OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aigua salabrosa

L'aigua salobre, salobrenca, salabrosa o salancosa és l'aigua o eflorescència salina que té més sal dissolta que l'aigua dolça, però menys que l'aigua de mar. Tècnicament, es considera aigua salobre la que té entre 0,5 i 30 grams de sal per litre, expressats més sovint com de 0,5 a 30 parts per mil. L'aigua salobre és típica dels estuaris de rius de cert cabal i resulta de la barreja de l'aigua de riu corresponent amb l'aigua de mar. També es pot trobar aigua salobre d'origen fòssil en certs aqüífers associats amb roques salines. Es pot obtenir a partir de la mescla d'aigua dolça i aigua de mar. El terme salobre però, cobreix un rang de salinitat i no és una condició definida amb precisió. És característic de l'aigua salobre que la seva salinitat pugui variar considerablement al llarg del temps i del lloc.

## Enllaços externs

* Peixos d'aigua salobre Arxivat 2014-07-13 a Wayback Machine.
# Antic molí (Sant Miquel de Campmajor)

L'Antic molí és una obra de Sant Miquel de Campmajor (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular amb algun cos annexa. Presenta les parets portants de pedra irregular per anar rebatut i carreus a cantonades i obertures. És situat al costat del riu Tort, en una corba de la carretera. Fa pocs anys ha estat restaurada, i conserva l'estructura del canal que conduïa l'aigua del molí, que travessava l'edifici per sota, amb volta i un arc rebaixat de carreus. La façana de la carretera conserva una porta dovellada.

## Referències

* ↑ «Antic molí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Antic traçat del ferrocarril Manresa-Guardiola

L'Antic traçat del ferrocarril Manresa-Guardiola és una obra del municipi de Cercs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Són les restes de traçat i d'elements d'obra de l'antic ferrocarril de via estretade la línia Manresa-Berga-Guardiola que es troben dins el terme municipal de Cercs.

## Descripció

El recorregut d'aquest ferrocarril dins el terme de Cercs, és format actualment per dues seccions de via única. La primera, en sentit ascendent surt del darrere de la Colònia Rosal, remunta el Llobregat per la seva esquerra, travessa un túnel de llargada considerable per poc més enllà creuar el Llobregat a la seva banda dreta mitjançant un pont de dues arcades. Passat aquest pont hi ha un altre túnel en corba. Des d'aquí, el recorregut és ben traçat fins al pont de Pedret, on continua fins a tornar a trobar un altre pont, ara esfondrat que creuava el riu altra vegada cap a la seva banda esquerra. Des d'aquí, creuant el riu a peu mitjançant una palanca moderna es pot continuar seguint l'antic traçat fins als peus mateix de la presa de La Baells, passant per un petit túnel d'uns dos metres aproximadament.
La segona acció és formada, actualment, per les restes de l'antiga estació i carregador de carbó a la part baixa de la zona minera de La Consolació i per un petit túnel en corba, damunt mateix del traçat de l'actual carretera C-1411.

## Història

La concessió del tram comprés entre les antigues estacions d'Olvan-Berga i Guardiola-Bagà va ser atorgat per 99 anys a la "Compañia del Tramvia o Ferrocarril Económico de Manresa a Berga" l'any 1893. Aquesta companyia, que ja explotava el tram de Manresa a Olvan-Berga, no va poder inaugurar oficialment el seu servei al públic fins al 21 de novembre del 1904. La mateixa Cia. va mantenir la concessió de la línia fins a l'any 1961 en que signà un conveni d'administració amb Ferrocarriles Catalanes. Per la competència del transport per carretera, pel tancament que el 1963 va patir el tram que continuava de Guardiola a Clot del Moro i, bàsicament, per l'aprovació del projecte d'embassament a La Baells, que inundava bona part del recorregut, el sector d'Olvan-Berga a Guardiola-Bagà, va ser clausurat oficialment el 2 de maig de 1972. Les estacions existents en aquest tram eren: Olvan-Berga, La Baells, Cercs, Fígols, Collet, (mercaderies) i Guardiola-Bagà.

