OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Melaenornis

Melaenornis és un gènere d'ocells de la família dels muscicàpids (Muscicapidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.2, juliol 2021) aquest gènere està format per dotze espècies.
* Melaenornis annamarulae - Papamosques de Libèria.
* Melaenornis ardesiacus - Papamosques ullgroc.
* Melaenornis brunneus - Papamosques d'Angola.
* Melaenornis chocolatinus - Papamosques xocolata.
* Melaenornis edolioides - Papamosques negre septentrional.
* Melaenornis fischeri - Papamosques ullblanc.
* Melaenornis infuscatus - Papamosques bru.
* Melaenornis mariquensis - Papamosques del Marico
* Melaenornis microrhynchus - Papamosques beccurt
* Melaenornis pallidus - Papamosques pàl·lid
* Melaenornis pammelaina - Papamosques negre meridional.
* Melaenornis silens - Papamosques fiscal.

## Taxonomia

Els resultats d'un estudi filogenètic molecular publicat el 2010 van conduir a una reorganització de la família dels muscicàpids en què les quatre espècies del gènere Bradornis, l'única espècie de Sigelus (S. Silens) i les espècies de Dioprornis (D. brunneus; D. chocolatinus i D. fischeri) es van fusionar a Melaenornis.
Tanmateix, el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (desembre 2019), comptarien 10 espècies, però seguint un altre criteri taxonòmic, amb les següents divergències:
* Dues espècies (M. microrhynchus i M. mariquensis) encara estarien inclosos en el gènere Bradornis, el qual va ser declarat obsolet pel Congrés Ornitològic Internacional COI.
* Dues espècies (M. pallidus i M. infuscatus) estarien inclosos en el gènere Agricola, el qual no és reconegut pel Congrés Ornitològic Internacional.
* Una espècie del gènere Empidornis, el papamosques argentat (E. semipartitus) es considera dins del gènere Melaenornis (M. semipartitus).
* Una espècie del gènere Namibornis, el papamosques herero (N. herero) es considera dins del gènere Melaenornis (M. herero).

## Referències

* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 11.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». World Bird List Version 6.2. International Ornithologists' Union. Arxivat de l'original el 20 juny 2016. [Consulta: 20 maig 2016].
* ↑ Sangster, G.; Alström, P.; Forsmark, E.; Olsson, U. «Multi-locus phylogenetic analysis of Old World chats and flycatchers reveals extensive paraphyly at family, subfamily and genus level (Aves: Muscicapidae)». Molecular Phylogenetics and Evolution, 57, 1, 2010, pàg. 380–392. DOI: 10.1016/j.ympev.2010.07.008. PMID: 20656044.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 695-696. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Micobacteris

Els micobacteris (Mycobacterium) són l'únic gènere de la família bacteriana de les micobacteriàcies (Mycobacteriaceae).

## Taxonomia

* Mycobacterium abscessus, que és també un contaminant comú de l'aigua i va ser considerat fins fa poc com una subespècie de Mycobacterium chelonae.
* Mycobacterium africanum
* Mycobacterium asiaticum
* Mycobacterium avium ha estat causant d'infeccions letals en pacients amb la sida. Aquest complex també inclou a Mycobacterium avium paratuberculosis, que ha estat implicat en la malaltia de Crohn en humans i la malaltia de Johne en ovelles.
* Mycobacterium bovis
* Mycobacterium chelonae, contaminant comú de l'aigua.
* Mycobacterium fortuitum
* Mycobacterium gordonae
* Mycobacterium haemophilum
* Mycobacterium intracellulare
* Mycobacterium kansasii, pot causar una infecció greu en pacients immunodeprimits
* Mycobacterium leprae, causa la lepra
* Mycobacterium malmoense
* Mycobacterium manresensis, inactivat s'utilitza com a suplement alimentari per reduir el risc de desenvolupar tuberculosi.
* Mycobacterium marinum
* Mycobacterium microti
* Mycobacterium scrofulaceum
* Mycobacterium smegmatis
* Mycobacterium tuberculosis, causa la tuberculosi
* Mycobacterium ulcerans
* Mycobacterium uvium
* Mycobacterium xenopi
# Stein (Ausser-Rhoden)

Stein és un municipi del cantó d'Appenzell Ausser-Rhoden (Suïssa).

