OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Edifici d'habitatges del carrer Masricart, 42

L'Edifici d'habitatges del carrer Masricart, 42 és una obra de la Canonja (Tarragonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici d'habitatges amb dues plantes. És interessant la decoració de la façana: sanefes, baranes de forja, encerclat de balcons i volutes a l'acabament, una al mig i dues a banda i banda.
# Al·literació

L'al·literació (del llatí humanístic alliteratio, -onis, derivació de littĕra, "lletra") és un recurs literari amb efecte sonor creat per la repetició, volguda o no, d'uns mateixos sons, sovint al començament de dos o més mots consecutius o situats a intervals curts. Poden ser vocàliques o consonàntiques. Es pot utilitzar com una figura del llenguatge per crear efectes poètics, retòrics, musicals o humorístics. És un recurs sonor antic i molt freqüent en textos del llatí clàssic.
Pot ser un ornament formal, al qual el poeta pot atribuir un aspecte d'onomatopeia i associar, per exemple, el so de la S a un xiuxiueig que evoca suavitat, intimitat, el vent, etcètera. La interpretació del significat de l'al·literació no es basa en característiques objectives de cada fonema, sinó en els suggeriments que provoquen. Sobretot en la traducció de poesia, un dels reptes és recrear tal efecte sonor i de vegades s'ha de fer un compromís entre la traducció del significat i la musicalitat de l'original.

## Exemples

* amb a: brandant llànguidament la llarga cua (Joan Maragall, La vaca cega)
* amb r: «i roda com un carro el tro de guerra» (Jacint Verdaguer, L'Atlàntida, Introducció)
* urbi et orbi
* La Corona corrupta

## Referències

* ↑ «Al·literació». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Avilés i Zapater, Jordi. Introducció a l'estilística llatina : adaptada al comentari de textos en vers. Barcelona: Universitat de Barcelona, Publicacions i Edicions, 2013, p. 136, 298 ss.. ISBN 978-84-475-3684-9.
* ↑ Avilés i Zapater, Jordi. «Figures estilístiques |». Iter Romanum. Universitat de Barcelona, s.d. [Consulta: 10 juliol 2020].
* ↑ Arat; Almirall i Sardà, Jaume (trad.). Fenòmens. Fundació Bernat Metge, 1996, p. 90-91. ISBN 978-84-7225-659-0.
* ↑ Keown, Dominic «Intrusió?. No, gràcies: Una reflexió sobre la traducció en vers d'Isabel Robles i J. Pérez Muntaner». L'Aiguadolç, 17-12-2010, pàg. 141–156. ISSN: 2386-7388.
* ↑ Alzamora, Sebastià. «La Corona corrupta». Ara, 16-03-2020. [Consulta: 10 juliol 2020].
Viccionari
# Celestino del Piélago y Fernández de Castro

Celestino del Piélago y Fernández de Castro (Comillas, Cantàbria, 6 de gener de 1792- 2 de juliol de 1880) és un enginyer i militar espanyol, membre fundador de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.
El 1811 va entrar a l'arma militar d'Enginyers. Va introduir l'ensenyament de la mecànica de les fortificacions a l'Acadèmia d'Enginyers d'Hoyo de Manzanares. Va ser brigadier d'infanteria i general del Cos d'Enginyers, director general d'Obres Públiques i Acadèmic de l'Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran, és autor de diverses obres científiques de renom.

## Referències

* ↑ Biografia Arxivat 2016-05-31 a Wayback Machine. al web de la RAC
* ↑ D. CELESTINO DEL PIÉLAGO Y FERNÁNDEZ CASTRO (1792 - 18xx)
* ↑ Piélago y Fernández de Castro, Celestino del (1792 - 1880) Arxivat 2016-05-09 a Wayback Machine. al web de l'UCM
# Antitrombina

L'antitrombina (AT) és una petita glicoproteïna que inactiva diversos enzims del sistema de coagulació. És una proteïna de 464 aminoàcids produïda pel fetge. Conté tres enllaços disulfur i un total de quatre possibles llocs de glicosilació. L'α-antitrombina és la forma dominant d'antitrombina que es troba al plasma sanguini i té un oligosacàrid que ocupa cadascun dels seus quatre llocs de glicosilació. Un únic lloc de glicosilació roman constantment desocupat en la forma menor d'antitrombina, β-antitrombina. La seva activitat s'incrementa moltes vegades pel fàrmac anticoagulant heparina, que millora la unió de l'antitrombina al factor IIa (trombina) i al factor Xa.

