OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Revista de Girona

Revista de Girona (RdG) és una revista creada el 1955 a Girona que té com a objectiu divulgar treballs de recerca cultural i científica que tinguin com a àmbit preferent el territori de les comarques gironines. Pretén dotar la cultura gironina d'una eina que li permeti testimoniar el seu present i que l'ajudi a avançar cap al futur. Originàriament era trimestral, però des del 1985 és bimestral.
Arran de la publicació del número 250, el novembre del 2008, la revista va obrir una nova etapa tant pel que fa al disseny com als continguts, a més d'inaugurar la versió electrònica de la revista que ofereix, entre d'altres, la possibilitat de consultar tots els articles publicats en els més de cinquanta anys d'història de la publicació.
El 2014 es va fer públic que el servei de Comunicació Cultural de la Diputació de Girona havia digitalitzat diversos volums de la col·lecció Quaderns de la Revista de Girona, per posar-los a l'abast del públic.

## Directors de la publicació

Del 1985 al 2009 va ocupar el càrrec de la revista Narcís-Jordi Aragó, qui va ser rellevat pel periodista i escriptor Xavier Cortadellas i Gratacòs. El 2017, el periodista Gerard Bagué Hugas va esdevenir director de la publicació en substitució de Cortadellas, després de guanyar un concurs públic obert per l'editora de la revista, la Diputació de Girona.

## Col·laboradors destacats

* Alexandre Cuéllar i Bassols
* Maria Assumpció Soler i Font
* Enric Marquès i Ribalta

## Referències

* ↑ «Recuperen en línia els Quaderns de la Revista de Girona exhaurits». El Punt Avui, 06-08-2014, pàg. 37 [Consulta: 12 agost 2014].
* ↑ RIBERA, CARLES «Narcís-Jordi Aragó deixa la direcció de la «Revista de Girona» després de 24 anys i el relleva Xavier Cortadellas». El Punt Avui, 08-10-2009.
* ↑ «Gerard Bagué, nou director de la Revista de Girona». Empordà, 18-12-2017.

## Enllaços externs

* Web de la Revista de Girona
# Melé

Una melé és una jugada realitzada per decisió de l'àrbitre com a conseqüència d'una falta, que s'inicia en el mateix punt on s'havia comès la infracció. Els vuit davanters de tots dos equips, agafats per les espatlles i amb el cap baix, empenyen als jugadors contraris, que estan col·locats de la mateixa manera però encarats a ells, per guanyar terreny i recuperar la pilota. Dins la melé la pilota només es pot empènyer amb els peus perquè surti de la melé i sempre després que aquesta hagi botat al terra. La pilota no es pot agafar amb la mà.
En el joc, hi ha un altre tipus de melé, anomenada melé espontània o mol: els jugadors avancen agrupats cap a la línia d'assaig de l'adversari, amagant la pilota.

## Etimologia

És un terme que s'incorpora dins el vocabulari del rugbi català per influència del francès. La paraula francesa mêlée, existeix d'ençà el segle xi. Deriva del verb "mêler", provinent del llatí vulgar "misculare" (llatí clàssic: miscere, "barrejar") que, abans d'aplicar-se al rugbi, volia dir "aglomeració sense ordre de persones", com podia passar en els combats. De fet el rugbi transforma la significació originària, puix que la melé del rugbi és un conjunt organitzat de jugadors.

