: tanguillo gitano
* Charra de Salamanca cançó salmantina
* Coimbra divina fado
* El sombrero pasdoble
* No me mires más cançó

## Filmografia
### Banda de so

* Alma aragonesa ("La hija de la Dolores") (1961)

### Compositor

* El ángel de España (1957)
* Un novio para Laura (1955)
* Requiebro (1955)
* La edad del amor (1954)
* La mejor del colegio (1953)
* La niña de fuego (1952)
* Ritmo, sal y pimienta (1951)
* El mucamo de la niña (1951)

## Referències

* ↑ «Ramón Zarzoso» (en castellà). Alternativa Teatral. [Consulta: 1r setembre 2020].
* ↑ «Zarzoso, Ramón n. 1899» (en anglès). WorldCat Identities. OCLC Research.
* ↑ Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995. Buenos Aires: Corregidor, 1995. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* «Ramón Zarzoso» (en castellà). Cine Nacional.
* «[obres al catàleg]» (en castellà). Biblioteca del Conservatorio de Música de Bahía Blanca.
# Teresa Vinyoles Vidal

Teresa Vinyoles Vidal (Barcelona, 1942) és una historiadora medievalista barcelonina
Professora titular d'Història Medieval a la Universitat de Barcelona, escriptora, cofundadora i antiga membre del Centre de Recerca de Dones Duoda (1982) de la Universitat de Barcelona. En les seves línies d'investigació hi predomina l'estudi de les dones, per al qual s'ha dedicat des de 1969, i de la vida quotidiana a l'època medieval. Actualment, també coordina un projecte d'investigació sobre didàctica de la història. Va ser també la directora científica del Diccionari Biogràfic de Dones (DBD), estrenat el desembre de 2010. El curs 2009-2010 va fer la conferència inaugural del curs de l'Institut d'Estudis Catalans.

## Obres
### Llibres i articles

Les seves principals obres escrites són les següents:
* La vida quotidiana a Barcelona vers 1400 (Vol. 1-2). Barcelona (1983)
* Les barcelonines a les darreries de l'edat mitjana (Barcelona, Fundació Vives Casajuana, 1976).
* La vida quotidiana a Barcelona vers 1400 (Barcelona, Fundació Vives Casajuana, 1985).
* Les barcelonines a les darreries de l'Edat Mitjana. Barcelona (1976)
* Mirada a la Barcelona medieval des de les Finestres gòtiques (Barcelona, Dalmau, 2002).
* Presència de les dones a la Catalunya medieval (Vic, Eumo, en premsa).
* Història de les dones a la Catalunya medieval. Lleida (2005)
* Les veus de les malmaridades, Publicacions de la Universitat de Barcelona, 2012.
* Des de la frontera: Castells medievals de la Marca, Publicacions de la Universitat de Barcelona, 2001. (coautora)

### CD-Rom

* Viure en un castell de la frontera: Passeig virtual pels segles XI-XII, Publicacions de la Universitat de Barcelona, 2000 (coautora)

## Referències

* ↑ «Teresa M. Vinyoles Vidal». Institut de Recerca en Cultures Medievals. Arxivat de l'original el 6 de desembre 2014. [Consulta: 1r desembre 2014].
* 1 2 «Teresa Vinyoles Vidal». Duoda, Centre de Recerca de Dones. Universitat de Barcelona. [Consulta: 21 novembre 2014].
* ↑ «Diccionari Biogràfic de Dones». Vilaweb, 05-01-2011 [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «Portal de publicacions». Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 5 desembre 2014].
* ↑ «DE CHRISTINE DE PISAN A VIRGINIA WOOLF». el Diari de Girona, 08-03-2010 [Consulta: 5 desembre 2014].

## Enllaços externs

* Entrevista a vimeo
# Teucre (fill de Telamó)