## Enllaços externs

* Stein - Lloc web oficial
# Riu Walla Walla

El Walla Walla és un afluent del riu Columbia, al que s'hi uneix just a sobre de Wallula Gap al sud-est de Washington als Estats Units. El riu travessa consecutivament el comtat d'Umatilla, Oregon, i el comtat de Walla Walla, Washington. La seva conca abasta una superfície de 1,758 milles quadrades (4,550 km$^2$). Es testimonien diverses variants gràfiques del seu topònim com ara Wallow Wallows, Wollah Wollah, Wollaw Wolla, Woller Woller
Les capçaleres del Walla Walla són a les Blue Mountains al nord-est d'Oregon. El riu neix a resultes de la confluència del North Fork i el South Fork. La confluència de North i South Fork es troba a l'est de Milton-Freewater, Oregon. El riu discorre cap a l'est per arribar a Milton–Freewater, que es troba a la seva riba, i després davalla cap al nord passant Milton–Freewater.
El riu Walla Walla es dirigeix al sud-oest de la ciutat de Walla Walla a la vall de Walla Walla.
El riu Touchet s'uneix al Walla Walla a la localitat de Touchet, Washington. El cabal mitjà anual del riu Walla Walla just a sota de la confluència del riu Touchet és de 1,212 cu ft/s (34.3 m$^3$/s) . La descàrrega màxima registrada va ser de 20,300 cu ft/s (570 m$^3$/s) el 1964.
El riu entra al Columbia una milla al sud de la ciutat de Wallula just al nord de Wallula Gap. Aquest tram del riu Columbia s'anomena Wallula Lake, l'embassament creat per la presa McNary.
* Aerogeneradors sobre la part inferior de Walla Walla. Riu esgotat per la retirada d'aigua de reg.
* El South Fork del Walla Walla a Harris Park, 13 milles (21 km) prop de Milton-Freewater, Oregon
* El North Fork prop de Milton-Freewater
* Wallula Gap, on el Walla Walla conflueix amb el Columbia, prop de Fort Nez Percés, mirant cap al sud

## Referències

* ↑ Walla Walla Subbasin Plan Arxivat 2012-02-13 a Wayback Machine., Northwest Power and Conservation Council
* ↑ Vegeu la secció (Variant Names) 1513408 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Walla Walla River (en anglès)
* ↑ Water Resources Data, Washington Water year 2005, USGS Water-Data Reports

## Enllaços externs

* Fluxos i previsions al riu Walla Walla Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Alexander Bain (filòsof)

Alexander Bain va ser un filòsof i educador escocès en l'escola britànica de l'Empirisme i una figura prominent i innovadora en els camps de la Psicologia, la Lingüística, la Lògica, la Filosofia moral i la reforma educativa. Va fundar Mind, la primera revista de psicologia i filosofia analítica, i va ser la figura principal en establir i aplicar el mètode científic a la psicologia. Bain va ser el President inaugural de Regius en Logic andProfesor de lògica a la Universitat d'Aberdeen, on també va ocupar càtedres de filosofia moral i literatura anglesa i va ser triat dues vegades Lord Rector de la Universitat d'Aberdeen.

## Referències

* 1 2 William L. Davidson. «Professor Bain.» (en anglès). ''Professor Bain. Obituario en: Mind 13 (49): 151–155,. [Consulta: 10 setembre 2021].
# Carles Sarrat

Carles Sarrat (Prada, 15 de setembre de 1949) és un músic, periodista i activista catalanista de la Catalunya del Nord. Va ser un dels fundadors, al desembre de 1991, de la formació musical rossellonesa Blues de Picolat (1992-2018) de la qual era guitarrista, vocalista, autor i compositorespecialment en col·laboració amb l'escriptor Joan-Lluís Lluís. Al 1986, va participar en la creació de l'edició rossellonesa del setmanari Punt Catalunya-Nord, filial del diari El Punt de Girona, del qual en va ser el director fins al seu tancament l'any 1994. Posteriorment va ser corresponsal per la Catalunya Nord del diari gironí fins al 2012.
Arts gràfiques: Sarrat és també pintor, gravador i il·lustrador de portades de llibres, especialment per les edicions Trabucaire de Perpinyà.
És l'autor de la novel·la Canigó Blues. Com a traductor, ha traduït obres del català al francès i del francès al català.
Al referèndum de l' U d' octubre 2017, va efectuar la missió de 'Visitant Internacional' acreditat (per la seva condició de ciutadà francès).
Antic secretari i fundador de la delegació nord-catalana del Consell per la República és també, d'ençà de molts anys, membre del consell municipal i batlle-adjunt de l'Albera i forma part del Comitè sindical del SIOCCAT.
Carles Sarrat és un dels personatges del llibre Aferrats al paradís de David Vilaseca (2023).

