OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kilià

Kilià (en ucraïnès Кілія, en rus Килия) és una ciutat de l'óblast d'Odessa, Ucraïna. El 2021 tenia 19.116 habitants.

## Referències

* ↑ «Генуэзские колонии в Одесской области - Бизнес-портал Измаила», 05-02-2018. Arxivat de l'original el 2018-02-05.
* ↑ "The Seat of War on the Danube," The Times, December 29, page 8
# ARM Cortex-A17

L'ARM Cortex-A17 és un nucli de processador de 32 bits que implementa l arquitectura ARMv7-A, amb llicència d'ARM Holdings. Proporcionant fins a quatre nuclis coherents amb la memòria cau, serveix com a successor del Cortex-A9 i substitueix les especificacions anteriors d'ARM Cortex-A12. ARM afirma que el nucli Cortex-A17 proporciona un 60% més de rendiment que el nucli Cortex-A9, alhora que redueix el consum d'energia en un 20% amb la mateixa càrrega de treball.
ARM va canviar el nom de Cortex-A12 a una variant de Cortex-A17 des de la segona revisió del nucli de l'A12 a principis de 2014, perquè aquests dos eren indistinguibles en rendiment i totes les funcions disponibles a l'A17 es van utilitzar com a actualitzacions a l'A12.
Les noves característiques de l'especificació Cortex-A17, que no es troben a l'especificació Cortex-A9, són totes millores de l'ARM Cortex-A de tercera generació, que també inclou el Cortex-A7 i el Cortex-A15:
* Virtualització de maquinari i adreçament de grans extensions d'adreça física (LPAE) de 40 bits
* Coherència total del sistema, donant suport als grans. POCA arquitectura
* Unitat NEON, per al processament de dades de coma flotant i SIMD
* Canal d'instruccions enters més profund, amb – etapes
* Disseny complet d'execució fora de comanda amb unitats de càrrega/emmagatzematge
Les implementacions modernes del nucli de Linux informaran i donaran suport a les funcions anteriors així :
processador: 3
nom del model: processador ARMv7 rev 1 (v7l)
BogoMIPS : 48.00
Característiques: half thumb fastmult vfp edsp thumbee neon vfpv3 tls vfpv4 idiva idivt vfpd32 lpae evtstrm
Implementador de CPU: 0x41
Arquitectura de la CPU: 7
Variant de la CPU: 0x0
Part de la CPU: 0xc0d
Revisió de la CPU: 1

## Referències

* ↑ «ARM Cortex-A17 Processor» (en anglès). arm.com. [Consulta: 13 febrer 2015].
* ↑ Nathan Kirsch. «ARM Cortex-A17 To Have 60% More Performance Than Cortex-A9 Processor» (en anglès). legitreviews.com, 11-02-2014. [Consulta: 24 març 2015].
* ↑ Anand Lal Shimpi. «ARM Cortex A17: An Evolved Cortex A12 for the Mainstream in 2015» (en anglès). AnandTech, 11-02-2014. [Consulta: 30 setembre 2014].
* ↑ Stefan Rosinger. «ARM Cortex-A17 / Cortex-A12 processor update» (en anglès). community.arm.com, 01-10-2014.
* ↑ Anand Lal Shimpi. «ARM Cortex A17: An Evolved Cortex A12 for the Mainstream in 2015» (en anglès). AnandTech, 11-02-2014. [Consulta: 30 setembre 2014].
# Anno Mundi

