OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria de Ponthieu

Maria de Ponthieu (Aumale, Sena Marítim, Normandia, 17 d'abril de 1199 - Essonne, Illa de França, 16 de setembre de 1250) fou comtessa de Ponthieu suo iure del 1221 al 1250. Era filla de Guillem IV de Ponthieu i d'Adela de Vexin. Com a únic fill supervivent del seu pare, Marie el va succeir com a comtessa de Ponthieu i Montreuil.

## Vida

Probablement sota la influència de Felip II de França, es casà el setembre de 1208 amb Simó de Dammartin, comte d'Aumale. El 1211, Simó i el seu germà Renald traïren el rei Felip i s'aliaren amb Joan sense Terra, rei d'Anglaterra. Tots dos combateren a Bouvines, Renaud fou fet presoner i Simó fugí i s'exilià. El rei de França es feu amb els béns de Simó, així com del comtat de Ponthieu. El 1220 Simó reté submissió al rei i juntament amb Maria pogueren recuperar llurs dominis. Se cita el matrimoni junt el 2 de maig de 1230 quan feren la donació d'una propietat a l'abadia de Notre Dame d'Ourscamp.
Del seu matrimoni amb Dammartin nasqueren:
* Joana, comtessa de Ponthieu i d'Aumale, que fou reina consort de Castella i de Lleó (1237- 1252) pel seu matrimoni amb Ferran III de Castella
* Matilde, casada amb Joan, vescomte de Châtellerault
* Felipa, casada amb Raül de Lusignan, comte d'Eu, després amb Raül i amb Otó II, comte de Gueldre
* Maria, casada amb Joan II de Pierrepont, comte de Roucy
Ja vídua, Maria es casà de nou el 1240 amb Mateu de Montmorency, senyor d'Atichy, fill de Mateu II, baró de Montmorency i de Gertrudis de Soissons, que morí a la batalla de Mansura, durant la Setena Croada, el 8 de febrer de 1250.

## Referències

* ↑ «Marie de Ponthieu, comtessa de Montreuil» (en anglès). FamilySearch.org, 01-02-2024. [Consulta: 2 febrer 2024].
* 1 2 «Maria OF PONTHIEU» (en anglès). Ancestry. [Consulta: 2 febrer 2024].
* ↑ «Juana de Ponthieu per a nens» (en castellà). Enciclopèdia Kiddle, 03-11-2023. [Consulta: 2 febrer 2024].
* ↑ «Marie, de Ponthieu, Countess of Montreuil». Connected Bloodlines. [Consulta: 2 febrer 2024].
# Niall McGinn

Niall McGinn (Dungannon, Comtat de Tyrone, Irlanda del Nord, 20 de juliol de 1987) és un futbolista professional nord-irlandès que juga com a centrecampista al club escocès Aberdeen i a la selecció nord-irlandesa.
# Jean-François Tournon

Jean-François Tournon (Bois-Colombes, 6 d'agost de 1905 - Bois-Colombes, 14 d'abril de 1986) fou un tirador d'esgrima francès, especialista en sabre, que va competir entre les dècades de 1930 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on quedà eliminat en quarts de final en la competició de sabre per equips del programa d'esgrima. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, va disputar dues proves del programa d'esgrima. En la competició de sabre per equips guanyà la medalla de bronze, mentre en la de sabre individual quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat del Món d'esgrima, tres de plata i una de bronze, entre les edicions de 1938 i 1954.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Jean-François Tournon». [Consulta: 31 agost 2023].
# Association Sportive d'Arta

L'Association Sportive d'Arta (actualment conegut com a Arta/Solar7 per patrocini) és un club de futbol de Djibouti de la ciutat d'Arta.
Va ser fundat el 1980. Evolució del nom:
* 1980-2006 : AS Chemin de Fer Djibouto-Ethiopien
* 2007-2014 : AS CDE-Compagnie Colas (Compagnie Djibouti-Ethiopie)
* 2015-2016 : AS CDE/Arta
* 2016-2017 : AS Arta/SIHD (Société Internationale des Hydrocarbures de Djibouti)
* 2018 : AS Arta/Solar7
El club ha lluït diversos uniformes amb els pas dels anys, la temporada 1918-19 fou blau i blanc.

