OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aiguaneu

L'aiguaneu és una precipitació força uniforme de neu mig fosa o de pluja i de neu barrejades. Des de la nevada seca fina fins a la pluja, hi ha tots els graus de transició: cristalls humits, flocs molls d'aigua o neu barrejada amb aigua líquida. De la mateixa manera que la pluja i la neu ordinària, l'aiguaneu pot caure de manera contínua o en forma de xàfec. Els gèneres de núvols que poden donar aquest meteor són els altoestrats, nimboestrats, estratocúmuls i cumulonimbes; ocasionalment també es pot desprendre d'un cúmul.
Aquest fenomen es deu a la presència d'aire temperat que fa fondre la neu parcialment però no prou càlid per a transformar tota aquesta neu en pluja. És per tant una neu fosa parcialment que cau a terra amb traces de cristal·lització. És una precipitació transparent no pas blanca com la neu en sentit propi. Amb la caiguda de l'aiguaneu la temperatura pot ser que iniciï una davallada i que esdevé una nevada. El codi METAR per l'aiguaneu és RASN.
L'aiguaneu acostuma a caure quan la temperatura de l'aire superficial és de 2-3 °C i als estrats superiors de l'atmosfera la temperatura és inferior. Per tant, pel gradient tèrmic que hi ha, la neu (situada a uns 100-200 m d'altitud) es fon perquè troba temperatures més altes. Tanmateix, no són prou altes per a fondre la totalitat de la neu i per això cau barrejada neu i aigua.
L'aiguaneu no acostuma a quallar a terra, llevat quan la temperatura del sòl és inferior a 0 °C. Aleshores es poden formar plaques de gel poc visibles que són molt perilloses.

## Referències

* ↑ «Aiguaneu». Diccionari de l'Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 3 gener 2016].
* ↑ Servei Meteorològic de Catalunya. «Aiguaneu». Web. CC-BY-SA-3.0

## Vegeu també

* Pluja engelant

## Enllaços externs

* Hidrometeors. Descripció teòrica (castellà)
* Els diversos tipus de meteors Arxivat 2008-06-13 a Wayback Machine. (italià)
# Aprenentatge funcional

L'aprenentatge funcional fa referència al fet que el coneixement adquirit es podrà aplicar dintre de qualsevol context i situació (diferents d'aquells on es va originar) on tengui sentit i també a aquell que és necessari i útil per dur a terme aprenentatges posteriors amb èxit.

## Vegeu també

* Aprenentatge significatiu
# Adasaure

L'adasaure (Adasaurus, "llangardaix d'Ada") és un gènere de dinosaure teròpode dromeosàurid que va viure al Cretaci superior en el que avui en dia és Àsia central. Era un petit carnívor bípede amb una urpa en forma de falç al segon dit de cada peu. Un adult probablement feia uns 2 metres de longitud.
# Apsarasas Kangri

L'Apsarasas Kangri és una muntanya que forma part de la Siachen Muztagh, una secció de la gran serralada del Karakoram. El cim s'eleva fins als 7.245 msnm, cosa que el converteix en la segona muntanya més alta de la serralada, rere el Teram Kangri (7.462 m), la 18a de l'Índia i la 96a més alta del món. Té una prominència de 625 metres. La muntanya consta de fins a set cims secundaris amb una elevació superior als 7.000 metres que s'estenen en una cresta de vuit quilòmetres de llargada. El cim es troba a la frontera entre la Xina, a la regió del Xinjiang, i la disputada regió de la glacera de Siachen, controlada per l'Índia com a part del Ladakh.
La primera ascensió es va fer el 7 d'agost de 1976 pels japonesos Yoshio Inagaki, Katsuhisa Yabuta i Takamasa Miyomoto, membres del Club de Muntanyisme de la Universitat d'Osaka.