## Referències

* 1 2 «El Rugby». Educació Física 2. Xtec, 30-08-2019. Arxivat de l'original el 2023-11-23. [Consulta: 28 novembre 2023].
* ↑ Usero Martín, Francisco; Rubio Plá. Rugby (en castellà). Ministerio de Educación y Ciencia, Centro de Publicaciones, 1996. ISBN 978-84-369-2830-3.
* ↑ «melé ordenada». Diccionari de rugbi editor= TERMCAT. Arxivat de l'original el 2023-11-23. [Consulta: 28 novembre 2023].
* ↑ Vicente, Philippe. «MELÉ» (en castellà). Arxivat de l'original el 2023-09-27. [Consulta: 28 novembre 2023].
# Jaume Serra-Poquet i Nadal

(Sa Pobla, 1697-Palma, 1775) Doctor en ambdós drets i catedràtic de la Universitat de Mallorca, relator i oïdor de la Reial Audiència de Mallorca (1754-1774). Ocupà les funcions de regent del regne de Mallorca en tres vacants, en una de les quals integrà les pròpies del virrei.

## Publicacions

* Discurso en derecho por D. Agustín Sureda Valero Cavallero del habito de Alcántara, con los PP. Carmelitas de esta Ciudad sobre la fundación de dos misas pérpetuas. s/d.
* Por D. Nicolas Conrado Pro. y D. Jaime Conrado hermanos, con Dª Juana Martorell viuda de D. Jaime Sampol menor sobre la sucesion de los bienes que posee D. Jaime Conrado hermanos, pertenéceles por los fideicomisos fundados por Gabriel Oliver, Jaime Sampol, Juana Oliver, y el Dr. Narciso Sampol. Palma 1753.

## Referències

Sa Marjal, Vol. IV Tom VII, Reedició 1990, Ajuntament de sa Pobla
# Gran Premi de Portugal del 1958

Resultats del Gran Premi de Portugal de Fórmula 1 de la temporada 1958, disputat a Porto el 24 d'agost del 1958.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 2 | Stirling Moss | Vanwall | 50 | 2h 11' 28. 2 | 1 | 8 |
| 2 | 24 | Mike Hawthorn | Ferrari | 50 | + 5' 12.75 min. | 2 | 6 |
| 3 | 6 | Stuart Lewis-Evans | Vanwall | 49 | + 1 Volta | 3 | 4 |
| 4 | 8 | Jean Behra | BRM | 49 | + 1 Volta | 4 | 3 |
| 5 | 22 | Wolfgang von Trips | Ferrari | 49 | + 1 Volta | 6 | 2 |
| 6 | 10 | Harry Schell | BRM | 49 | + 1 Volta | 7 | |
| 7 | 14 | Jack Brabham | Cooper - Climax | 48 | + 2 Voltes | 8 | |
| 8 | 12 | Maurice Trintignant | Cooper - Climax | 48 | + 2 Voltes | 9 | |
| 9 | 16 | Roy Salvadori | Cooper - Climax | 46 | + 4 Voltes | 17 | |
| Ret | 28 | Carroll Shelby | Maserati | 47 | Frens | 10 | |
| Ret | 4 | Tony Brooks | Vanwall | 37 | Accident | 5 | |
| Ret | 20 | Graham Hill | Lotus - Climax | 25 | Accident | 12 | |
| Ret | 18 | Cliff Allison | Maserati | 15 | Motor | 13 | |
| Ret | 32 | Jo Bonnier | Maserati | 9 | Problemes físics | 14 | |
| Ret | 30 | Maria Teresa de Filippis | Maserati | 6 | Motor | 15 | |

## Altres

* Pole: Stirling Moss 2' 34. 21
* Volta ràpida: Mike Hawthorn 2' 32. 370 (a la volta 36)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-06-03. [Consulta: 3 juny 2010].
# Ricard Cester