Anno Mundi ('en l'any del món') fa referència a un calendari basat en el recompte dels anys a partir de la suposada creació del món.
Tal és el cas del calendari hebreu, que considera que la creació (prenent l'argument del creacionisme) va tenir lloc el 3760 aC i aquest criteri es basa en el Seder Olam Rabbah, del rabí Yose Ben Halafta, del segle ii. L'any 2009 del calendari gregorià és el 2009 + 3760 = 5769 de l'Anno Mundi i del calendari hebreu.
L'AM va ser emprat pels primitius cronòlegs cristians. Beda, un historiador medieval, va datar la creació el 18 de març del 3952 aC i els Annals dels quatre mestres la van datar el 5184 aC.
L'Aetos Kosmou ('edat del cosmos') és el concepte corresponent en el calendari romà d'Orient, que data la creació l'1 de setembre del 5509 aC.
James Ussher, un arquebisbe anglicà del comtat d'Armagh (avui Irlanda del Nord) el 1650, en la seva obra Annals de l'Antic Testament, va fixar-ne la data el 23 d'octubre del 4004 aC.
Per arribar a aquest punt de partida es va dedicar a comptar els anys transcorreguts basant-se en estudis realitzats per personatges adversos al catolicisme, com ara Martí Luter; va basar el seu còmput en el recompte de les generacions assentades a l'Antic Testament, des de Jesucrist fins a Adam (4.000 anys); va establir una correlació amb els registres de la història romana i de les civilitzacions de l'Orient Mitjà, i va fer una correcció fonamentada en un suggeriment de l'astrònom Johannes Kepler, que havia associat l'enfosquiment del cel durant la crucifixió de Jesús amb un eclipsi solar, amb la qual cosa es retarda en quatre anys la data de la creació.
Per tant, aquesta data 4000 4 = 4004 aC va ser acceptada inicialment només per la cristiandat i posteriorment en altres tendències religioses. Aquesta cronologia, recolzada per l'esmentat arquebisbe, va donar origen al que es va anomenar a partir de llavors calendari d'Ussher-Lightfoot.
En aquesta cronologia es basa l'Anno Lucis de la maçoneria, que agrega 4.000 anys a les dates dC, i el número de la data juliana, comptant els dies que han passat des del migdia del temps del meridià de Greenwich (UTC, abans GMT) al dilluns 1 de gener del 4713 aC.
La data inferida del martirologi romà és el 25 de març del 5199 aC, que és molt propera a la data dels annals irlandesos abans esmentats.

## Notes

* ↑ Encara que des del segle ix s'estimava entre 3762 i 3758 aC, el 7 d'octubre de 3761 aC, és la data més àmpliament acceptada en el judaisme.
* ↑ A l'Evangeli de Mateu, 27, 45-46, es diu que des de l'hora sisena (migdia) fins a l'hora nona (tres hores després), una foscor va cobrir la terra. No obstant això, alguns afirmen que un eclipsi solar no té tanta durada si aquest fenomen és observat des d'un punt fix. A més, Jesucrist va ser executat en temps de Pasqua, quan hi ha lluna plena i no lluna nova (que és el moment d'ocórrer un eclipsi).
* ↑ Christus Rex.

## Vegeu també

* Calendari d'Ussher-Lightfoot.
* Calendari.
# Anobins

Els anobins (Anobinae) són una subfamília de lepidòpters ditrisis de la família dels erèbids (Erebidae).
Les característiques morfològiques comunes d'Anobinae inclouen el cap fosc i un collaret protoràcic, color més clar al tòrax, i, o bé antenes bipectinades o antenes amb flagelòmers en els mascles.

## Gèneres

* Anoba – Gènere tipus
* Baniana
* Deinopa
* Lephana

## Galeria

* Anoba trigonoides
* Baniana minor

## Referències

* ↑ Lafontaine, Donald; Schmidt, Christian (19 Mar 2010). Annotated check list of the Noctuoidea (Insecta, Lepidoptera) of North America north of Mexico. volume=40|page=26|doi=10.3897/zookeys.40.414
* ↑ Zahiri, Reza; et al. (2011). A review of the subfamily Anobinae with the description of a new species of Baniana Walker from North and Central America (Lepidoptera, Erebidae, Anobinae). ZooKeys, 39|(doi=10.3897/zookeys.39.428)
* ↑ Lafontaine, J. Donald; Walsh, J. Bruce (18 March 2010). "A review of the subfamily Anobinae with the description of a new species of Baniana Walker from North and Central America (Lepidoptera, Erebidae, Anobinae)". ZooKeys 39: 3–11. doi:10.3897/zookeys.39.428.
# Antoni Buch i Esteban