## Referències

* 1 2 3 4 «Antic traçat del ferrocarril Manresa-Guardiola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2016].
# Antic traçat del ferrocarril Peguera-Cercs

L'Antic traçat del ferrocarril Peguera-Cercs és una obra del municipi de Cercs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Són les restes de traçat i elements d'obra d'un antic ferrocarril forestal i miner. El recorregut d'aquest ferrocarril està format per cinc seccions de via única, amb la particularitat d'unir-se aquestes seccions a través de quatre plans inclinats de doble via i característiques diferents. L'inici de recorregut descendent comença dins el terme municipal de Fígols i entra al de Cercs just al Túnel dels Graus. Des d'aquest túnel (1.300 m) fa un recorregut de 7 km fins a arribar a Cercs. Dins del municipi existien tres plans inclinats i diferents estructures de fàbrica (ponts, contraforts, carregadors, etc.), dels quals encara se'n conserven restes. Entre aquestes cal assenyalar molt especialment el mateix Túnel dels Graus i el viaducte sobre el torrent de Peguera.

## Història

A partir de 1895 es comença l'activitat minera a Peguera. Després de diferents canvis de propietat, l'any 1906 "Minas de Peguera S.A." inicia la construcció del ferrocarril per baixar carbó de "Mina Pepita" i fusta dels boscos de la zona. Va acabar-se de construir l'any 1910 i enllaçava amb la via del carrilet de Manresa a Guardiola. Va funcionar regularment fins a la clausura de les mines l'any 1928. A partir d'aquesta data solament va fer-ho de forma ocasional per baixar fusta. El 1942 la societat "Serchs S.A." va fer-ne el desmantellament.

## Referències

* 1 2 «Antic traçat del ferrocarril Peguera-Cercs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2016].
# Antiga Capella de Santa Rosa

L'Antiga Capella de Santa Rosa és una obra de Tortosa inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petita construcció que fa angle als carrers del Sol i Major de Remolins, amb façana a aquest darrer. És de planta rectangular i un sol pis, coberta a dues aigües. Al C/ Sol s'obre mitjançant una porta gran, allindada. Al C/ Major ho fa amb una porta també allindanada, emmarcada per dues pilastres adossades de maó de pla que sostenen una cornisa motllurada simulant un entaulament decoratiu, també de maó. No té cap més obertura i la resta de mur es troba arrebossada modernament. La porta de fusta del carrer Major es conserva bé i és bastant antiga. Té només dues petites obertures enreixades, a mitja alçada, una a cada fulla.

## Història

Segons sembla es tracta de l'antiga capella de Santa Rosa, ara fora de culte. És l'única resta conservada dels antics Banys i Hort de Santa Rosa, que ocupaven l'extrem Nord-oest del barri de Remolins. En desaparèixer aquests, el sector es va urbanitzar i s'hi van construir habitatges.

## Referències

* 1 2 3 «Antiga Capella de Santa Rosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2018].
# Aiguats del 10 de juny del 2000 a Montserrat

L'aiguat del juny del 2000 va ser un fort episodi de pluja durant la nit i matinada del 9 al 10 que es va estendre per les comarques de Barcelona i nord de Tarragona que va provocar inundacions, afectacions i greus destrosses. Els efectes més greus es van concentrar a les comarques de l'Anoia, el Bages, el Baix Llobregat i el Baix Penedès.
Un dels efectes més simbòlics d'aquella jornada va ser el fort aiguat que va malmetre greument l'entorn del Monestir de Montserrat on van caure més de 100 litres per metre quadrat en només 45 minuts. L'emplaçament de l'abadia a tocar del torrent va fer que gran part de les instal·lacions quedessin negades per l'aigua i terra. També, altres racons del massís, van canviar la seva fisonomia sobtadament com alguns canals. En aquest episodi, van perdre la vida 5 persones.

