OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eiðisvatn

L'Eiðisvatn (català: llac d'Eiði) és un llac de l'illa d'Eysturoy, a les illes Fèroe.
El llac d'Eiði es troba entre els pobles d'Eiði i Ljósá. És el cinquè llac més gran de les Illes Fèroe, amb una mida natural de 47 hectàrees que ha augmentat la seva àrea fins als 1,14 quilòmetres quadrats. La mida del llac va incrementar amb la construcció de murs de 22 i 13 m d'alçada, instal·lats per l'empresa SEV per a la central elèctrica d'Eiði, que utilitza el llac com a embassament. La producció d'electricitat es va iniciar el 1987. Dos túnels redirigeixen l'aigua de les valls adjacents a Eiði.

## Referències

* 1 2 Proctor, 2016, p. 104.
* ↑ «Størstu vøtn» (en feroès). Umhvørvisstovan. Arxivat de l'original el 2021-12-02. [Consulta: 6 juliol 2022].
* ↑ «Eiðisverkið» (en feroès). SEV. [Consulta: 6 juliol 2022].
* ↑ «SEV-søgan» (en feroès). SEV. Arxivat de l'original el 2013-02-07. [Consulta: 6 juliol 2022].

## Bibliografia

* Proctor, James. Faroe Islands (en anglès). Bradt Travel Guides, 2016. ISBN 978-1-78477-013-6.
# Auxesi

L'auxesi (en grec "augment") és un recurs literari consistent a usar una expressió altisonant, culta o exagerada en comptes d'una altra. Està a mig camí entre la hipèrbole i l'eufemisme, ja que empra un equivalent més elevat per no utilitzar un mot o expressió que pot semblar barroer, massa comú o nociu. Apareix en poesia però també en el llenguatge administratiu i els escrits de la correcció política. Pot formar part d'una gradació o enumeració climàtica, on el darrer element és una auxesi que culmina la llista precedent. El seu oposat es diu tapinosi.
# Eritromelàlgia

L'eritromelàlgia —anteriorment coneguda com a acromelàlgia, eritermàlgia i malaltia de Gerhardt o malaltia de Mitchell o malaltia de Weir-Mitchell— és un rar trastorn de dolor perifèric neurovascular en què els vasos sanguinis, generalment en les extremitats inferiors o en les mans, episòdicament s'inflamen (per hiperèmia). Hi ha un dolor intens de cremor —per afectació dels nervis sensorials— petita de fibra i enrogiment de la pell. Els atacs són periòdics i són desencadenats per la calor, la pressió, l'activitat lleu, l'esforç, l'insomni o l'estrès.
L'eritromelàlgia pot ser primària o secundària (és a dir, un trastorn en si mateix o un símptoma d'un altre trastorn o malaltia):
* L'eritromelàlgia secundària pot ser la conseqüència d'una neuropatia perifèrica de fibres petites de qualsevol causa, trombocitèmia essencial (l'eritromelàlgia també pot desenvolupar-se en presència d'un recompte normal de plaquetes en pacients amb trastorn mieloproliferatiu), hipercolesterolèmia, intoxicació per alguns bolets o per mercuri, i alguns trastorns autoimmunitaris.
* L'eritromelàlgia primària és causada per la mutació del canal de sodi, dependent de voltatge per afectació de l'α-subunitat del gen SCN9A.

## Referències

* ↑ James, William D.; Berger, Timothy G.; et al.. Andrews' Diseases of the Skin: clinical Dermatology. Saunders Elsevier, 2006, p. 816. ISBN 0-7216-2921-0.
* ↑ Khalid F, Hassan S, Qureshi S, Qureshi W, Amer S. «Erythromelalgia: An Uncommon Presentation Precipitated by Aspirin Withdrawal». Case reports in Medicine, 2012, 2012, pàg. 616125. DOI: 10.1155/2012/616125. PMC: 3403327. PMID: 22844295.
# AQR