Antoni Buch i Esteban (Sant Vicenç de Montalt, Maresme, 26 de maig de 1921 - 11 de setembre de 2009) fou historiador, periodista i pintor.
Estudià al seu poble natal a l'escola del Casal Parroquial El Delme on a més d'una formació elemental, el seu mestre mossèn Lluís Grabulosa i Casals l'inicià en tècniques de dibuix i escenografia que desenrotllaren al teatre del Casal.
De molt jove entrà en contacte amb Antoni Graupera pintor-decorador, cronista i excel·lent fotògraf de Caldes d'Estrac. Fruit d'aquesta relació sorgí el seu ofici de pintor i la seva passió per la història local. L'any 1963, amb motiu de la vinguda al poble de l'Esteve Albert i Corp i la creació del Patronat Pro Cultura Urbanisme i Turisme i les representacions de De Nativitate Christi, Antoni Buch contribuí activament en l'organització i difusió de les activitats culturals de Sant Vicenç. Per Acord Municipal, el dia 27 d'octubre de 1967, fou nomenat Cronista Oficial de la població. El 2005 va deixar un important fons documental i fotogràfic a l'arxiu de Sant Vicenç, i el 2007 va cedir la seva col·lecció documentació sobre la Festa Major començada el 1942. Uns mesos abans la seva mort, el 2009 va realitzar-se una petita exposició sobre relació de Sant Vicenç amb la casa reial belga, via Fabiola Fernanda de Mora.
Fragment de la Sardana de Sant Vicenç que l'Antoni Buch escriví a Sant Vicenç de Montalt Narració Històrica:

## Obres

* Sant Vicenç de Montalt. Narració històrica, 1984
* Sant Vicenç de Montalt. Imatges d'ahir. 1900-1970.
* Esteve Albert des de Sant Vicenç de Montalt: les activitats urbanístiques, culturals i de promoció del poble i de tot el Maresme (1963-1983), amb Josep Puig i Pla i Joan Salicrú

## Referències

* ↑ Antoni Buch i Casal, «Relació d'obres interpretades per la secció de teatre del CP El Delme, de Sant Vicenç de Montalt (1941)», Sessió d'Estudis Mataronins, Volum 24, 2007, pàgines 291-302
* ↑ «El cronista Antoni Buch cedeix la seva documentació sobre la Festa Major de Sant Vicenç» Arxivat 2013-12-03 a Wayback Machine. a Diari Maresme, 4 d'abril de 2007
* ↑ Records de la reina Fabiola» Arxivat 2013-12-02 a Wayback Machine., El Periódico, 11 de març de 2009
* ↑ Sant Vicenç, Barcelona, Curial, 281 pàgines ISBN 9788472562202
* ↑ Sant Vicenç de Montalt, Ajuntament de Sant Vicenç de Montalt, 2004, 125 pàgines, ISBN 9788460635796

## Enllaços externs

* «Antoni Buch i Esteban: Cronista oficial de Sant Vicenç de Montalt», Necrològica a El Punt, 15 de setembre de 2009, pàgina 37
* «Mor Antoni Buch i Esteban, cronista oficial de Sant Vicenç de Montalt» web de l'Ajuntament de Sant Vicenç de Montalt
# Antoni Pous i Argila

Antoni Pous i Argila (Manlleu, Osona, 21 de juny del 1932 - Barcelona, Barcelonès, 6 d'agost del 1976), va ser un poeta i traductor, activista cultural i home de lletres català.
Va estudiar Teologia i fou ordenat sacerdot el 1956. L'any 1964 va anar a Tübingen per acabar els estudis de filologia. Paral·lelament a la seva obra poètica, va ser fundador del Grup Lacetània, dels Quaderns Lacetània i de les revistes Textos i Reduccions. Mantingué relació amb un grup de poetes de l'època i concretament cal citar l'intercanvi epistolar amb Carles Riba.