## Referències

* ↑ «Apsarasas - Peakbagger.com». [Consulta: 13 desembre 2020].
* ↑ Kapadia, Harish. High Himalaya Unknown Valleys. Indus Publishing, 1 març 2002, p. 314. ISBN 978-81-7387-117-7.
* ↑ Hideo Misawa, Apsaras, American Alpine Journal 21, 1977 p. 271
# Adducció

L'adducció és el moviment pel qual una part del cos s'aproxima al plànol de simetria (sagital) d'aquest. És el moviment que porta un extremitat més a prop de la línia mitjana del cos (el pla sagital). Per exemple, posats els braços en creu, deixar-los caure. Els músculs que causen adducció són els adductors. L'adducció és el moviment contrari a l'abducció.

## Referències

* ↑ Edward McFarland. Examination of the Shoulder: The Complete Guide. Thieme, 22 març 2006, p. 17–. ISBN 978-1-58890-371-6 [Consulta: 22 octubre 2012].

## Vegeu també

Els altres moviments que, com l'adducció, es fan possible mitjançant una articulació són:
* Extensió
* Flexió
* Rotació interna
* Rotació externa

## Enllaços externs

* thefreedictionary.com
# Airbus NSR

L'Airbus NSR és un projecte d'avió destinat a substituir l'actual Airbus A320. S'estima que comenci a funcionar l'any 2025.

## Referències

* ↑ «Airbus sees lifespan of at least 10 years for re-engined A320». Flight Global, 14-01-2010.
# Assemblea de Martinica

L'Assemblea de Martinica és l'assemblea deliberativa de Martinica, actialment una regió d'ultramar de l'Estat francès, que el 2015 va substituir el Consell Regional de Martinica.

## Història

L'Assemblea de Martinica està formada per 51 membres que són elegits per a mandats de sis anys. El sistema de votació és una elecció proporcional plurinominal amb dues voltes amb prima de governabilitat. En primera volta, si una llista obté la majoria absoluta dels vots emesos rep una prima d'11 escons i la resta d'escons s'assignen a totes les llistes que hagin obtingut almenys el 5 % dels vots emesos. Si cap llista obté la majoria absoluta, es fa una segona volta: la llista que guanya la segona volta rep la prima d'11 escons i la resta d'escons s'assignen a totes les llistes que hagin obtingut almenys el 5 % dels vots emesos. Per a la distribució dels escons dins de cada llista el territori de Martinica es divideix en quatre seccions electorals corresponents a les circumscripcions legislatives.
Les primeres eleccions per a l'Assemblea de Martinica es van celebrar el 13 de desembre de 2015. Una coalició del Moviment Independentista Martiniquès i partits de dreta, liderada per Alfred Marie-Jeanne, va derrotar Ensemble pour une Martinique Nouvelle', una coalició de partits d'esquerres, liderada per Serge Letchimy, obtenint 33 de 51 escons.

## Referències

* ↑ , <https://www.legifrance.gouv.fr/affichCodeArticle.do?cidTexte=LEGITEXT000006070239&idArticle=LEGIARTI000024406201&dateTexte=20200428>. Consulta: 28 abril 2020
* ↑ , <https://www.legifrance.gouv.fr/affichCodeArticle.do?cidTexte=LEGITEXT000006070239&idArticle=LEGIARTI000024406205&dateTexte=20200428>. Consulta: 28 abril 2020
* ↑ «La liste d'Alfred Marie-Jeanne remporte les élections territoriales 2015» (en francès), 14-12-2016.
* ↑ «Pro-independence candidate wins in Martinique, does not want to change status quo (for now)». Nationalia. [Consulta: 28 abril 2020].
* ↑ «En Martinique, droite et indépendantistes fusionnent pour la première fois» (en francès). Le Huffington Post, 08-12-2015. [Consulta: 28 abril 2020].
# Apòleg

L'apòleg és un gènere literari dins la narrativa que es caracteritza per explicar una història breu amb finalitat didàctica. Els seus personatges són humans, a diferència de la faula, i el missatge final és més rellevant que la narració, amb la qual cosa s'allunya del conte amb moralina o el popular. L'apòleg va sorgir a la literatura oral d'Orient Mitjà i va derivar en les paràbol·les bíbliques, els exempla llatins i medievals i les màximes clàssiques i modernes.

