OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Papamosques de Sumba fosc

El papamosques de Sumba fosc (Cyornis stresemanni) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). És endèmic de Sumba, una de les illes Petites de la Sonda, a Indonèsia i el seu estat de conservació és de risc mínim.

## Taxonomia

Segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon tindria reconeguda la categoria d'espècie ben bé des del 2016. Tanmateix, no fou reconegut com a tal pel Congrés Ornitològic Internacional fins al 2021. Fins aleshores, se'l considerava una subespècie del tàxon Cyornis oscillans (C. o. stresemanni)', que alehores fou desmembrat en dos espècies diferents:
* Cyornis oscillans (stricto sensu) - Papamosques de l'illa de Flores.
* Cyornis stresemanni - papamosques de Sumba fosc.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques de Sumba fosc». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 5 gener 2021].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 698. ISBN 978-84-16728-37-4.
* 1 2 BirdLife International. «Sumba Jungle-flycatcher. Cyornis stresemanni» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ «Species Updates – IOC World Bird List» (en anglès). [Consulta: 27 maig 2021].
# Paraleptomys

Paraleptomys és un gènere de rosegadors de la subfamília dels murins, que viuen a Nova Guinea i estan format per només dues espècies.

## Distribució i hàbitat

Són originaris de Nova Guinea, on el seu hàbitat són els boscos de muntanya en elevacions entre 1.800 i 2.700 msnm.

## Descripció

Aquests rosegadors arriben a una longitud conjunta del cap i del cos d'entre 12 i 14 centímetres, amb una cua que mesura de 13 a 15 centímetres i un pes que oscil·la entre 34 i 58 grams. El seu pelatge és de color gris marró a la part superior i gris clar o blanc al ventre.

## Taxonomia

Forma part de la Divisió Hydromys de la tribu dels hidrominis. S'han descrit només dues espècies:
* Paraleptomys rufilatus, que viu al nord de Nova Guinea.
* Paraleptomys wilhelmina, que viu al massís central de Nova Guinea.

## Estat de conservació

La UICN ha catalogat P. rufilatus com a espècie en perill, mentre que, per manca de dades, ha catalogat P. wilhelmina com dades insuficients.

## Referències

* 1 2 Musser, Guy G.; Carleton, M.D.. «Superfamily Muroidea». A: Don E. Wilson i DeeAnn M. Reeder. Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, p. 894-1531. ISBN 0-8018-8221-4.
* 1 2 Nowak, Ronald M. Walker's mammals of the world (en anglès). 6ena edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 1999, p. 2015. ISBN 9780801857898.
* ↑ Lecompte, Emilie; Aplin, Ken; Denys, Christiane; Catzeflis, François; Chades, Marion «Phylogeny and biogeography of African Murinae based on mitochondrial and nuclear gene sequences, with a new tribal classification of the subfamily» (en anglès). BMC Evolutionary Biology, 8, 10-07-2008, pàg. 199. DOI: 10.1186/1471-2148-8-199. ISSN: 1471-2148.
* ↑ Dickman, C., Helgen, K. & Wright, D (2016). Paraleptomys rufilatus. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, 2013. UICN, edició 2013.2. Consultat el 15-01-2018.
* ↑ Gerrie, R. & Kennerley, R. (2016). Paraleptomys wilhelmina. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, 2013. UICN, edició 2013.2. Consultat el 15-01-2018.
# Pasturatge

El pasturatge és la ingestió d'aliment verd per un organisme. Es diferencia de la depredació pel fet que el pasturador no ha de menester atrapar el seu aliment. Si bé els exemples més coneguts de pasturatge són mamífers que s'alimenten d'herba, també es pot produir en rèptils, insectes o ocells que s'alimenten de plantes, algues o plàncton.

## Òrgans digestius

Com que és difícil d'arribar als nutrients de l'herba a causa d'una paret cel·lular espessa i difícil de digerir composta de cel·lulosa, entre d'altres, els animals pasturadors tenen un aparell digestiu més gros que de normal. Els remugants (vaques, girafes, etc.) tenen estómacs addicionals (com ara el rumen, que en realitat és una extensió de l'esòfag) on hi ha microorganismes que fan una predigestió del material vegetal. Altres animals (cavalls, conills, etc.) tenen un intestí gros i un cec voluminosos.