AQR té els següents significats:
* AQR Capital (de l'acrònim en anglès Applied Quantitative Research), empresa multinacional de fons d'inversions amb seu als Estats Units
* Aqr també és l'abreviatura de la constel·lació d'Aquari, una de les constel·lacions del zodíac
* aqr també és el codi ISO 639-3 de l'arhâ, llengua parlada a Nova Caledònia
# Escriptura rústica

L'escriptura rústica (en llatí capitalis rustica) és una forma de cal·ligrafia majúscula de l'antiga Roma. Com que el terme tenia una connotació negativa en contraposició amb les més elegants majúscules quadrades romanes, l'historiador i paleògraf alemany Bernhard Bischoff va introduir el terme majúscules canòniques per denominar aquesta forma d'escriptura.

## Forma

La cal·ligrafia majúscula rústica té una forma semblant a la majúscula lapidària però menys rígida i rectilínia, ja que va ser concebuda per escriure amb ploma i tinta sobre papir o pergamí en lloc de ser gravada com les majúscules quadrades. Les seves lletres són més estretes, més altes que amples, per comprimides per tal d'aprofitar l'espai. En l'escriptura rústica hi ha més línies corbes i algunes tenen traços que depassen inferiorment la línia de la base, a diferència de les majúscules quadrades.

## Història

Aquest tipus d'escriptura es va usar entre els segles I i IX, encara que va ser més habitual entre els segles IV i VI. Després del segle v les majúscules rústiques van començar a caure en desús, però van continuar utilitzant-se com a lletres de portada i als títols, mentre que per al text principal es feia servir la cal·ligrafia uncial.
Han sobreviscut uns cinquanta manuscrits escrits íntegrament amb escriptura rústica, entre els quals s'inclouen quatre còpies de les obres de Virgili com el Vergilius Vaticanus i el Vergilius Romanus, una còpia d'una obra de Terenci i una obra de Prudenci. Aquesta cal·ligrafia només s'usava per a les còpies de luxe dels autors clàssics pagans, mentre que els únics autors cristians que la van usar van ser Prudenci i Seduli.

## Vegeu també

* Història de l'alfabet llatí
* Escriptura cursiva llatina

## Enllaços externs

* Valle Camacho Matute - Emiliano Navas Sánchez. Cuaderno de caligrafía rústica romana.. Ediciones Emilianenses, 2009. ISBN 978-84-937178-5-8. (castellà)
* Explicació detallada sobre la història de l'escriptura rústica Arxivat 2017-10-05 a Wayback Machine. Document PDF del professor Juan-José Marcos. Setembre 2008. (castellà)
* Història de l'escriptura (italià)
* Document amb el títol en rústica Arxivat 2013-02-27 a Wayback Machine.
* 'Manual of Latin Palaeography' Arxivat 2017-09-11 a Wayback Machine.
# Abolicionisme (drets dels animals)

L'abolicionisme dins del moviment dels drets dels animals és la idea que la propietat legal d'animals no humans és injusta, i que ha d'ésser abolida abans que el sofriment animal pugui ésser substancialment reduït. La posició abolicionista se centra en el fet que el benestar animal no només falla en combatre el sofriment animal, sinó que el prolonga fent que l'exercici dels drets sobre els animals sembli menys poc atractiu. L'objectiu dels abolicionistes és aconseguir un canvi de paradigma, amb el qual els animals no siguin considerats mai més com una propietat.
Un dels escriptors abolicionistes més importants és Gary Francione, professor de dret i filosofia a la Rutgers School of Law-Newark. Ell es refereix als grups pels drets dels animals que persegueixen assumptes de benestar, com People for the Ethical Treatment of Animals com "neo-benestaristes", agumentant que la seva intervenció comporta riscos pel que fa al públic sentir-se més confortable amb l'ús dels animals, fiançant el seu estatus de propietats. La posició de Francione és que, de fet, no hi ha moviment pels drets dels animals als Estats Units.