## Referències

* ↑ «Malalties que s'associen genèticament amb SERPINC1, vegeu/editeu les referències a wikidata».
* ↑ «Fàrmacs amb els quals interactuen físicament amb antitrombina, vegeu/editeu les referències a wikidata».
* 1 2 3 GRCh38: Ensembl release 89: ENSG00000117601 - Ensembl, May 2017
* 1 2 3 GRCm38: Ensembl release 89: ENSMUSG00000026715 – Ensembl, May 2017
* ↑ «Human PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ «Mouse PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ Bjork, I; Olson, JE. Antithrombin, A bloody important serpin (in Chemistry and Biology of Serpins). Plenum Press, 1997, p. 17–33. ISBN 978-0-306-45698-5.
* ↑ Finley, Alan; Greenberg, Charles «Review article: heparin sensitivity and resistance: management during cardiopulmonary bypass». Anesthesia and Analgesia, 116, 6, 01-06-2013, pàg. 1210–1222. DOI: 10.1213/ANE.0b013e31827e4e62. ISSN: 1526-7598. PMID: 23408671.

## Vegeu també

* Deficiència d'antitrombina III
# Edifici d'habitatges i oficines a Can Bruixa

L'Edifici d'habitatges i oficines a Can Bruixa és una obra postmodernista de Barcelona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici d'habitatges i oficines Can Bruixa es troba al carrer Galileu de la ciutat de Barcelona. L'edifici pren el nom de l'antic mas homònim que se situava a la zona.
La forma de la planta, com un ventall, permet unificar la morfologia dels habitatges. Aquesta solució recorda a l'exemple de Solà Morales al carrer Muntaner. L'estructura és regular en sentit longitudinal en les primeres sis plantes i radial en les sis plantes següents. En alçada, s'estructura en planta baixa, subsòl i cinc pisos. El nivell inferior es resol amb un xamfrà i amb un pilar davanter sustentant, el que permet crear un espai porxat interior.
El doble mur de la façana permet crear llums i efectes singulars d'un extrem a l'altre de l'habitatge alhora que s'adapta a les diferents escales en què l'edifici s'integra a la ciutat. Es busca una composició de conjunt creada a partir de la volumetria i forats. La seva presència es reforça amb l0ús dels colors a la façana, quelcom típic del primer racionalisme.

## Història

L'antic mas pertanyia a la família Piera, una de les més poderoses de l'antic poble de les Corts. Està documentada des de finals del segle xviii. El mas va ser enderrocat al 1946.
L'edificació va ser semifinalista dels premis FAD l'any 1976.

## Referències

* 1 2 3 4 5

## Enllaços externs

* Guia temàtica Edifici d'habitatges C/ Galileu 281-285 - Biblioteca Oriol Bohigas (Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona)
# Mare de Déu de Gràcia

«Mare de Déu de Gràcia» té aquests significats:
* Mare de Déu de Gràcia (advocació), una de les advocacions de la Mare de Déu
* Mare de Déu de Gràcia (Vila-real)
* Parròquia de la Mare de Déu de Gràcia, parròquia al carrer de Fiveller, al barri de Gràcia de Sabadell (Vallès Occidental)
* Mare de Déu de Gràcia o Santa Maria de Gràcia d'Empúries, antic convent servita i actual seu del Museu Monogràfic d'Empúries (Alt Empordà)
* Mare de Déu de Gràcia (el Ru), ermita romànica llombarda de començament del segle XII al municipi de Castilló de Sos (Ribagorça, Aragó)
* Mare de Déu de Gràcia (Lloret de Mar), capella de Lloret de Mar
# Capella de Sant Sebastià