## Sobrepasturatge

Sobretot a les èpoques seques, el sobrepasturatge pot ser fatal per al creixement vegetal. Les vaques afecten les plantes més que altres animals com les ovelles o les cabres. Aquestes darreres mengen herba i fulles d'aquí i d'allà, mentre que les vaques s'alimenten repetidament a un mateix lloc fins que resta sense vegetació. La manera d'evitar danys irreversibles a la vegetació és d'evitar que s'alimentin massa animals en una mateixa parcel·la de terreny.

## Efectes del pasturatge

El pasturatge en alguns casos serveix com a biocontrol de plagues que afecten a la vegetació.

## Exemples

* Remugants: antílop, búfal africà, cabra, bou, llama, ovella
* Altres: conill, elefant, cavall

## Referències

* ↑ «pasturatge, pasturar». DIEC2. [Consulta: 27 octubre 2018].
* ↑ Requena, F. et al. «Bienestar animal del cerdo ibérico y conservación medioambiental del castaño». Agricultura y ganadería ecológica, 22, 2015, pàg. 22-23.
# Parc d'Europa

El Parc Europa d'Almacelles és una gran zona verda ubicada en aquest municipi de la comarca del Segrià i concebuda com a espai d'esbarjo i cultura. Fou inaugurat el 25 d'octubre de 2012, i té una superfície de 25.000 m², amb un llac que n'ocupa 3.000, organitzats en 12 zones que ofereixen un recorregut per la història europea des de la prehistòria fins a l'actualitat. Es va construir a partir del projecte del paisatgista Fabián Asunción. La inauguració fou presidida per l'ex-director general adjunt de la UNESCO, Federico Mayor Zaragoza.
El projecte cultural fou encarregat als sociòlegs Pep Mòdol i Albert Balada. En cada parada s'hi troba una escultura o balisa de ferro amb informació que permet conèixer l'època a la que fa referència. Es va preveure que en un futur tingués una rèplica del teatre grec d'Epidaure amb capacitat per a 300 persones.
El febrer de 2019 s'hi va inaugurar el Parc Escultòric Alma (o Alma Parc), amb 12 escultures monumentals contemporànies cedides per autors nacionals i internacionals i que es va complementar amb 22 peces més de petit format exposades al Museu d’Arquitectura Josep Mas i Dordal. La inauguració va anar acompanyada de la celebració del primer Congrés Internacional d'escultura monumental Alma 2019. Les escultures s'hi estan un mínim d'un any, i es van renovant totalment o parcialment en les successives edicions anuals del parc escultòric.
La segona edició va comptar amb la visita de l'escultor Eduardo Chillida Belzunce, fill del conegut escultor basc Eduardo Chillida Juantegui. En l'edició de 2021 s'hi van afegir 16 escultures monumentals addicionals, que es van sumar a les 22 que hi havia encara de les edicions anteriors, sumant un total de 38 peces.
Al Parc Europa també hi tenen lloc esdeveniments lúdics i culturals com el festival Dreamland, que coincideix amb la Diada d'Europa, el Festival Català-Occità a les Terres de Ponent o la FestOktobeer.

## Referències

* 1 2 «Almacelles estrena su Parc Europa, una zona verde para conocer el pasado y el presente del continente» (en castellà). La Vanguardia, 28-09-2012. [Consulta: 8 febrer 2023].
* 1 2 «Almacelles recupera el festival Dreamland». Lleida.com, 05-05-2022. [Consulta: 8 febrer 2023].
* ↑ «Mor als 62 anys el polític, sociòleg i escriptor Pep Mòdol». Segre, 11-07-2020. [Consulta: 8 febrer 2023].
* ↑ «Almacelles estrena un parc escultòric a l'aire lliure amb dotze peces». Nació Digital, 25-02-2019. [Consulta: 8 febrer 2023].
* ↑ «Almacelles estrena un parc escultòric a l’aire lliure amb dotze peces». LleidaDiari.cat, 24-02-2019. [Consulta: 8 febrer 2023].
* ↑ «El fill de Chillida inaugura el parc d'escultura Alma d'Almacelles». Segre, 26-09-2020. [Consulta: 8 febrer 2023].
* ↑ «L'Alma Parc d'Almacelles estrena 16 escultures més». SEGRE, 25-09-2021. [Consulta: 8 febrer 2023].
* ↑ «Sons de la Mediterrània: Dos països a Almacelles». Enderrock, 07-07-2017. [Consulta: 8 febrer 2023].
* ↑ «FestOktobeer». Lleida.com, 19-09-2018. [Consulta: 8 febrer 2023].
# Luise Gottsched

Luise Adelgunde Victorie Gottsched (Danzig, 11 d'abril de 1713 - Leipzig, 26 de juny de 1762) va ser una poeta, dramaturga, assagista i traductora alemanya, considerada una dels fundadors de la comèdia teatral alemanya moderna.

