# Marie-Hélène Lafon

Marie-Hélène Lafon és una professora associada i escriptora francesa, nascuda l'1 d'octubre de 1962 a Orlhac (Cantal). És guanyadora de nombrosos premis literaris, com ara el premi Goncourt el 2016 i el premi Renaudot el 2020. La seva obra està dedicada en part a Cantal, d'on és originària.

## Trajectòria

Marie-Hélène Lafon és originària de Cantal, França, on va viure fins als 18 anys. El seu pare Jean Lafon i la seva mare, Jeanne, són pagesos. Va ser estudiant a l'Institut Saint-Joseph i després a l'institut de La Présentation Notre-Dame, dos internats religiosos de Sant Flor.
El seu departament original, Cantal, i el seu riu, el Santoire, són l'escenari de la majoria de les seves novel·les.
Després va anar a estudiar a París, a La Sorbona, on va obtenir un màster en llatí i es va especialitzar en lletres modernes. Després va obtenir un diploma d'estudis avançats (DEA) a la Universitat de Sorbone Nova i un doctorat en literatura a la Universitat de París VII. Va dedicar la seva tesi a Henri Pourrat, etnòleg i escriptor d'Alvèrnia. Va començar a treballar com a professora de batxillerat l'any 1987. Va impartir classes de francès, llatí i grec al col·legi Saint-Exupéry del districte 14 de París, als suburbis de París, després a París, ciutat on viu. Soltera i sense fills, declara que "mai no en va voler cap".
Ha sigut traduïda a diversos idiomes, inclòs el català. El 2022 Angle Editorial va publicar Història del fill i el 2024 va publicar Les Fonts, totes dues traduïdes per Valèria Gaillard.

## Obra publicada
### Novel·les

* Le Soir du chien , Paris, Éditions Buchet/Chastel, 2001, 144 p. ISBN 978-2-283-01853-8. - Premi Renaudot des lycéens
* Sur la photo , Paris, Éditions Buchet/Chastel, 2003, 152 p. ISBN 978-2-283-01904-7.
* Mo , Paris, Éditions Buchet/Chastel, 2005, 147 p. ISBN 2-283-01965-6.
* Les Derniers Indiens, Paris, Éditions Buchet/Chastel, 2008, 204 p. ISBN 978-2-283-02231-3.
* La Maison Santoir, Saint-Pourçain-sur-Sioule, France, Bleu autour, 2008, 16 p. ISBN 978-2-283-02477-5.
* L'Annonce, Paris, Éditions Buchet/Chastel, 2009, 208 p. ISBN 978-2-283-02348-8.
* Les Pays, Paris, Éditions Buchet/Chastel, 2012, 208 p. ISBN 978-2-283-02477-5. - Premi Globe de cristal
* Joseph, Paris, Éditions Buchet/Chastel, 2014, 144 p. ISBN 978-2-283-02644-1
* Histoires, Paris, Éditions Buchet/Chastel, 2015, 312 p. ISBN 978-2-283-02903-9. - Premi Goncourt
* Nos vies, Paris, Éditions Buchet/Chastel, 2017, 192 p. ISBN 978-2-283-02976-3.
* Histoire du fils, Paris, Éditions Buchet/Chastel, 2020, 176 p. ISBN 978-2-283-03280-0 · – Premi Renaudot.

### Narrativa breu

* Liturgie, Paris, Éditions Buchet/Chastel, 2002, 138 p. ISBN 2-283-01893-5. - Premio Renaissance de la Nouvelle
* Organes, Paris, Éditions Buchet/Chastel, 2006, 133 p. ISBN 978-2-283-02095-1.
* Gordana, il·lustrat per Nihâl Martli :. Paris, Éditions du Chemin de fer, 2012, 60 p. ISBN 978-2-916130-41-5.
* Album, Paris, Éditions Buchet/Chastel, 2012, 112 p. ISBN 978-2-283-02572-7.
* Traversée, Paris, Éditions Créaphis, Fondation pour l'action culturelle internationale en montagne, 2013, 46 p. ISBN 978-2-35428-073-4

### Assaig

* Chantiers, Paris, Éditions des Busclats, 2015, 120 p. ISBN 978-2-36166-032-1
* Le Pays d'en haut: entrevistes amb Fabrice Lardreau, Paris, Éditions Arthaud, 2019, 143 p. ISBN 2-08-144383-X.
* Millet, pleins et déliés, Lille, Éditions Invenit, 2017, 49 p {{ISBN|978-2376800064}}
* Flaubert, paiges choisis, Paris, Éditions Buchet-Chastel, 2018, 176 p. ({{ISBN|978-2-283-03091-2}}).
* Cézanne. Des toits rouges sur la mer bleue, Paris, Éditions Flammarion, 2023, 176 p. (ISBN 978-2-08-042135-7)

## Premis i reconeixementsents

* Chevalier de l'Orde de les Arts i les lletres (2022)

## Referències

* ↑ Alain Lejude. «Les Prix Renaudot». [Consulta: 7 agost 2018].
* ↑ Coyault, Sylviane «Des pays : Marie-Hélène Lafon, Pierre Jourde». Études françaises, 53, 3, 04-12-2017, pàg. 155–167. DOI: 10.7202/1042289ar. ISSN: 1492-1405.
* ↑ «Marie-Hélène Lafon - Who's Who» (en francès). [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ «Marie-Hélène Lafon s'impose» (en francès). L'express, 31-08-2009. [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ «La terre fertile de Marie-Hélène Lafon» (en francès). Le Monde.fr, 14-01-2023.
* ↑ «Prix Arverne 2013». [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ «Mercedes Deambrosis et Marie-Hélène Lafon» (en francès). Encres Vagabondes. [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ Agències. «Marie-Hélène Lafon arriba a les llibreries en català per primer cop amb 'Història del fill'». La República, 31-01-2022. [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ «Avançament editorial: ‘Les fonts’, de Marie-Hélène Lafon». Vilaweb, 01-01-2024. [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ Site du livre, et extraits Arxivat 2014-12-17 a Wayback Machine..
* ↑ https://www.lesechos.fr/weekend/livres-expositions/histoire-du-fils-cent-ans-dexactitude-1240867
* ↑ https://www.bibliosurf.com/Histoire-du-fils.html