## Pluviometria

* 257 litres per metre quadrat a Collbató
* 210 litres per metre quadrat al Bruc
* 170 litres per metre quadrat al Monestir de Montserrat
* 166 litres per metre quadrat a Esparreguera

## Altres afectacions i danys materials

* Destrucció interior de les instal·lacions de l'estació inferior del Funicular de Sant Joan
* Esfondrament d'una part de la carretera de Marganell a Can Massana
* Destrucció de la plaça del Portal del Monestir de Montserrat
* Esfondrament del pont d'Esparreguera de la riera de Magarola

## Referències

* ↑ «La lluvia arrasa el corazón de Cataluña» (en castellà). La Vanguardia [Barcelona], //, pag. 35-41.
* ↑ «Aiguats del 10 de juny del 2000 a Montserrat» (en català).
* ↑ associats, Partal, Maresma i «Vuit anys dels aiguats que van causar l'esfondrament del pont de la Magarola d'Esparreguera». VilaWeb.cat.
* ↑ «esgarrapacrestes: 15 ANYS DELS AIGUATS DE MONTSERRAT.». [Consulta: 13 setembre 2018].
# Antiga Església de Sant Antoni

L'Antiga Església de Sant Antoni és una obra amb elements gòtics i neoclàssics de Tortosa inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici en runes que conserva només la part inferior dels murs, havent desaparegut les cobertes i distribució interior. És un edifici entre mitgeres. L'únic sector que conserva encara l'estructura és el nivell de planta de la façana, separada de la part superior, mig enrunada, per una senzilla motllura horitzontal de quart de bossell. Realitzada totalment amb carreus de pedra, queda centrada per una portalada adovellada de mig punt. A sobre la dovella central, dins un cercle, hi ha un bust de Sant Antoni amb un ocell en relleu, possiblement del segle XIV-XV. A l'extrem Nord hi ha una porta petita allindada, i a sobre una finestra rectangular que conserva les portelles de fusta, amb un senzill treball de talla. A partir de la cornisa, l'obra és de maçoneria arrebossada.

## Història

Segons J. Miravalls, l'edifici és medieval en els baixos i del segle xvii la resta, encara que altres fonts indiquen que és del segle xviii.
A l'interior es conservaven el 1983 frescos als murs i es guardaven els passos de Setmana Santa.

## Referències

* 1 2 3 «Antiga Església de Sant Antoni». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2018].
# Gavicalis

Gavicalis és un gènere d'ocells de la família dels melifàgids (Meliphagidae). El nom Gavicalis va ser proposat per primera vegada pels ornitòlegs australians Richard Schodde i Ian Mason l'any 1999. La paraula és un anagrama de Caligavis, introduït per Tom Iredale.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 10.2, 2020) aquest gènere està format per 3 espècies:
* Gavicalis versicolor - menjamel versicolor.
* Gavicalis virescens - menjamel cantaire.
* Gavicalis fasciogularis - menjamel de manglar.

## Referències

* ↑ Nyári, Á.S.; Joseph, L. «Systematic dismantlement of Lichenostomus improves the basis for understanding relationships within the honeyeaters (Meliphagidae) and historical development of Australo–Papuan bird communities». Emu, vol. 111, 3, 2011, pàg. 202–211. DOI: 10.1071/mu10047.
* ↑ Schodde, Richard; Mason, Ian J. The directory of Australian birds : a taxonomic and zoogeographic atlas of the biodiversity of birds in Australia and its territories. Collingwood, VIC Australia: CSIRO, 1999, p. 1–851. ISBN 978-064306456-0.
* ↑ Jobling, James A. The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. Londres: Christopher Helm, 2010, p. 171. ISBN 978-1-4081-2501-4.
* ↑ «Honeyeaters». World Bird List Version 6.1. International Ornithologists' Union. [Consulta: 28 gener 2016].
# Amikacina

