OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Avinguda del Doctor Santiago Ramón y Cajal

L'avinguda del Doctor Santiago Ramón y Cajal, més habitualment Avinguda de Ramón y Cajal, és una via urbana del sud-oest de València. Està situada entre l'avinguda de Ferran el Catòlic i la plaça d'Espanya, amb continuació pel túnel de les Germanies. Fita amb el carrer de Sant Vicent i carrer d'Àngel Guimerà. Rep el nom del Premi Nobel de Medicina, Santiago Ramón y Cajal (Petilla de Aragón 1852 - Madrid 1934).
L'avinguda té dues parades de metro a cada extrem: Àngel Guimerà i Plaça d'Espanya.

## Enllaços externs

* Guia de carrers de l'Ajuntament Arxivat 2004-12-06 a Wayback Machine.
Geografia urbana de la ciutat de València :
# Peter Trump

Peter Trump (Frankenthal, 3 de desembre de 1950) és un jugador d'hoquei sobre herba alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Federal Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Munic, on va guanyar la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre herba. Quatre anys més tard, als Jocs de Montreal, fou cinquè en la mateixa competició. Entre 1970 i 1985 va disputar 213 partits amb la selecció alemanya.
A nivell de clubs va jugar al TG Frankenthal, amb qui va guanyar el campionat alemany de 1980 i 1983, així com els campionats en pista coberta de 1969, 1977 i de 1980 a 1984. El 1984 també guanyà la Copa d'Europa.
Una vegada retirat va exercir d'entrenador en diversos equips alemanys.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Peter Trump». [Consulta: 24 febrer 2025].
* ↑ «hockey.de». [Consulta: 23 febrer 2025].
# Ermita de Sant Antoni Abat (Llucena)

L'Ermita de Sant Antoni Abat és a la sortida de la població de Llucena (Alcalatén, País Valencià) direcció a Castell de Villamalefa. La construcció d'aquest edifici data de 1785 i va ser aixecat en el solar d'un altre ermitori més antic, perquè es coneix l'existència de la Confraria de Sant Antoni de la Pedrenyera des del S. XIII, gairebé immediatament després de la reconquesta de Jaume I. S'alça sobre una penya rocosa que domina el Barranc de la Pedrenyera. És una capella de forma poligonal rematada per airosa cúpula de teules vidriades de color blau cobalt, a la qual s'accedeix per un bonic atri d'arcs de mig punt rebaixats. El seu interior és senzill com correspon al Sant asceta que el presideix. Al costat de l'ermita, formant un angle obtús que tanca l'Oest de la placeta que formen ambdues construccions, es troba un edifici, sense grans pretensions arquitectòniques, que va ser hospital de sang en la Primera Guerra Carlista.

## Bibliografia

Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
# Acetat de vinil

L'acetat de vinil és un compost orgànic, concretament un èster. La seva fórmula molecular o empírica és C $_4$ H $_6$ O $_2$, i la seva fórmula molecular és CH $_3$ - COO - CH = CH $_2$. L'acetat de vinil, també conegut com a VAM, és un líquid transparent i incolor. Té una aroma de fruites dolces i agradable, però la seva olor pot ser forta i irritant per a certes persones. És possible sentir fàcilment l'olor de l'acetat de vinil quan aquest compost es troba a concentracions en l'aire del voltant de 0,5 ppm (una part d'acetat de vinil en 2 milions de parts d'aire). Aquesta substància química s'evapora ràpidament en l'aire i es dissol fàcilment en l'aigua. És inflamable i pot inflamar-se per acció de la calor, d'espurnes o de flames.
L'acetat de vinil s'utilitza per produir altres substàncies químiques industrials (com els polímers d'acetat de polivinil i els copolímers d'etilè i acetat de vinil). Aquestes altres substàncies químiques s'utilitzen principalment per produir adhesius per a les indústries de l'embalatge i la construcció. També s'utilitzen per elaborar pintures, tèxtils i paper. L'Administració de Drogues i Aliments dels Estats Units d'Amèrica (FDA, per les sigles en anglès) ha determinat que l'acetat de vinil es pot utilitzar en forma segura com a revestiment o com a part del revestiment utilitzat en làmines plàstiques per a la presentació d'aliments i com a agent modificador del midó en els aliments.
L'acetat de vinil no es troba de manera natural en el medi ambient i s'hi incorpora a través de les fàbriques i plantes que el produeixen, utilitzen, emmagatzemen o eliminen. Pot anar a parar als sòls, a l'aire i a l'aigua si es descarrega en abocadors o en altres llocs a l'ambient, on es degrada. La seva vida mitjana (el temps que triga la meitat de la substància química a degradar-se) és d'unes 8 hores a l'aire i 7 dies a l'aigua. No se sap quant de temps roman aquesta substància en els sòls.