«Capella de Sant Sebastià» té aquests significats:
* Capella de Sant Sebastià (Campmany), església de Campmany (Alt Empordà)
* Capella de Sant Sebastià (Jorba), església a Jorba (Anoia)
* Capella de Sant Sebastià (Manlleu), capella de Manlleu (Osona)
* Capella de Sant Sebastià (Mataró), capella de Mataró (Maresme)
* Capella de Sant Sebastià (Piera), capella a Piera (Anoia)
* Capella de Sant Sebastià (Sant Pere Pescador), església de Sant Pere Pescador (Alt Empordà)
# Antípoda

El punt antípoda (del grec ἀντίποδες, format de anti- 'contra', 'oposat', i pous 'peu', o 'amb els peus del revés') és el punt oposat de la superfície de la Terra, el lloc a la màxima distància possible d'un altre. S'utilitza el masculí plural, els antípodes, per anomenar les terres més pròximes al punt antípoda.
Per exemple, Nova Zelanda es troba als antípodes dels Països Catalans. En concret, l'antípoda dels Països Catalans es troba a l'est de Nova Zelanda, entre l'illa del Nord i les illes Chatham. El 1984 es va organitzar un viatge des de Catalunya per anar a Christchurch (Nova Zelanda) a posar una placa indicant en anglès, català i castellà que «si des d'aquest lloc travesséssim la terra, sortiríem a Catalunya».
Al sud de Nova Zelanda hi ha les illes Antípodes que es van anomenar així per creure que eren l'antípoda de Londres. En realitat el seu antípoda es troba al canal de la Mànega davant la costa francesa.
| Ciutat | Coordenades | Antípodes |
| Andorra la Vella | 42° 30′ 30″ N, 1° 31′ 30″ E | 42° 30′ 30″ S, 178° 28′ 30″ O﻿ / ﻿42.50833°S,178.47500°O﻿ / -42.50833; -178.47500 |
| Barcelona | 41° 24′ 7″ N, 2° 10′ 17″ E | 41° 24′ 7″ S, 177° 49′ 43″ O﻿ / ﻿41.40194°S,177.82861°O﻿ / -41.40194; -177.82861 |
| Christchurch | 43° 31′ 22″ S, 172° 38′ 27″ E | 43° 31′ 22″ N, 7° 21′ 33″ O﻿ / ﻿43.52278°N,7.35917°O﻿ / 43.52278; -7.35917 |
| Girona | 41° 58′ 59″ N, 2° 49′ 28″ E | 41° 58′ 59″ S, 177° 10′ 32″ O﻿ / ﻿41.98306°S,177.17556°O﻿ / -41.98306; -177.17556 |
| Palma | 39° 34′ 16″ N, 2° 38′ 48″ E | 39° 34′ 16″ S, 177° 21′ 12″ O﻿ / ﻿39.57111°S,177.35333°O﻿ / -39.57111; -177.35333 |
| Perpinyà | 42° 41′ 55″ N, 2° 53′ 44″ E | 42° 41′ 55″ S, 177° 6′ 16″ O﻿ / ﻿42.69861°S,177.10444°O﻿ / -42.69861; -177.10444 |
| València | 39° 28′ 30″ N, 0° 22′ 36″ O | 39° 28′ 30″ S, 179° 37′ 24″ E﻿ / ﻿39.47500°S,179.62333°E﻿ / -39.47500; 179.62333 |

## Antec

L'antec (del llatí antoeci, -ōrum, i aquest del grec ἄντοικος) és el punt de l'esfera terrestre simètric d'un altre, respecte al pla de l'equador. Per tant, els dos punts estan col·locats al mateix meridià, estan en hemisferis diferents i equidisten de l'equador.