En la mitologia grega, Teucre (grec antic: Τεύκρος) va ser un heroi grec fill de Telamó i de la seva segona esposa Hesíone (filla de Laomedont), i germanastre d'Àyax. Era al seu torn nebot del rei Príam de Troia i per aquest motiu cosí d'Hèctor i Paris, contra els quals va lluitar a la guerra de Troia.
Va tenir fama de ser el millor arquer del bàndol aqueu, gràcies a l'arc que li va regalar Apol·lo. Hauria matat amb les seves fletxes a Héctor, sense la intervenció de Zeus, que va trencar la corda del seu arc a temps.
Al seu retorn a la llar, Telamó li va retreure no haver venjat la mort d'Àiax. Si bé Teucre al·legava que el seu germà s'havia suïcidat i no hi havia en qui venjar-se, el pare va insistir tant que Teucre va haver d'embarcar-se a la recerca d'una nova pàtria. En el seu periple va arribar a les costes de Xipre, on va fundar la ciutat de Salamina, i es va casar amb una filla de Cínires, rei de Xipre.
Segons algunes fonts clàssiques, va ser un dels guerrers amagats dins del Cavall de Troia.
Segons una llegenda, va arribar a les costes gallegues, i va fundar una colònia a la qual va anomenar Hel·lenes (l'actual Pontevedra). Segons el geògraf grec Estrabó, hi havia a Ibèria un lloc muntanyós anomenat Odissea amb un santuari d'Atena. Aquesta dada la va obtenir, segons ell, de Posidoni, Artemidor d'Efes, i sobretot d'Asclepíades de Mírlia, que va publicar una Descripció dels pobles de Turdetània. En aquesta obra refereix que com a record dels viatges d'Odisseu hi ha penjats escuts i tallamrs en aquest santuari d'Atena, i que alguns dels que van ser en l'expedició de Teucre, qui després de la caiguda de Troia va anar a Ibèria, van viure entre els galaics.
Segons la tradició popular i autors (com Sili Itàlic, Justí, Estrabó o Troge Pompeu), Teucre va ser el fundador de l'actual ciutat de Cartagena sobre el 1184 aC amb el nom de Tucria (després de ser desterrat pel seu pare). Tanmateix, segons llegendes anteriors i altres autors, potser Teucre arribés a les actuals costes de Cartagena, però que la ciutat ja estigués fundada amb anterioritat per decisió del llegendari rei Testa (sobre el 1412 aC) amb el nom de Contesta.

## Referències

* ↑ Homer, Ilíada, XV, 458 -469.
* ↑ Irlanda en Galicia Arxivat 2011-05-29 a Wayback Machine. (en anglès), per Amergin University Institute of Research in Irish Studies Arxivat 2011-09-01 a Wayback Machine., Universitat de la Corunya.
* ↑ Gramàtic grec del segle I aC.
* ↑ Estrabó,Geografia iii, 4, 3
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-08-24. [Consulta: 4 juliol 2013].

### Fonts

* Biblioteca d'Apol·lodor, III 10.8.
* Homer, Ilíada, VIII 285 ss.
* Gai Juli Higí, Faules, XCVII.
* Pausànies, Descripció de Grècia, I 3.2, 23.8, 28.11; II 29.4.
* Píndar, Odes (Nemea quarta, 46).
* Quint d'Esmirna, Posthomèriques, XII 314 ss.
* Sòfocles, Àiax.
* Trifiodor,Presa de Troia, 170.
# Thalia Tran

Thalia Tran és una actriu estatunidenca coneguda pels seus papers de Little Noi a Raya and the Last Dragon, Charlotte Perry a Council of Dads, Raina a Little i Mai a l'adaptació en imatge real d'Avatar: L'últim mestre de l'aire. També ha aparegut a Tiny Feminists, Hotel Du Loone de Brat TV i Sydney to the Max de Disney Channel.
Tran va néixer a Newport Beach (Califòrnia), i té ascendència del sud-est asiàtic. De petita, Tran va prendre classes de cant. La seua professora li va recomanar que prenguera també classes d'actuació per millorar les seues habilitats interpretatives. També sap de tocar el piano i la guitarra.

## Referències

* ↑ «'Council Of Dads': Michael O'Neill, Steven Silver, Emjay Anthony Join NBC Drama Pilot», 07-03-2019. [Consulta: 7 abril 2021].
* ↑ Moon, Kat (2021-03-05). «Raya and the Last Dragon Sparks Celebration and Calls for More Representation». Time.
* ↑ Tran, Thalia (2019-04-11). «THALIA TRAN Talks Little And More – Exclusive Interview». BSCkids.
# Tibulle Desbarreaux-Bernard

Tibulle Desbarreaux-Bernard (Tolosa de Llenguadoc, 20 de novembre 1798 – Tolosa de Llenguadoc, 15 de febrer 1880), de nom original Tibulle Pellet-Desbarreaux, fou un metge, bibliòfil i historiador, amb importants treballs sobre la Impremta al Llenguadoc i especialment a Tolosa de Llenguadoc.