## Vegeu també

* Gary Francione

## Referències

* ↑ Francione, Gary. Rain Without thunder: the Ideology of the Animal Rights Movement, 1996.
* ↑ Hall, Lee. "An Interview with Professor Gary L. Francione" Arxivat 2009-05-08 a Wayback Machine., Friends of Animals, accessed February 25, 2008.

## Llectures addicionals

* Animal Rights: The Abolitionist Approach, Gary Francione's website.
* Dunayer, Joan (2004). Speciesism, Lantern Books.
* Francione, Gary (2008). Animals as Persons: Essays on the Abolition of Animal Exploitation, 2008.
* Francione, Gary (2000). Introduction to Animal Rights: Your Child or the Dog?.
* Francione, Gary (1996). Rain Without thunder: the Ideology of the Animal Rights Movement.
* Francione, Gary (1995). Animals, Property, and the Law.
* Torres, Bob (2007). Making a Killing: The Political Economy of Animal Rights.
# Auxiliar Textil Algodonera

L'Auxiliar Textil Algodonera és una obra racionalista de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici vuitcentista del que resten poques parts visibles, excepte potser la part inferior de la façana del carrer Pareto, de maó arrebossat i amb grans finestres amb arcs de mig punt.
La part més visible de l'edifici correspon a l'ampliació del segle XX estil racionalista-funcionalista: grans finestrals de vidre i línies rectes i superfícies rectangulars, volums cúbics i arrodonits, i maó vist combinat amb nous materials, com els laminats de ferro.

## Història

Aquesta fàbrica, anomenada en principi "auxiliar Tèxtil Algodonera" i després A.T.A. S.A., és la més antiga de les fàbriques tèxtils de L'Hospitalet. Es va crear l'any 1856 al costat de "La aprestadora Española", que va donar om al raval tèxtil de L'aprestadora. La A.T.A S.A. va ser la que es mantindria fins ben avançat el segle xx.

## Referències

* 1 2 3 «Auxiliar Textil Algodonera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2018].
# Eritroteri

L'eritroteri (Erythrotherium parringtoni) és una espècie extinta de mamífer basal que visqué durant el Juràssic inferior. Era un parent de Morganucodon. És l'única espècie del gènere Erythrotherium, conegut a partir de les formacions d'Elliot i Clarens, a Lesotho i Sud-àfrica.

## Referències

* CROMPTON (1964). A preliminary description of a new mammal from the Upper Triassic of South Africa. Zoological Society of London, Proceedings 142: 441–452.
# Hit (pel·lícula)

Hit és un documental uruguaià de l'any 2008 que recorre la història de cançons icòniques de la música nacional. Dirigit per Claudia Abend i Adriana Loeff.

## Ressenya

La pel·lícula va ser iniciada com un projecte per a la tesi acadèmica de les realitzadores com a estudiants de comunicació, però va acabar convertint-se en la pel·lícula uruguaiana més vista de l'any 2008 i aconseguint reconeixement en festivals internacionals. Aplega entrevistes a més de 25 músics nacionals i abasta cinc dècades d'història de la música uruguaiana.

## Argument

A través de la pregunta "Com es fa un hit musical?", les directores convoquen a participar en diversos músics populars de la història recent de l'Uruguai, els qui parlen de cançons emblemàtiques, els seus autors, protagonistes i de les circumstàncies històriques de la seva creació.
Les cançons ressenyades són cinc "històries de cançons que van fer història". La primera és Río de los pájaros pintados d¡Aníbal Sampayo de Paysandú, qui va morir poc després de filmat el documental. És una cançó que formava part del repertori escolar abans de la dictadura uruguaiana, però que els menors d'edat de l'actualitat en general desconeixen.
La segona és "Break it all" d'Hugo i Osvaldo Fattoruso amb Los Shakers que recorda la dècada dels '60 en què la música en anglès dels Beatles influenciava l'ambient musical local en totes dues ribes del Río de la Plata. En realitat, ells a l'entrevista confessen lamentar ser recordats per aquesta cançó i no s'enorgulleixen de la seva creació. Reconeixen també no saber el que diu la lletra en anglès. No obstant això, el documental recupera hits musicals, i aquesta cançó va marcar una època.
El tercer hit és "Principe azul" d'Eduardo Mateo, i testimoniatges de diversos músics, com Horacio Buscaglia, en la cuina dels quals es va compondre aquesta lletra. També Urbano Moraes, que tocava amb Mateo i compte diversos moments de la seva vida acompanyats d'imatges d'arxiu.
La quarta cançó és de Mauricio Ubal i el seu hit "A redoblar" que es va fer famós en els '80 pels integrants del grup Rumbo.
La cinquena i última cançó triada és "Brindis por Pierrot" escrita per Jaime Roos en 1985 i gravada amb la interpretació col·laborativa i inconfusible del Canario Luna.