L'amikacina és un antibiòtic del grup dels aminoglucòsids que s'utilitza en el tractament de diferents infeccions bacterianes. Això inclou infeccions de les articulacions, infeccions intraabdominals, meningitis, pneumònia, sèpsia i infeccions del tracte urinari. També s'utilitza per al tractament de la tuberculosi multiresistent. S'administra com a injecció intravenosa o intramuscular.
L'amikacina, igual que els altres antibiòtics aminoglucòsids, pot provocar pèrdua d'audició, problemes d'equilibri i problemes de ronyó. Entre altres efectes secundaris s'hi inclouen la paràlisi, que pot dur a la incapacitat per respirar. Si s'utilitza durant l'embaràs pot provocar sordesa permanent en el nadó. L'amikacina produeix el bloqueig de la funció de la subunitat menor del ribosoma procariòtic, que incapacita el bacteri per produir proteïnes.
L'amikacina fou patentada el 1971 i introduïda al mercat el 1976.
Fou preparada per Kawaguchi i alguns col·laboradors l'any 1972. Es presenta en forma de pólvores cristal·lines que es fonen a 203-204 °C.
Usada en el tractament de diferents infeccions bacterianes. Actua unint-se a la subunitat 30S del ribosoma bacterià, impedint la lectura de l'ARN i conduint al bacteri a la impossibilitat de sintetitzar proteïnes necessàries per al seu creixement i desenvolupament.
És emprada principalment contra gèrmens hospitalaris multiresistents (sobretot bacils gramnegatius).

## Referències

* ↑ Thomson PLM (2008). «Amikacina». A José Antonio Solís Sánchez. Vademécum de genéricos intercambiables. Mèxic, D.F. Consultat el 15 d'octubre de 2011.
* 1 2 3 «Amikacin Sulfate» (en anglès). The American Society of Health-System Pharmacists. Consultat el 8 de desembre de 2016
* ↑ WHO Model Formulary 2008 (en anglès). World Health Organization. 2009. p. 137. ISBN 9789241547659. Arxivat des de l'original el 13 desembre de 2016. Consultat el 8 de desembre de 2016.
* ↑ Fischer, Janos; Ganellin, C. Robin (2006). Analogue-based Drug Discovery (en anglès). John Wiley & Sons. p. 507. ISBN 9783527607495. Arxivat des de l'original el 20 de desembre de 2016.
* ↑ Oxford Handbook of Infectious Diseases and Microbiology (en anglès). OUP Oxford. 2009. p. 56. ISBN 9780191039621. Arxivat des de l'original el 24 de novembre de 2015.
# Antiga Fàbrica Borràs i Massó

L'Antiga Fàbrica Borràs i Massó és un edifici del municipi de Mataró (Maresme) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una construcció de planta baixa i pis. Cobert per una teulada de dues vessants. En el conjunt destaca exclusivament la seva façana, en la qual contrasta la simplicitat de la planta baixa amb dues portes metàl·liques pròpies d'un local industrial, i el pis d'un estil absolutament neoclàssic: pòrtic amb quatre grans columnes jòniques amb garlandes a les volutes, entaulament simple i un frontó triangular superior.

## Història

L'edifici fou realitzat cap al 1920 pel contractista de Mataró Ramon Cardoner. Sembla que el fet que aquesta fàbrica es realitzés d'una manera tan netament neoclàssica és degut al fet que els productes tèxtils que s'elaboraven tenien com a disseny de publicitat de la marca un temple clàssic.

## Referències

* 1 2 3 «Antiga Fàbrica Borràs i Massó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Lluïsa de Hessen-Kassel

