OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 27 horas

27 horas és una pel·lícula espanyola de 1986 dirigida per Montxo Armendáriz (el seu segon llargmetratge) i protagonitzada per Martxelo Rubio i Maribel Verdú, amb la participació d'un jove Antonio Banderas.
Es va rodar a Sant Sebastià i en castellà, encara que es va traduir al basc (27 ordu). Es va exhibir a Zinemaldia i es va estrenar el 23 de setembre de 1986. Va obtenir la Conquilla de Plata.

## Argument

Jon, Patxi i Maite són tres joves de Sant Sebastià que s'enfronten a un futur desconcertant amb poques expectatives. Patxi treballa descarregant al port mentre que Jon i Maite són addictes a l'heroïna i aconsegueixen els diners on poden per a obtenir droga.

## Repartiment

* Martxelo Rubio: Jon
* Maribel Verdú: Maite
* Jon San Sebastián: Patxi
* André Falcon
* Josu Balbuena: Xabi
* Michel Duperrer
* Silvia Arrese Igor
* Antonio Banderas: Rafa
* Michel Berasategui
* Esther Remiro
* Francisca Montero
* Pedro Basanta
* Ramon Barea
* Joseba Apaolaza
* Mikel Garmendia
* Ramon Agirre
* Mariasun Casares
* Agustín Arévalo
* Guillermo Iturritza
* Elena Ibáñez
* Patxo Telleria
* José Luis Fernández
* Kike Diaz de Rada

## Referències

* ↑ 27 horas Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ 27 horas a sincroguia.tv
* ↑ Montxo Armendáriz, con '27 horas', mantiene la alta calidad de la muestra donostiarra, El País, 20 de setembre de 1986
* ↑ 27 horas a Fotogramas
# Moisès de Lleó

Moshé ben Shem Tob (en hebreu: משה בן שם-טוב די-ליאון‎), també conegut com a Moisès de Lleó (n. 1240 – m. 1305, Arévalo, Regne de Lleó), fou un important savi jueu sefardita, rabí i cabalista del Regne de Lleó. La seva obra va tenir un impacte molt notable, tant en el seu temps com en temps posteriors.

## Biografia

Hi ha encara un debat obert entre els historiadors sobre si Moshé ben Shem Tob va néixer a Lleó o a Guadalajara. Els estudiosos que afirmen que va néixer a Guadalajara, sostenen que el sobrenom «de Lleó» li va venir del seu pare, Shem-Tob de Lleó, també anomenat Bon Nom de Lleó.
També es discuteix si Moshé ben Shem Tob va ser l'autor del Zóhar o Llibre de l'Esplendor, obra fonamental de la tradició de la Càbala. Per uns autors, Moisés va ser l'autor del llibre del Zóhar, mentre que per d'altres sols va ser un recopilador medieval del Zóhar i l'autor original del llibre hauria estat el rabí Shimon bar Yojai (en hebreu:שמעון בר יוחאי), dels segles I-II dC
Moshé ben Shem Tob es va interessar des de jove per la filosofia i es creu que, amb només vint-i-quatre anys, ja havia estudiat i rebut una còpia de la Guia de perplexos de Maimònides. A causa d'aquestes inquietuds i estudis, es va anar interessant cada vegada pels temes de la fe, de la raó i, finalment, també de la Càbala.
Així, va dedicar diversos anys de la seva vida a contactar amb altres cabalistes per millorar els seus coneixements i va prendre partit en la discussió a l'entorn de la fe, la raó, la religió i la filosofia tan pròpia dels cercles intel·lectuals del segle xiii. Cal entendre que els estudis cabalístics no proposen un allunyament de les posicions racionalistes, sinó que les incorporen i les desenvolupen. I com és ben sabut, aquest debat va arribar a enfrontar les postures contrastades dels dos grans savis rabins de l'època, com eren l'andalusí Maimónides i el català Nahmánides (o Bonastruc ça Porta).
Establert a Guadalajara, Moshé ben Shem Tob va completar uns vint-i-quatre escrits sobre càbala i l'any 1286 ja tenia conclosa bona part de la seva redacció del Zóhar, incloent-hi una versió renovada del comentari o Midrash.

## Referències

* Ortiz García, A., Història de Guadalajara: Aache, Guadalajara, 2006.
* Scholem, G., Els orígens de la Càbala: Paidós, Barcelona, 2001.
* VV.AA., Jewish Encyclopedia: Londres, Wagnalls, 1906.