## Referències

* ↑ «Venim del nord, venim del blues». Enderrock, 03-08-2021. [Consulta: 11 novembre 2021].
* ↑ Pujadó, Miquel. Diccionari de la Cançó: D'Els Setze Jutges al Rock Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 01-04-2000. ISBN ISBN 84-412-0467-5.
* ↑ Tocabens, Joan. QUAN SAGNA EL LLOBREGAT. Perpinyà: Trabucaire, 01-01-1985, p. coberta de Carles Sarrat. ISBN 978-2-905828-00-2.
* ↑ Sarrat, Carles. [www.edicionscalligraf.com Canigó Blues]. Figueres: Cal·lígraf, 31 octubre 2024. ISBN 978-84-129379-0-9.
* ↑ Porcel, Baltasar. La Révolte permanente (en francès). Baixàs: Balzac Éditeur, 01-06-2011, p. Traduït del català per Carles Sarrat. ISBN 978-2-913907-54-6.
* ↑ Col·lectiu. [www.chamina.com Canigó-Circuits pel Piemont]. Traduction de Carles Sarrat. Clermont-Ferrand: Chamina Edition, 01-06-2010. ISBN 978-2-84466-209-5.
* ↑ «Josep Bonet és el nou president de la delegació del Consell per la República a Catalunya Nord». Ràdio Arrels, 13-02-2020. [Consulta: 11 novembre 2021].
* ↑ Vilaseca, David. [www.edicionssidilla.cat Aferrats al paradís. Setze maneres de viure a la natura]. La Bisbal d'Empordà: Sidillà, 31-03-2023, p. 139. ISBN 978-84-125747-4-6.
# E l'aura fai son vir

E l'aura fai son vir (I l'alba fa el seu torn) és una pel·lícula de l'any 2005 feta pel director Giorgio Diritti.
És una pel·lícula en occità, italià i francès.
La història està ambientada a la Vall de Maira, una de les Valls Occitanes de la província de Cuneo, al poble d'Ussolo, un llogaret de Prazzo situat a 1.300 metres d'altitud. La pel·lícula no esmenta el nom real del país; en canvi, es fa referència a Chersogno, un nom fictici. Alguns dels actors no són professionals, locals que van acceptar participar en la pel·lícula.
La pel·lícula, que va ser autoproduïda, va rebre nombrosos premis. Després va ser presentada a molts festivals internacionals, des de la preestrena al Festival de Cinema de Londres fins al Festival de Cinema de Roma de 2006, finalment va tenir una distribució limitada als cinemes italians el maig de 2007.

## Referències

* ↑ «E l'aura fai son vir» (en castellà). [Consulta: 12 gener 2025].
* 1 2 3 Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en occità). [Consulta: 12 gener 2025].
# Elena López Riera

Elena López Riera (Oriola, Baix Segura, 1982) és una directora de cinema i artista valenciana. Viu a Ginebra i París.

## Carrera

Elena López Riera va estudiar Comunicació Audiovisual a València, Espanya, i després es va doctorar a Ginebra.
El seu curtmetratge Pueblo es va estrenar el 2015 al Quinzaine des réalisateurs de Cannes. Els seus altres curtmetratges Las vísceras (2016) i Los que desean es van estrenar al Festival Internacional de Cinema de Locarno, el segon va rebre immediatament el premi al millor curtmetratge i el Premi de Cinema Europeu.
Va participar en la residència d'artista de la Cinéfondation amb el guió del seu primer llargmetratge El agua; la pel·lícula també va ser convidada a la Quinzaine des Réalisateurs de Cannes el 2022.
Elena López Riera és professora, entre d'altres, a la HEAD Universitat de Ciències Aplicades de Ginebra al departament de cinema i literatura comparada de la Universitat de Ginebra.