## Periec

El periec (del grec περί peri, "al voltant" i οἶκος, oikos, "casa", o "del voltant de casa") és el punt situat al mateix paral·lel de latitud però en meridians oposats, és a dir a 180 graus de longitud. Com a casos especials, els únics periecs que serien alhora antípodes serien els situats sobre l'equador.

## Vegeu també

* Perioeci

## Referències

* ↑ Anunci al diari La Vanguardia (castellà)
* ↑ «antec», 03-02-2016. [Consulta: 3 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Web que gràficament situa qualsevol punt de la terra i el seu antipoda (mapa de 'tunelació' sobre Google Maps)
Viccionari
# Edifici d'habitatges per a miners

L'Edifici d'habitatges per a miners és una obra del municipi d'Ogassa (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquest edifici de divuit cases per operaris de les mines data de 1884. És un edifici lineal esglaonat a causa del pendent del terreny. L'accés principal ve donat per una magnífica escala de volta catalana que dona accés a una galeria on tenen les entrades les diferents apartaments. Aquest edifici va ésser projectat per la mateixa oficina tècnica de les mines de Surroca.
# Joaquina Eguaras Ibáñez

Joaquina Eguaras Ibáñez (Orbaizeta, Navarra, 10 de gener de 1897 – Granada, 25 d'abril de 1981) va ser la primera professora de la Universitat de Granada. En el seu honor una de les vies principals de la ciutat de Granada s'anomena Avinguda Joaquina Eguaras, al Districte Nord, que més endavant, donaria nom al barri homònim.
Es va traslladar a Granada quan tenia dos anys. Va començar els seus estudis a la Facultat de Filosofia i Lletres de la Universitat de Granada el 1918, després d'haver estudiat magisteri. Va ser, el 1925, la primera dona professora d'aquesta universitat i l'única fins a 1935. Va ser directora del Museu Arqueològic i Etnològic de Granada des de 1930 fins que es va jubilar el 1967, col·laboradora de l'Escola d'Estudis Àrabs des de la seva fundació el 1932 i autora de nombroses publicacions en el camp dels estudis semítics.

## Referències

* ↑ Diario IDEAL. «JOAQUINA EGUARAS IBÁÑEZ». Granadinos del Siglo XX. Arxivat de l'original el 2016-03-22. [Consulta: 14 desembre 2013].
* ↑ Amanda Martínez Badía. «En recuerdo de Joaquina Eguaras». Blog Te recuerdo, 26-04-2011. Arxivat de l'original el 2013-12-14. [Consulta: 14 desembre 2013].
* ↑ Charo Fuentes Caballero. «Joaquina Eguaras, más allá de las lindes». Diario de Navarra, 14-03-2009. [Consulta: 14 desembre 2013].
* 1 2 Jose Ramon López Rodríguez. «Eguaras Ibáñez, Joaquina. Apuntes biográficos». Museos de Andalucía. [Consulta: 14 desembre 2013].
* ↑ San Martín Montilla, Concepción «Mujer iluminando un museo sin luz eléctrica. Joaquina Eguaras y el Museo Arqueológico de Granada». Mus-A: Revista de los museos de Andalucía, 1, 2003, pàg. 48-52. ISSN: 1695-7229 [Consulta: 14 desembre 2013].
* ↑ «Calle Joaquina Eguaras». Diario IDEAL. Arxivat de l'original el 2013-12-14 [Consulta: 14 desembre 2013].
# Edifici de Correus (Girona)

L'Edifici de Correus és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici destinat al servei de correus de Girona, de planta rectangular i desenvolupat a l'entorn d'un pati central que en la planta baixa serveix d'espai comú públic. Es troba tapat a nivell de la planta pis amb vidre. Les façanes són de pedra i obra vista. La coberta és de teula àrab. L'element més simbòlic del conjunt és la cúpula central que ocupa un nivell més alt, coberta amb peces ceràmiques.

## Història

El conjunt fou construït seguint una estètica noucentista monumentalista, remarcant la visió que l'edifici té des de la Gran Via com fita visual. Per construir l'edifici, es realitzà un concurs entre arquitectes per tal de triar el projecte. Entre d'altres hi participà l'arquitecte Rafael Masó que quedà segon.