## Enllaços externs

* Biografia, VV.AA., Jewish Encyclopedia: Londres, Wagnalls, 1906.
# Nuevo Berlín

Nuevo Berlín (en alemany Neu Berlin) és un petit municipi de l'Uruguai ubicat al departament de Río Negro, sobre la vora del riu Uruguai, a la frontera natural amb la província d'Entre Ríos (Argentina). Segons les dades del cens de 2011, el poble té una població de 2.450 habitants.
El litoral del riu Uruguai va vertebrar l'assentament d'alemanys en l'interior mitjançant colònies de caràcter agrícola. Una de les primeres seria la de Nueva Mehlem, obra dels germans Richard i Karl Wendelstandt. Van emigrar al litoral aproximadament el 1850, després van comprar l'estada "El Curupí", al departament de Soriano.
Evolució demogràfica (Font: Instituto Nacional de Estadística pàgina web) :
| 1963 | 1975 | 1985 | 1996 | 2004 |
| 1.912 | 2.659 | 2.097 | 2.366 | {{{5}}} |

## Referències

* ↑ Pàgina web de l'IMRN (Intendència Municipal de Río Negro) Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Uruguay-birder.tripod.com: Nuevo Berlín (castellà)
# Benjamin Zephaniah

Benjamin Zephaniah (Handsworth, 15 d'abril de 1958 - 7 de desembre de 2023) va ser un escriptor anglès, músic de dub i referent del rastafarisme. Va ser una figura coneguda de la literatura anglesa contemporània i va ser inclòs a la llista dels millors 50 escriptors de postguerra segons la revista The Times. Va fer-se conegut internacionalment pel seu personatge de Jeremiah Jesus en la sèrie de televisió Peaky Blinders. El 2003 va rebutjar la condecoració de l'Orde de l'Imperi Britànic al·ludint motius polítics, sobretot per la relació del guardó amb l'esclavitud.

## Obres
### Poesia

* Pen Rhythm (1980)
* The Dread Affair: Collected Poems (1985) Arena
* City Psalms (1992) Bloodaxe Books
* Inna Liverpool (1992) AK Press
* Talking Turkeys (1995) Puffin Books
* Propa Propaganda (1996) Bloodaxe Books
* Funky Chickens (1997) Puffin
* School's Out: Poems Not for School (1997) AK Press
* Funky Turkeys (Audiobook) (1999) AB hntj
* White Comedy (Unknown)
* Wicked World! (2000) Puffin
* Too Black, Too Strong (2001) Bloodaxe Books
* The Little Book of Vegan Poems (2001) AK Press
* Reggae Head (Audiobook) 57 Productions

### Novel·les

* Face (1999) Bloomsbury
* Refugee Boy (2001) Bloomsbury
* Gangsta Rap (2004) Bloomsbury
* Teacher's Dead (2007) Bloomsbury

## Referències

* ↑ Gregory, Andy (2002) International Who's Who in Popular Music 2002, Europa, ISBN 1-85743-161-8, p. 562.
* ↑ Creamer, Ella «Benjamin Zephaniah, British poet and campaigner, dies aged 65» (en anglès). The Guardian, 07-12-2023. ISSN: 0261-3077.
* ↑ Simon, Lluís. «Mor Benjamin Zephaniah, el poeta que va triomfar com actor a ‘Peaky Blinders'». El Punt Avui, 22-12-2023. [Consulta: 22 desembre 2023].
# Can Ramis (Sant Celoni)

Can Ramis és una casa al nucli de Sant Celoni (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

Era la casa pairal dels Ramis, que al llarg dels darrers tres segles apareixen freqüentment en els escrits de la vila o de la comarca. Va ser restaurada als anys 1950 per l'arquitecte Joaquim de Ros i de Ramis, que li afegí la galeria d'arcs carpanells de les golfes, recuperada d'una casa de Barcelona.

## Descripció

És de planta baixa i dos pisos. El primer pis té balcons i el segon una galeria amb columnetes d'arcs. La coberta és a dues vessants, amb un ràfec que corona la façana. Aquesta té una composició simètrica i allargada. Totes les obertures estan revestides de pedra.