## Biografia

Nascut el 1798, fill de Hyacinthe, llavors administrador del departament de l'Haute-Garonne, i de Marie Bernard. El pare i la mare eren autors de peces de teatre i comèdies. Tibulle, es va dedicar a la medicina però, com a metge, va tenir pocs clients. Girant la seva orientació cap a la medicina legal, va tractar un pacient en « vaga de fam » a qui va visitar cada dia durant els 63 dies de la seva abstinència. Després, va traduir al francès Normatiu, i El Pirata de Vincenzo Bellini, i es va bolcar cap a la Bibliofília. Va ser historiador del llibre toulousenc, publicant successivament una Història de la impremta dins la Història general del Llenguadoc, edició Privada, després un Catàleg dels Incunables (1878) i L'Establiment de la impremta a la província del Llenguadoc (1875).
Havia revelat els Lanternistes les reunions dels quals van precedir l'establiment de l'Acadèmia de Ciències. Es va casar amb Jeanne-Claire Bastide, i quan va que dar vidu, amb Jeanne-Joséphine Pradiers. Era membre corresponent de la Societat de medicina de Tolosa de Llenguadoc, de l'Académie des Sciences Inscriptions et Belles-Lettres de Toulouse i de la Société archéologique du Midi de la France.
Després del seu òbit, la seu molt rica biblioteca va ser posada en venda està adquirida en bona part per les biblioteques de Tolosa de Llenguadoc. El 1981, es va posar el seu nom a un carrer de Tolosa de Llenguadoc.

## Obres i bibliografia

* Catalogue des livres rares et précieux imprimés et manuscrits component la bibliothèque de M. le Dr. Desbarreaux-Bernard de Toulouse, Paris., A. Labitte, 1879
* Armieux, Notice biographique sur le docteur Desbarreaux-Bernard, in MSAMF, 1883-1885, p. 26-29
* Guyon de Boudeville imprimeur à Toulouse (1541-1562), 1879
* Catalogue des incunables de la bibliothèque de Toulouse rédigé par Desbarreaux-Bernard, 1878
* Établissement de l'imprimerie dans la province de Languedoc, 1875
* Un livre perdu et un mot retrouvé par le Dr. Desbarreaux-Bernard, Toulouse, A. Chauvin et Fils, 1874, 19 p.
* Étude bibliographique sur l'édition du Speculum Quadruplex de Vincent de Beauvais attribuée à Jean Mentel ou Mentelin, de Strasbourg, 1872
* La chasse aux incunables, 1864
* De quelques livres imprimés au s.XV, sur des papiers de différents formats
* Notice bibliographique sur Pierre Fabre... par Desbarreaux-Bernard (Tibulle), 1847.
* Les eaux thermales en Chine par le Dr T. D.-B. 2e éd., 1870.

## Vegeu també

* Chirurgia Magna
* Josep Trueta
* Història de la Medicina

## Referències

* ↑ http://cths.fr/an/prosopo.php?id=100280
* 1 2 data.bnf.fr/
* ↑ Rue Bernard Desbarreaux

## Enllaços externs

* La impremta a Tolosa de Llenguadoc : història de la impremta i de l'edició a Tolosa de Llenguadoc.
# Tiffany Haddish

Tiffany Cornilia Haddish (Los Angeles, 3 de desembre de 1979) és una còmica i actriu estatunidenca. Es va fer coneguda després de fer un paper principal a la pel·lícula de comèdia Girls Trip (2017), que li va valer diversos reconeixements i va ser inclosa a la llista de The New Yorker com una de les millors actuacions cinematogràfiques del segle XXI. Va ser nomenada una de les 100 persones més influents del món per la revista Time el 2018, i The Hollywood Reporter la va incloure entre les 100 persones més poderoses de l'entreteniment tant el 2018 com el 2019.
Després de protagonitzar diverses sèries de televisió i un paper principal en un drama per cable, Haddish va guanyar protagonisme pels seus papers a la sèrie de la NBC The Carmichael Show (2015–2017), la sèrie de TBS The Last O.G. (2018–2020) i la sèrie de comèdia d'Apple TV+ The Afterparty (2022–2023), on representa la detectiu Danner. També va ser productora executiva i va donar veu a la sèrie animada de Netflix Swim Tuca & Bertie (2019-2022). Haddish també va protagonitzar pel·lícules com Keanu (2016), Night School (2018), Nobody's Fool (2018), The Kitchen (2019), Like a Boss (2020) i Here Today (2021).
Va guanyar un premi Primetime Emmy per acollir un episodi de Saturday Night Live (2017) i va publicar unes memòries, The Last Black Unicorn (2017). També va llançar l'àlbum Black Mitzvah el 2019, pel qual va guanyar el premi Grammy al millor àlbum de comèdia, convertint-se en la segona dona afroamericana a guanyar aquest premi després de Whoopi Goldberg el 1986.