## Característiques principals

* Generalment s'escriu en prosa.
* És explicatiu, pel que té una extensió de mitjana a gran.
* Els seus personatges són éssers humans.
* Contingut moralitzant o didàctic.
* Plasma fets que semblen de la vida real.
* Són històries creïbles.
* Sol tenir enginyosa inventiva i força imaginativa.
* Es preocupa per la perfecció interior, la recerca d'ideals, la reflexió transcendent, el sacrifici i l'abnegació per les grans causes, així com per emfatitzar principis elevats.
Viccionari
# Adidas Etrusco Unico

L'Etrusco Unico va ser una pilota de futbol fabricat per Adidas a principis dels anys noranta. Va ser la pilota oficial de la Copa del Món de Futbol de 1990 a Itàlia, la Copa Amèrica de 1991 a Xile, el Campionat d'Europa de 1992 a Suècia i en els Jocs Olímpics d'estiu de 1992 a Barcelona, Catalunya.
El nom i el disseny complex van ser inspirats en la història antiga d'Itàlia i en les belles arts dels etruscs. Tres caps de lleó etruscs decoren cadascuna de les 20 tríades de tango. Va ser la primera bola amb una capa interna d'escuma de poliuretà negra.
I l'Adidas seguint la seva tradició, també hi havia una bota de futbol acompanyant del mateix nom, que incorporava alguns dels elements de disseny de la pilota: es reproduïen a la llengua les tríades de la pilota amb els caps de lleó, juntament amb el guió Etrusco Unico. Va ser la bota oficial de la Copa del Món de la FIFA de 1990 i fou molt utilitzada pels jugadors de la competició.

## Referències

* ↑ Telstar to Jabulani to Brazuca: Evolution of World Cup Final Ball By Crippy Cooke, 17 June, 2014, Bleacher Report
# Anglès bàsic

L'anglès bàsic, també anomenat en anglès Basic English i Simple english és una llengua controlada i construïda basada en la simplificació del vocabulari i la gramàtica de la llengua anglesa natural, elaborat per Charles Kay Ogden i descrit en el seu llibre Basic English: A General Introduction with Rules and Grammar (Anglès bàsic: una introducció amb regles i gramàtica) publicat en 1930.
Per a Ogden, aconseguir un bon maneig de l'anglès normal requeriria set anys d'estudi, l'esperanto set mesos i l'anglès bàsic set setmanes. De tal forma l'anglès bàsic s'utilitzaria per companyies que necessiten produir llibres complexos per a ús internacional i per escoles d'idiomes que necessiten ensenyar quelcom d'anglès en un curt període. Per al seu vocabulari reduït de 850 paraules, Ogden va eliminar paraules que podrien dir-se amb altres paraules i frases i va buscar que les paraules foren comunes en qualsevol país de parla anglesa. Va sotmetre el seu conjunt de paraules a un gran nombre de proves i ajustos. Va simplificar també la gramàtica procurant que, així i tot, fos normal per als usuaris que ja parlen anglès.

## Referències

* ↑ Gislason, Stephen. Language and Thinking (en anglès). Environmed Research Inc, p. 197. ISBN 1894787498.
* ↑ Ogden, Charles Kay; Richards, Ivor Armstrong; Russell, Bertrand; Gordon, W. Terrence. C. K. Ogden and Linguistics (en anglès). vol.1. Psychology Press, 1994, p. 107. ISBN 0415103533.
# Tang Xianzu

Tang Xianzu, en xinès tradicional: 湯顯祖; en xinès simplificat: 汤显祖; en pinyin: Tāng Xiǎnzǔ; nom de cortesia Yireng (義仍): Fuzhou, Jiangxi (Xina) 24 de setembre de 1550 - 29 de juliol de 1616, va ser un funcionari de la dinastia Ming, que va destacar com escriptor i dramaturg, contemporani de Shakespeare i Cervantes.