## Referències

* 1 2 3 «Can Ramis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ Barral i Altet et al., Jornet, p. 722.
* ↑ «Can Ramis». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Vegeu també

* Can Ramis-Milans
* Ca l'Armera

## Bibliografia

* Barral i Altet, Xavier; Beseran, Pere; Canalda, Sílvia; Guardià, Marta; Jornet, Núria. Guia del Patrimoni Monumental i Artístic de Catalunya, vol. 1. Barcelona: Pòrtic, 2000. ISBN 84-7306-947-1.

## Enllaços externs

* «Can Ramis». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Zuni

«Zuñi o zuni» té aquests significats:
* Ètnia zuñi, tribu índia de parla aïllada (alguns la consideraren uto-asteca o penutià) i cultura pueblo
* Llengua zuni, llengua parlada pel poble zuni al sud-oest dels Estats Units d'Amèrica
* Reserva Zuni o Pueblo de Zuni, llar dels zuni tribu reconeguda federalment d'amerindis dels Estats Units
* Zuni o riu Zuñi, afluent del riu Little Colorado al sud-oest dels Estats Units
* Zuñi Mountains o Zuni Mountains, serralada a cavall dels comtats de Cibola i McKinley al nord-oest de Nou Mèxic, Estats Units
* Zuni Pueblo (Nou Mèxic), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic
# Dia blanc

El dia blanc (en anglès White day, en coreà 화이트데이, hwaiteu dei, literalment "dia blanc") és una festivitat semblant a la del dia de Sant Valentí, però que té lloc just un mes després, el 14 de març a Corea del Sud Japó, Taiwan, i la Xina. La tradició diu que al dia de San valentí són les dones qui ofereixen bombons als homes i que tot just un mes més tard són els homes qui ofereixen caramels a les dones. Aquesta tradició es va estenent per tota Àsia, especialment a Hong Kong degut al gran nombre d'immigrants japonesos. Tot just comença a fer-se popular a Austràlia degut al gran nombre de coreans immigrants, on pràcticament s'enllaça amb el dia de Sant Patrici irlandès (17 de març).Entre altres regals es poden trobar Chupa Chups, els quals són molt populars entre els coreans. Al Japó, en canvi, els homes regalen xocolata blanca, negre, amb llet o light a les dones, tot i que també en fan d'altres regals com ara joies, poemes i d'altres regals de valor sentimental. De forma irònica també se celebra el black day, dedicat per qui passa el 14 de març en solitari.

## Referències

* ↑ Cha, Frances «In South Korea, Valentine's Day is all about the men». CNN, 14-02-2013 [Consulta: 13 març 2014].
* ↑ «untitled Taiwan Today». Government Information Office. [Consulta: 13 març 2014].
* ↑ «White Day Triggers Consumption Enthusiasm». china.org.cn. China Internet Information Center. [Consulta: 13 març 2014].
* ↑ «Valentine’s Day & White Day in Japan». Japan National Tourism Organization. Arxivat de l'original el 2014-05-04. [Consulta: 13 març 2014].

## Enllaços externs

* White Day - per nens al japó Arxivat 2008-03-19 a Wayback Machine.
* El White day explicat per un professor d'anglès canadenc Arxivat 2012-03-18 a Wayback Machine.
* San Valentí i el White day explicat per una amant de les joies
* El white day en espanyol Arxivat 2009-02-23 a Wayback Machine.
# Septe

En anatomia, un septe (del llatí, saeptum = 'cosa que tanca') és una paret que divideix una cavitat o estructura en cavitats més petites. En són exemples el septe interatrial i el septe interventricular.

## Referències

* ↑ «septe». GEC. [Consulta: 22 febrer 2025].
* ↑ «Terminologia anatòmica». Visión Médica Virtual. [Consulta: 22 febrer 2025].
# John Bonnycastle