## Obres

* El nou bon sempre seguit del desconhort a Jaume Urgell (1974), que inclou els reculls El nou bon sempre, El desconhort a Jaume d'Urgell i Rims dels verbs irregulars, il·lustrat per Jordi Sarrate
* Antologia de la poesia igualadina (1963)
* Art i literatura, traducció d'assaigs de Walter Benjamin

## Referències

* 1 2 «Antoni Pous i Argila». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Triadú, Joan «Mestre és aquell que ens allibera». Reduccions: revista de poesia, Núm.: 1, 1977, pàg. 38-41 [Consulta: 8 juny 2016].
* ↑ Benjamin, Walter; Pous i Argila, Antoni (traductor); Carbonell, Manuel (editor). Art i literatura. Eumo, 1976 (1984), p. 142 (Col·lecció Reduccions Núm. 5). ISBN 9788476020685.

## Bibliografia

* Farrés i Puntí, Ramon. Antoni Pous, poeta i traductor. Barcelona: Universitat Autónoma de Barcelona, 2002. ISBN 846881721X.
* Farrés, Ramon; Torrens, Ricard (prol.). Antoni Pous : l'obra essencial. Vic: Eumo, 2005. ISBN 8497661281.

## Enllaços externs

* «Antoni Pous i Argila». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.
# Antonio Gustavino Moreno

Antonio Gustavino Moreno (València, 27 de gener de 1837 – València, 8 de febrer de 1919) fou un violoncel·lista, organista i compositor valencià.
Inicià els seus estudis amb Pascual Pérez Gasón, i posteriorment entrà com a infant cantor a l'església del Corpus Christi. Continuà els seus estudis al Real Conservatorio de Madrid. Va formar part de diverses orquestres, tan a Madrid com a València. Va ser ordenat prevere i ocupà la primera plaça d'organista de la catedral de Santiago de Cuba. L'any 1898 inicià el noviciat al Monestir de Sant Esperit. Realitzà una gran labor formativa en l'àmbit de la música a la ordre franciscana de la província de València.

## Obres musicals

Misses
* Misa sobre el himno gregoriano Quem terra, a 4 veus masculines.
* Misa dedicada a la Virgen, a 4 veus i orquesta.
Flors de maig
* Hermosas guirnaldas.
* Salve Virgen del mundo a solo, dúo, 3 veus i orgue.
* Venid y vamos todos.
Motets
* O fons puritatis, a 3 veus blanques i orgue.
* Tu es Petrus.
Música escènica
* Éxtasis de San Buenaventura de Bagnorea, Zarzuela.
Banda
* Pasodoble.
Música de cambra
* Cuarteto de cuerdas.
Música eclesiàstica
* Cantata a la Immaculada, a 8 voces y orquestra.

## Referències

* ↑ Climent, José. «Gustavino Moreno, Antonio». A: Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. 5. Madrid: SGAE, 1999-2002, p. 953 [Consulta: 30 desembre 2020].
# Antístrofa

Una antístrofa (ἀντιστροφή), "tornar cap enrere") és la porció d'una oda de la dansa coral grega en el seu moviment de tornada de l'oest a l'est, en resposta a l'estrofa, que es cantava anant de l'est a l'oest. La paraula està composta d’ὰντὶ«en sentit oposat», i στροφὴ, «volta, gir». Està seguida per un cant tercer que és l'epode.

## Enllaços externs

* Exemples d'estrofes i d'antístrofes en l'obra Antígona de Sòfocles
* Strofes i anítstrofes en l'Oda a l'Alegria de Friedrich Schiller (1785)

## Referències

* ↑ «Antístrofa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ J.H. Thiel & W. Den Boer, «στροφὴ», Beknopt Grieks-Nederlands Woordenboek, Groningen, Wolters, 1961, pàgines 87 i 674
* ↑ «antístrofa». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «epode». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Antígona, Traducció catalana i pròleg de Carles Riba. Edició a cura de Carles Miralles. Barcelona, Curial, 1977, pàgines 160-161
# Anunci emergent