Ricard Cester (València, 1855 - ?) va ser un poeta valencià. Pertanyia a la classe popular i treballadora, i de fet exercí oficis com el de sabater o el de polidor de diamants. Encara que els seus primers versos van ser escrits en castellà, cap al 1878, i coincidint amb l'auge del moviment renaixencista valencià, passà a formar part del grup de seguidors del poeta i lletraferit Constantí Llombart.
Precisament l'any 1878 Cester recità en la sessió inaugural de Lo Rat Penat el seu poema «Desperta, Valencia hermosa», que finalitzava amb aquestes estrofes:
| « | Aixís, companys, mal que á Castella hi pese, En lo poétich realme de Valencia, Si bé sots mar de glasa indiferencia, ¡Encara d'amor patri ardix lo foch! ¡Catalans! ¡Mallorquins! ¡siau per nosaltres Germans, sempre germans fins dá ab la tomba, Y aqui hont lo terra-trémol ja retomba, Aviats voreu surtirne l'illa d'Oc! | » |
Pel seu caràcter reivindicatiu i valencianista el poema despertà el rebuig del llavors president de l'entitat, Fèlix Pizcueta, que respongué al jove poeta en aquests termes:
| « | Tal vegada crega algú que la creació d'esta societat obedixca quant manco á alguna mira de esclusivisme provincial y quant més á alguna idea separatista; y yo, que dech concentrar en lo meu pit los sentiments de mes dignes companys, tinch que declarar así que ans que tot som fills y amants de la noble terra espanyola; que no resucitem les glories del antich Realme valenciá, més que per tenir lo goig de que no s'obliden i se perguen com la sehua llengua, en la oscuritat del temps. Recordar lo passat pera honrar lo present i pera que servixca d'eixemple en lo pervindre, esta es la nostra misió. | » |

## Obra

Començà a publicar textos dins de diaris com La Ilustración Popular Económica, Antorcha o Valencia Ilustrada. De la seua obra en català podem destacar títols com Flors d'enguany i Mil i un epigrames.
En teatre destaca L'agüela Poala, escrita en col·laboració amb el seu mestre i amic Constantí Llombart. En solitari publicà, entre d'altres, les obres El potinguer, Babel a fosques i Toreros i Peteneres. En la seua producció castellana trobem Un vejete solterito, El beso de un moribundo i l'adaptació de l'obra italiana La estatua de carne.
Finalment, en prosa escrigué La batalla del Puig.

## Referències

* ↑ LLOMBART, Constantí (1879) Los fills de la morta viva. Apunts bio-bibliográfichs per la historia del Renaiximent lliterari llemosí en Valencia. Valencia: Impremta d'Emili Pasqual.
* ↑ MESEGUER, Lluís (2000), "La cultura literària valenciana abans i després de 1898", en: 1898: Entre la crisi d'identitat i la modernització: Actes del col·loqui internacional celebrat a Barcelona. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat
* ↑ Pàgina de l'Institut Interuniversitari de Filología Valenciana sobre Ricard Cester: http://www.iifv.ua.es/sainet/consultes/dades_autor.asp?pIdAutor=346 Arxivat 2012-06-21 a Wayback Machine.
# Dels delictes i de les penes

Dels delictes i de les penes (Dei delitti e delle pene, en l'italià original) és un assaig escrit per l'il·lustrat italià Cesare Beccaria en 1764.
Referència imprescindible a la història jurídica europea, l'obra va assentar alguns principis bàsics del dret criminal contemporani, com l'objectivitat dels jutges i la proporcionalitat de les penes. L'assaig també suposa el punt de partida teòric per als moviments per l'abolició de la pena de mort i contraris a la tortura.
El llibre va arribar a la sisena edició en divuit mesos. Va ser traduït al francès en 1766 i publicat amb comentaris anònims de Voltaire. En 1767 aparegué la versió en anglès, i es va traduir a més idiomes. La traducció al català la va fer Jordi Moners per a Edicions 62 (1989).