## Referències

* ↑ Planta de producción de acetato de vinilo, Queralt Boixader, Cori Yuri Falconi, Joan Lladó, Emylin López, Patricia López,Marc Perís Miras https://ddd.uab.cat/record/148700

## Enllaços externs

* ATSDR en Espanyol - Resum de Salut Pública: Acetat de vinil: Departament de Salut i Serveis Humans dels EUA (Domini públic)
* ATSDR en Espanyol - ToxFAQs ™: Acetat de vinil: Departament de Salut i Serveis Humans dels EUA (Domini públic)

## Vegeu també

* Clorur de polivinil (PVC) és obtingut per polimerització del monòmer clorur de vinil (cloroeté) CH₂=CHCl
* Acetat de polivinil (PVAc, cola blanca o cola de fuster) s'obté per la polimerització de l'acetat de vinil. En suspensió aquosa, s'usa com a adhesiu.
* Alcohol de polivinil (PVA) s'obté per hidrolisi de l'acetat de polivinil, no per polimerització del monòmer alcohol de vinil o etenol que és un tautòmer keto-enol poc favorable de l'acetaldehid.
# Muhàmmad XI el Xic

Muhàmmad XI el Xic fou rei musulmà de la dinastia nassarita de Granada, fill de Muhàmmad VIII el Petit. Després de les derrotes de Muhàmmad IX l'Esquerrà a la campanya de Múrcia (1451) els Banu Sarraj van proclamar al seu candidat Sad ibn Alí ibn Yússuf (II) a la part occidental del regne mentre a l'oriental amb centre a Màlaga, era proclamat Muhàmmad el Xic, però el 1452 va ser derrotat per Muhàmmad IX l'Esquerrà. Aquest va morir el 1453 i la facció que li donava suport el va tornar a aixecar i aquesta vegada va aconseguir el poder a l'Emirat de Gharnata a més de Màlaga i Almeria mentre el rebel Sad ibn Ali, vassall de Castella, només era reconegut a la part occidental amb centre a Ronda. Muhàmmad va signar amb Castella una treva que era onerosa pel regne de Granada el que li va fer perdre el suport dels seus partidaris. D'altra banda Sad havia trencat amb Castella (agost) i tenia el suport dels influents Banu Sarraj. La ciutat de Granada va proclamar a Sad (1454) i Muhàmmad va fugir a Màlaga. Poc després fou derrotat i capturat pel fill de Sad, Abu-l-Hàssan Alí ibn Sad (Muley Hacen a les cròniques cristianes), i executat amb tota la seva família a l'Alhambra.

## Referències

* José Antonio Conde Historia de la dominacion de los Arabes en España: Sacada de varios manuscritos y memorias arabigas
# Elecció papal de 1153

L'elecció papal de 1153 va seguir la mort del papa Eugeni III i acabà amb l'elecció del papa Anastasi IV.
El papa Eugeni III va morir el 8 de juliol del 1153 a Tívoli. El 12 de juliol els cardenals van elegir com el seu successor el cardenal Corrado Demetri della Suburra, bisbe de Sabina i degà del Col·legi de Cardenals, que tenia 80 anys. Va prendre el nom d'Anastasi IV i fou coronat el mateix dia, probablement a Roma.
Hi havia 35 cardenals al Col·legi de Cardenals el juliol del 1153, però sembla que els participants en l'elecció no van ser més de 30, i podrien haver estat menys. Dels electors, sis havien estat creats pel papa Innocenci II, cinc pel papa Celestí II, sis pel papa Luci II, dotze pel papa Eugeni III i un pel papa Pasqual II.

## Referències

* ↑ Robinson, p. 526; Jaffé, p. 90.
* ↑ Brixius, p. 23.