Anunci emergent fa referència a un element publicitari que apareix automàticament a la pantalla del navegador, en una finestra sobreposada a la de la pàgina web activa.
Aquest element que emergeix automàticament (generalment sense que l'usuari ho sol·liciti), s'utilitza generalment amb l'objectiu de mostrar una publicitat de manera intrusiva, és considerada molesta per molts usuaris, per aquest motiu apareixen tècniques i programes anomenats anti pop-ups, pop-up killers o pop-up blocker, que eviten l'aparició d'aquest tipus d'anuncis. Actualment, molts navegadors d'Internet incorporen un sistema que evita l'aparició d'anuncis emergents no sol·licitats. Per determinar si un anunci emergent ha estat sol·licitat, o no, se sol usar un antic principi de la programació HTML, que diu que una finestra només s'ha d'obrir mitjançant un clic i que amb un sol un clic no s'ha d'obrir més d'una finestra.

## Referències

* ↑ «TERMCAT - Cercaterm - anunci emergent» (en castellà). [Consulta: 2 maig 2017].
* ↑ «anunci emergent | enciclopèdia.cat». [Consulta: 2 maig 2017].
* ↑ «Windows XP SP2 Turns 'On' Pop-up Blocking - InternetNews.». Arxivat de l'original el 2018-11-25. [Consulta: 2 maig 2017].

## Vegeu també

* Adware
* Arxiu hosts
* Spam
# Anzegem

Anzegem és un municipi belga de la província de Flandes Occidental a la regió de Flandes.

## Geografia

Anzegem és situada una zona accidentada amb una densa xarxa de petits rierols a la divisòria d'aigües entre les conques de l'Escalda i del Leie: el Maalbeek, Kromme Beek, Dommelbeek, Kasteelbeek, Weerdriesbeek, Tjammelsbeek i Nederbeek. Des de 1868 té una estació de la NMBS a la línia 66A Kortrijk-Denderleeuw.

### Nuclis

| # | Nom | Superfície (km²) | Població (31/12/2005) |
| I (VII) | Anzegem - Anzegem - Heirweg | 16,19 | 4.146 |
| II | Gijzelbrechtegem | 0,78 | 800 |
| III | Kaster | 4,08 | 833 |
| IV | Tiegem | 7,69 | 1.541 |
| V | Ingooigem | 8,38 | 2.276 |
| VI | Vichte | 4,65 | 4.347 |

### Municipis i nuclis veïns

* a. Kerkhove (Avelgem)
* b. Waarmaarde (Avelgem)
* c. Otegem (Zwevegem)
* d. Deerlijk
* e. Waregem
* f. Wortegem (Wortegem-Petegem)
* g. Petegem-aan-de-Schelde (Wortegem-Petegem)
* h. Elsegem (Wortegem-Petegem)

### Evolució demogràfica

* 1971: annexió de Gijzelbrechtegem
* 1977: annexió d'Ingooigem, Kaster, Tiegem i Vichte

## Persones destacades

* Fernand de Montigny (1885-1974), Esportista olímpic
* Frans Herman (1927-1990), atleta
* Julien Schepens (1935-2006), ciclista
* Stijn Streuvels (1871-1969), escriptor
* Aureel Vandendriessche (1932), atleta

## Llocs d'interès

* Museu Het Lijsternest (El niu del tord), casa de l'escriptor Stijn Streuvels (1871-1969) a Ingooigem
* El molí a vent Landergemmolen (Anzegem)
* Masia fortificada Goed te Corbie a Kaster, antiga propietat de l'Abadia de Corbie, amb les seves muralles i fossats conservats
* El carrer Varentstraat, romanent d'una via romana
* El molí blanc de Tiegem
* L'església romànica de Vichte

## Referències

* ↑ «Anzegem». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Anzegem (ID: 22082)» (en neerlandès). De Inventaris van het Bouwkundig Erfgoed (Inventari del patrimoni arquitectural). Onroerend Erfgoed (Agència del govern de Flandes del Patrimoni, 2004-2006. [Consulta: 3 abril 2014].
* ↑ Font: Ajuntament d'Anzegem
* ↑ Font: Nationaal Instituut voor Statistiek (NIS)