## Palmarès

* Lliga djiboutiana de futbol:
** 1988, 2000, 2005, 2007, 2021, 2022, 2024
* Copa djiboutiana de futbol:
** 1992, 2001, 2004, 2008, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023

## Referències

* ↑ Djibouti 2017/18, RSSSF.com
* ↑ RSSSF.com Liste des dates de fondation des clubs djiboutiens de football
* ↑ Djibouti 2015/16, RSSSF.com
* ↑ Djibouti 2016/17, RSSSF.com
* ↑ Résumé de la 8éme journée du D1 2016-2017 FDF Fédération Djiboutienne de Football
* ↑ Résumé de la 7éme journeé du D1 2016-2017 FDF Fédération Djiboutienne de Football
* ↑ 5ème journée du Championnat national du Football D1saison 2017-2018 FDF Fédération Djiboutienne de Football
* ↑ 4ème journée du Championnat national du Football D1 saison 2017-2018 FDF Fédération Djiboutienne de Football
* ↑ 1ere journee d1 2018-2019 FDF Fédération Djiboutienne de Football
* ↑ 2éme journée d1 2018-2019 FDF Fédération Djiboutienne de Football
* ↑ 4eme journee d1 2018-2019 FDF Fédération Djiboutienne de Football
* ↑ «Djibouti Champions». RSSSF. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Djibouti Cup Winners». RSSSF. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Maurice Bloomfield

Maurice Bloomfield (1855-1928) era un filòleg estatunidenc d'origen de Silèsia (ara a Polònia), especialista de sànscrit.
L'any 1867 a l'edat de dotze anys va emigrar amb els seus pares i la seva germana Fannie (1863-1927), una pianista, cap als Estats Units, on llur nom d'origen Blumenfeld va ser americanitzat en Bloomfield. El 1877 va llicenciar-se en filologia clàssica a la Universitat Furman. Després es va especialitzar en sànscrit a les universitats de Yale i Johns Hopkins. Després d'un postdoctorat a Alemanya, va retornar en aquest darrere universitat com a catedràtic el 1881, on va ensenyar sànscrit i filologia comparada. És conegut pels seus estudis de la Veda i la seva traducció en anglès de l'Atharva-veda.
Obres destacades
* The Atharvaveda (en anglès). Estrasburg: Karl J. Trübner, 1899, p. 136.
* The dog of Hades. The History of an Idea (en anglès). Chicago: The Open Court Publishing Company, 1908.
* Per a una bibliografia més extensa vegeu «Maurice Bloomfield». Intenet Archive. [Consulta: 12 gener 2017].

## Referències

* ↑ «Bloomfield, Maurice». A: Encyclopædia Britannica (en anglès). 1911, 1911.
# Eduardo Strauch Urioste

Eduardo Strauch Urioste (Montevideo, 13 d'agost de 1947) és un arquitecte i pintor uruguaià. Va ser un dels supervivents de l'accident aeri de 1972 als Andes. Va cursar els seus estudis al col·legi Stella Maris, al barri de Carrasco. Va ser jugador i cofundador de l'equip uruguaià de rugbi Old Christians Club.

## Referències

* ↑ «Eduardo Strauch, supervivent dels Andes: "No sabíem qui seria aliment de qui"». Via lliure. RAC1, 14-01-2024. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ «Sobreviviente de Los Andes dice que "La sociedad de la nieve" es una película muy real» (en castellà). Societat suïssa de radiodifusió i televisió (SRG SSR), 21-01-2024. Arxivat de l'original el 2024-01-27. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ Sanchís, Ima. «Eduardo Strauch, superviviente del accidente de los Andes: “Mantengo el cordón umbilical y me nutro de los Andes”» (en castellà). La Contra. La Vanguardia, 26-06-2008. [Consulta: 27 gener 2024].