## Bibliografia

* Ian Stuart Robinson, The Papacy 1073-1198. Continuity and Innovation, Cambridge University Press 1990
* Philipp Jaffé, Regesta pontificum Romanorum ab condita Ecclesia ad annum post Christum natum MCXCVIII, vol. II, Leipzig 1888
* Johannes M. Brixius, Die Mitglieder des Kardinalkollegiums von 1130-1181, Berlin 1912
* Barbara Zenker, Die Mitglieder des Kardinalkollegiums von 1130 bis 1159, Würzburg 1964
* Klaus Ganzer, Die Entwicklung des auswärtigen Kardinalats im hohen Mittelalter, Tübingen 1963
# Acadèmia de Llengua Navajo

L'Acadèmia de Llengua Navajo (anglès Navajo Language Academy; navaho Diné Bizaad Naalkaah) és una organització sense ànim de lucre educativa i de promoció que se centra en la llengua navahjo.

## Resum

LA NLA organitza esforços de lingüistes i instructor de llengües per formar els professors de navajo. S'ofereixen tallers d'estiu en idioma navajo, lingüística aplicada i lingüística general cada estiu des de l'any 1997. També s'ofereixen cursos de nivell de pregrau per a obtenir crèdits universitaris.
La NLA difereix de les organitzacions connexes com la Navajo Nation Division of Diné Education, Diné College, i la Navajo Language Teachers Association en centrar-se en la investigació científica en l'idioma navajo i en l'ensenyament del poble navajo, especialment els professors de llengua, com dur a terme la investigació lingüística i d'usar materials de referència existents.
El consell d'administració de la NLA inclou la lingüista navajo Ellavina Perkins.
La NLA manté una àmplia bibliografia sobre lingüística navajo, disponibles a la seva web, i té l'arxiu del material navajo del lingüista Ken Hale.

## Enllaços externs

* Acadèmia de Llengua Navajo
# Avinguda del Regne de València

L'avinguda del Regne de València és una via urbana de la ciutat de València, situada entre l'avinguda del Marquès de Túria i el pont del Regne de València. També fita amb l'avinguda de Peris i Valero. Pren el nom del Regne de València. Durant la segona república (1931-1936), fou batejat 14 d'abril. I durant el franquisme, va ser batejada amb el nom de José Antonio per José Antonio Primo de Rivera.
L'any 2006 es va començar a construir la línia 10 de metro, que connectarà Russafa amb Natzaret, però la Generalitat Valenciana va aturar la construcció el 2011 per manca de pressupost. Les obres van ser reanudades el juny de 2020 pel nou govern de la Generalitat.
Al cap de l'avinguda trobem el Jardí del Túria. Al fons, el barri de Russafa. Divideix en dos el districte de l'Eixample de València.

## Referències

* ↑ Navarro Castelló, Carlos. «Las obras de la línea 10 de Metrovalencia arrancan dos meses después del anuncio realizado en vísperas de elecciones» (en castellà). El Diario, 10-06-2019. [Consulta: 2 maig 2020].

## Enllaços externs

* Guia de carrers de l'Ajuntament Arxivat 2004-12-06 a Wayback Machine.
Geografia urbana de la ciutat de València :
# Ermita de Sant Antoni de la Vall d'Uixó

L'ermita de Sant Antoni Abat, situada en la partida de Sant Antoni, a 214 metres d'altitud sobre un petit turó que es troba enfront del municipi de la Vall d'Uixó (comarca de la Plana Baixa), a 1 quilòmetre aproximadament de distància del nucli poblacional, i al costat de la colònia residencial del mateix nom; és un temple catòlic catalogat com Bé de Rellevància Local, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007); amb nombre d'identificació 12.06.126-014.