## Biografia

Tang va viure durant el final de la dinastia Ming, i a la Xina se'l ha comparat amb el seu coetani occidental Shakespeare, que com aquest va assolir importants graus de popularitat.
L'obra literària de Tang cal emmarcar-la en una època de gran desenvolupament de la literatura i el teatre, amb autors com Ruan Dacheng i el mateix Tang, amb l'ajut d'un gran nombre d'edicions populars, gràcies en part al progrés de la impremta i del gravats.
A part de la seva activitat literària,Tang va desenvolupar una carrera com a funcionari de l'administració imperial, on va arribar a ser magistrat de la província de Zhejiang.
Entre les diverses obres de Tang, destaca Mudan Ting (El Pavelló de les Peònies), considerada la seva obra mestre, escrita el 1598, on descriu en 55 escenes les passions de la jove Du Liniang, filla del governador de Nanan, Du Bao, i la seva relació amb el magistrat Liu Mengmei. Aquest drama d'estil "shakespearià", actualment encara es representa, en el format de "kunqu" (opera o teatre musical) que inclou llenguatge poètic, música, dansa i gestualitat. En la seva època va tenir molt èxit entre les classes elitistes, especialment entre les dones.
Altres obres de Tang: Hongquan yicao -Font escarlata, herba serena- (recull de poemes), Nake ji, Handan ji, Els quatre somnis de Yumintang i Zixiaoji (La Flauta púrpura).

## Referències

* ↑ «China conmemora 400 aniversario de muerte de "Shakespeare chino"» (en castellà), 15-09-2016. Arxivat de l'original el 2016-09-27. [Consulta: setembre 2016].
* ↑ «China Literatura. China recuerda a Tang Xianzu,coetáneo de Cervantes y Shakespeare.» (en castellà), 22-03-2016. [Consulta: setembre 2016].
* 1 2 Mazzilli, Mary. «From China with love: Tang Xianzu was the Shakespeare of the Orient.» (en anglès), 21-07-2016. [Consulta: setembre 2016].
* ↑ Gernet, Jacques. Le monde chinois. 2. l'èpoque moderne (en francès). París: Armand Colin, 1972. ISBN 978-2-266-16133-6.
* ↑ «Tang Xianzu (1550-1617)» (en castellà). [Consulta: setembre 2016].
* ↑ Yu, Yin Cheng. «Ming Studies. Tang Xianzu's (1550-1616). Peony Pavillon and Taizhou Philosophy» (en anglès), 04-11-2013. [Consulta: setembre 2016].
# Antoni Gelonch Viladegut

Antoni Gelonch Viladegut (Lleida, 1956) és un advocat, escriptor, mecenes i divulgador artístic. Ha construït i donat al Museu de Lleida una de les col·leccions artístiques més importants d'Europa.

## Biografia

Va estudiar Dret i Farmàcia a la UB, una formació que ha complementat amb Administració d'Empreses a l'IESE, cursos a Grenoble i Harvard. La seva primera feina va ser com a farmacèutic a l'Hospital de Sant Pau, abans de passar deu anys a l'administració pública, on va ser cap de gabinet del conseller d'Ensenyament i va ser director d'un programa al departament de Sanitat. Després es dedicà 17 anys a les multinacionals farmacèutiques, fins que va decidir centrar-se en la seva tasca com a divulgador artístic i escriptor.
Ha construït la Col·lecció Gelonch Viladegut de gravats i llibres d’art amb peces de gran qualitat i significació, considerada com una de les més rellevants d’Europa, que el 2020 va dipositar al Museu de Lleida. La col·lecció reuneix més de mil gravats i llibres d'art amb part de l'obra d'autors com Durer, Rembrandt, Goya, Picasso, Dalí, Miró, Lichtenstein o Chillida.
Gelonch és membre d’honor de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi i president del Cercle del MUHBA i el Cercle del Museu Frederic Marès de Barcelona. El 2023, va rebre el reconeixement del Govern de Catalunya amb la Creu de Sant Jordi. Va rebre la distinció "pels seus rellevants esforços en favor de la conservació i la divulgació de l’art".