## Enllaços externs

* (neerlandès) Web del municipi
# Arnold d'Horne

Arnold (Arnoud, Arnould) II d'Horne (nat el 1339-mort a Lieja el 8 de març de 1389) canonge, prebost i príncep-bisbe del bisbat d'Utrecht de 1371 a 1378 i príncep-bisbe del principat de Lieja de 1378 a 1389. Era el fill de Guillem V d'Horne i d'Elisabeth de Clèveris.
A la mort del seu predecessor a Utrecht, Joan V de Virneburg el 1371, el capítol de la catedral va voler promoure el seu prebost Zweder Uterlo, però els altres canonges van donar suport a Arnold d'Horne, el candidat del papa Gregori XI, qui finalment va guanyar.
Militarment, va participar en la guerra de successió de Gueldre i va atacar el comtat d'Holanda per obtenir Vreeswijk, un lloc estratègic a les rutes comercials vers el mar del Nord. Aquestes campanyes van costar molt sense gaire resultats pel principat: Holanda va mantenir el control de les boques dels rius Vecht i Lek.
Per redreçar la situació financera el bisbe empobrit va haver de convocar els estats el 1375 i cedir als ciutadans d'Utrecht el dret de participació en les decisions polítiques en bescanvi d'impostos nous. Aquesta carta de concessió es considera com l'inici prudent de l'emancipació de la burgesia del poder absolut a la diòcesi d'Utrecht. S'inscriu en un moviment més llarg de democratització que afectava tota la regió al segle xiv. Aquesta emancipació va començar amb la pau de Fexhe el 1316 al principat de Lieja i acabà provisionalment amb la creació de la República de les Set Províncies Unides a la fi del segle xvi, no sense trobar una resistència virulent de la Monarquia Hispànica durant la Guerra dels Vuitanta Anys.
A la mort de Joan d'Arkel, el 1378 el papa Urbà VI va promoure'l príncep-bisbe de Lieja en oposició a Eustache Persand de Rochefort, el candidat del capítol liegès suportat pel papa Climent VII d'Avinyó. Va passar un any abans que efectivament va poder prendre el govern de Lieja.
Va morir a Lieja el 8 de març 1389.

## Referències i bibliografia

* Llista dels bisbes de Tongeren, Maastricht i Lieja
* Alain Marchandisse, La fonction épiscopale à Liège aux XIII$^e$ et XIV$^e$ siècles. Etude de politologie historique Bibliothèque de la Faculté de Philosophie et Lettres de l'Université de Liège, Ginebra, Librairie Droz, 1998, 592 pàgines.
* ↑ Claude Mélard, Arnould de Hornes Arxivat 2014-03-25 a Wayback Machine., Chronologie de la principauté de Liége, consulta el 9 d'agost de 2010,
* ↑ Geneviève Xhayet, Réseaux de pouvoir et solidarités de parti à Liège au Moyen Age (1250-1468), Bibliothèque de la Faculté de Philosophie et Lettres de l'Université de Liège, Ginebra, Librairie Droz, 1997, pàgina 264ss.
# Estructura d'impacte

El terme estructura d'impacte (o el seu sinònim menys utilitzat, astroblema (estrella ferida)) està estretament relacionat amb els termes «cràter d'impacte» i «impacte de meteorits», i s'utilitza en casos en què l'erosió o l'enterrament han destruït o emmascarat la característica topogràfica original amb la qual normalment s'associen el terme «cràter».
Aquest és el destí de gairebé tots els cràters d'impacte antics a la Terra, a diferència dels antics cràters preservats a la Lluna i altres cossos rocosos geològicament inactius amb superfícies antigues del Sistema Solar.
En una estructura d'impacte, les expressions visibles i topogràfiques típiques d'un cràter d'impacte ja no són evidents. Qualsevol fragment de meteorit que alguna vegada hagi estat present està molt erosionat. Les possibles estructures d'impacte poden reconèixer-se inicialment pel seu caràcter geològic anòmal o per la seva expressió geofísica. Aquests confirmen la zona com a estructures d'impacte per la presència de minerals xocats (particularment quars d'impacte), cons fracturats, evidència geoquímica de material extraterrestre o altres mètodes.