## Filmografia

* 2015: Pueblo
* 2016: Las vísceras
* 2018: Los que desean
* 2022: El agua
* 2024: Las novias del sur

## Referències

* 1 2 Elisabet Cabeza2021-07-27T08:49:00+01:00. «Spain Stars of Tomorrow: Elena López Riera (writer-director)».
* ↑ «Elena López Riera».
* 1 2 «Elena López Riera».
* ↑ «San Sebastian Film Festival».
* ↑ «Cinéfondation». Arxivat de l'original el 2022-11-17. [Consulta: 17 novembre 2022].
* ↑ «Der Tank des Institut Kunst Gender Natur – Art Taaalkssss: Elena López Riera», 07-06-2021.
* ↑ © 2018 HEAD - Genève, Haute école d'art et de design. «Elena López Riera | HEAD».

## Enllaços externs

* Entrevista a Elena López Riera Arxivat 2022-06-27 a Wayback Machine. sobre El Agua a Arte
# Llibre del Repartiment

Els llibres de repartiment són registres de donacions reials després de les conquestes de terres d'al-Àndalus.
Els més antics dels conservats són els de Mallorca i València, ambdós del segle xiii, però n'hi ha molts altres a Múrcia i altres regnes castellans. També existeixen llibres dels termes de ciutats concretes, com el d'Oriola.
Quan el rei feia una donació, els seus escrivans prenien una breu nota en uns registres, que més tard desenvoluparien en pergamí per ser lliurats al nou propietari.
El Llibre del repartiment de Mallorca es conserva en cinc còdexs medievals: l'arabigollatí (ARM, s/n, ca. 1232), el català (ARM, 18, 1269) i tres de llatins (ARM, 19, ca. 1300; ACM, 3041, 1307 i; ACA, 26, ca. 1346).
El Llibre del repartiment de València es conserva a l'Arxiu de la Corona d'Aragó, a Barcelona, i són en realitat tres volums elaborats al segle xix que recullen els documents en paper al voltant de les donacions de propietats i cases a València i a la seva rodalia, entre els que participaren en el procés de la conquesta. Cada volta que es recull una informació, s'indica: el nom del "conditor", que en tots els casos és el rei Jaume I; el nom del beneficiari de la donació, amb la seua procedència geogràfica; l'objecte de la donació, amb el nom del propietari anterior; descripció i ubicació de la donació; i, per acabar, la data de la donació. El primer i segon volums recullen les propietats rústiques i urbanes de la ciutat, del terme i del Regne de València. El tercer volum recull les donacions de cases a l'interior de la ciutat de València. És tot en llatí, de l'època, encara que hi ha també elements en llengües romàniques. Fou escrit en gòtica cancelleresca, cursiva, traçada de forma despreocupada, precipitadament i sense cura.

## Referències

* ↑ «llibre del repartiment». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 22 febrer 2025].
* ↑ Barceló Perelló, Miquel «Sobre tres topònims berebers a les illes Orientals d'Al-Andalus». Faventia, 2, 2, 1980, pàg. 131–136. ISSN: 0210-7570.
* ↑ Rosselló Bordoy, Guillem. Universitat de les Illes Balears. Mallorca Musulmana, 2007. ISBN 978-84-8384-004-7.
* ↑ Pastor, Plàcid Pérez «De jovades i quarterades. Amidaments i equivalències a partir de la relectura del «Llibre del Repartiment de la porció reial de Mallorca» (S. XIII)». Estudis d'història agrària, 2009. Arxivat de l'original el 2024-01-06. ISSN: 2385-359X.

## Vegeu també

* Conquesta de Mallorca
* Repartiment
* Repartiment d'indis
# Zhuji

Zhuji (xinès tradicional: 諸暨, xinès simplificat: 诸暨, pinyin: Zhūjì) és una ciutat al sud de Hangzhou —la capital de la Província de Zhejiang— en la República Popular de la Xina. Compta amb 2.311 quilòmetres quadrats amb una població de més d'un milió d'habitants.

## Història

La regió al voltant de Zhuji ha estat habitada des dels temps del neolític i va ser l'origen de la cultura Wuyue. Durant el període de primavera i tardor, va ser el bressol de la llegendària bellesa Xi Shi. Després que l' estat de Yue fos absorbit per la unificació de la Xina, Qin Shi Huang va codificar formalment els límits de Zhuji com a comtat l'any 222 aC. Aquest estat es va mantenir intacte fins al 1989, quan el Consell d'Estat va reclassificar Zhuji com a ciutat.
Els seus punts forts cívics moderns són un sistema educatiu i el desenvolupament econòmic robust, especialment en la producció de perles i mitges.