## Descripció històric artística

El temple, datat de finals del segle xvii i principis del xviii, està sota la advocación tant de Sant Antoni Aba com de Santa Bàrbara.
Es tracta d'un petit temple de gran senzillesa i caràcter rústic. El seu accés es realitza a través d'una escala i malgrat ser un edifici exempt, té adossat al seu lateral esquerre un recinte edificat més recentment, destinat a l'acolliment de visitants i pelegrins, amb coberta a un sol vessant.
Per la seva banda, el recinte sagrat presenta coberta amb teules a dues aigües i una façana és rectangular, que està rematada amb àmpli campanar de paret barroc amb campana i creu. La porta presenta llinda, emmarcada per dovelles irregulars i sobre ella destaca com a element decoratiu, un retaule ceràmic amb imatge del sant, amb la llegenda: Ermita de Sant Antoni. Restaurada el 17-1-1972.
L'interior és rectangular, amb pedrís al llarg de les parets de maçoneria. Només té un altar en el qual es troba la imatge del titular.

## Festes

La festivitat de Sant Antoni Abat, patró dels animals, se celebra en la Vall d'Uixó el diumenge més proper al 17 de gener (festivitat del Sant), amb animat romiatge que parteix de la Ermita de la Sagrada Família amb la imatge de sant portada a coll. Després d'escoltar Missa en l'ermita, s'esmorza als voltants.

## Referències

* ↑ «Dirección General de Patrimonio Cultural». [Consulta: 13 setembre 2018].
* 1 2 3 4 5 6 «Ermitas de La Vall d'Uixó | Otras ermitas en el término». Arxivat de l'original el 2018-09-13. [Consulta: 13 setembre 2018].
* 1 2 turismodecastellon@dipcas.es, Patronato Provincial de Turismo de Castellón. «http://www.turismodecastellon.com/es/que-hacer/cultura/monumentos/show/103199» (en castellà). [Consulta: 13 setembre 2018].
* 1 2 Deportiva, GrupoWeb. «Pueblo del Club La Vall e imagenes del Pueblo.». Arxivat de l'original el 2018-09-11. [Consulta: 13 setembre 2018].
* 1 2 3 4 5 'Jiménez Iñíguez, Ester. «Patrimonio histórico religioso de la Vall d'Uixó.». Patrimonio histórico religioso de la Vall d'Uixó. Consuldo el 13 de etiembre lde 2018.
* ↑ «La Vall d'Uixó: La Vall celebra San Antonio Abad con la tradicional romería.». [Consulta: 13 setembre 2018].

## Bibliografia

* PEÑARROJA TORREJÓN, L. “Historia de Vall d'Uxo”. Castellón: Diputación de Castellón, 2013, p.355.
# Acoblament molecular

En el camp de la simulació molecular, l'acoblament molecular (o docking) és un mètode que prediu l'orientació i la conformació preferida que adopta una molècula en interaccionar amb una altra.
L'acoblament es fa servir freqüentment per predir com una molècula petita s'uneix de forma no covalent a una proteïna i també l'afinitat i l'activitat de la molècula petita. Per aquesta utilitat, l'acoblament molecular té un paper molt important en la indústria farmacèutica com a eina per a desenvolupar un disseny racional de molècules actives.

## Parts de l'acoblament molecular

La tècnica de l'acoblament molecular clàssicament es divideix en dos parts. Primer el càlcul de conformacions tridimensionals que la molècula petita pot adoptar en la seva interacció amb el receptor; segon, l'execució de la funció de puntuació (o scoring function) que determina la bondat energètica de la conformació proposada per l'algorisme de cerca conformacional.
Els algorismes de cerca conformacional, normalment, estan basats en mètodes estocàstics, com poden ser els algorismes genètics. Mentre que les funcions de puntuació són mètodes aproximatius d'estimació energètica que prediuen l'energia necessària per establir la interacció química entre les dues molècules.

## La recerca en acoblament molecular a Catalunya

Existeixen múltiples investigadors a Catalunya especialitzats en aquesta àrea, com el Juan Fernández-Recio del BSC-CNS, Javier Luque de la Universitat de Barcelona, o Xavier Barril d'ICREA.

## Vegeu també

* Cribratge virtual
* Homologia molecular
* Modelatge molecular
* Dinàmica molecular
# Escut de Canelones

L'Escut de Canelones és el símbol oficial del departament de Canelones (Uruguai), va ser creat el 2010 després d'un concurs públic, reemplaçant l'antic escut instaurat el 1977 durant la dictadura.

