OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Horace-François-Bastien Sébastiani

Horace-François-Bastien Sébastiani, comte de la Porta i de l'Imperi (Bastia (illa de Còrsega), 15 de novembre de 1772 - París, 20 de juliol de 1851), va ser un militar i comte francès que va ocupar diversos ministeris durant la Monarquia de Juliol. En el terreny militar, assolí el rang de mariscal.

## Biografia

Fill d'un sastre bandejat del seu país pels disturbis civils, es va allistar a l'exèrcit francès i va arribar a sotstinent a l'agost de 1789. Participà com a tinent el 1793 en la repressió dels partidaris de Paoli i dels anglesos; va passar després a l'exèrcit dels Alps, i va ser ascendit a cap d'esquadró després de la Batalla del pont d'Arcole (novembre de 1796) i a cap de brigada en 1799. Unit a Bonaparte, es va associar al cop d'Estat del 18 Brumari.
Després de la batalla de Marengo, on es va batre, va rebre una missió diplomàtica a Turquia i a Egipte (1802). General de brigada el 1803 i general de divisió després d'Austerlitz, on va ser ferit el 12 de desembre de 1803, se li va encarregar de l'ambaixada francesa a Constantinoble; va dirigir la defensa d'aquesta ciutat contra la flota anglesa, que va haver de retirar-se, sent cridat a París arran de la deposició de Selim III el 1807. Va ser agraciat amb el títol de comte.
No va destacar a la guerra d'Espanya, però es va distingir a Esmolensco i a Moscovia, a la campanya de Saxònia, Addicte a la primera Restauració, va tornar a ser-ho de l'emperador durant els Cent Dies; va emigrar a Anglaterra després de la batalla de Waterloo, va tornar a França el 1816 i va quedar a mig sou. Va ser diputat per Còrsega de 1819 a 1824; després, de 1826 a 1830, pel col·legi de Vervins. Va seure als bancs de l'esquerra, va combatre fins al mateix Ministeri Mortignac i va afavorir amb totes les forces l'adveniment al tron del duc d'Orleans, del qual era confident. Fins a 1835 va seguir representant al col·legi de Vervins, i després va tornar a representar el primer Col·legi de Còrsega fins a la fi del règim. Fou ministre de Marina primer i després de Negocis estrangers; fustigat per l'esquerra a propòsit dels assumptes de Polònia (15 de setembre de 1831), va deixar escapar una frase desgraciada, massa favorable a l'autòcrata rus, i de la qual l'oposició va fer la frase "històrica"; "L'ordre regna a Varsòvia".
Dimissionari l'11 d'octubre de 1832, fou ministre sense cartera des del 22 de març de 1833 a l'1 d'abril de 1834, després ambaixador a Nàpols (3 d'abril) i, finalment, a Londres (7 de gener de 1835) al 7 de febrer de 1840), lloc en què llavors li va succeir François Guizot. d'apoplexia, va sobreviure encara quatre anys a la seva filla, Françoise, duquessa de Praslina, assassinada pel seu gendre, el duc de Praslin.

## Referències

* Enciclopèdia Universal Ilustrada, Espasa-Calpe S. A. tom, 54, pàg. 1269 (ISBN 84-239-4554-5)
# Associació de Futbol de Maurici

L'Associació de Futbol de Maurici (anglès: Mauritius Football Association; MFA) és la institució que regeix el futbol a Maurici. Agrupa tots els clubs de futbol del país i es fa càrrec de l'organització de la Lliga mauriciana de futbol i la Copa. També és titular de la Selecció de futbol de Maurici absoluta i les de les altres categories.
Va ser fundada el 1952.
* Afiliació a la FIFA: 1964
* Afiliació a la CAF: 1965

## Referències

* ↑ BBC SPORT | Football | World Football | Mauritian football seeks comeback
* ↑ Mauritius Arxivat 2018-12-06 a Wayback Machine. at the FIFA website.
* ↑ Mauritius at CAF Online
* ↑ East African Standard. 20 November 1965.