## Referències

* 1 2

## Enllaços externs

* Edifici de Correus, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Al·lotrasplantament

L'al·lotrasplantament (al·lo- que significa "altre" en grec) és el trasplantament de cèl·lules, teixits o òrgans a un receptor d'un donant genèticament no idèntic de la mateixa espècie. El trasplantament s'anomena al·loempelt o trasplantament al·logènic. La majoria dels trasplantaments de teixit i òrgans humans són al·loempelts.
Es diferencia de l'autotrasplantament (d'una part del cos a una altra part en la mateixa persona), el trasplantament singènic d'isoempelts (empelts trasplantats entre dos individus genèticament idèntics) i el xenotrasplantament (d'altres espècies).
Els al·loempelts es poden denominar "homostàtics" si són biològicament inerts quan es trasplanten, com ara os i cartílags.
Una resposta immunitària contra un al·loempelt o un xenoempelt s'anomena rebuig. Un trasplantament de medul·la òssia al·logènica pot provocar un atac immunitari al receptor, anomenat malaltia de l'empelt contra l'hoste.

## Referències

* ↑ Surgery For ACL Tears
* ↑ (W. P. Longmire, J. National Cancer Institute 14, 669: The term homostatic graft might be applied to inert tissues such as bone and cartilage when transferred from one individual to another of the same species; and the term homovital graft might be used in reference to grafts whose cells must continue to grow and reproduce for the graft to be effective after similar transplantation; H. Conway, The Bulletin of the Hong Kong Chinese Medical Association 13, 43: These grafts persist however as homostatic grafts and are completely replaced by host tissues in time.)
# Avinguda de Giorgeta

L'Avinguda de Giorgeta és una via urbana de València. Està situada entre l'avinguda de Tres Forques (pel nord) i el pont que creua la platja de vies de l'Estació del Nord (pel sud). Fita mitjançant aquest pont amb l'avinguda de Peris i Valero i amb l'avinguda de Pérez Galdós.
El nom de l'avinguda es deu a l'empresari César Giorgeta (Madrid, 1841 - València, 1916) que instal·là la seua fàbrica de tints en les seues proximitats a finals del segle xix, en aquells moments als afores de la ciutat. El retolament de l'avinguda amb el nom de César Giorgeta s'efectuà el 1932 substituint l'àntic nom de "Camí de Trànsits" a petició dels treballadors de la fàbrica en homenatge al seu patró, que havia mort anys abans.
L'avinguda de Giorgeta comença en el tram de l'històric Camí de Trànsits que va de la intersecció de l'avinguda de Pérez Galdós amb el carrer de Conca i l'avinguda de les Tres Forques, fins al pont que creua la platja de vies i futur Parc Central de València. L'avinguda discorre entre els barris d'Arrancapins al nord i la Raïosa al sud. Es troba comunicat per les línies 1 i 5 de MetroValencia, i diverses línies d'autobús de la EMT. A l'extrem sud trobem l'estació provisional de l'AVE València-Joaquim Sorolla.

## Referències

* ↑ Biografia de César Giorgeta, per Francisco Coloma Colomer i Isabel Saiz Giorgeta, al blog Blogcoloma [Consulta: 17/12/10]

## Enllaços externs

* Guia de carrers de l'Ajuntament Arxivat 2004-12-06 a Wayback Machine.
Geografia urbana de la ciutat de València :
# Antu

Antu o Antun va ser, segons les mitologies sumèria i accàdia, la deessa consort d'An i mare d'Enlil. Es creu que era un dels noms amb els que es coneixia la deessa Ki.
Algunes fonts insinuen que era la mateixa persona que la deessa Nammu i, per tant, la mare d'Enlil, dels anunnaki, que eren déus o semidéus, dels Utukku, dimonis de l'inframón i dels Igigi, déus inferiors.
Va participar en la creació dels humans, modelant argila barrejada amb la sang d'un dels déus anomenat Kingu, juntament amb Enki, segons es diu als poemes accadis Enuma Elix i Atrahasis i també al poema sumeri Ziusudra, escrit a l'època de la Tercera dinastia d'Ur (2112 aC - 2004 aC). Amb el temps va perdre importància, i es va assimilar a la deessa Ixtar o Inanna, que el Poema de Guilgameix diu que era la seva filla.