## Biografia

Va néixer a Danzig (Gdańsk) en la Confederació de Polònia i Lituània. El seu oncle era l'anatomista Johann Adam Kulmus. Durant la seva vida va ser considerada una dels intel·lectuals capdavanters d'Europa i una de les dones més intel·ligents del seu temps. Va intimar amb el seu marit, el poeta i autor Johann Christoph Gottsched, quan ella li va enviar alguns dels seus treballs. Ell va quedar-ne impressionat, i una llarga correspondència va portar al posterior matrimoni. Després del matrimoni, Luise va continuar ajudant el seu marit en els seus treballs literaris.

## Escriptora

Va ser la primera dona a Alemanya que va escriure comèdies i també una tragèdia -que ella considerava el seu millor drama, un gènere que fins aleshores s'havia considerat impropi per a una autora.
Va escriure diverses comèdies populars, de les quals Das Testament és la millor, i va traduir El Spectator, El rínxol violat, d'Alexander Pope, (1744) i altres obres en anglès i francès. D'altra banda, la correspondència amb la seva amiga Dorothea von Runckel és precursora d'un gènere que més endavant serà clau en la literatura femenina.

## Filòsofa

Luise Gottsched, que es podria anomenar la "Voltaire alemanya" va ser una de les filòsofes més importants de la primera meitat del segle XVIII alemany, però la seva influència com a filòsofa del “Weltweisheit” encara és minimitzada. Forma part de la tradició racionalista alemanya centrada a Leipzig, on va escriure la major part de la seva obra, impregnada d'una implacable crítica social que denuncia els fanatismes i el sexisme de la seva societat.
Després de la seva mort, el seu marit va editar el seu Sämtliche kleinere Gedichte amb una memòria (1763).

## Referències

* ↑ Becker-Cantarino, Barbara. German Literature of the Eighteenth Century: The Enlightenment and Sensibility (en anglès). Boydell & Brewer, 2005. ISBN 9781571132468.
* ↑ «Gottsched, Johann Christoph». A: T.S. Baynes. Encyclopædia Britannica. 10. 9th. New York: Charles Scribner's Sons, 1879.
* 1 2 «Luise Adelgunde Victorie Gottsched» (en anglès). Fembio. [Consulta: 6 març 2023].
* ↑ Hagengruber, Ruth. «Luise Gottsched - The German Voltaire». History of Women Philosophers and Scientists. [Consulta: 6 març 2023].
* ↑ Aquest article incorpora text d'una publicació actualment en domini públic: Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11a ed.). Cambridge University Press.

## Fonts

* «Gottsched, Johann Christoph». A: D. C. Gilman. New International Encyclopedia. 1st. New York: Dodd, Mead, 1905.
# Gran Premi de Mèxic del 1990