## Enllaços externs

* Associació de Futbol de Maurici - Lloc web oficial
# Ardennita-(As)

L'ardennita-(As) és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de l'ardennita. Rep el seu nom de les muntanyes Ardennes, a Bèlgica, on va ser descoberta l'any 1872.

## Característiques

L'ardennita-(As) és un silicat de fórmula química Mn₄$^{2+}$Al₄(AlMg)(AsO₄)(SiO₄)₂(Si₃O$_{10}$)(OH)₆. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic formant cristalls prismàtics, amb les cares dels prismes fortament estriades. També se'n troba formant agrupacions radials fibroses; rarament se'n troben cristalls aïllats. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 6 i 7.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'ardennita-(As) pertany a «09.BJ: Estructures de sorosilicats amb anions Si₃O$_{10}$, Si₄O$_{11}$, etc.; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: orientita, rosenhahnita, trabzonita, thalenita-(Y), fluorthalenita-(Y), tiragal·loïta, medaïta, ruizita, ardennita-(V), kilchoanita, kornerupina, prismatina, zunyita, hubeïta i cassagnaïta.

## Formació i jaciments

Es troba en pegmatites i filons de quars en esquists. Sol trobar-se associada a altres minerals com: quars, albita, pirolusita, piemontita, spessartina, braunita i hematites. La seva localitat tipus es troba a Salmchâteau, Vielsalm (Província de Luxemburg, Bèlgica).

## Referències

* ↑ «Ardennite-(As)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Aligot cuabarrat

L'Aligot cuabarrat (Buteo albonotatus) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita selves, boscos i zones obertes d'Amèrica, des del sud dels Estats Units, a través de Mèxic i Amèrica Central fins a Amèrica del Sud, a l'est de Colòmbia, nord i sud-est de Veneçuela, Trinitat, Guyana, Surinam, est del Brasil, el Paraguai i nord i est de Bolívia, oest de l'Equador i del Perú. Les poblacions septentrionals migren cap al sud. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Aligot cuabarrat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 285. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Zone-tailed Hawk. Buteo albonotatus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Lluís VIII de Wittelsbach

Lluís VIII de Baviera dit Lluís el Geperut (en alemany: Ludwig VIII der Höckrige) (1 de setembre de 1403-7 d'abril de 1445) va ser duc de Baviera-Ingolstadt des de 1443 fins a la seva mort. Va néixer a París, fill de Lluís VII i la seva primera esposa Anna de Borbó-La Marche, filla de Joan I, comte de La Marche. Va morir el 1445 a Ingolstadt.

## Biografia

Es va casar amb Margarida de Brandenburg (1410 - 27 de juliol de 1465), filla de Frederic I de Brandenburg, el 20 de juliol de 1441. Des de 1438 Lluís va estar lluitant amb el seu pare Lluís VII, que volia donar una preferència indeguda a un altre fill (il·legítim). Lluís es va aliar amb Enric XVI (IV) de Baviera-Landshut contra el seu pare, que va ser finalment detingut el 1443, però Lluís VIII va morir dos anys més tard. Quan Lluís VII també va morir (presoner) el 1447, Enric finalment va incorporar Baviera-Ingolstadt al seu ducat.

## Referències

* Ludwig Hüttl: Ludwig VIII. der Bucklige a: Neue Deutsche Biographie (NDB), Duncker & Humblot, Berlín 1987
* Sigmund Ritter von Riezler: Ludwig VIII. der Bucklige a: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB), Duncker & Humblot, Leipzig 1884
# Associació de Futbol de Montserrat