## Referències

* ↑ Hit (Claudia Abend y Adriana Loeff) per Pablo Russo a Revista Cine Documental
* ↑ «ATLANTIDOC - Festival Internacional de Cine Documental de Uruguay». Arxivat de l'original el 11 de septiembre de 2017. [Consulta: 10 setembre 2017].
* ↑ Jorge,, Ruffinelli,. Para verte mejor : el nuevo cine uruguayo y todo lo anterior. Primera edición.

## Enllaços externs

* Web oficial de la película
# ARH

ARH té els següents significats:
* ARH Cóndor (de l'acrònim dels promotors Albisa-Ricardo-Huerta), model d'automòbil històric de fabricació espanyola
* arh també és el codi ISO 639-3 de l'arhuac, llengua ameríndia parlada a Colòmbia
# Ejer Bavnehøj

L'Ejer Bavnehøj o Ejer Baunehøj és un turó de 170,35 metres d'altura, considerat el tercer punt natural més elevat de Dinamarca. Està situat a la part sud del municipi de Skanderborg entre els pobles de Riis i Ejer.
Molt a prop d'aquest turó hi ha les dues principals altures del país, el Møllehøj de 170,86 m, i el Yding Skovhøj de 172,66 però amb un túmul funerari de l'edat del bronze al seu cim (sense comptar aquesta part artificial fa 170,77 metres, 9 centímetres més baix que el Møllehøj).
L'Ejer Bavnehøj va ser considerat el punt culminant de Dinamarca després de 1941 quan es va descobrir que el Yding Skovhøj comptava amb l'afegit artificial del túmul funerari, i aquesta situació va romandre inalterada fins que unes noves mesures més acurades que es van dur a terme el 2005 van determinar que Møllehøj era el punt més elevat del país. Al seu cim hi ha una torre de 12,5 metres, construïda el 1924 per subscripció popular per commemorar la unió del sud de Jutlàndia a Dinamarca després de la Primera Guerra Mundial. El 1920 ja s'havia col·locat una pedra commemorativa de la reunificació, aquestes pedres són conegudes en danès amb el nom de Genforeningssten, i recorden la reunificació de Dinamarca amb els territoris de Schleswig (Slesvig), en el marc del Tractat de Versalles de 1919 que va definir les fronteres entre Alemanya i Dinamarca a l'antic Ducat de Schleswig per mitjà d'una sèrie de plebiscits.

## Referències

* ↑ DK's højeste: Møllehøj: 170,86 m.o.h
* ↑ «Genforeningssten». Arxivat de l'original el 2010-09-02. [Consulta: 16 abril 2010].
# Abric del Sordo

L'abric del Sordo és una cavitat natural ubicada al terme municipal d'Aiora, al País Valencià, que conserva pintures rupestres.
L'abric se situa al sud-est del terme municipal d'Aiora, dins dels terrenys coneguts com a "Casa de Pi", al voltant del vessant esquerre del barranc del Sordo, als contraforts de la serra d'Énguera. Té uns 28 metres de longitud, col·locant-se les pintures a l'extrem meridional. Es troba a una altitud de 960 metres, amb orientació est-sud-est (105°).
El jaciment va ser divulgat l'any 1946, en el marc del Primer Congrés Arqueològic del Llevant espanyol, que es va celebrar a la ciutat de València. En el passat, l'abric va tindre ús de corral per al ramat. Encara es conserven restes dels murs de pedra.