## Filmografia
### Pel·lícules

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2005 | The Urban Demographic | Janice Green | |
| 2008 | Meet the Spartans | Chica urbana | |
| 2009 | Janky Promoters | Michelle | |
| 2010 | Wax On, F*ck Off | Prostituta | Curtmetratge |
| 2011 | Driving by Braille | Tambor mayor | |
| 2012 | What My Husband Doesn't Know | Falana | |
| 2013 | Christmas Wedding | Aurora | |
| 2021 | A la de tres | Natasha | |

## Referències

* ↑ Henderson, Cydney. «Tiffany Haddish shares a throwback photo of herself 'homeless, hungry, scared' before fame», 25-04-2019. [Consulta: 2 agost 2020].
* ↑ Libbey, Peter «What's on TV Tuesday: 'Tiffany Haddish: Black Mitzvah' and 'Something Wild'». , 03-12-2019.
* ↑ «The Cast of 'Girls Trip' Take Us on an Adventure in ESSENCE's July 2017 Issue». Essence, 02-06-2017.
* ↑ «Girls Trip Star Tiffany Haddish Is the Funniest Person Alive Right Now». Vanity Fair, 21-07-2017.
* ↑ «Grammy Nominations 2021». , 24-11-2020.
# Miami Platja

Miami Platja o la Platja de Mont-roig, topònim recomanat per l'IEC, és una urbanització costanera de Mont-roig del Camp (Baix Camp). Miami Platja està a uns 15 km del nucli antic de Mont-roig del Camp, i és contigu al poble de l'Hospitalet de l'Infant, del qual només es troba separat pel riu de Llastres. És un dels principals nuclis turístics de la Costa Daurada.
El seu eix central és l'Avinguda Barcelona, que coincideix amb la carretera N-340, a partir del qual ha anat creixent el nucli de població. Consta principalment d'apartaments de vacances i vil·les, amb pocs hotels i la seva activitat comercial es troba concentrada al voltant de l'avinguda Barcelona. La seva línia de costa consta d'una sèrie de petites cales i d'una platja important, la Platja de Cristall. Moltes de les seves platges són de bandera blava, és a dir, són de les més netes.

## Història

L'impulsor i fundador de Miami Platja va ser el barceloní Marcel·lí Esquius i Garcia, que el 1952 va comprar l'antic vedat de caça del Marquès de Marianao, a la Plana dels Penyals. Sota les directrius de l'arquitecte Juan Zaragoza, es va urbanitzar i parcel·lar el terreny. Els primers compradors van ser famílies de Saragossa. El 1954 es va construir el primer edifici a l'actual plaça de Tarragona. L'1 de setembre de 1956 es va inaugurar una font pública a la plaça d'Espanya, amb una festa. El 25 de juliol de 1957, festa de Sant Jaume, va tenir lloc la primera Festa Major de la urbanització. El 24 de juliol de 1960, Amalia Koutsouri-Vourekas, vídua del científic Alexander Fleming, va inaugurar la plaça i estàtua dedicades al seu marit.
Des d'aquella data, el ràpid ritme de construcció i les urbanitzacions nascudes al seu voltant han convertit Miami en una vila amb identitat pròpia. Està molt ben comunicat tant per carretera amb l'autovia A-7 i amb autopista AP-7, com per ferrocarril a través de l'estació de l'Hospitalet de l'Infant.

## Etimologia del nom

En paraules del fill de Marcel·lí Esquius i Garcia: "El diumenge al matí, el meu pare em portava al cine Atlántico de Barcelona a veure la sessió matinal de dibuixos. En aquells temps també passaven el NO-DO. En una ocasió va sortir una notícia que parlava d'un huracà que havia passat per Miami Beach. Al cap d'uns dies, en notar vent, el meu pare va recordar la notícia i va batejar aquesta zona com a Miami Platja, traduint-ne el nom perquè tothom el pogués pronunciar"

## Enllaços externs

* Pàgina municipal de Mont-roig del Camp
* Pàgina municipal de turisme de Mont-roig del Camp / Miami
* Història de Miami Platja

## Referències

* ↑ «Primers edificis de Miami Platja». Ajuntament de Mont-roig del Camp.
* ↑ Rom, Martí «Platges de Mont-roig (1): Contraban, corsaris i submarins». Ressò Mont-rogenc, 26-01-2018.
* ↑ «La viuda de Alexander Fleming y su paso por Miami Platja». Diari de Tarragona, 16-03-2021.
# Disputa de l'illa de Tsushima