John Bonnycastle (Hardwick, 29 de desembre de 1751 - Woolwich, 15 de maig de 1821) fou un professor de matemàtiques britànic molt conegut a la seva època pels seus llibres de text.
Va anar a l'escola al seu poble natal, però de molt jove es va traslladar a Londres on va continuar estudiant en escoles particulars. En les primeres edicions dels seus llibres es descriu com a professor de matemàtiques (que devia exercir de forma privada). També va ser tutor dels fills del comte de Pomfret.
A començaments dels anys 80 va ser nomenat professor de la Reial Escola Militar d'Artilleria a Woolwich, molt prop de Londres, càrrec que exercir fins a la seva mort.
Va ser un autor molt prolífic i molt popular: el seu llibre Introduction to algebra, publicat per primera vegada a Londres el 1782, va arribar a editar-se fins a tretze vegades en vida de l'autor, i es va continuar editant durant la primera meitat del segle xix. Els seus llibres eren divulgatius, apropiats pel que avui anomenaríem ensenyament secundari.
El seu Introduction to Astronomy in Letters to his Pupil, editat per primer cop el 1786, es va tornar a editar augmentat el 1788, el 1811 i el 1822, divulgant les teories i descobriments de William Herschel. Aquest llibre va ser la font d'informació sobre astronomia de molts poetes de l'època, com Keats o Byron.
El llibre The Scholar's Guide to Arithmetic (1780) va ser editat arreu dels països de parla anglesa i força popular als Estats Units.
També va publicar una edició dels Elements d'Euclides amb notes (1789), un tractat de geometria plana i esfèrica (1806) un altre d'àlgebra en dos volums(1813).

## Referències

* ↑ Rider, 2012, p. 40.
* ↑ Holmes, 2012, p. 152.
* ↑ Holmes, 2012, p. 278.
* ↑ Nietz, 1967, p. 387.
* ↑ Whittaker i Rice, 2004, p. Dict..

## Bibliografia

* Holmes, Richard. La edad de los prodigios: Terror y belleza en la ciencia del romanticismo (en castellà). Turner Publicaciones, 2012. ISBN 978-84-7506-545-8.
* Nietz, John A. «Evolution of old secondary-school arithmetic textbooks» (en anglès). The Mathematics Teacher, Vol. 60, Num. 4, 1967, pàg. 387-393. ISSN: 0025-5769.
* Rider, Robin E. «Perspicuity and Neatness of Expression: Algebra Textbooks in the Early American Republic». A: Rima D. Apple, Gregory J. Downey, Stephen L. Vaughn (eds). Science in Print: Essays on the History of Science and the Culture of Print (en anglès). The University of Wisconsin Press, 2012, p. 37-64. ISBN 978-0-299-28614-9.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «John Bonnycastle» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Whittaker, Thomas; Rice, Adrian. «Bonnycastle, John» (en anglès). Dictionary of National Biography, 2004. [Consulta: 19 juliol 2015].
# Santiago Pey i Estrany

Santiago Pey Estrany (Barcelona, 1917 - 2001) és un dissenyador i filòleg català.
Fill de Santiago Pey i Farriol, enginyer de l'Empresa Hispano Suissa mort als 36 anys l'any 1918 i de Càndida Estrany i Álvarez, tots dos de Barcelona. Es nebot de Josep Pey i Farriol decorador, pintor.
De jove, va ser membre del Bloc Escolar Nacionalista (BEN). El 1934 va participar en els Fets d'Octubre i va començar els estudis de Dret i Filosofia a la Universitat de Barcelona.
Va formar part de la primera promoció de l'Escola de Guerra i va participar en la Batalla del Segre, amb el grau de capità de l'exèrcit republicà. Més endavant, va militar en el Front Nacional de Catalunya, del qual va ser el cap d'operacions de la Secció Militar.
La seva formació en l'àmbit del disseny industrial és autodidacta. Al final dels anys quaranta obre una botiga de moble modern, s'introdueix en el camp de la decoració i es forma com a projectista i dissenyador d'interiors. El 1959 s'inicia en el disseny industrial amb el projecte i producció de dues cadires. Posteriorment ampliarà el seu àmbit d'actuació dissenyant ràdios, televisors, rajoles, etc. Més endavant es dedicarà també a l'assessorament a empreses en temes de disseny. Altres vessants importants de la seva activitat són la difusió i la pedagogia del disseny industrial. El 1960 publica Introducció al disseny industrial i a partir del 1964 organitza les especialitats de disseny industrial i interiorisme a l'Escola Massana de Barcelona, on va ser director d'aquesta secció i on va impartir classes de projectes, materials, producció, etc. La seva vinculació amb l'Escola encara es perllongarà fins al 1973.
La seva tasca en la pedagogia i difusió del bricolatge també va ser molt important. Sobre aquest tema va impartir nombrosos cursos i conferències per tot l'estat espanyol. Va recollir tota la seva experiència i coneixements en els cinc volums d'Enciclopedia del bricolage. Va col·laborar en l'edició de nombrosos vocabularis tècnics i preparava un vocabulari sistemàtic d'eines i d'accions de treball. També és l'autor del conegut Diccionari de sinònims, idees afins i antònims (1970). Membre del FAD, va ser vocal (1961) de la junta presidida per Alfons Serrahima.
Entre els seus dissenys cal citar les cadires Posets (1956) i Aneto (1956), la planxa Gina (1962). La seva obra està representada al Museu del Disseny de Barcelona, on es conserva també el seu fons documental.