## Antic escut

L'anterior escut departamental va ser aprovat el 1977. En l'interior figuren quatre espigues d'or que simbolitzen la riquesa agrícola del departament. El lleó representa a les primeres famílies que van poblar aquest lloc, els canaris, ja que també està present en l'escut de Las Palmas de Gran Canaria. De fet, el gentilici castellà per als nadius d'aquest departament, i de la seva capital, la ciutat de Canelones, és canario, -a.
Envolten a aquests símbols les paraules Valor, en honor dels quals van combatre en les lluites independentistes; Labor, pels seus homes del present; i Poder, com ambició per al futur. L'escut posseïx en la seva part superior un sol, també present a la bandera de l'Uruguai. Els colors utilitzats són els mateixos que els de les banderes d'Artigas i dels Treinta y Tres Orientales.

## Referències

* ↑ RAE: Significats per a la paraula "canario" (castellà)

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de la Intendència Municipal de Canelones (IMC) Arxivat 2008-12-30 a Wayback Machine.
* Premiaron a los creadores de nuevos símbolos de Canelones Arxivat 2012-02-07 a Wayback Machine.
# Elecció papal de 1185

L'elecció papal de 1185 es va convocar després de la mort del papa Luci III, el mateix 25 de novembre de 1185, i acabà amb l'elecció del cardenal Uberto Crivelli de Milà, que va prendre el nom de Papa Urbà III.
Probablement hi havia 26 cardenals al Col·legi Cardenalici a la mort de Luci III. A partir dels estudis de les butlles papals entre l'11 de novembre i el 16 de desembre de 1185 hi hagué 17 electors. Deu dels electors havien estat creats pel papa Luci III, cinc pel papa Alexandre III i dos pel papa Adrià IV. Entre els absents n'hi havia quatre de creats per Alexandre III, tres per Luci III, un per Adrià IV i un pel papa Luci II.
El papa Luci III va morir a Verona el 25 de novembre de 1185 molt gran. El mateix dia, divuit cardenals que havien estat presents al seu llit de mort van començar a treballar per elegir el seu successor. La majoria procedia del nord d'Itàlia i formaven una facció radical anti-imperial, mentre els cardenals moderats, la majoria romans, eren absents. En aquestes circumstàncies, els cardenals del nord d'Itàlia ràpidament van assegurar l'elecció del seu candidat, Uberto Crivelli of Milan. Va ser elegit per unanimitat poques hores després de la mort de Luci III, i va prendre el nom de Papa Urbà III. Fou coronat a Verona l'1 de desembre de 1185. Després de la seva elecció papal, va conservar l'administració de la Arquebisbat de Milà.

## Referències

* ↑ I.S. Robinson, p. 44 and 86
* ↑ Jaffé Philipp, Regesta..., p. 431-432, 492-493.
* 1 2 I.S.Robinson, p. 86
* ↑ The Catholic Encyclopedia: Papa Urbà III

## Bibliografia

* Jaffé, Philipp. Regesta pontificum Romanorum ab condita Ecclesia ad annum post Christum natum MCXCVIII. vol. II, 1888.
* Kartusch, Elfriede. Das Kardinalskollegium in der Zeit von 1181–1227, 1948.
* Robinson, Ian Stuart. The Papacy, 1073–1198: Continuity and Innovation. Nova York: Cambridge University Press, 1990. ISBN 0521264987.
# Acadèmia de la Llengua Occitana

L'Acadèmia de la Llengua Occitana, en occità Acadèmia de la Lenga Occitana o Acadèmia dera Lengua Occitana és un projecte d'autoritat de regulació lingüística de l'occità, que representa una continuació possible de la feina del Consell de la Llengua Occitana.

## Creació

El projecte es va presentar el maig de 2008 com una iniciativa de l'Institut d'Estudis Occitans i del Consell General d'Aran: el síndic d'Aran, Francesc Boya, el president de l'IEO, David Grosclaude, la representant de l'Euroregió Pirineus-Mediterrània, Margalida Tous, els representants dels consells regionals de la llengua occitana, de la Generalitat de Catalunya i de les universitats hi eren presents.

## Objectius

L'Acadèmia ha de definir, conservar i defensar la codificació ortogràfica de la llengua i treballar sobre la grafia, la gramàtica, la lexicologia i la toponímia, tot respectant la unitat i la diversitat de l'occità.