Lluïsa de Hessen-Kassel, reina de Dinamarca (Kassel 1817 - Bernstorff 1898). Princesa de Hessen-Kassel amb el tractament d'altesa que contragué matrimoni en el si de la casa ducal de Glücksburg que posteriorment regnà a Dinamarca.
Nascuda a la ciutat de Kassel, capital del landgravinat de Hessen-Kassel el dia 7 de setembre de l'any 1817 sent filla del príncep Guillem de Hessen-Kassel i de la princesa Carlota de Dinamarca. Per via paterna era neta del príncep Frederic de Hessen-Kassel i de la princesa Carolina de Nassau-Usingen mentre que per via materna era neta del príncep hereu Frederic de Dinamarca i de la duquessa Sofia de Mecklenburg-Schwerin.
El 26 de maig de l'any 1848 contragué matrimoni al Palau d'Amalienborg amb el duc i posterior rei Cristià IX de Dinamarca, fill del duc Frederic Guillem d'Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburg i de la princesa Lluïsa Carolina de Hessen-Kassel. La parella tingué sis fills:
* SM el rei Frederic VIII de Dinamarca, nat el 1843 a Copenhaguen i mort el 1912 a Hamburg. Es casà el 1869 a Estocolm amb la princesa Lluïsa de Suècia.
* SAR la princesa Alexandra de Dinamarca, nada el 1844 a Copenhaguen i morta el 1925 a Sandringham. Es casà amb el rei Eduard VII del Regne Unit el 1863 al Castell de Windsor.
* SM el rei Jordi I de Grècia, nat a Copenhaguen el 1845 a Copenhaguen i mort el 1913 a Salònica. Es casà amb la gran duquessa Olga de Rússia el 1867 a Sant Petersburg.
* SAR la princesa Dagmar de Dinamarca, nada a Copenhaguen el 1847 i morta a Hvidore el 1928. Es casà amb el tsar Alexandre III de Rússia el 1866 a Sant Petersburg.
* SAR la princesa Thyra de Dinamarca, nada a Copenhaguen el 1853 i morta a Gmunden el 1933. Es casà el 1878 a Copenhaguen amb el príncep Ernest August de Hannover.
* SAR el príncep Valdemar de Dinamarca, nat el 1858 a Bernstorff i mort el 1939 a Copenhaguen. Es casà el 1885 al Castell d'Eu amb la princesa Maria d'Orleans.
A través de la seva mare, la princesa Lluïsa posseïa certs drets dinàstics al tron de Dinamarca amb la qual cosa el seu casament amb el duc de Glücksburg fou vist amb molt bons ulls de cara a l'elecció de Cristià, el seu espòs, com a nou rei de Dinamarca.
Lluïsa no fou extremadament ben vista per la seva consogra, la reina Victòria I del Regne Unit que la considerà únicament interessada a casar bé els seus fills. Malgrat aquest desafortunat comentari, la princesa Lluïsa aconseguir crear un gran ambient familiar, exercint de mare protectora i afectuosa; prova d'això és que Copenhaguen es convertí en parada de totes les vacances dels membres de la seva família. Fou coneguda com l'àvia d'Europa.
# Antiga Fàbrica Gordils i Dalmau

L'Antiga Fàbrica Gordils i Dalmau és un edifici situat al tram final del carrer de Sant Agustí de Mataró (Maresme), catalogat com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una fàbrica de planta baixa i dos pisos, que respon directament a criteris funcionals. La façana arrebossada, està exempta d'ornamentació i es caracteritza per la repetició seriada de les finestres. L'estructura de l'edifici consta de pilars de fosa i sostres de voltes de maó de pla atirantades amb jàsseres de fusta. Sembla que es devia reformar o ampliar, ja que presenta un tram a tot el seu llarg, on s'ha substituït les jàsseres de fusta per altres de metàl·liques. Tota l'estructura presenta un recobriment d'amiant, ciment i pintura per protecció al foc. La coberta és de dues aigües amb aiguafons central i el carener paral·lel a la façana longitudinal.
El conjunt es completa amb una xemeneia exempta. Es tracta d'una construcció tronco-cònica d'obra vista, totalment llisa, sense remat ni base.

## Història

Instal·lat el maig del 1838 amb una força de 20 CV, fou un dels quinze vapors que existien a Catalunya en aquella època i el primer de la ciutat. Alimentava una fàbrica de filats de cotó que entrà en funcionament entre 1838 i 1839 amb el nom de Filatures Gordils i Dalmau. L'empresa feu fallida el 1864 i fou adquirida en pública subhasta per la vídua de J. Viñas, que s'hi establí l'any 1869. Cap a finals de segle la raó es convertí en Filatures Viñas i Sanglàs.
Actualment, l'edifici està subdividit i allotja diverses empreses.