L'Associació de Futbol de Montserrat, també coneguda com a Montserrat FA, és l'òrgan de govern del futbol de l'illa caribenya de Montserrat. Es va fundar l'any 1994 i està afiliada a la Federació Internacional de Futbol Associació (FIFA), a la Confederació del Nord, Centreamèrica i el Carib de Futbol Associació (CONCACAF) i a la Unió Caribenya de Futbol (CFU) des de l'any 1996.
La competició de lliga a Montserrat només s'ha disputat de manera esporàdica. Es van jugar dues lligues durant els anys setanta, es va interrompre la competició fins a la temporada 1995/96 i es va tornar a disputar des de l'any 2000 fins a l'any 2004. Una bona part d'aquestes interrupcions van tenir el seu origen en les successives erupcions del volcà Soufrière Hills. La meitat sud de l'illa, inclosa la capital Plymouth, va quedar devastada, deshabitada i declarada zona d'exclusió. La seu de la Montserrat FA va ser traslladada a la ciutat de Blakes. L'any 2016 es va reprendre la competició.
Des de 1991, la selecció nacional de Montserrat participa regularment en competicions internacionals. És una de les pitjors seleccions del rànquing FIFA i mai no s'ha classificat per a disputar cap torneig important. La majoria dels seus jugadors són emigrants i residents al Regne Unit.

## Referències

* ↑ «Monserrat» (en anglès). Fifa. Arxivat de l'original el 29 d’octubre 2020. [Consulta: 30 juny 2019].
* ↑ «Montserrat» (en anglès). Concacaf. Arxivat de l'original el 21 de gener 2021. [Consulta: 30 juny 2019].
* ↑ «Montserrat» (en anglès). Cfu, 17-09-2013. Arxivat de l'original el 24 de juny 2019. [Consulta: 30 juny 2019].
* ↑ Schöggl, Hans. «Montserrat - List of Champions» (en anglès). rsssf, 09-02-2017. [Consulta: 30 juny 2019].
* ↑ Brandoli, Javier. «Pompeya en el Caribe» (en castellà). El Mundo, 17-09-2017. [Consulta: 30 juny 2019].
* ↑ Courtney, Barrie. «Montserrat - List of International Matches» (en anglès). rsssf, 06-03-2014. [Consulta: 30 juny 2019].
* ↑ «Montserrat» (en anglès). National Football Teams, 2019. [Consulta: 30 juny 2019].
* ↑ Scaliter, Juan. «Las Peores Selecciones» (en castellà). Quo, 10-06-2010. [Consulta: 30 juny 2019].
# Bălcești

Bălcești és una ciutat situada al comtat de Vâlcea (Romania). La ciutat administra vuit pobles: Benești, Cârlogani, Gorunești, Chirculești, Irimești, Otetelișu, Preoțești i Satu Poieni. Es troba a la regió històrica d'Oltènia, al límit sud-oest del comtat, al límit amb els comtats de Dolj i Olt.
La ciutat es troba a la vora del riu Olteț, que neix de les muntanyes Căpățânii i el curs del qual travessa la localitat de nord a sud, a una distància de 21,5 km. Bălcești es troba a una distància igual d’uns 45 km de les ciutats de Balș, Drăgășani i Craiova, i la travessa la carretera nacional DN 65C per una longitud de 7 km.

## Fills il·lustres

* Barbu Bălcescu
* Petrache Poenaru

## Referències

* ↑ «Așezarea geografică a orașului Bălcești» (en romanès). Bălcești Townhall. Arxivat de l'original el 24 d’abril 2021. [Consulta: 24 abril 2021].
# Decalatge de la càrrega

El decalatge de la càrrega consisteix a emmagatzemar energia en un moment determinat per alliberar-la en un altre moment. N'és un exemple la utilització de bateries per emmagatzemar energia eòlica o solar fotovoltaica per tal d'utilitzar-la quan el vent no bufi o en dies ennuvolats o de nit, quan no fa sol. Subtipus de decalatge de la càrrega són la gestió dels pics de demanda i l'anivellament de les corbes de càrrega.
La gestió dels pics de demanda és una variant de decalatge de la càrrega que consisteix a emmagatzemar una petita quantitat d'energia durant hores de baixa demanda i baix preu per després alliberar-la en hores punta, quan la demanda i el preu són més elevats. La gestió dels pics de demanda la porten a terme els consumidors per tal de rebaixar la despesa energètica.
L'anivellament de les corbes de càrrega és una variant de decalatge de la càrrega on s'emmagatzema quantitats elevades d'energia quan el seu cost de producció és baix (en temps de baixa demanda, de nit, per exemple) per alliberar-la en temps d'alta demanda. El solen portar a terme grans empreses, habitualment les empreses generadores d'energia.
# Aligot culblanc