## Referències

* ↑ «China: Zhèjiāng (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map». Citypopulation.de. [Consulta: 28 novembre 2021].
* ↑ China Archaeology & Art Digest. Art Text (HK) Pty Limited, 1999, p. 178.
* ↑ Lee. Biographical Dictionary of Chinese Women: Antiquity Through Sui, 1600 B.C.E.-618 C.E.. M.E. Sharpe, 2007, p. 85. ISBN 978-0-7656-4182-3.
# Cadira de rodes

Una cadira de rodes és un ajut tècnològic que permeti a persones amb mobilitat reduïda desplaçar-se o ser transportades. La propulsió es pot fer manualment, per la persona mateixa, per terceres que empenyen o amb motor elèctric (EPW). Hi ha diverses causes de mobilitat reduïda temporània o permanent: malaltia, lesió, obesitat, vellesa o discapacitat.
* Seients per a cadires de rodes en un teatre
* Cadira amb propulsió elèctrica
* Joëlette, cadira d'una roda tot terreny
* Cadira de basquetbol
A més de la cadira de rodes, s'ha d'adaptar les infraestructures i suprimir les barreres arquitectòniques segons normes legals en aplicació de la Convenció de les Nacions Unides sobre els drets de les persones amb discapacitat. S'ha d'augmentar la mobilitat i la autonomia en facilitar l'accés sense o amb un mínim d'ajuda de terceres persones: portes amples, interruptors accessibles, andanes de transport públic al mateix nivell del tren o bus, aparcaments més amples, rampes, ascensors o remunta-escales, llocs adequats a sales d'espectacles per estacionar-se amb cadira de rodes…

## La cadira de rodes en les arts

* El món sobre rodes (2010), novel·la de Albert Casals i Serradó sobre un viatge en cadira de rodes
* Món petit (2013), documental sobre Albert Casals

## Referències

* ↑ «Cadira de rodes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Casals, Alícia. «Cadires de rodes». A: Ajuts tecnològics per a disminuïts físics. Institut d'Estudis Catalans, 1998. ISBN 9788472834019.
* ↑ Decret 135/1995 Codi d'accessibilitat de Catalunya (pdf). Xtec, 1995.
* ↑ «LLEI 13/2014, del 30 d'octubre, d'accessibilitat.». Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya, 04-11-2014, pàg. 39.
* ↑ Butt, Muhammad Bilal. «Disabled Sports: Sports wheelchairs a hope for disabled sportsman». Youth Publishers (Which owns Pakistan Times), 22-01-2020. Arxivat de l'original el 2022-02-19.

## Enllaços externs

* «Wheelchair Network» (en anglès).
# Cèlia Cernadas

Cèlia Cernadas (1971) és una periodista, escriptora i docent catalana. Es va llicenciar en Ciències de la Informació a la UAB i va complementar els seus estudis amb un Màster de Relacions Internacionals per l'IBEI. Durant més de vint anys ha cobert informació internacional per Catalunya Ràdio i 3Cat i ha estat enviada especial a diversos països, des de Mèxic al Senegal, Kènia, Líbia, Egipte, Iraq, Síria, Israel, Rússia, Hongria, Polònia, illes gregues i camps de refugiats, Cuba i Guantánamo, Ucraïna o l’Àrtic noruec. Va ser cap d’Internacional durant dues etapes i corresponsal de Catalunya Ràdio als EUA entre 2015 i 2017, coincidint amb l’arribada de Donald Trump a la Casa Blanca. El 2009 va viure a Bolívia com a responsable d’un projecte de desenvolupament periodístic gestionat per l'International Centre for Journalists (ICFJ) de Washington. Els últims anys ha posat el focus en temes migratoris, entre d'altres. És autora del llibre Fora de focus. La vida a les perifèries del món (Ara Llibres, 2023).

## Referències

* ↑ Barnils, Andreu. «Cèlia Cernadas: "Em va impactar conèixer un periodista que amb prou feines sabia llegir"». Vilaweb, 09-10-2023. [Consulta: 25 maig 2024].
* ↑ «Cèlia Cernadas». CCCB amb permís OTRS, 01-05-2024. [Consulta: 25 maig 2024].
* ↑ «Cèlia Cernadas: 'Aquest llibre és la meva venjança contra la dictadura de la brevetat'». [Consulta: 25 maig 2024].
# Bender (Futurama)