## Art rupestre

Les pintures de l'abric del Sordo formen part del conjunt de l'art rupestre de l'arc mediterrani de la península Ibèrica, amb estil llevantí.
S'han identificat nou figures:
* Dues antropomorfes: una figura humana corrent cap a l'esquerra de 12,5 cm, i un arquer de 20 cm, ben conservat.
* Dos quadrúpedes sense determinar: una pota, i una part posterior d'un altre exemplar.
* La part anterior d'un cèrvid, femella, que corre cap a l'esquerra, de 6 cm.
* Dos creus en aspa, una de 49,5 cm i altre de 43 cm (l'aspa major).
* Una excavació circular fet a la roca de 15 cm de diàmetre.
* Una parella de traços, possiblement unes banyes.

## Referències

* ↑ «Fitxa de l'abric a la pàgina professional Heritage 3D». Arxivat de l'original el 2021-01-27. [Consulta: 2 febrer 2021].
* ↑ Fitxa de l'Abric a Europreart.net

## Bibliografia

* Aparicio Pérez, José (2013): Arte Rupestre Prehistórico en la Comunidad Valenciana. Abrigo del Sordo (Ayora, Valencia); Cova del Barranc del Migdia (Xabia (Javea), Alicante). Serie arqueológica, ISSN 0213-9219, Nº. Extra 11, 2013, pàgs. 297-330.
# Eriçó de l'Índia

L'eriçó de l'Índia (Paraechinus micropus) és una espècie d'eriçó originària de l'Índia i el Pakistan. Se'l coneix per la «màscara» que porta a la cara, similar a la dels ossos rentadors. Tendeix a viure a planes i matollars de muntanya que es trobin a prop de fonts d'aigua.
# Joaquín Quílez

Joaquín Quílez (Samper de Calanda, província de Terol, 1799 - Muniesa, Terol, 1837) va ser un oficial carlista aragonès, que va combatre en la Primera Guerra Carlista (1833-1840).
Quílez era oficial de la Guàrdia Reial de Cavalleria. L'any 1833 va ser dels primers caps militars aragonesos que es van aixecar a favor del pretendent Carles V, el que va comportar que fòra separat de l'exèrcit espanyol.
Es va integrar a les partides de Ramon Cabrera, on va ostentar el grau d'oficial de cavalleria de l'exèrcit carlista. Va participar en diverses batalles, com la de Bañon o la de Fortanete.
Va morir a causa de les ferides sofertes a la batalla de Villar de los Navarros.

## Referències

* ↑ «Entrada de Joaquín Quílez a l'Enciclopèdia Aragonesa». Arxivat de l'original el 2021-02-08. [Consulta: 3 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Premsa històrica a la pàgina de l'Ajuntament de Venta del Moro
# Escuela Nacional de Experimentación y Realización Cinematográfica

L'Escuela Nacional de Experimentación y Realización Cinematográfica (ENERC), dependent de l'Instituto Nacional de Cine y Artes Audiovisuales (INCAA), és una institució pública i estatal argentina centrada íntegrament en la formació cinematogràfica. Actualment ofereix set carreres terciàries: Producció, Guió, Realització (direcció), Muntatge, So, Fotografia i Art.
Cerca formar professionals de qualitat en l'àmbit audiovisual. Per a això, no sols compta amb una reconeguda planta docent, sinó també amb un rigorós procés de selecció dels alumnes mitjançant exàmens i entrevistes, i un règim de cursada caracteritzat per una relació personalitzada entre docent i alumne. Admet només deu ingresantes per any en cada carrera. El fet que les seves carreres siguin no aranceladas permet que l'ingrés sigui per mèrit i no lligat a la posició econòmica del postulant. Brinda igualtat de condicions, de materials i d'equipament per a tots els estudiants.
La ENERC ofereix, a més, nombrosos cursos breus sobre temes específics de l'activitat audiovisual, orientats a la comunitat, a graduats de carreres audiovisuals i a professionals del sector audiovisual.
Paral·lelament, l'Escola realitza amb freqüència classes magistrals de cineastes o actors convidats, incloent-hi figures com Francis Ford Coppola, Walter Murch, Agnès Jaoui, Leonardo Sbaraglia, Dan Katcher, Chris Munro, Adolfo Aristarain, Eugenio Caballero, Mark Berger, John Landis i Maria de Medeiros,
Entre els graduats de l'ENERC destaquen Fabián Bielinsky, Ana Piterbarg, Lucía Puenzo, Hernán Goldfrid, María Alché, Julia Solomonoff, Sandra Gugliotta, Fernando Salem, Pablo Rovito, Juan Bautista Stagnaro, Beda Docampo Feijoo, Fernando Martín Peña, Gretel Suárez, Gastón Rothschild, Lucrecia Martel, i la guanyadora de l'Oscar Vanessa Ragone.