L'aligot culblanc (Parabuteo leucorrhous) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita boscos densos de les muntanyes d'Amèrica del Sud, des de Colòmbia i oest i nord de Veneçuela, cap al sud, a través de l'oest i est de l'Equador i el Perú fins a Bolívia, el Paraguai, sud del Brasil i nord de l'Argentina. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Aligot culblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 283. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «White-rumped Hawk. Parabuteo leucorrhous» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Associació de Rugby Poble Nou

L'Associació de Rugby Poble Nou o ARPN és una agrupació esportiva i cultural que vetlla pel desenvolupament del rugbi com a esport amateur i mitjà de formació en la seva àrea natural, el barri del Poble Nou a Barcelona.
Com a associació independent neix com a escissió de la secció de rugbi del CN Poble Nou el 2009 amb equips i jugadors de totes les edats, un marc tècnic d'entrenadors tots ells ben rodats amb els jugadors durant temporades anteriors jugades sota l'ensenya del Club Natació Poble Nou - Enginyers, i duu endavant una llarga tradició de rugbi del Poble Nou que el 1961 ja va permetre guanyar un campionat d'Espanya sènior.
La temporada 2009-2010 i sense disposar de camp propi, l'equip sènior passa a segona divisió catalana. Després de fer servir diferents camps a Barcelona i a Badalona, torna a les instal·lacions municipals de la Marbella la temporada 2010-2011. La temporada 2014-2015, superades les diferències, l'ARPN es va reintegrar al CN Poble Nou.

## Referències

* ↑ "50 anys de rugby al Poblenou - Club Natació Poblenou", 2003. Club Natació Poblenou amb suport de la Caixa d'Enginyers, sense ISBN, amb introducció del Secretari General d'Esports de la Generalitat de Catalunya en aquell moment, el Sr. Josep Maldonado i Gili
* ↑ Diari Marca, abril de 2010
# Amfiteatre Castrense

L'Amphitheatrum Castrense és un amfiteatre romà ubicat a Roma, prop de l'església de Basílica de la Santa Creu de Jerusalem. És el segon amfiteatre més antic de Roma després del Colisseu.

## Història

L'amfiteatre està datat de les primeres dècades del tercer segle DC per l'estil dels maons, que no estan marcats. Va ser part de la vila imperial construïda pels emperadors de la dinastia Severina. Els arcs oberts de les parets externes es van alçar quan l'edifici es va incorporar a la Muralla Aureliana (271-275 DC) i el nivell del terra al voltant de l'amfiteatre es va rebaixar. A mitjans del segle xvi, les restes del segon pis es van enderrocar per necessitats defenisves. Andrea Palladio i Étienne Dupérac van dibuixar les ruïnes.

## Construcció

L'edifici és una el·lipsi regular de 88 metres de llarg i 78,80 d'ample. És inusual per ser fet amb maons, en lloc de pedra, més comuna, tret d'alguns elements decoratius al travertí. L'estructura va tindre tres pisos però només es conserva una secció del pis més baix.

## Referències

* ↑ Gropp, Stephanie. DAS KOLOSSEUM IN DER DRUCKGRAPHIK DES 15. BIS 19. JAHRHUNDERTS (en alemany). Rheinischen Friedrich-Wilhelms-Universität, 2012.

## Enllaços externs

* Informació al LacusCurtius
# Arena México

L'Arena México és un pavelló esportiu situat al barri de la Colònia Doctores a la delegació de Cuauhtémoc de la Ciutat de Mèxic. L'arena s'utilitza principalment per a espectacles de lluita lliure professional promoguts pel Consell Mundial de Lluita Lliure (CMLL). L'edifici rep el sobrenom de «La catedral de la lluita lliure». Té una capacitat de 16.500 seients. L'edifici actual es va acabar l'any 1956, construït per Salvador Lutteroth, propietari del CMLL en aquells moments, i és l'emplaçament més gran construït específicament per a la lluita lliure mexicana. L'edifici va ser utilitzat com a seu de la competició de boxa als Jocs Olímpics d'estiu de 1968, i durant l'última meitat del segle xx va acollir nombrosos esdeveniments importants d'aquest esport.