## Referències

* ↑ «Esquela de Santiago Pey Farriols». La Vanguardia, 13-11-1918, pàg. 2.
* 1 2 Lorente, Mercè; Llovera, Sílvia; Vidal, Xema «La passió pel disseny i pels mots». Terminàlia, 3, 10-07-2011, pàg. 59–64. ISSN: 2013-6706.
* ↑ «Santiago Pey al catàleg del Museu del Disseny de Barcelona». Museu del Disseny de Barcelona. [Consulta: 25 gener 2020].
* ↑ «Santiago Pey». Museu del Disseny de Barcelona. [Consulta: 25 gener 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa a la col·lecció de disseny industrial del Museu del Disseny de Barcelona
# Partit Rus de la Vida

El Partit Rus de la Vida (PRV; rus: Российская партия жизни; РПЖ) va ser un partit polític de centreesquerra a Rússia, creat al 2002 i dirigit per Sergey Mironov.
L'any següent de la seva fundació, a les primeres eleccions legislatives a la Duma Estatal van formar una coalició electoral amb el Partit del Renaixement Rus, obtenint un pobre 1.88% dels vots i cap escó. De la mateixa manera, a les eleccions presidencials de 2004 el Partit, que va presentar a Mironov com a candidat, va rebre un 0.75% i mig milió de vots, el que va suposar el darrer lloc.
Poc després, al 2006, el Partit va participar de la creació d'una plataforma política unificada amb aspiració de generar un bipartidisme a Rússia, Rússia Justa, fusionant-se amb Rodina i el Partit dels Pensionistes Russos. El seu president, Mironov, esdevindria líder de la nova formació i un dels seus homes claus fins a data d'avui. D'aquesta manera, el partit es dissoldria el mateix any a favor de Rússia Justa, transformant-se en un moviment civil.

## Referències

* ↑ «Выборы в Государственную думу Российской Федерации 2003. Большая российская энциклопедия» (en rus). [Consulta: 21 agost 2023].
* ↑ «Что и требовалось доказать Итоги выборов президента РФ "для чайников"» (en rus). Lenta.ru, 15-03-2004. [Consulta: 21 agost 2023].
* ↑ «Стенограмма-минимум» (en rus), 16-08-2006. [Consulta: 21 agost 2023].
* ↑ «Сергей Миронов переизбран главой «Справедливой России»» (en rus), 28-10-2018. [Consulta: 21 agost 2023].

## Vegeu més

* Rússia Justa
* Rodina
* Partit dels Pensionistes Russos
# Rosa Calafat i Vila

Rosa Maria Calafat i Vila (Andratx, 12 d'abril de 1963) és doctora en Filologia Catalana i professora de Morfologia i Lingüística Aplicada a la Universitat de les Illes Balears.
Rosa Calafat és autora dels estudis sociolingüístics La imposició de l'espanyol a l'alta administració pública mallorquina (1995), Sabotatge a la llengua catalana (1999), Recursos lingüístics i resistència cultural (2007) i La culturalització del terme de la segona oralitat (2007), Cinc principis per a un ús ètic del llenguatge: Tractat epistemològic del llenguatge políticament correcte (2010) i Torcebraç entre dues cultures: De l'ecosistema de les llengües: de discursos i de percepcions (2010).
La seva recerca científica l'ha acreditat per ser membre des de l'any 2009 del Consell Assessor de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, i coordinadora de Política Lingüística de la Universitat de les Illes Balears des del 2016.
L'any 2019, publicà la seva primera novel·la, I la mort tindrà el seu domini, on «desdibuixa els límits entre la vida i la mort, les dues dualitats humanes», i hi cohabiten «el costumisme, el surrealisme, Déu, el Dimoni i l'humor negre», amb la qual va guanyar el premi Ciutat de Palma Llorenç Villalonga de novel·la 2018. El jurat del premi va destacar-ne «l'estructura del relat, el món mitològic que s'hi representa, els tocs surrealistes de l'obra, l'humor negre i el tractament paròdic de la violència». El llibre explica la història de tres generacions de dones a Mallorca.