## Referències

* ↑ French, Bevan M. Traces of Catastrophe: A Handbook of Shock-Metamorphic Effects in Terrestrial Meteorite Impact Structures. Houston, Texas: Lunar and Planetary Institute, 1998, p. 120. LPI Contribution No. 954.
* ↑ Moore, Jeffrey M.; Black, Greg; Buratti, Bonnie; Phillips, Cynthia B.; Spencer, John; Sullivan, Robert «Surface Properties, Regolith, and Landscape Degradation». A: Europa. Tucson: University of Arizona Press, 2009, p. 341. ISBN 978-0-8165-2844-8. «Els cossos amb activitat geològica actual com Io i la Terra tenen molt pocs impactes que es puguin reconèixer. De fet, Io és tan volcànicament actiu que no s'ha trobat cap cràter d'impacte, de qualsevol mida, en tota la seva superfície fins a la data. La Terra té prop de 150 cràters reconeguts, però molts han sigut modificats geològicament i són difícils de reconèixer des de l'òrbita. D'altra banda, els cossos geològicament inactius amb superfícies antigues, com la lluna de la Terra o Cal·listo, estan coberts amb impactes de totes les mides.»

## Vegeu també

* Cràter complex
* Earth Impact Database
* Impacte astronòmic
* Llista de cràters de la Terra
* Pic anul·lar
* Traces of Catastrophe, llibre de Lunar and Planetary Institute. Una referència íntegra sobre la ciència dels cràters d'impacte.

## Enllaços externs

* Terrestrial Impact Craters at the Lunar and Planetary Institute (anglès)
* Earth Impact Database (anglès)
# Philippe Poutou

Philippe Poutou (Villemomble, 14 de març de 1967), és un militant polític i sindicalista francès. Aquest obrer de la fàbrica Ford de Blancahòrt (Gascunya) va ser el candidat del Nou Partit Anticapitalista francès (NPA) a les Eleccions presidencials franceses de 2012.

## Biografia

Philippe Poutou nasqué el 1967 a Villemomble al si d'una família modesta, el seu pare era carter i la seva mare mestressa de casa. Els seus estudis no van ser gaire reeixits i així fracassà al batxillerat de mecànica. Després començà a buscar feina sense cap diploma i feu diversos oficis abans d'entrar com a obrer a la fàbrica Ford de Blancahòrt.
Philippe Poutou va ser el candidat de la LCR a les eleccions legislatives de 2007 al departament de la Gironda durant les quals obtingué el resultat modest del 2,7% dels sufragis. Més tard, el 2010 va ser cap de llista del NPA a les eleccions regionals a Aquitània, i va recollir aleshores el 2,52% dels vots.
Obtingué certa notorietat als mitjans de comunicació francesos arran de la seva implicació forta en el moviment que s'organitzà per a evitar el tancament de la seva fàbrica on és un dels principals responsables sindicals de la CGT, a Blancahòrt. Aquesta mobilització va permetre que no es tanqués la fàbrica i que es conservessin els 955 llocs de feina que estaven a punt de desaparèixer.
Philippe Poutou va ser designat com a candidat del NPA per a les eleccions presidencials del 2012 el 25 de juny del 2011 pels delegats del partit durant llur conferència nacional. El candidat d'extrema esquerra només obtingué l'1,15% dels vots a la primera volta que tingué lloc el 22 d'abril de 2012, acabant així vuitè de deu candidats, amb resultats inferiors als que havia aconseguit l'antic líder del NPA, Olivier Besancenot, a les eleccions anteriors. El mateix diumenge, després de l'anunci dels resultats, Poutou va arengar els seus votants a "votar contra Sarkozy" a la segona volta per a "fer-lo fora" de la presidència francesa.
L’octubre de 2021, Philippe Poutou va participar en la contra-cimera Àfrica-França organitzada a França del 6 al 10 d’octubre de 2021.