## Història

L'actual ubicació era originàriament l'Arena Modelo, construïda als anys 1910 i 1920 per a esdeveniments de boxa. A principis de la dècada del 1930, l'arena va ser abandonada fins que el promotor de lluita lliure professional Salvador Lutteroth va començar a promoure la lluita lliure a l'Arena Modelo el 1933. Després de l'obertura de l'Arena Coliseo el 1943, l'Arena Modelo va servir com a ubicació de l'escola de lluita de l'Empresa Mexicana de Lluita Lliure (EMLL). El 1953, l'Arena Coliseo era massa petit per a les multituds que atraient els espectacles de l'EMLL i Lutteroth va prometre «construir l'arena de lluita més gran del món» al lloc de l'Arena Modelo.
D'ençà el 1956 l'Arena México ha estat la seu principal de l'EMLL i de tots els seus espectacles d'aniversari. El 1990 l'EMLL va passar a anomenar-se Consell Mundial de Lluita Lliure (CMLL), conservant la propietat de l'arena.

## Referències

* ↑ Madigan, Dan. «El nacimiento de un sueño (the birth of a dream)». A: Mondo Lucha Libre: the bizarre & honorable world of wild Mexican wrestling. HarperColins Publisher, 2007, p. 51–51. ISBN 978-0-06-085583-3.
* 1 2 3 «Los Lutteroth / the Lutteroth». A: Lucha Libre: Masked Superstars of Mexican Wrestling. Distributed Art Publishers, Inc., 2005, p. 20–27. ISBN 968-6842-48-9.
* ↑ (en castellà) , 22-09-2008.
* ↑ 1968 Summer Olympics official report. Arxivat 2008-11-18 a Wayback Machine. Volume 2. Part 1. p. 78.
* ↑ «EMLL Debut show». Pro Wrestling History, 21-09-1933. [Consulta: 25 gener 2010].
# Rebutia muscula

Rebutia muscula és una espècie de planta suculenta cactàcia. És una planta perenne carnosa, globosa de color verd i amb espines. Les flors són de clor taronja i groc. És endèmica de Bolívia, però s'ha estès per tot el món com planta ornamental
# Zuid-Willemsvaart

El canal Zuid-Willemsvaart és un canal de Bèlgica i dels Països Baixos que connecta les ciutats de Maastricht i 's-Hertogenbosch. Té una llargària de 122,5 km dels quals 43,518 km transcorren en territori belga. És de classe II.
* Casa d'assuter a Lanklaar
* Zuid-Willemsvaart prop de Rekem
* Resclosa a Keldonk
* Pont del Zuid-Willemsvaart a Weert

## Història

Els projectes d'un enllaç navegable entre Maastricht i 's-Hertogenbosch són vells: tot i haver-hi una connexió pel riu Mosa, la navegació només era possible cinc mesos de l'any, i el riu fa una gran corba.
Ja des del 1804, Napoleó va voler millorar, per raons principalment militars, el transport als territoris annexats dels Països Baixos austríacs i de la República de les Set Províncies Unides. Això és l'origen del canal Bruges-Sluis i del Grand Canal du Nord, del qual només uns trams part van complir-se més tard als Països Baixos i a Alemanya.
El 1822, el rei Guillem I decidí de realitzar el projecte napoleònic i fa excavar el canal de Maastricht a 's-Hertogenbosch. El canal portarà el seu nom Willem (neerlandès per a Guillem). Quan va ordenar la construcció d'un altre canal a Drenthe, es va afegir el prefix Zuid (meridional) al nom per a diferenciar-los. El canal original tenia 21 rescloses, un nombre que avui s'ha reduït a 16.
El canal va excavar-se manualment. El pressupost de 3,7 milions de florins va pujar a 4,45 milions de florins.
L'escissió del Regne Unit dels Països Baixos el 1830 (1839) en dues parts no era gaire favorable al desenvolupament del canal, com una part des d'ara va trobar-se al territori belga. Les relacions entre ambdós estats eren molt tenses a l'inici. L'excavació del canal Wessem-Nederweert el 1929 i del Julianakanaal el 1935 van fer una drecera que va fer tornar gairebé obsolet la part belga del canal pel qual el viatge és més llarg.
Una desviació s'ha excavat des de la ciutat d'Helmond i se'n projecta una a 's-Hertogenbosch.
El canal es connecta amb el Bergsche Maas, Wilhelminakanaal, Noordervaart, canal Bocholt-Herentals, kanaal Wessem-Nederweert, canal Briegden-Neerharen i l'Albertkanaal.
# Amfiteatre de Durrës