## Consell plenari

El Consell plenari, en occità Conselh Plenièr o Conselh Plenari de l'Acadèmia estarà compost per de 50 membres que representen:
* tots els consells regionals de l'Estat francès en què es parla occità
* la Regió del Piemont a l'Estat italià
* la Generalitat de Catalunya
* el Consell General d'Aran
* els serveis d'educació responsables de l'ensenyament de l'occità
* els sectors d'activitat en què es fa servir l'occità, com la recerca, l'edició, la creació artística i literària o els mitjans de comunicació.

## Referències

* ↑ Reunió del Consell de Política Lingüística de l'Occità Aranès en què s'ha acordat encarregar l'inici del procediment i l'impuls de tots els tràmits necessaris fins a arribar, en un breu termini, a la constitució de l'Acadèmia de la Llengua Occitana, aranès a l'Aran, a partir de la base de l'Institut d'Estudis Aranesos, d'acord amb el que es preveu en l'article 4.3 de la Llei 25/2010, d'1 d'octubre, de l'Occità, aranès a l'Aran.
* ↑ (occità) El Consell General i l'IEO creen l'Acadèmia de la Llengua Occitana, notícia del maig de 2008 al web del Consell General d'Aran
* ↑ (occità) El síndic d'Aran encoratja les regions a avançar cap a la constitució de l'Acadèmia de l'Occità, notícia del novembre de 2008 al web del Consell General d'Aran

## Vegeu també

* Consell de la Llengua Occitana

## Enllaços externs

* L'occità estrena acadèmia de la llengua. Notícia del diari electrònic Nationalia.
* L'occità ja té acadèmia. Arxivat 2010-05-07 a Wayback Machine. Notícia del diari Avui.
# Harris Performance Products

Harris Performance Products Ltd és una empresa anglesa fabricant de peces per a motocicletes amb seu a Hertford. Fundada el 1972 pels germans Steve i Lester Harris, juntament amb Steven Bayford, l'empresa va participar al mundial de motociclisme com a constructor a la categoria de Moto2 i com a equip al Campionat del Món de Superbike.

## Història

Harris va ser present al mundial de motociclisme, tant com a equip com com a proveïdor de motocicletes a equips privats, des de la temporada de 1992 fins a la de 1996 amb una moto equipada amb un motor Yamaha YZR500, la qual es va anomenar Harris Yamaha 500 després que l'empresa japonesa hagués optat per subministrar els seus motors a fabricants de bastidors externs, com ara la mateixa Harris i la ROC francesa. La millor d'aquestes temporades va ser la de 1993, quan Harris va quedar sisè al Campionat del món de constructors, mentre que el pilot que hi va aconseguir els millors resultats va ser John Reynolds el 1994, en què va quedar catorzè al mundial de 500cc.
Del 1996 al 1998, Harris va dirigir l'equip oficial de Suzuki al Campionat del Món de Superbike i el consegüent desenvolupament de la GSX-R 750. El 2003 va tornar al campionat col·laborant amb l'equip WCM en la construcció d'una nova moto, la Harris WCM, que va seguir participant-hi els anys 2004 i 2005, en aquest cas sota el nom de l'equip txec Blata.
Després d'uns anys d'absència, amb motiu de la introducció de la categoria de Moto2 al mundial de motociclisme el 2010, Harris va tornar al campionat presentant la seva pròpia moto, anomenada Promo-Harris, que tanmateix només va participar al campionat la temporada del 2010 tot subministrant la moto a l'equip Jack & Jones d'Antonio Banderas. El mateix any i amb el mateix model de moto, va participar en el CEV en la categoria de Moto2 i en va obtenir el títol de constructors.

## Referències

* ↑ «Harris Performance Products» (en anglès). Arxivat de l'original el 30/1/2009. [Consulta: 28 febrer 2009]. }}
* ↑ «Harris WCM disqualified» (en anglès). crash.net, 25-04-2003. [Consulta: 16 maig 2008].
* ↑ «Blata: The V6 will be completed» (en anglès). crash.net, 23-08-2005. [Consulta: 16 maig 2008].
* ↑ «CEV Moto2: la Harris conquista il primo titolo costruttori» (en italià). CdM Edizioni, 26-11-2010. [Consulta: 15 maig 2020].

## Enllaços externs

* Harris Performance Products - Lloc web oficial (anglès)