## Vegeu també

* Viuen
* La societat de la neu

## Enllaços externs

* - Eduardo Strauch - Lloc web arxivat
# Dwarspriel

El Dwarspriel és un wetering al barri de Finkenwerder a l'estat d'Hamburg. Segueix el curs d'un antic priel que connecta a ambdós extrems amb el Finkenwerder Fleet al lloc dit Ploot a la riba esquerra de l'Elba.
El seu nom baix alemany significa priel transversal, ja que fa una connexió transversal del Finkenwerder Fleet. Segueix el lloc dit Ploot, un mot baix alemany que significa banc de sorra que amb marea baixa queda sec. L'al·luvió i l'endigament poden fer que un ploot s'assequi permanentment. Sovint, s'apregonen aleshores els priels naturals per a facilitar el desguàs i s'aprofita del llot per a alçar i adobar la terra de conreu. El paisatge al marge de l'Elba entre les elevacions del geest era un arxipèlag d'illes i bancs, creuat per priels, dels quals la forma i el curs es canviaven després de cada marejada forta. L'home, en construir dics i assecar pòlders va alentir aquest procés natural. Però la marejada de 1962 va mostrar els límits humans.

## Galeria

* Rètol “Dwarspriel”
* Una barca al sec de la riba del priel
* La resclosa de desguàs vers el Finkenwerder Fleet a la punta sud
* El lloc al qual el Dwarspriel entubat desguassa al Finkenwerder Fleet

## Referències i enllaços

* ↑ OpenStreetMap consultat el 18 de desembre de 2011
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Dwarspriel
# Mika Mármol Medina

Mika Mármol Medina (Terrassa, 1 de juliol de 2001) és un futbolista professional català que juga a la UD Las Palmas. Principalment central, també pot jugar com a lateral esquerre.

## Carrera de club
### Barcelona

Nascut a Terrassa, Catalunya, Mármol va començar la seva carrera al FC Barcelona l'any 2006. Va marxar dos anys més tard i va continuar el seu desenvolupament a les acadèmies de la UFB Jàbac Terrassa i el CF Damm, abans de tornar a Barcelona el juny de 2018. Va fer el seu debut com a sènior amb el filial el 12 d'octubre de 2019, entrant com a substitut tardà d'Óscar Mingueza en una victòria a casa per 3-0 davant l'Oriola CF, en partit de Segona Divisió B.
L'1 de juliol de 2020, Mármol va renovar el seu contracte amb el Barça i va ascendir definitivament a l'equip B. Es va convertir en titular habitual de l'equip, i va marcar el seu primer gol com a sènior el 17 de gener de 2021, en una derrota a domicili per 3-1 contra el Gimnàstic de Tarragona.
Mármol va debutar amb el primer equip i la Lliga amb el Barcelona el 15 de maig de 2022, en substitució del seu company també graduat juvenil Alejandro Balde al final de l'empat 0-0 fora del Getafe CF.

### Andorra

El 30 d'agost de 2022, Mármol va signar un contracte de dos anys amb el nouvingut de Segona Divisió FC Andorra. Es va convertir en titular habitual del club i va marcar el seu primer gol com a professional el 27 de maig de 2023, marcant el segon del seu equip en una victòria a casa per 4-3 contra el Vila-real CF B.

### Las Palmas

L'11 d'agost de 2023, Mármol es va incorporar a la UD Las Palmas, que tot just acabava d'ascendir a la primera categoria, amb un contracte de tres anys.

## Referències

* 1 2 Mika Mármol Medina a worldfootball.net
* ↑ «Mika Mármol». players.fcbarcelona.com. [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ «Mika Mármol, un refuerzo egarense para el Barça» (en castellà). Diari de Terrassa, 28-06-2018. [Consulta: 30 agost 2022].
* ↑ «Mika Mármol: "Estoy muy feliz por el debut"» (en castellà). Vavel, 13-10-2019. [Consulta: 30 agost 2022].
* ↑ «El Barça renova Mika Mármol» (en catalan). monterrassa.cat, 01-07-2020. [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ «Getafe 1–1 Barcelona». bbc.co.uk, 15-05-2022. [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ «El terrassenc Mika Mármol debuta amb el primer equip del Barça en partit oficial». Terrassa Digital, 16-05-2022. [Consulta: 30 agost 2022].
* ↑ «Mika Mármol, el central esquerrà que faltava». FC Andorra, 30-08-2022. Arxivat de l'original el 12 d'octubre 2022. [Consulta: 30 agost 2022].
* ↑ «Mika Mármol, nuevo jugador de la UD Las Palmas» (en castellà). UD Las Palmas, 11-08-2023. [Consulta: 11 agost 2023].