## Referències

* ↑ , <https://www.youtube.com/watch?v=DLAH2rbzZAQ>
* ↑ «EL MAESTRO DE LOS MONSTRUOS Y PADRE DE LOS DRAGONES DE GAMES OF THRONES Y SU CLASE MAGISTRAL EN LA ENERC – INCAA | Instituto Nacional de Cine y Artes Audiovisuales» (en castellà). [Consulta: 18 juny 2019].
* ↑ «ENERC - Clase Magistral de Mark Berger». Arxivat de l'original el 2019-06-29. [Consulta: 18 juny 2019].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2022-12-03. [Consulta: 11 octubre 2023].
* ↑ «Egresados ENERC». Arxivat de l'original el 2020-03-15. [Consulta: 18 juny 2019].

## Enllaços externs

* Web oficial de l'ENERC
# Elani cuablanc

L'elani cuablanc (Elanus leucurus) és un ocell rapinyaire de la família dels accipítrids (Accipitridae. Habita sabanes, boscos clars, aiguamolls i terres de conreu d'ambdues Amèriques, localment a l'oest i sud-est dels Estats Units, Mèxic, Amèrica Central, Colòmbia, Veneçuela, Guyana, Surinam i extrem nord del Brasil. Zona oriental de Bolívia, est i sud de Brasil, cap al sud, a través del Paraguai i Uruguai fins al centre de Xile i de l'Argentina. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Elani cuablanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 8 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 267. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «White-tailed Kite. Elanus leucurus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Avenc del Plan-de-riba

L'Avenc del Plan-de-riba és un pou natural del terme d'Abella de la Conca, al Pallars Jussà, a la vall de Carreu.
Està situat al Plan-de-riba, en el seu vessant septentrional. És a la part superior de la Serra de Carreu, en el seu extrem oriental, al nord del Cap de Plan-de-riba, a prop i al sud-est de la part superior del Camí de Carreu.
Presenta una boca de 9 per 2 m, en forma d'embut, que dona pas a un pou de 23 metres de profunditat, amb el fons en pendent cap a un conducte final impenetrable l'abast del qual es desconeix del tot.

## Etimologia

En aquest cas, es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter totalment descriptiu, ja que fa referència al lloc on es troba.

## Referències

* ↑ Borràs et alii, 1978.

## Bibliografia

* BORRÀS I XAVIER, J., MIÑARRO I URRESTARAZU, J. M. i TALAVERA I GARCIA, F. Catàleg espeleològic de Catalunya (el Pallars Jussà). Barcelona: Poliglota, tècnica i documentació, 1978. Sense ISBN.

## Enllaços externs

* L'Avenc del Plan-de-riba en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya; el topònim no surt en el mapa
# Eriçó sud-africà

L'eriçó sud-africà (Atelerix frontalis) és una espècie d'eriçó del gènere Atelerix. Viu a Angola, Botswana, Lesotho, Namíbia, Sud-àfrica i Zimbàbue.

## Referències

* ↑ Entrada «Atelerix» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ . Atelerix frontalis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 3 octubre 2014.