## Referències

* 1 2 «Antoni Gelonch: "Los antibonapartistas catalanes no eran patriotas españoles"» (en castellà), 03-05-2021. [Consulta: 10 juny 2023].
* 1 2 «Antoni Gelonch: “A Lleida li falta un mapa de museus”» (en catalan), 15-05-2020. [Consulta: 10 juny 2023].
* 1 2 «Antoni Gelonch Viladegut». Gencat. Arxivat de l'original el 2023-06-10. [Consulta: 10 juny 2023].
* ↑ Tur, Antoni Ribas. «La col·lecció Gelonch porta el Museu de Lleida a l’apoteosi», 11-03-2020. [Consulta: 10 juny 2023].
* ↑ Press, Europa. «El coleccionista Antoni Gelonch Viladegut deposita sus mil grabados en el Museu de Lleida», 11-03-2020. [Consulta: 10 juny 2023].
* ↑ «Antoni Gelonch Viladegut». Santos Ochoa. [Consulta: 10 juny 2023].
* ↑ «Jordi Cuixart, Antoni Miró, Jaume Sisa, Agustí Villaronga i Sopa de Cabra, guardonats amb la Creu de Sant Jordi». VilaWeb, 25-04-2023. [Consulta: 25 abril 2023].
# Eugenia Tenenbaum

Eugenia Tenenbaum (Santiago de Compostel·la, 1996) és una historiadora de l'art, divulgadora cultural, autora, feminista i activista LGBT gallega.
Pren el pseudònim del film The Royal Tenenbaums, dirigit per Wes Anderson. Va estudiar Història de l'Art a la Universitat Complutense de Madrid i al tercer curs es va adonar de la criptogínia imperant en el camp en qüestió. Així doncs, va començar la seva tasca de divulgació per mitjà de les xarxes socials. En el contingut que difon, de caràcter feminista, antiracista i anticapitalista, tracta temes com ara la literatura, el lesbianisme i la dona. Notòriament, el 2022 va publicar el seu primer llibre, La mirada inquieta, en el qual introdueix la perspectiva de gènere en el món de les arts.

## Obra

* La mirada inquieta (2022)
* Las mujeres detrás de Picasso (2023)

## Referències

* ↑ Carreira, Sara. «Eugenia Tenenbaum: «Internet dinamitó la autoridad, incluso en el arte»» (en castellà). La Voz de Galicia, 08-08-2022. [Consulta: 16 abril 2023].
* 1 2 Medina, Ainara. «Eugenia Tenenbaum: “Al mercado del arte no le interesa deconstruir la figura del genio porque mueve millones de euros”» (en castellà). Pikara Magazine, 15-12-2021. [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ Ramírez, Noelia. «Eugenia Tenenbaum: “Que vendan a Isabel la Católica como feminista me pone los pelos de punta”» (en castellà). El País, 28-05-2022. [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ Fernández-Pello, Elena. «Una mirada femenina» (en castellà). El Periódico de España, 31-05-2022. [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ del Río, Blanca. «Eugenia Tenenbaum: el necesario arte del feminismo» (en castellà). Elle, 08-03-2022. [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ Brión Insua, Rodrigo. «A arte desde 'A mirada inquieta' de Eugenia Tenenbaum: "É máis fácil ser artista se che lavan e pasan o ferro aos calzóns"» (en gallec). Galiciapress, 25-06-2022. [Consulta: 16 abril 2023].
# FC Corvinul Hunedoara

El Fotbal Club Corvinul Hunedoara fou un club de futbol romanès de la ciutat de Hunedoara.