## Referències

* ↑ Jordan, Michael. Encyclopedia of gods. Londres: Kyle Cathie, 2002, p. 32-34. ISBN 9781856266369.
# Lliga djiboutiana de futbol

La Lliga djiboutiana de futbol és la màxima competició futbolística de Djibouti. Es creà l'any 1987.

## Clubs participants 2017–18

* Arta/Solar7
* Arhiba FC
* AS Kartileh
* AS Port
* Bahache/Université de Djibouti
* Djibouti Télécom
* FC Dikhil
* Gendarmerie Nationale
* Guelleh Batal/SID
* AS Tadjourah

## Historial

Font:
* 1987: Etablissements Merill (1)
* 1988: Compagnie Djibouti-Ethiopie (1)
* 1989: no es disputà
* 1990: no es disputà
* 1991: Aéroport (1)
* 1992: no es disputà
* 1993: no es disputà
* 1994: Force Nationale Securité (1)
* 1995: Force Nationale Securité (2)
* 1996: Force Nationale Securité (3)
* 1996-97: Forces Armées Djiboutiennes (1)
* 1997-98: Compagnie Djibouti-Ethiopie (2)
* 1998-99: Force Nationale Securité (4)
* 1999-00: AS Boreh (1)
* 2000-01: Force Nationale de Police (5)
* 2001-02: AS Boreh (2)
* 2002-03: Gendarmerie Nationale (1)
* 2003-04: Gendarmerie Nationale (2)
* 2004-05: Compagnie Djibouti-Ethiopie (3)
* 2005-06: Société Immobiliére (1)
* 2006-07: Compagnie Djibouti-Ethiopie (4)
* 2007-08: Société Immobiliére (2)
* 2008-09: Djibouti Télécom (1)
* 2009-10: AS Port (1)
* 2010-11: AS Port (2)
* 2011-12: AS Port (3)
* 2012-13: Djibouti Télécom (2)
* 2013-14: Djibouti Télécom (3)
* 2014-15: Djibouti Télécom (4)
* 2015-16: Djibouti Télécom (5)
* 2016-17: Djibouti Télécom (6)
* 2017-18: Djibouti Télécom (7)
* 2018-19: AS Port (4)
* 2019-20: Garde Républicaine/SIAF (1)
* 2020-21: AS Arta/Solar7 (5)
* 2021-22: AS Arta/Solar7 (6)
* 2022-23: Garde Républicaine/SIAF (2)
* 2023-24: AS Arta/Solar7 (7)

## Referències

* ↑ «Djibouti Champions». RSSSF. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Coupe de Djibouti Après le titre de champion et le trophée de la super league : L'ASAS/Djibouti Telecom réalisé le triplé». Arxivat de l'original el 2018-10-17. [Consulta: 1r octubre 2018].