## Enllaços externs

* Mika Mármol Medina a BDFutbol
# Elena Kagan

Elena Kagan (Nova York, 28 d'abril de 1960) és una jutgessa del Tribunal Suprem dels Estats Units. Fou nominada pel president Barack Obama el 10 de maig de 2010 i ha ocupat el càrrec des del 7 d'agost de 2020. És la quarta dona en esdevenir-ne membre.
Kagan nasqué i cresqué a la ciutat de Nova York. Després de graduar-se a la Universitat de Princeton, la Universitat d'Oxford i Harvard Law School, feu d'assistent judicial per un jutge d'apel·lacions federal i pel jutge del Tribunal Suprem Thurgood Marshall. Començà la seva carrera com a professora a la University of Chicago Law School, cosa que la digué a ser assistent del conseller jurídic de la Casa Blanca i després consellera en polítiques del president Bill Clinton. Després d'una nominació al Tribunal d'Apel·lacions pel DC, que expirà sense acció, esdevingué professora a Harvard Law School i després en fou nomenada degana, primera dona que ocupava el càrrec.
El 2009 Kagan esdevingué la primera dona en ser advocada general dels Estats Units. El president Obama la nominà al Tribunal Suprem per ocupar la vacant sorgida de la jubilació imminent del jutge John Paul Stevens. El Senat dels Estats Units la confirmà amb 63 vots a favors i 37 en contra. Se la considera part de l'ala liberal del Tribunal però tendeix a ser una de les més moderades del grup. Escriguí l'opinió de la majoria a Cooper contra Harris, un cas important que restringia els usos permesos de la raça en establir els districtes congressuals.
# Vicenta Tortosa Urrea

Vicenta Tortosa Urrea (Villena, 10 d'abril de 1965) és una política valenciana, alcaldessa de Villena i diputada al Congrés dels Diputats en la IX legislatura.
Té la titulació de Graduada Social i és llicenciada en Sociologia i Ciències Polítiques. Treballadora del sector públic des de 1985, també milita al PSPV-PSOE del qual en presideix l'Associació local de Villena.
A les eleccions municipals espanyoles de 1999 fou escollida regidora de Villena, i a les eleccions de 2003 aconseguí ser elegida alcaldessa. No aconseguí revalidar el seu càrrec a les eleccions de 2007 i aleshores es reincorporà al seu treball com a Cap de Gestió Econòmica de l'Hospital General d'Elda i responsable de l'Àrea Econòmica del Departament de Salut, dependent de l'Agència Valenciana de Salut.
En 2009 va substituir Bernat Sòria Escoms quan va renunciar al seu escó obtingut a les eleccions generals espanyoles de 2008. De 2009 a 2011 ha estat secretària primera de la Comissió de Política Territorial del Congrés dels Diputats.

## Referències

* 1 2 3 «Vicenta Tortosa Urrea». IX Legislatura - Congreso de los Diputados. [Consulta: 18 febrer 2025].
* ↑ Vicenta Tortosa Urrea a villenacuentame.com
* ↑ La ex alcaldesa de Villena Vicenta Tortosa ocupará su escaño Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., La Información, 30 d'octubre de 2009
# Robert Agustina i Busquets

Robert Agustina i Busquets (Berga, Berguedà, 1970) és un compositor de sardanes català.
Amb estudis superiors de trompeta, solfeig i composició. Premi d'Honor de composició i instrumentació amb el mestre Josep Soler. Com a intèrpret ha format part de les cobles Atanaga i Principal de Berga, així com d'altres formacions de ball i clàssica. És col·laborador habitual del concert de Patum "Memorial Ricard Cuadra" des dels seus inicis, i per això ha realitzat una quinzena d'arranjaments. Com a autor, a més d'algunes sardanes i arranjaments per a cobla, ha fet arranjaments per a banda i ha escrit algunes obres vocals, estrenades per la Coral de l'Escola Municipal de Música de Berga, entre les quals Victimae Paschali Laudes i un Rèquiem, d'una gran exigència musical.
El 2011 va estrenar una obra per a piano, Troianes, basada en quadres de la pintora Bet Calderer. Ha compost set sardanes.