## Història

El club va ser fundat l'any 1921. Evolució del nom:
* 1921-1943: Corvinul Hunedoara
* 1943-1948: Uzinele de Fier Hunedoara
* 1948-1950: I.M.S Hunedoara
* 1950-1956: Metalul Hunedoara
* 1956-1958: Energia Hunedoara
* 1958-1962: Corvinul Hunedoara
* 1962-1964: Siderurgistul Hunedoara
* 1964-1970: Metalul Hunedoara
* 1970-2004: Corvinul Hunedoara
Va participar 17 temporades a la primera divisió entre 1960-1961, 1976-1979 i 1980-1992, destacant una tercera posició la temporada 1981-82.
El club va desaparèixer el 2005, naixent posteriorment nous clubs: SC Corvinul 2005 Hunedoara i FC Hunedoara.

## Palmarès

* Segona divisió romanesa de futbol:
** 1953, 1959-60, 1975-76, 1979-80
* Tercera divisió romanesa de futbol:
** 1966-67, 2001-02

## Referències

* ↑ Evolutia denumirilor echipelor de-a lungul anilor a enciclopediaromaniei.ro
* ↑ «Romania - All-Time Table 1932-2008». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Romania Final League Tables». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
# Castell Bethlen

El castell de Bethlen o Magna Curia (en llatí La Gran Cort) és un palau situat a Deva (Romania).

## Història

El 1582, el capità hongarès Ferenc Geszty, al capdavant de la guarnició del castell de Deva, va erigir una casa al peu del turó de la ciutadella. Aquella casa es va convertir en la residència de Sigismund Báthory, el general Giorgio Basta, Stephen Bocskay, Gabriel Báthory i Gabriel Bethlen.
Al 1621 Gabriel Bethlen va començar la transformació radical de la casa inicial, amb el resultat del palau Magna Curia. El castell de Bethlen era un edifici d'estil renaixentista, però les modificacions posteriors (fins a la primera meitat del segle xviii) que li van donar la forma final que es pot veure avui en dia, van acostar-lo a una arquitectura d'estil barroc.
Des del 1882, el museu de la civilització dacia i romana, està ubicat al palau.
Magna Curia es va renovar completament el 2007, amb millores que incloïen un solàrium ampliat.

## Referències

* ↑ «The Ruling Class». History of Transylvania, Volume I, From the Beginnings to 1606. [Consulta: 12 abril 2008].
* 1 2 «CIMEC - Museums and Collections in Romania». Arxivat de l'original el 2006-07-15. [Consulta: 12 abril 2008].
* ↑ «True Romania». [Consulta: 15 novembre 2009].

## Enllaços externs

* Informació del museu
# Fortalesa dàcia de Costești-Cetățuie

La fortalesa dacia Costești-Cetățuie era una ciutat fortificada dàcia. Situat a prop del poble de Costești, al comtat de Hunedoara (Romania). Pertany a les fortaleses dacies de les muntanyes d'Orăștie, patrimoni de la humanitat. La fortalesa es va construir al segle I aC, durant el govern de Burebista, amb el propòsit de defensar la zona contra els romans.

## Informació sobre la fortalesa

El lloc està situat a la vall del riu Apa Grădiștei. L'altiplà superior del turó on es troba a 514 metres sobre el nivell del mar. Era una fortalesa que tenia un paper defensiu. Pel que sembla, tenia un assentament civil a la base i era la residència habitual dels reis dacis. Un altre paper important va ser la protecció del camí cap a Sarmizegetusa Regia.

## Galeria

* Casa torre
* Torre del bastió
* Torre del bastió
* Vallum

## Referències

* ↑ «National Register of Historic Monuments in Romania, Hunedoara County». www.inmi.ro. Arxivat de l'original el 27 febrer 2012.

## Enllaços externs

* Cetățile dacice din Munții Orăștiei - Costești-Cetățuie
# Orăștie

Orăștie (pronunciació en romanès: [orəʃˈti.e] ; alemany: Broos, hongarès: Szászváros) és una ciutat del comtat de Hunedoara, al sud-oest de Transsilvània a Romania.