Resultats del Gran Premi de Mèxic de Fórmula 1 de la temporada 1990, disputat al circuit de Ciutat de Mèxic el 24 de juny del 1990.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 1 | Alain Prost | Ferrari | 69 | 1h 32' 36. 2 | 13 | 9 |
| 2 | 2 | Nigel Mansell | Ferrari | 69 | + 25.351 s | 4 | 6 |
| 3 | 28 | Gerhard Berger | McLaren - Honda | 69 | + 25.53 s | 1 | 4 |
| 4 | 19 | Alessandro Nannini | Benetton - Ford | 69 | + 41.099 s | 14 | 3 |
| 5 | 5 | Thierry Boutsen | Williams - Renault | 69 | + 46.669 s | 5 | 2 |
| 6 | 20 | Nelson Piquet | Benetton - Ford | 69 | + 46.943 s | 8 | 1 |
| 7 | 4 | Jean Alesi | Tyrrell - Ford | 69 | + 49.077 s | 6 | |
| 8 | 12 | Martin Donnelly | Lotus - Lamborghini | 69 | + 1' 06.142 min. | 12 | |
| 9 | 6 | Riccardo Patrese | Williams - Renault | 69 | + 1' 09.918 min. | 2 | |
| 10 | 11 | Derek Warwick | Lotus - Lamborghini | 68 | + 1 Volta | 11 | |
| 11 | 8 | Stefano Modena | Brabham - Judd | 68 | + 1 Volta | 10 | |
| 12 | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ford | 68 | + 1 Volta | 7 | |
| 13 | 22 | Andrea de Cesaris | Dallara - Ford | 68 | + 1 Volta | 15 | |
| 14 | 24 | Paolo Barilla | Minardi - Ford | 67 | + 2 Voltes | 16 | |
| 15 | 35 | Gregor Foitek | Onyx - Ford | 67 | + 2 Voltes | 23 | |
| 16 | 25 | Nicola Larini | Ligier - Ford | 67 | + 2 Voltes | 24 | |
| 17 | 9 | Michele Alboreto | Arrows - Ford | 66 | + 3 Voltes | 17 | |
| 18 | 26 | Philippe Alliot | Ligier - Ford | | + 3 Voltes | | |
| 19 | 14 | Olivier Grouillard | Osella - Ford | | + 4 Voltes | | |
| 20 | 27 | Ayrton Senna | McLaren - Honda | | Pneumàtics | | |
| Ret | 36 | Jyrki Järvilehto | Onyx - Ford | | Motor | | |
| Ret | 29 | Éric Bernard | Lola - Lamborghini | | Frens | | |
| Ret | 30 | Aguri Suzuki | Lola - Lamborghini | | Col·lisió | | |
| Ret | 3 | Satoru Nakajima | Tyrrell - Ford | | Col·lisió | | |
| Ret | 7 | David Brabham | Brabham - Judd | | Part elèctrica | | |
| Ret | 21 | Emanuele Pirro | Dallara - Ford | | Motor | | |
| DSQ | 33 | Roberto Moreno | Euro Brun - Judd | | Desqualificat | | |
| NVQ | 16 | Ivan Capelli | Leyton House - Judd | | | | |
| NVQ | 15 | Mauricio Gugelmin | Leyton House - Judd | | | | |
| NVQ | 10 | Alex Caffi | Arrows - Ford | | | | |
| NVQ | 18 | Yannick Dalmas | AGS - Ford | | | | |
| NVQ | 17 | Gabriele Tarquini | AGS - Ford | | | | |
| NVQ | 31 | Bertrand Gachot | Coloni - Subaru | | | | |
| NVQ | 34 | Claudio Langes | Euro Brun - Judd | | | | |
| NVQ | 39 | Bruno Giacomelli | Life | | | | |

## Altres

* Pole: Gerhard Berger 1' 17. 227
* Volta ràpida: Alain Prost 1' 17. 958 (a la volta 58)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-12-21. [Consulta: 7 maig 2010].
# Gia Paloma

Gia Paloma (Califòrnia; 27 de juny de 1984) és el nom artístic de Karen Christine Catanzaro, una actriu i directora porno gràfica estatunidenca.

## Biografia

Gia va ser alumne del col·legi a Walnut, Califòrnia i més tard es va canviar a un institut especialitzat en arts visuals en l'àrea de Los Angeles, a on va acabar els seus estudis secundaris. Més tard, en l'any 2002 va començar a estudiar sociologia a la universitat de Fullerton, Califòrnia, estudis que acabaria deixant poc temps després de començar a treballar en la indústria del cinema porno.
Gia va començar a rodar pel·lícules pornogràfiques en l'octubre de 2003, amb 19 anys, i no gaire temps després va començar a fer-se un nom dins del gènere gonzo en la indústria del cinema X. A més Gia afirma que troba fascinant realitzar aquest tipus d'escenes i que aquesta és la seva preferència sexual tant davant de la càmera com en la seva vida personal i la seva intenció és sorprendre al món amb les seves extremes pràctiques sexuals. Gia es declara com una fan del Marquès de Sade i del director de cinema Rob Zombie, un especialista en el rodatge de pel·lícules de terror.
Gia, a més d'actriu porno és maquilladora professional. Malgrat haver-se convertit en una estrella del gènere gonzo poc temps després de començar la seva carrera, l'any 2005 va canviar el seu look: es va tenyir el cabell de color ros, va millorar la seva figura i es va sotmetre a una operació d'augment de pit, passant d'una talla 90 natural amb la qual havia estat treballant fins aleshores, a una enorme davantera de la talla 100. Després del seu canvi de look, l'èxit de Gia va augmentar encara més. En el maig de 2005 va signar un contracte exclusiu amb la productora Extreme 2.0 que va finalitzar el maig de 2006. Ha treballat com a directora de pel·lícules gonzo en dues ocasions i en l'actualitat està treballant com a directora de pel·lícules feature. Gia va escollir el seu nom artístic per la pel·lícula Gia, protagonitzada per Angelina Jolie.