## Referències

* 1 2 3 4 5 L'aventura del pensament. Guia de l'Exposició referencial del Museu Valencià de la Il·lustració i de la Modernitat (MuVIM), 6-2001, pàg. 62.
* ↑ Vegeu Dei delitti e delle pene, terza edizione, Rivista, corretta, e notabilmente acccresciuta dall' autore colle risposte dello stesso alle note e osservazione publicate in Venezia contro quest' opera. Si aggiunge il guidizio di un celebre prefessore. 3rd, 1765 [Consulta: 29 maig 2016].
* ↑ Vegeu Dei delitti e delle pene, Edizione sesta di nuovo corretta ed accresciuta. 6th, 1766 [Consulta: 29 maig 2016].
* ↑ Vegeu Dei delitti e delle pene, nuova edizione, Corretta, e Acccresciuta, 1780 [Consulta: 29 maig 2016].
* ↑ Vegeu també Traité des délits et des peines. Traduit de l'italien, d'après la troisieme edition revue, corrigée & augmentée par l'auteur. Avec des additions de l'auteur qui n'ont pas encore paru en italien. Nouvelle édition plus correcte que les précédentes. 3rd, 1766 [Consulta: 29 maig 2016].
* ↑ Vegeu, per exemple Tratado de los delitos y de las penas, Traducido del Italiano por D. Juan Antonio de las Casas. Por Joachin Ibarra, Impressor de Camera de S.M., 1774 [Consulta: 30 maig 2016].
# Laura Gost Seguí

Laura Gost Seguí (sa Pobla, 16 de setembre de 1993) és una escriptora mallorquina.
Graduada en Comunicació, l'any 2016 va guanyar el premi Art Jove de Literatura amb el relat «L'escriptora de contes» i, dos anys més tard, va recollir el premi Goya al millor curtmetratge d'animació per Woody & Woody, en qualitat de guionista. Aquell 2018 també va guanyar el Premi Jaume II atorgat pel Consell de Mallorca i el premi Bartomeu Rosselló-Pòrcel que entrega l'Obra Cultural Balear. L'any 2019 va publicar la seva primera novel·la, La cosina gran, editada per Lleonard Muntaner —traduïda al castellà, l'italià i el grec—, i va guanyar el V Torneig de Dramatúrgia de les Illes Balears amb l'obra Seguí.
L'any 2020 va guanyar el IX Torneig de Dramatúrgia Catalana de Temporada Alta amb Matar el pare i va quedar finalista al VIII Torneo Transatlántico de Dramaturgia de Buenos Aires amb la mateixa obra. També va rebre una de les Beques per a la creació literària de la Institució de les Lletres Catalanes pel projecte Gegant a Lil·liput.
L'any 2021 va guanyar el premi Pare Colom de Teatre amb La deliberació dels escorpins, i a començaments de 2022 va publicar la novel·la El món es torna senzill (Editorial Empúries). Col·labora habitualment a diferents mitjans de comunicació, entre els quals figuren la revista Catorze, Núvol, el programa «Aquí Cuní» de SER Catalunya, el diari Ara i el setmanari Ara Balears.
Gràcies a Les cendres a la piscina, va guanyar el Premi Proa de Novel·la del 2023 i el Premi de Narrativa Maria Àngels Anglada del 2024.

## Referències

* ↑ Mateu, M. «Lluís Gené i Laura Gost, guanyadors de l'Art Jove d'escriptura», 19-09-2016. [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ «Woody and Woody. Mejor cortometraje Goya 2018». [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ «IB3N | El Consell de Mallorca atorga els seus premis amb motiu del seu 39è aniversari». [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ «La cosina gran». [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ Darder, Clàudia. «Laura Gost gana el V Torneig de Dramatúrgia con su texto 'Seguí'» (en castellà), 19-01-2019. [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ «Laura Gost guanya el IX Torneig de Dramatúrgia - Temporada Alta». [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ «8º Torneo de Dramaturgia Transatlántico». [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ «Auditoria-Subvencions concedides per la Institució de les Lletres Catalanes en l'àmbit de les lletres (2019-2020)» (PDF). Departament de Cultura - Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ «Premis Literaris Pare Colom 2021 – Ajuntament d'Inca». Arxivat de l'original el 2022-02-15. [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ El món es torna senzill - Laura Gost | Grup62.
* ↑ «Laura Gost», 02-09-2021. [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ «Laura Gost». [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ 324cat. «La mallorquina Laura Gost guanya el Premi Proa de Novel·la per "Les cendres a la piscina"», 07-11-2023. [Consulta: 11 novembre 2023].
* ↑ Carmona, Alba. «Laura Gost guanya el Maria Àngels Anglada per «Les cendres a la piscina»». Diari de Girona, 25-03-2024. [Consulta: 26 març 2024].
# Gran Premi de Portugal del 1993