## Cultura

Una església fortificada medieval a Orăștie es va construir cap al 1400 en estil gòtic sobre els fonaments de la basílica romànica més antiga. Entre el 1820 i el 1823 es va construir una nova església luterana al nord de l’antiga. Ambdues esglésies estan envoltades per una muralla.
La ciutat ja no té una població jueva activa, però la seva sinagoga històrica ha estat renovada pel municipi i s'utilitza com a Casa de Cultura.

## Personalitats

* Mihai Iacob (1933–2009), director de cinema i guionista
* Ernő Koch (1898-1970), artista gràfic
* Elizabeth Roboz Einstein (1904-1995), bioquímica i neurocientífica, jove d'Albert Einstein

## Galeria d'imatges

* Vista des del turó "Dealu Mic"
* Foto extreta de la torre de l'església luterana

## Vegeu també

* Fortaleses dacies de les muntanyes Orăștie

## Referències

* ↑ Fabini, Hermann. The Church-fortresses of the Transylvanan Saxons. Sibiu: MonuMenta, 2015, p. 111. ISBN 978-973-7969-19-4.
* ↑ «Historic Synagogues». historicsynagogueseurope.org. [Consulta: 30 juny 2021].

## Enllaços externs

* (en romanès) www.orastieinfo.ro
* Tot el que vulgueu saber sobre Orastie i els voltants Arxivat 2021-10-21 a Wayback Machine.
# Lidia Buble

Lidia Buble (Deva, Hunedoara, 9 de juny de 1993) és una cantant de música pop romanesa.

## Biografia

Lidia va començar a cantar, de ben petita, al cor de l'església pentecostal "Emanuel" de Deva, on el seu pare era pastor (ministre de cerimònies religioses). La solista va créixer en una família nombrosa, amb deu germans. Té molts parents que són músics.

## Els inicis de l'artista en la indústria musical

Buble es va fer famosa quan Adrian Sînă de la banda Akcent la va triar per cantar dues cançons famoses amb ell. Les cançons "Kamelia" i "We feel the same way" van sonar a totes les ràdios de Romania i de l'estranger, amb més d'11 milions de visualitzacions a YouTube, de manera que, en només uns mesos, Lidia Buble es va convertir en una estrella als 21 anys.

## Discografia

* Noi simțim la fel (feat Adrian Sina) (2014)
* Kamelia (feat Akcent & DDY Nunes) (2014)
* Forever love (2014)
* Le-am spus și fetelor (feat Amira) (2015)
* Inima nu știe (2015)
* Mă cerți (2016)
* Mi-e bine (2016)
* Eu voi fi (2017)
* Secrete (2017)
* Cămașă (2017)
* Sârut mâna, Mamă ! (2018)
* Sub apă (2018)
* Tu (2018)
* Asta sunt eu! (feat What s up) (2019)
* Undeva la mijloc (2019)
* Margarita (feat Descemer Bueno) (2019)
* Lacătul și femeia (2019)
* La Luna (feat Jay Maly x Costi) (2020)
* Cu ochii ăia verzi (2020)
* Intens (2021)
* Extrapolăm (2021)
* Draga mea (2022)
* Por Amor (feat Mabel Yeah) (2022)
* Ochii Tăi (feat DJ Project) (2022)

## Referències

* ↑ «A avut o viață impresionantă! Care este povestea familiei LIDIEI BUBLE». CanCan.ro, 02-06-2016. [Consulta: 1r agost 2017].
* ↑ «Lidia Buble». CatMUSIC.ro, 28-03-2017. Arxivat de l'original el 2017-08-01. [Consulta: 1r agost 2017].

## Enllaços externs

* Lidia Buble a CatMusic Arxivat 2017-08-01 a Wayback Machine.
* L'Enciclopèdia Musical de Romania Arxivat 2018-06-21 a Wayback Machine.