## Premis

* 2004: Premi CAVR Golden Gape a la millor actriu porno de l'any
* 2005: Premis AVN a la millor escena lèsbica - per la pel·lícula The Violation Of Audrey Hollander
* 2005: Premi XRCO a la millor escena lèsbica
# Bourgheim

Bourgheim (en alsacià Burige, en alemany Burgheim) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2005 tenia 1.220 habitants.
Forma part del cantó d'Obernai, del districte de Sélestat-Erstein i de la Comunitat de comunes del Pays de Barr.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 208 | 240 | 246 | 257 | 395 | 409 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Raymond Ledig | |
| 2008- | Jacques Cornec | |
# Pere Llompart i Usón

Pere Llompart i Usón (Ciutat de Mallorca, 9 de gener del 1982) és un exjugador de bàsquet que jugava a la posició de base. El seu últim equip fou la Fundació Lucentum Alacant de la LEB Plata, després de jugar, entre d'altres, al CAI Zaragoza (2012-2015), el RETAbet Gipuzkoa (2015-2016) i l'UCAM Murcia (2016-2017) de la Lliga ACB de bàsquet i després al Pallacanestro Reggiana (2017-2019)

## Referències

* ↑ «Llompart se retira con 40 años tras 22 como profesional». mundodeportivo.com, 21-09-2022 [Consulta: 8 octubre 2022].
* ↑ Rojas, Pedro. «La nueva vida de Pedro Llompart». Diario de Mallorca, 23-07-2019. [Consulta: 1r abril 2020].
# Ammersbek (municipi)

Ammersbek és un municipi de l'estat de Slesvig-Holstein a Alemanya al districte de Stormarn i a l'Àrea metropolitana d'Hamburg. El 31 de març de 2010 tenia 9.305 habitants.
El municipi va crear-se e 1978 en fusionar els nuclis d'Hoisbüttel i Bünningstedt i va prendre el nom del riu Ammersbek que el travessa de l'est a l'ovest. La part septentrional del municipi que toca Hamburg s'ha força urbantitzat. Aquest fenomen ha començat el 1907 després de l'obertura d'una estació d'un carrilet al nucli d'Hoisbüttel, que va integrar-se el 1920 a la Walddörferbahn, avui de la línia U1 de la metropolitana.

## Nuclis

* Lottbek
* Hoisbüttel
* Rehagen/Schäferdresch
* Bünningstedt
* Daheim/Heimgarte

## Llocs d'interès

* La reserva natural Heidkoppelmoor : un paisatge de landa i de torbera, curat des de l'inici de 2010 per l'associació de protecció de la natura NABU
* El munt Schüberg, un pujol d'uns 63 m d'altitud, una morrena terminal que data de l'últim període glacial

## Referències

* ↑ Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein am 31.03.2010 Arxivat 2012-03-06 a Wayback Machine., (Població als municipis de Slesvig-Holstein), Oficina d'estatistica de Slesvig-Holstein, in: Statistische Berichte, edició 9 de setembre 2010
* ↑ Ammersbeker Nabu betreut Schutzgebiet Heidkoppelmoor (La secció Nabu d'Ammersbek cura l'Heidkoppelmoor) in Hamburger Abendblatt, 8 de març de 2010
# Bàrbara Mestanza

Bàrbara Mestanza (Barcelona, 1990) és una dramaturga, directora, actriu, dobladora i cantant catalana. Formà part d'un trio anomenat The Mamzelles, el 2014 va ser jurat del concurs Oh happy day a TV3 i ha creat, dirigit i protagonitzat diversos muntatges teatrals com Pocahontas o la verdadera historia de una traviesa i La mujer más fea del mundo.
Ha participat en el doblatge en català de Com ensinistrar un drac, Big Hero 6, Buscant en Nemo i Bolt, i diverses pel·lícules en castellà, entre les quals Gran Torino. Es va estrenar com a codirectora amb l’obra Orgia, estrenada a l'espai Lliure i com a directora amb l’obra F.A.M.Y.L.I.A,. estrenada a la sala Atrium i La Seca.