## Enllaços externs

* RSSSF
# Any polar internacional

L'Any Polar Internacional (API o IPY per les sigles en anglès) és una col·laboració, esforç internacional de recerca de les regions polars. Karl Weyprecht, oficial de la marina austrohongaresa, explorador i promotor del primer any internacional, del 1882-83, tot i que va morir abans que es produís.
Cinquanta anys més tard (1932-1933) es va organitzar un segon API. L'Any Geofísic Internacional es va inspirar en l'API i es va produir 75 anys després de la primera API (1957-58). Quaranta-quatre països van participar en el segon API, que va anunciar avenços en meteorologia, magnetisme, ciència atmosfèrica i en la "cartografia" dels fenòmens ionosfèrics que van fer avançar el desenvolupament de la ràdio. Es van establir 27 estacions d'observació a l'Àrtida, es va recollir una gran quantitat de dades i es va crear un centre de dades mundial sota l'organització que finalment es va anomenar Organització Meteorològica Mundial. A causa de la crisi financera mundial coneguda com La Gran Depressió, es va haver d'abandonar el pla d'aixecar una xarxa d'estacions a l'Antàrtida. A causa de la Segona Guerra Mundial es van perdre gran quantitat de dades generades durant aquests anys.
El tercer Any Polar Internacional està actualment en marxa, havent començat el 2007, i contínua fins a l'any 2009. S'està patrocinat pel Consell Internacional d'Unions Científiques (CIUC), l'Organització Meteorològica Mundial (OMM). El president de l'Organització Internacional del Grup de Planificació establert en el Consell Internacional d'Unions Científiques per a aquest esdeveniment està presidit pel professor Chris Rapley i el doctor Robin Bell. El director de l'Oficina Internacional del programa API és el Dr. David Carlson.

## Referències

* ↑ Batllo, J. «Apuntes para la historia de los Anos Polares Internacionales en Cataluna y Espa ˜ na». Tethys, Journal of Weather and Climate of the Western Mediterranean, 2008, pàg. 51–61. DOI: 10.3369/tethys.2008.5.05.
* ↑ Overland, James E. «The First International Polar Year 1881-1884: The Arctic Environment in Historical Perspective». NOAA Arctic Research Office. [Consulta: 13 gener 2024].
* ↑ Elzinga, Aant. «The Nordic Nations in Polar Science: Expeditions, International Polar Years and their Geopolitical Dimensions». A: Sverker Sorlin. Science, Geopolitics and Culture in the Polar Region: Norden Beyond Borders. Routledge, 2013, p. 357-392. DOI 10.4324/9781315607801-17/nordic-nations-polar-science-expeditions-international-polar-years-geopolitical-dimensions-aant-elzinga. ISBN 978-1-315-60780-1.
* ↑ Martin, D. C. «The International Geophysical Year». The Geographical Journal, 124, 1, 1958, pàg. 18–29. DOI: 10.2307/1790562. ISSN: 0016-7398.
* ↑ Rapley, Chris «Antarctica: closer than you think» (en anglès). Planet Earth, Winter 2006, 2006, pàg. 10–11. ISSN: 1479-2605.
* ↑ Bell, R.E.. «Antartic Earth System Science in the International Polar Year: 2007-2008». A: Antarctica: A Keystone in a Changing World (en anglès). National Academies Press, 2008-05-18, p. 7-18. ISBN 978-0-309-11854-5.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de l'Any Polar Internacional
# Edifici de La Equitativa (València)

L'edifici de La Equitativa està situat a la plaça de l'Ajuntament número 26 de la ciutat de València. Es tracta d'un edifici que data de l'any 1927, obra de l'arquitecte Vicente Rodríguez Martín.
El projecte és obra de l'arquitecte valencià Vicente Rodríguez Martín. Fon construït per albergar la seu de la Companyia d'Assegurances La Equitativa a València. Les obres es varen iniciar en 1927 i varen acabar l'any 1928. El seu estil arquitectònic té clares influències del classicisme academiciste. Fon concebut per a ser usat com a oficines, vivendes i local comercial.
L'edifici consta de planta baixa, entresol i sis altures. Està rematat per un frontó partit a on consta el seu promotor La Equitativa - Fundación Rosillo. Corona l'edifici el símbol de la companyia d'assegurances, una escultura de dona de grans dimensions amb una balança a les mans.

## Referències

* ↑ «Guía de Arquitectura. Edifici Bernardo Gómez» (en castellà). Col·legi Territorial d'Arquitectes de València. [Consulta: 5 desembre 2018].
* ↑ Casa consistorial i el seu entorn urbanístic II-Fitxa de l'Ajuntament de València
* ↑ Article sobre l'edifici de La Equitativa a València