Resultats del Gran Premi de Portugal de Fórmula 1 de la temporada 1993, disputat al circuit d'Estoril el 26 de setembre del 1993.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 5 | Michael Schumacher | Benetton - Ford | 71 | 1h 32' 46. 3 | 6 | 10 |
| 2 | 2 | Alain Prost | Williams-Renault | 71 | + 0.982 s | 2 | 6 |
| 3 | 0 | Damon Hill | Williams - Renault | 71 | + 8.206 s | 1 | 4 |
| 4 | 27 | Jean Alesi | Ferrari | 71 | + 1' 07.605 min. | 5 | 3 |
| 5 | 29 | Karl Wendlinger | Sauber | 70 | + 1 Volta | 13 | 2 |
| 6 | 25 | Martin Brundle | Prost - Renault | 70 | + 1 Volta | 11 | 1 |
| 7 | 30 | Jyrki Järvilehto | Sauber | 69 | + 2 Voltes | 12 | |
| 8 | 24 | Pierluigi Martini | Minardi - Ford | 69 | + 2 Voltes | 19 | |
| 9 | 23 | Christian Fittipaldi | Minardi - Ford | 69 | + 2 Voltes | 24 | |
| 10 | 19 | Philippe Alliot | Larrousse - Lamborghini | 69 | + 2 Voltes | 20 | |
| 11 | 20 | Érik Comas | Larrousse - Lamborghini | 68 | + 3 Voltes | 22 | |
| 12 | 4 | Andrea de Cesaris | Tyrrell - Yamaha | 68 | + 3 Voltes | 17 | |
| 13 | 14 | Rubens Barrichello | Jordan - Hart | 68 | + 3 Voltes | 15 | |
| 14 | 22 | Luca Badoer | Lola - Ferrari | 68 | + 3 Voltes | 26 | |
| 15 | 9 | Derek Warwick | Footwork - Mugen - Honda | 63 | Col·lisió | 9 | |
| 16 | 6 | Riccardo Patrese | Benetton - Ford | 63 | Col·lisió | 7 | |
| Ret | 11 | Pedro Lamy | Lotus - Ford | 61 | Accident | 18 | |
| Ret | 12 | Johnny Herbert | Lotus - Ford | 60 | Accident | 14 | |
| Ret | 26 | Mark Blundell | Prost - Renault | 51 | Col·lisió | 10 | |
| Ret | 21 | Michele Alboreto | Lola - Ferrari | 38 | Caixa canvi | 25 | |
| Ret | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 35 | Accident | 8 | |
| Ret | 11 | Mika Häkkinen | McLaren - Ford | 32 | Accident | 3 | |
| Ret | 10 | Aguri Suzuki | Footwork - Mugen - Honda | 27 | Caixa canvi | 16 | |
| Ret | 8 | Ayrton Senna | McLaren - Ford | 19 | Motor | 4 | |
| Ret | 3 | Ukyo Katayama | Tyrrell - Yamaha | 12 | Accident | 21 | |

## Altres

* Pole: Damon Hill 1' 11. 494
* Volta ràpida: Damon Hill 1' 14. 859 (a la volta 68)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 20 maig 2010].
# Globus (joguina)

Un baló, baló inflable o bufa és un continent lleuger i estanc destinat a ser omplert de gas, en general d'aire, de vegades heli a fi que voli.
El baló modern, fet d'una fina pel·lícula de cautxú i després de plàstic, ha estat inventat pel científic Michael Faraday l'any 1824 però la seva producció de massa no ha començat fins als anys 1930.