Bender Bending Rodríguez, anomenat simplement Bender, és un personatge principal de la sèrie d'animació televisiva Futurama. És un robot del tipus Bending Unit 22 en l'univers de la sèrie, específicament la unitat 1.729 amb el número de sèrie 2716057. Va ser ideat pels creadors de la sèrie Matt Groening i David X. Cohen. John DiMaggio dona veu al personatge en la versió original en anglès. Bender és un bromista, representa el paper d'antiheroi a Futurama i és descrit per la seva amiga Leela com un "alcohòlic, puter i especialista en chain smoking".
Segons el rerefons del personatge, Bender va ser fabricat a Mèxic. Dels diàlegs de Bender se'n desprèn que té odi contra els no-robots; entre les seves frases hi ha expressions com desitjo "matar tots els éssers humans". Tanmateix, Bender té una llista titulada "No matar" amb les persones que no estan subjectes a aquesta actitud vers els humans, però en aquesta llista només hi ha el seu amic millor Fry i el seu col·lega Hermes (Hermes és afegit a la llista en l'episodi "Lethal Inspection"). No obstant això, Bender també mostra a vegades que té un racó compassiu i que suggereix que no és tan bel·ligerant com ell afirma.

## Referències

* ↑ 1,729 is the smallest number that can be represented as the sum of two cubes in two ways, 1³ + 12³ = 9³ + 10³, serial number 2716057 = (952³ - 951³) Why is the number 1,729 hidden in Futurama episodes?, Simon Singh, BBC News, 15 October 2013
* ↑ ; Ehasz, Aaron «Crimes of the Hot». . Futurama (Fox), Temporada:4 , episodi:8, 10-11-2002. « »
* ↑ ; Horsted, Eric «Lethal Inspection». . Futurama (Fox), Temporada:6 , episodi:6, 22-07-2010. « »
* ↑ ; Morton, L. «Bender Should Not Be Allowed on TV». . Futurama (Fox), Temporada:04 , episodi:06, 03-08-2003. « »
* ↑ Avanzino, Peter (Director) et al (2008-06-24). The Beast with a Billion Backs (DVD). The Curiosity Company et al.
# Escola Rius i Taulet

L'Escola Rius i Taulet és un centre públic d’educació infantil de segon cicle (parvulari) i primària ubicat al Districte de Gràcia de Barcelona i dins l'àrea d'influència del Consorci d'Educació de Barcelona.
L’Escola Rius i Taulet va ser inaugurada el 26 de gener de 1957, destacant, entre altres elements arquitectònics i monumentals, les dues escultures que donen la benvinguda al centre, obra de Joaquim Ros i Bofarull. L'escola ha estat rehabilitada l’any 2010, sobre la base d'un polèmic projecte del 2007. Actualment, l’Escola participa en el projecte SUDANSA, en la Xarxa Telemàtica Educativa de Catalunya i en el programa Escoles + Sostenibles, entre d'altres; i està adherida a la Xarxa d’Escoles Insubmises, entre més.

## Referències

* ↑ «Gencat.cat - Equipaments». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2016-04-08. [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ «Edubcn.cat - Fitxa de l'Escola Rius i Taulet». Consorci d'Educació de Barcelona. [Consulta: 30 març 2016].
* 1 2 «Museu Virtual de l'Art Públic de Barcelona». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 31 març 2016].
* ↑ «Construccions escolars a Barcelona: Rehabilitació i ampliació de l'Escola Rius i Taulet». Consorci d'Educació de Barcelona. [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ «L'escola Rius i Taulet torna a Lesseps». Vilaweb.cat, 08-01-2010. [Consulta: 1r abril 2016].
* ↑ «El CEIP Rius i Taulet aconsegueix aturar l’inici de les obres de reforma del centre». LaTortuga.cat, 19-06-2007. Arxivat de l'original el 2016-04-13. [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ «Els barracons del Fructuós Gelabert, per al Rius i Taulet». Vilaweb.cat, 30-11-2007. [Consulta: 1r abril 2016].
* ↑ «Sudansa: Artistes i escoles associats». Associació artística i cultural SUDANSA. [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ «Participants al Seminari de Coordinació en tecnologia de l'aprenentatge i coneixement a primària». Consorci d'Educació de Barcelona. [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ «Centres educatius de Barcelona Escoles + Sostenible». Barcelona Escoles + Sostenibles - Ajuntament de Barcelona. Arxivat de l'original el 2016-04-14. [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ «Xarxa d'Escoles Insubmises - Escoles adherides». Xarxa d'Escoles Insubmises. [Consulta: 30 març 2016].