Alguns avantpassats coreans i també a l'actualitat han afirmat que Tsushima (en japonès: 対馬), una gran illa de l'estret de Corea entre la península coreana i l'illa de Kyushu, ha pertangut històricament a Corea. L'illa, que entre els coreans es coneix com Daemado (en coreà;대마도), ha estat controlat pel Japó almenys des del segle VIII, però alguns governs coreans històrics han afirmat que l'illa és legítimament territori coreà. Alguns també han pres mesures no oficials per intentar afirmar una possible reclamació coreana en els temps moderns, tot i que actualment l'illa no és reivindicada oficialment de cap manera per Corea del Sud ni per Corea del Nord.

## Referències

* ↑ "S. Korea hits Japan in escalating territorial dispute," USA Today, March 18, 2008; retrieved 2013-4-3.
* ↑ "Ordinance of Day of Daemado in Changwon". Enhanced Local Laws and Regulations Information System (in Korean).
# Djawf Amir

Al-Jawf, també anomenada Jawf Amir i Sakaka (àrab: سكاكا, Sakākā), és una ciutat de l'Aràbia Saudita capital de la província d'Al-Jawf a uns 650 metres sobre el nivell de la mar. Anteriorment fou part del Nadj, i després de la província saudita (emirat) que es va anomenar inicialment Província de les Fronteres del Nord (Al Ḥudūd aix Xamāliyah), la capital de la qual era inicialment al-Jawf però després va passar a Sakakah (o Sakaka), fins vers 1969 quan va retornar a al-Jawf i la província va agafar aquest nom.
Es creu que correspon a la Dumetha de Claudi Ptolemeu. Els geògrafs àrabs la van anomenar Dúmat al-Jàndal. El nom Jawf Amir s'utilitza per diferenciar aquesta ciutat de la regió iemenita de Djawf Ibn Nasir. Fou incorporada als dominis wahhabites per Muhammad ibn Muakyl el 1794; el districte fou ocupat el 1853 pels Banu Rashid d'Hail (Djebel Shammar); van fer front a una revolta i als otomans i van conservar la regió fins al 1909 quan va passar a Nuri ibn Shalan xeic dels Ruwala. Durant tretze anys els Banu Rashid i els Ruwala se la van disputar i la ciutat va canviar de mans més d'una vegada. Finalment els al-Ikhwan enviats pels saudites la van ocupar el 1922 mercès al suport dels caps locals que eren wahhabites. Després va perdre tota importància. El pla de desenvolupament del 1961 la va reactivar.

## Agricultura

Sakaka és notable per la seva abundant aigua per al regadiu, que fa possible el conreu de la palmera datilera (200,000 palmeres) i de les oliveres (12,000,000 d'oliveres), com també d'altres productes agrícoles. Hi ha unes 16.000 explotacions agrícoles i uns 1500 projectes agrícoles entre ells els d'agricultura ecològica. L'aigua disponible és principalment subterrània.

## Referències

* ↑ «Watania Farms website». Arxivat de l'original el 2011-02-07. [Consulta: 1r novembre 2013].

## Bibliografia

* J. G. Lorimer, Gazeteer of the Persian Gulf, Calcuta 1908-1915
* A. Musil, Arabia deserta, Nova York, 1927
# Burned at the Stake

Burned at the Stake, també estrenada com The Coming, és una pel·lícula de 1981 dirigida per Bert I. Gordon. És protagonitzat per Susan Swift i Albert Salmi.

## Argument

Al Salem de 1692, els un grup de bruixes són cremats a la foguera. Ara, a la dècada de 1980, una bruixa torna d'entre els morts, posseeix un dels seus descendents i va a caçar els ocupants del poble per venjar la seva mort.

## Repartiment

* Susan Swift com Loreen Graham / Ann Putnam
* Albert Salmi com el capità Billingham
* Guy Stockwell com el Dr. Grossinger
* Tisha Sterling com a Karen Graham
* Beverly Ross com Merlina

## Referències

* ↑ «Burned at the Stake (1981) - Bert I. Gordon | Synopsis, Characteristics, Moods, Themes and Related | AllMovie».
* ↑ Burned at the Stake: Cinematic Witchcraft Through the Ages, thefilmstage.com

## Enllaços externs

* Burned at the Stake a YouTube
* BURNED AT THE STAKE Movie Review (1982) Schlockmeisters #1091 a YouTube