## Filmografia
### Cinema

* Los inocentes (2013)
* Donde caben dos (2021)
* 42 Segundos
* Un mal día lo tiene cualquiera (2024)

### Televisió

* Crackòvia (2013-2014)
* Oh happy day
* Amar es para siempre (2015-2016)
* Sin identidad (2015)
* La pelu (2016)
* Mercado central (2019-2021)
* A Muerte (2023)
* Salón de Té la Moderna (2023-2024)

## Referències

* ↑ «Protagonistes». El Punt Avui, 07-02-2019. [Consulta: 23 març 2020].
* ↑ «Mone i Bàrbara Mestanza, nous membres del jurat d'"Oh happy day"» (intervista). TV3 Notícies, 22-09-2014.
* ↑ «L'actriu Bàrbara Mestanza, a “Protagonistes». Cultura. El Punt Avui, 06-02-2019. [Consulta: 23 març 2020].
* ↑ «Fitxa d'actor de doblatge: Bàrbara Mestanza». El Doblatge. Arxivat de l'original el 12 de maig 2021. [Consulta: 23 març 2020].
* ↑ «Ficha de actor de doblaje: Bàrbara Mestanza». El Doblaje. [Consulta: 23 març 2020].
* ↑ «Bàrbara Mestanza». Sala Beckett. [Consulta: 22 agost 2021].
* ↑ «Bárbara Mestanza: "Interpretar a Carmen ha sido la experiencia más bestia que he vivido hasta ahora"» (en castellà). Antena3.com, 05-09-2016.
# Gran Premi de Mònaco del 1959

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1959, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 10 de maig del 1959.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 24 | Jack Brabham | Cooper - Climax | 100 | 2h 55' 51. 3 | 3 | 8 |
| 2 | 50 | Tony Brooks | Ferrari | 100 | + 20.4 s | 4 | 6 |
| 3 | 32 | Maurice Trintignant | Cooper - Climax | 98 | + 2 Voltes | 6 | 4 |
| 4 | 48 | Phil Hill | Ferrari | 97 | + 3 Voltes | 5 | 3 |
| 5 | 22 | Bruce McLaren | Cooper - Climax | 96 | + 4 Voltes | 13 | 2 |
| 6 | 38 | Roy Salvadori | Cooper - Maserati | 83 | + 17 Voltes | 8 | |
| Ret | 30 | Stirling Moss | Cooper - Climax | 81 | Transmissió | 1 | |
| Ret | 20 | Ron Flockhart | BRM | 64 | Virolla | 10 | |
| Ret | 16 | Harry Schell | BRM | 48 | Accident | 9 | |
| Ret | 18 | Jo Bonnier | BRM | 44 | Frens | 7 | |
| Ret | 46 | Jean Behra | Ferrari | 24 | Motor | 2 | |
| Ret | 40 | Graham Hill | Lotus - Climax | 21 | Foc | 14 | |
| Ret | 26 | Masten Gregory | Cooper - Climax | 6 | Caixa canvi | 11 | |
| Ret | 6 | Wolfgang von Trips | Porsche | 1 | Col·lisió | 12 | |
| Ret | 52 | Cliff Allison | Ferrari | 1 | Col·lisió | 15 | |
| Ret | 44 | Bruce Halford | Lotus - Climax | 1 | Col·lisió | 16 | |
| NVQ | 34 | Ivor Bueb | Cooper - Climax | | | | |
| NVQ | 54 | Giorgio Scarlatti | Maserati | | | | |
| NVQ | 12 | Alain de Changy | Cooper - Climax | | | | |
| NVQ | 10 | Lucien Bianchi | Cooper - Climax | | | | |
| NVQ | 4 | Maria Teresa de Filippis | Porsche | | | | |
| NVQ | 42 | Pete Lovely | Lotus - Climax | | | | |
| NVQ | 14 | Jean Lucienbonnet | Cooper - Climax | | | | |
| NVQ | 56 | André Testut | Maserati | | | | |

## Altres

* Pole: Stirling Moss 1' 39. 6
* Volta ràpida: Jack Brabham 1' 40. 4 (a la volta 83)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-02-18. [Consulta: 3 juny 2010].