## Publicacions

* 1999: Sabotatge a la llengua catalana. Les armes legals contra el català: Mallorca segles XVIII-XX (Lleonard Muntaner Editor)
* 2010: Torcebraç entre dues cultures. De l'ecosistema de les llengües: de discursos i de percepcions (Institut d'Estudis Catalans)
* 2010: Per a un ús ètic del llenguatge (Angle Editorial, Premi d'assaig Irla)
* 2019: I la mort tindrà el seu domini (El Gall Editor, Premi Ciutat de Palma Llorenç Villalonga de novel·la)

## Referències

* ↑ «Dra. Rosa Maria Calafat Vila - Personal - Universitat de les Illes Balears». [Consulta: 2 gener 2019].
* ↑ «Rosa Calafat i Vila | enciclopèdia.cat». [Consulta: 2 gener 2019].
* ↑ «No hi ha fronteres entre el món dels morts i dels vius», 17-05-2019. [Consulta: 26 novembre 2019].
* ↑ Riera, Miquel. «No és més natural, ni fa modern, canviar mots catalans per espanyols». El Punt Avui, 03-07-2019. [Consulta: 26 novembre 2019].
* ↑ Digitals, Servei de Recursos. «Videoteca de l'Institut d'Estudis Catalans». [Consulta: 2 gener 2019].
* ↑ «La passió per la llengua et fa entendre els matisos de la vida». diari Ara, 10-02-2019. [Consulta: 26 novembre 2019].
* ↑ «Rosa Calafat ens presenta el llibre "I la mort tindrà el seu domini"». CCMA, 04-07-2019. [Consulta: 26 novembre 2019].

## Enllaços externs

* Entrevista a Canal 21 Ebre (11/03/2016)
# Hallam Football Club

El Hallam Football Club és un club de futbol d'Anglaterra de la ciutat de Sheffield, a prop del suburbi de Crosspool. Va ser fundat el 1860 i juga en la NCEL Division One.
És el quart club de futbol més antic del món després del seu màxim rival, el Sheffield FC de 1857, el peruà Lima Cricket de 1859 y l'alemany TSV 1860 München. Hallam FC actualment juga en el seu estadi d'origen Sandygate Road, que és oficialment reconegut pel Llibre Guinness dels rècords com el "camp més antic del món" sent aquest el camp de futbol més antic del món.

## Història

Va néixer com un club de criquet el 1804, després el 1861 es va donar lloc al primer derbi de la història del futbol, que va tenir lloc el Dia de Sant Esteve. John Charles Shaw, fundador i capità del Hallam, es va convertir en president de la FA Sheffield, que va organitzar els partits a nivell local. John Shaw va treballar amb Charles Alcock de l'Associació de Futbol a Londres. John Shaw va ser capità del Hallam i Charles Alcock capità del Sheffield Club.

### The Youdan Cup

El primer torneig organitzat va tenir lloc el 1867 convertint-se en el primer de la història del futbol, la copa organitzada pel propietari del teatre local Thomas Youdan estava integrada per dotze equips de Sheffield: Broomhall, Fir Val, Garrick, Hallam, Mackenzie, Mecànica, Milton, Norfolk, Norton, Pitsmoor i Wellington. L'únic equip que faltava era el Sheffield FC, que amb prou feines tenia 10 anys, el qual es negava a jugar els partits locals, el Hallam va quedar campió per un marcador de 4-0 enfront del Mackenzie i posteriorment guanyant per 2-0 al Norfolk en la final.

### Temps recents

El Hallam ha competit als Comtats del North Orient League des de la seva creació el 1982, amb la seva millor posició en tercer lloc en la Premier Divisió el 2002-03.
En el 2006-07 el Hallam va arribar a la 2a ronda de classificació de la FA Cup i als quarts de final de la Copa de la Lliga, i en la lliga van incloure grans victòries contra equips com Brodsworth, Pickering i Eccleshill.

## Referències

* Steele, John A (2010). The Countrymen: History of Hallam Football Club. Northern Map Distributors.
* World's oldest football teams play in derby BBC
* Murphy, Brendan (2007). From Sheffield with Love. SportBooks Limited. ISBN 978-1-899807-56-7.
* Sheffield Daily Telegraph, 28 December 1860

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2018-05-30 a Wayback Machine.