## Referències

* 1 2 3 4 «Antiga Fàbrica Gordils i Dalmau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 «Xemeneia Gordils i Dalmau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ Salicrú, Joan «En peligro el Vapor Gordils de Mataró, el más antiguo de España que se mantiene en pie» (en castellà). El Periódico de Catalunya, 27-11-2014.
# Airbus CityAirbus

L'Airbus CityAirbus és un projecte multinacional d'Airbus Helicopters per produir un demostrador d'aeronau elèctrica VTOL.- Està dissenyat per servir de taxi aeri i evitar així els embotellaments a terra.
El CityAirbus segueix altres iniciatives de mobilitat urbana per aire d'Airbus: l'Skyways, per lliurar paquets amb vehicles aeris no tripulats al campus de la Universitat de Singapur, l'avió autònom VTOL d'un sol passatger A³ Vahana i l'aplicació de reserva de servei d'helicòpter A³ Voom.
Un estudi de viabilitat del 2015 confirmà les despeses d'explotació del disseny i que compliria els requisits de seguretat.

## Referències

* 1 2 «CityAirbus Backgrounder» (en anglès). Airbus, 6-2017. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: 12 agost 2019].
# Blanqueta

«Blanqueta» té aquests significats:
* Blanqueta (olivera), varietat conreada d'olivera
* Blanqueta (papallona), gènere de papallones que pertany a la família Pieridae
* Blanqueta de la col (Pieris rapae)
* Blanqueta de la mitja lluna (Pieris mannii)
* Blanqueta de la pedrosa (Pieris ergane)
* Blanqueta de la taperera (Colotis evagore)
* Blanqueta de nervis verds (Pieris napi)
* Blanqueta de l'espinaler (Aporia crataegi)
# Antiga Fàbrica de Farina de González

L'Antiga Fàbrica de Farina de González és una obra eclèctica de Tivenys (Baix Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici construït sobre el canal de l'esquerra de l'Ebre, molt a prop de l'Assut de Tivenys, per aprofitar la força motriu de l'aigua. Actualment només es mantenen en peu els sòlids murs exteriors (de planta baixa i un pis). Obra de maçoneria amb cantonades i buits en maó vist. Presenta una distribució regular dels buits, amb arcs rebaixats, alternant finestrals geminats per pilastres de maó amb buits simples.
Els paraments exteriors presenten alguns ornaments de maó. El basament és de maçoneria ordinària i cantonades de carreus. Sense cobertes ni murs exteriors.

## Història

Aquesta antiga fàbrica de farina fou destruïda durant la darrera guerra civil. El Canal de l'Esquerre de l'Ebre fou inaugurat l'any 1911.

## Referències

* 1 2 3 «Antiga Fàbrica de Farina de González». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 desembre 2018].

## Enllaços externs

* «Antiga Fàbrica de Farina de González». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Airbus Helicopters H160

L'Airbus Helicopters H160 (anteriormentX4) és un helicòpter utilitari de mida mitjana en curs de desenvolupament per Airbus Helicopters. Fou llançat formalment a la Heli-Expo d'Orlando (Estats Units) el 3 de març del 2015 i està dissenyat per substituir l'AS365 i l'EC155 en la gamma del fabricant. El primer vol de prova tingué lloc el juny del 2015. En un primer moment, estava previst que les primeres unitats es lliuressin als clients el 2018, però s'han retardat fins al 2019.

## Referències

* ↑ Osborne, Tony «Airbus Removes Veil From H160 Project» (en anglès). Aviation Week & Space Technology, 03-03-2015 [Consulta: 4 març 2015].
* ↑ «In-development H160 is on performance, Airbus says» (en anglès). Vertical.