## Obres

Sardanes
* Gerard i Marta
* Il·lusions
* Nans i Gegants
* Per tu, Pol
* Op. 41
* L'abella Picapedra, encàrrec de la Cobla Contemporània
* Un any i un dia, dedicada a la Cobla Berga Jove
* Malbaratament indecent per sota la taula, encàrrec de la Cobla Contemporània
* Queralt al cor
* Petits Marc i Queralt
Altres obres per a cobla
* Quodlibet, sobre temes patumaires
Piano sol
* Troianes
Cambra
* Tres instants, per a clarinet i piano
* Interludi, per a trompeta i piano
* Gimnopèdia, per a violoncel o trombó i piano
Música coral
* Rèquiem, per a cor, orquestra de corda i orgue (2002)
* Victimae Paschali Laudes, per a cor, septet de metall, orgue i timbales (2005)
* L'aneguet lleig, cantata infantil amb text d'Antoni Dalmases, encàrrec del cor Efebus de l'Orfeó de Sabadell
* Secrets del Pedraforca, cantata amb text de Jordina Farràs
* Queralt! Un petit musical, amb text de Xavier Gonzàlez-Costa

## Referències

* ↑ «Biografia a la web de Cobla Contemporània».
* ↑ 25 anys de la Coral de l'Escola Municipal de Música de Berga. Tasta el Berguedà, Primavera 2012, p. 26.
* ↑ Gallardo, Abel «Robert Agustina estrena obra». Regió 7.
* ↑ Llista de sardanes a Sardanista.cat
# Govern federal d'Alemanya

El Govern federal d'Alemanya (en alemany: Deutsche Bundesregierung) és el poder executiu de la República Federal Alemanya. També és denominat Gabinet federal (Bundeskabinett) i es compon del canceller federal i dels ministres federals.
Constitucionalment, el seu paper està fonamentat en els articles 62 fins al 69 de la Llei Fonamental per a la República Federal d'Alemanya, la constitució alemanya. L'article 64 indica que els membres del Govern federal han de fer acte de jurament per poder exercir el seu càrrec. El Govern federal només té capacitat de decisió si hi són presents més de la meitat dels seus membres.
La part administrativa del Govern federal està a càrrec del canceller federal, que delega aquesta tasca al cap de la Cancelleria Federal. El canceller federal dirigeix l'acció de Govern sota la seva responsabilitat i coordina les funcions dels membres del Govern. Els ministres federals estan al front de les seves respectives carteres en el marc dels principis del canceller. El camp d'acció de les seves activitats el determina el canceller federal. Si bé els membres del Govern poden pertànyer també al Parlament alemany (Bundestag), no és una condició indispensable.
Els secretaris d'Estat, secretaris parlamentaris i funcionaris públics no pertanyen formalment al Govern federal, però li serveixen de suport en les seves funcions.
El Govern federal es reuneix per regla general cada dimecres a les 9:30 hores a l'edifici de la Cancelleria Federal. El mitjà de comunicació oficial del Govern és el Gemeinsames Ministerialblatt (GMBl; Butlletí Conjunt Ministerial).

## Composició actual

El Govern federal actual està conformat des de març de 2018 pels membres del quart gabinet de la cancellera Angela Merkel i està compost per un govern de gran coalició format per membres dels partits CDU, CSU i SPD.

## Ordre de representació

En absència del canceller per motius de salut o per estar fora del país, el responsable immediat del Govern és el vicecanceller, que generalment, encara que no és regla, és el ministre d'Exteriors (actualment, per exemple, el vicecanceller Olaf Scholz és ministre de Finances). Si aquest darrer també es troba incapacitat per al càrrec, llavors el segueix el ministre que més temps ininterromput ha format part del Govern. En cas d'haver-hi dos o més membres amb la mateixa antiguitat, el primer serà el que tingui més edat.

## Referències

* ↑ «Bundeskabinett» (en alemany). [Consulta: 19 gener 2021].
* ↑ «Deutscher Bundestag - Grundgesetz für die Bundesrepublik Deutschland» (en alemany). [Consulta: 19 gener 2021].
* ↑ «Gemeinsames Ministerialblatt: Über das GMBl». [Consulta: 19 gener 2021].
* ↑ «Bundeskanzler seit 1949». [Consulta: 19 gener 2021].
* ↑ «ZEIT ONLINE | Lesen Sie zeit.de mit Werbung oder im PUR-Abo. Sie haben die Wahl.». Arxivat de l'original el 2020-10-28. [Consulta: 19 gener 2021].
* ↑ «Dienstaltersliste der Bundesministerinnen und Bundesminister» (en alemany). [Consulta: 19 gener 2021].
# Portada/efemèride març 5