## Balons de plàstic

Els balons que s'utilitzen com a joguina o com a element décoratif són generalment de làtex o de paper de seda, llevat de certs models gegants (de més d'un metre de diàmetre) en cloroprè. Són els balons més difosos, són generalment omplerts d'aire perquè són porosos i quan s'emplenen d'heli sembla que volen difícilment més de 24 hores. Els balons de forma, que permeten de fer escultures són balons de làtex en llargada, generalment inflats amb una bomba o manxa o un inflador elèctric. Existeixen igualment balons petits de làtex que serveixen de bombes d'aigua.
La manera que un baló esclata ha estat estudiada per un equip del CNRS car, l'explosió d'un baló essent molt simple a filmar a càmera lenta, la fragmentació dels balons permet de comprendre els processos de fragmentació d'altres materials. Així, si un baló de làtex inflat esclata al contacte amb una agulla, el baló esclata en dos trossos perquè la superfície no està sinó "moderadament tibada", una sola fissura es propagarà a la seva superfície. En canvi, si un baló esclata perquè és sobreinflat, esclatarà en una multitud de trossos: si una fissura s'hi propaga, arriba a una velocitat límit i es divideix en dues noves fissures.

## Balons de niló metal·litzat

Aquests balons, molt més cars que els balons de làtex són sovint dits, a tort, balons de mylar o d'alumini. S'omplen generalment d'heli i poden llavors volar entra dues setmanes i dos mesos. Aquests balons tenen una vàlvula integrada, no han menester d'ésser tancats o lligats després d'haver estat inflats.

## Història

Anteriorment, els globus es feien a partir de bufetes d'animals, però a Londres l'any 1824, el professor de la Universitat de Queen Michael Faraday va inventar els globus de goma per a un experiment amb hidrogen.

## Cultura popular

* Le Ballon rouge, mig-metratge realitzat per Albert Lamorisse, sortit l'any 1956.
* El Dictador, film realitzat per Charlie Chaplin, sortit l'any 1940. Adenoïd Hynkel que juga amb el seu baló que representa un globus terrestre.
* El Presoner, sèrie televisada de George Markstein i Patrick McGoohan, 1967-1968. El « Baló guardià » dit« el Rodaire ».
* 99 Luftballons, cançó en alemany de Nena que descriu com 99 balons que deriven pel cel poden desencadenar una guerra.

## Notes i referències

* ↑ Michael Faraday Arxivat 2016-03-08 a Wayback Machine. - Livre.inventeur.info (voir archive)
* ↑ «En combien de morceaux un ballon éclate-t-il ?». CNRS, 02-11-2015.

## Vegeu també

* Pilota de platja
# Halyna Hutchins

Halyna Hutchins (República Socialista Soviètica d'Ucraïna, 1979 - Alburquerque, 21 d'octubre de 2021) va ser una directora de fotografia ucraïnesa acreditada en el treball de més de trenta pel·lícules, curtmetratges i minisèries de televisió, incloent-hi les pel·lícules Arch Enemy, Darlin i Blindfire.

## Biografia

Va créixer en una base militar a l'Àrtida i estudiar periodisme a la Universitat de Kíiv. Després de viure en el Regne Unit, on va treballar en documentals, es va mudar a Los Angeles i va estudiar al conservatori de l'American Film Institute entre el 2013 i el 2015. Allà, un dels seus mentors va ser el director de fotografia Stephen Lighthill. El seu projecte de tesi, Hidden, va ser exhibit al festival de cinema Camerimage.
El 21 d'octubre del 2021, Hutchins treballava a Santa Fe, Nou Mèxic, com a directora de fotografia en el set de la pel·lícula Rust, quan l'actor Alec Baldwin va disparar una arma de foc d'utillatge, i la va ferir greument i també el director Joel Souza. Hutchins va morir a quaranta-dos anys, a causa de les lesions provocades per l'arma de foc, mentre era traslladada a un hospital a Alburquerque.