L'Amfiteatre de Durrës (en albanés: Amfiteatri i Durrësit) és un amfiteatre d'Albània construït en el segle II a Dyrrachium durant el regnat de l'emperador romà Trajà i es troba al bell mig de la ciutat. Pot acollir fins a 20.000 persones, la qual cosa el converteix en el més gran dels Balcans, a l'antiga província romana de Macedònia (Illyricum).
El van redescobrir al segle XX, i hui encara està estudiant-se. Aquest monument és candidat a ser inclòs en la Llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO.

## Història

L'amfiteatre es va construir a la primeria del segle II i estigué en ús fins al segle IV. És molt probable que el terratrèmol del 345-346 danyàs el monument i provocàs el tancament dels ludii gladiatorii. Es va edificar a l'amfiteatre una capella paleocristiana durant la segona meitat del segle IV, amb molts frescos. Uns decennis més tard, al segle VI, se'n decorà amb mosaics. S'hi afegí al s. XIII una altra capella, també amb frescos. L'amfiteatre va ser cobert durant el segle XVI, després de l'ocupació otomana, amb la construcció d'una muralla propera. Marín Barleti, historiador i sacerdot, descriu l'antic edifici com una "bella construcció".
Un terç del jaciment fou descobert i excavat a la dècada del 1960 per Vangjel Toci. La resta de les ruïnes, les excavà Lida Miraj a la dècada del 1980. Després del seu descobriment, l'amfiteatre es va deteriorar a poc a poc, perquè no s'hi feu gens d'esforç per conservar-lo fins als anys 2000, i es van construir molts altres edificis al voltant de les ruïnes. L'any 2004, la Universitat de Parma en començà obres de restauració per tal de salvar aquest monument.(1)

## Descripció

L'amfiteatre té forma el·líptica, amb eixos de 132 m per 113 m. L'arena té unes dimensions de 61 m per 42 m i una alçada de 20 m a partir de la base de la cavea. S'alça en un vessant del pujol, i a dins n'hi ha escales i galeries a diferents nivells. S'ha conservat la capella que conté els mosaics.
A més a més, encara se'n veu la cavea de l'edifici, així com el lloc del que fou l'escena.
Actualment l'amfiteatre funciona com a museu.(1)

## Salvaguarda del patrimoni

L'amfiteatre està tot envoltat per la ciutat de Durrës, i les finques modernes estan construïts damunt mateix d'una secció de l'arena. La pressió urbanística derivada del creixement de la ciutat amenaça la preservació del lloc. El municipi de Durrës estudia enretirar les cases dels voltants de l'amfiteatre.
Amb els anys, les estructures del monument es van anar fent malbé lentament, així com els mosaics i les pintures.(1)
El 2013, l'amfiteatre fou seleccionat juntament amb tretze llocs més per Europa Nostra com un dels llocs del patrimoni cultural més amenaçat d'Europa.

## Referències

* ↑ (Karaiskaj 2004).
* ↑ «Life is a Promise in Durres, Albania» (en anglés). balkantravellers.com. [Consulta: 21 octubre 2015].
* ↑ «L'amphithéâtre de Durres» (en francés). unesco.org. [Consulta: 21 octubre 2015]..
* ↑ «ROMAN AMPHITHEATRE IN DURRëS» (en anglés). europanostra.org. Arxivat de l'original el 28 d’octubre 2015. [Consulta: 22 octubre 2015].