La fotografia Guerrillero Heroico
« 4 de març · 5 de març · 6 de març »
# Isolina Porcell i Mas

Isolina Porcell i Mas (Barcelona, 1837 - ibídem, 23 de setembre de 1865) fou una actriu i soprano catalana.
Fou filla del músic Francesc Porcell i Guàrdia, nascut a Palma de família catalana, i de la cantant Caterina Mas i Monfredi, coneguda com a Caterina Mas-Porcell. Isolina va debutar amb 17 anys, l'any 1854, i va continuar cantant fins al 1862, habitualment al costat de la seva mare.
Al Gran Teatre del Liceu apareix el seu nom per primer cop en la temporada 1859-1860, debutant el dia 1 d'octubre de 1859 en L'assedio di Leida, d'Errico Petrella. Aquella temporada va participar en Il trovatore, I lombardi i La traviata, de Verdi, Lucia di Lammermoor, de Gaetano Donizetti i Saffo, de Giovanni Pacini. La temporada següent va participar en diverses òperes, entre les repeticions i les que interpretava de nou: Nabucco, de Verdi, i La muta di Portici (versió italiana de La Muette de Portici), de Daniel Auber. La temporada 1861-1862 va incloure en el seu repertori La favorita (en italià), de Donizetti, i Rigoletto, de Verdi. La temporada següent va afegir-hi Giuditta, d'Achille Peri, en la seva estrena al Liceu, La sonnambula, de Vincenzo Bellini, I due Foscari i Ernani, de Verdi. En la temporada 1863-1864, darrera temporada en la qual cantaria al Liceu, va participar, pel que fa a obres noves per a ella, en l'estrena al teatre de Jone, d'Errico Petrella, en la Norma, de Bellilni, Il giuramento, de Saverio Mercadante, Il ritorno di Columella, de Vincenzo Fioravanti i L'elisir d'amore, de Donizetti.
Va morir de tuberculosi el 23 de setembre de 1865. El seu pare li va dedicar un vals i una simfonia, anomenats Isolina. La seva mare va reaparèixer al Liceu, després de la mort de la filla, el 5 de desembre del mateix any interpretant Gli Ugonotti, de Giacomo Meyerbeer.

## Referències

* ↑ Registre de Defuncions de l'Ajuntament de Barcelona, any 1865, número de registre 7126.
* ↑ Llibre d'òperes representades al Liceu 1847-1936.
# There's Something in the Barn

There's Something in the Barn és una pel·lícula de comèdia de terror noruega del 2023 protagonitzada per Martin Starr, Amrita Acharia i Kiran Shah. Dirigida per Magnus Martens i escrita per Aleksander Kirkwood Brown.
Es va estrenar el 23 de setembre de 2023 al Fantastic Fest i es va estrenar a Noruega el 10 de novembre de 2023, amb crítiques positives. Ha estat subtitulada al català.

## Sinopsi

Una família nord-americana que, després de traslladar-se a Noruega, es troba amb elfs assassins.

## Repartiment

* Martin Starr com a Bill Nordheim
* Amrita Acharia com a Carol Nordheim
* Kiran Shah com elf principal
* Townes Bunner com a Lucas Nordheim
* Zoe Winther-Hansen com a Nora Nordheim
* Calle Hellevang Larsen com a Tor Åge
* Henriette Steenstrup com a Liv
* Jeppe Beck Laursen com a Raymond
* Eldar Vågan com a Erik
* Marianne Jonger com a Bente
* Claire Dore com a Jess
* Paul Monaghan com elf vell

## Rodatge

El rodatge es va dur a terme del 24 d'octubre a finals de novembre de 2022 a Noruega, amb la meitat de la pel·lícula rodada en escenaris a Lituània. A causa de les nevades limitades durant aquest temps, Starr va dir que s'havia de portar neu amb un camió carregat per aconseguir la visió que es necessitava pel film.

## Referències

* ↑ «There's Something in the Barn». Goita què fan, ara!. [Consulta: 23 desembre 2023].
* 1 2 Foertsch, Rachel. «There's Something In The Barn Interview: Martin Starr On The Horror-Comedy's Gruesome Holiday Twist», 07-12-2023. Arxivat de l'original el 8 desembre 2023. [Consulta: 8 desembre 2023].