## Referències

* ↑ Rahman, Abid «Cinematographer Halyna Hutchins Dies at 42 After Prop Gun Incident on Alec Baldwin Film» (en anglès). , 22-10-2021 [Consulta: 22 octubre 2021].
* 1 2 3 «Rising Stars of Cinematography 2019 - The American Society of Cinematographers» (en anglès). ascmag.com. [Consulta: 22 octubre 2021].
* ↑ Rottenberg, Josh «Cinematographer Halyna Hutchins killed by a prop gun, just as her career was taking off» (en anglès). , 22-10-2021, p. Los Angeles Times [Consulta: 22 octubre 2021].
* ↑ «Who was Halyna Hutchins? Tributes paid to director of photography killed by prop gun» (en anglès). CNN, 22-10-2021. [Consulta: 22 octubre 2021].
* ↑ «Halyna Hutchins: Film world mourns 'incredible artist' and seeks answers» (en anglès). BBC, 22-10-2021. [Consulta: 22 octubre 2021].
* ↑ «Alec Baldwin fatally shoots woman with prop gun on movie set». BBC News.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Pere Antoni Ferragut Cànaves

Pere Antoni Ferragut Cànaves, conegut popularment amb el nom de Capità Pere, (Sa Pobla, 15 de juny de 1631- 27 de juliol de 1702), fou un capità de Sa Pobla. Nascut dins la família de Son Pere de Sa Pobla, una de les famílies més riques de la vila. Fou germà del propietari de la possessió poblera de Son Ferragut.
Fou capità de milícies ciutadanes i participà en les campanyes militars de Flandes amb Felip IV d'Espanya. Després fou nomenat comandant de la Capitania General de sa Pobla, que integrava els municipis de Campanet, Muro, Santa Margalida, Inca, Selva, Pollença i Alcúdia, a més de sa Pobla.
Fou un benefactor de la Mare de Déu de Lluc, a la que deixà dues possessions molt importants d'Escorca, Menut amb 492 quarterades i Binifaldó amb 518 quarterades, el 5 de gener de 1685 quan visità personalment el monestir de Lluc.
Es casà amb Joana Serra i Joan, d'Alcúdia, de la família de Can Serra, una de les millors famílies alcudienques i propietaris del casal de Can Serra, al carrer de Serra. De la que va sortir més tard la branca (segona) dels Serra-Poquet, radicada a Sa Pobla i traslladada (xviii) a Palma. Aquests Serra eren originaris de Sa Pobla i arribaren a Alcúdia al segle xvi. També ho eren els Poquet, amb parentiu molt llunyà amb els Poquet -de Ciutat- que més endavant (xix) mulleraren amb la darrera Santandreu de Sa Pobla i la darrera Serra-Verdal (Planes-Poquet).
Va ajudar en la construcció de la parròquia de Sa Pobla.
Fou enterrat dins la capella de Sant Vicenç Ferrer, a la parròquia de Sant Antoni de Sa Pobla.
El 1949 fou nomenat fill il·lustre de Sa Pobla.
El Carrer Capità Pere de sa Pobla porta aquest nom en honor seu.

## Referències

* ↑ http://www.archive.org/stream/MN41669ucmf_2/MN41669ucmf_2_djvu.txt
* ↑ http://www.mallorcaweb.net/gps/docs/sapobla_gent_medi_historia_guia_didactica_2003.pdf Arxivat 2013-06-21 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Sa Pobla i la història, de Miquel López Crespí (Sa Pobla, gener 2008).

## Enllaços externs

* http://www.mallorcaweb.net/gps/docs/sapobla_gent_medi_historia_guia_didactica_2003.pdf Arxivat 2013-06-21 a Wayback Machine.