# Tròpic de Càncer (novel·la)

Tròpic de càncer és una novel·la de Henry Miller que s'ha descrit com "notòria per la seva sexualitat sincera" i com a responsable de la "lliure d'expressió que ara donem per feta en la literatura". Va ser publicada per primera vegada l'any 1934 per Obelisk Press a París, França, però aquesta edició va ser prohibida als Estats Units. La seva publicació el 1961 als Estats Units per Grove Press va donar lloc a judicis per obscenitat que van posar a prova les lleis nord-americanes sobre pornografia a principis de la dècada del 1960. El 1964, el Tribunal Suprem dels Estats Units va declarar el llibre no obscè. Es considera una obra important de la literatura del segle XX.

## Redacció i publicació

| « | Estic vivint a la Villa Borghese. No hi ha ni una molla de brutícia enlloc, ni una cadira mal col·locada. Aquí estem tots sols i estem morts. | » |
| — Fragment del primer passatge |||
Miller va escriure el llibre entre 1930 i 1934 durant la seva "vida nòmada" a París. La Villa Borghese fictícia era en realitat el número 18 de Villa Seurat al districte 14 de París. Tal com revela Miller al text del llibre, primer tenia la intenció de titular-lo "Crazy Cock". Miller va donar la següent explicació de per què el títol del llibre era Tròpic de càncer: "Va ser perquè per a mi el càncer simbolitza la malaltia de la civilització, el punt final del camí equivocat, la necessitat de canviar de rumb radicalment, de començar completament des de zero".
Anaïs Nin va ajudar a editar el llibre. El 1934, l’Obelisk Press de Jack Kahane va publicar el llibre amb el suport financer de Nin, que havia manllevat els diners a Otto Rank.

## Cita d'Emerson, prefaci i introducció

A l'edició de 1961, davant de la portada de la novel·la hi ha una cita de Ralph Waldo Emerson:
| « | Aquestes novel·les deixaran pas, a poc a poc, a diaris o autobiografies, llibres captivadors, si només un home sabés triar entre allò que anomena les seves experiències allò que és realment la seva experiència, i com registrar la veritat realment. | » |
L'edició de 1961 inclou una introducció de Karl Shapiro escrita el 1960 i titulada "El millor autor viu". Les tres primeres frases són:
| « | Anomeno Henry Miller el millor autor viu perquè crec que ho és. No el dic poeta perquè no ha escrit maig cap poema; fins i tot no li agrada la poesia, crec. Però tot el que ha escrit és un poema en el millor i en el més ampli sentit de la paraula. | » |
Després de la introducció hi ha un prefaci escrit per Nin el 1934, que comença així:
| « | Heus aquí un llibre que, si això fos possible, ens podria recuperar la gana per les realitats fonamentals. La nota predominant semblarà d'amargor, i l'amargor n'hi ha, al màxim. Però també hi ha una extravagància salvatge, una alegria boja, una verve, un gust, a vegades quasi un deliri. | » |

## Resum

Ambientat a França (principalment París) a finals de la dècada del 1920 i principis de la dècada del 1930, Tròpic de Càncer se centra en la vida de Miller com a escriptor en dificultats. Al final de la novel·la, Miller explica el seu enfocament artístic per escriure el llibre en si, afirmant:
| « | Fins al moment, la meva idea de col·laborar amb mi mateix ha estat sortir del patró or de la literatura. La meva idea ha estat breument presentar una resurrecció de les emocions, representar la conducta d'un ésser humà a l'estratosfera de les idees, és a dir, a l'aguait del deliri. | » |
Combinant l'autobiografia i la ficció, alguns capítols segueixen una narració d'algun tipus i fan referència als amics, col·legues i llocs de treball reals de Miller; d'altres s'escriuen com a reflexions del corrent de la consciència que de vegades són epifàniques. La novel·la està escrita en primera persona, com moltes de les altres novel·les de Miller, i no té una organització lineal, sinó que oscil·la amb freqüència entre el passat i el present.

## Temes

El llibre funciona en gran manera com una meditació immersiva sobre la condició humana. Com a escriptor en dificultats, Miller descriu la seva experiència vivint en una comunitat de bohemis a París, on de manera intermitent pateix fam, sensellarisme, misèria, solitud i desesperació per la seva recent separació de la seva dona. Descrivint la seva percepció de París durant aquest temps, Miller va escriure:
| « | Es pot viure a París —jo ho vaig descobrir!— només amb dolor i angoixa. Un aliment amarg, potser el millor que hi ha per a determinades persones. De tota manera, encara no havia arribat al final de la meva corda. Només estava coquetejant amb el desastre… Vaig entendre llavors per què París atreu els torturats, els al·lucinats, els grans maníacs de l'amor. Vaig entendre per què aquí, al centre mateix de la roda, es poden abraçar les teories més fantàstiques, les més impossibles, sense trobar-les gens estranyes; és aquí on es torna a llegir els llibres de la seva joventut i els enigmes adquireixen nous significats, un per cada cabell blanc. Un camina pels carrers sabent que està boig, posseït, perquè és massa obvi que aquestes cares fredes i indiferents són les cares dels seus guardians. Aquí tots els límits s'esvaeixen i el món es revela per l'escorxador boig que és. La cinta de córrer s'estén fins a l'infinit, les escotilles estan tancades amb força, la lògica s'escampa, amb un sagnant taulell intermitent. | » |
Hi ha molts passatges que descriuen explícitament les trobades sexuals del narrador. El 1978, l'estudiós literari Donald Gutiérrez va argumentar que la comèdia sexual del llibre era "innegablement baixa... [però amb] un atractiu visceral més fort que la comèdia alta". Els personatges són caricatures, i els personatges masculins "ensopeguen pels laberints de les seves concepcions de la dona".
La música i la dansa són altres temes recurrents al llibre. La música s'utilitza "com a signe de la vitalitat que Miller rebutja a tot arreu". Les referències a la dansa inclouen una comparació d'estimar la Mona amb una "dansa de la mort" i una crida al lector perquè s'uneixi a "un últim ball que caduca" tot i que "estem condemnats".

## Personatges

A part del narrador en primera persona "Henry Miller", els personatges principals són:

### Boris

    Un amic que lloga habitacions a la Villa Borghese. El personatge va ser modelat després de Michael Fraenkel, un escriptor que "havia protegit a Miller durant els seus dies de vagabund" el 1930.

### Carl

    Un amic escriptor que es queixa de la gent optimista, de París i de l'escriptura. Miller ajuda a Carl a escriure cartes d'amor a "la rica cony d'Irene", i Carl relata la seva trobada amb ella a Miller. Carl viu en la misèria i té relacions sexuals amb un menor. La inspiració de Carl va ser l'amic de Miller, Alfred Perlès, escriptor.

### Collins

    Un mariner que fa amistat amb Fillmore i Miller. Com Collins s'havia enamorat d'un noi en el passat, el fet de despullar un Miller malalt per ficar-lo al llit s'ha interpretat com una prova d'un desig homoeròtic per Miller.

### Fillmore

    Un "jove al servei diplomàtic" que es fa amic de Miller. Convida Miller a quedar-se amb ell; més tard s'hi uneix la "princesa" russa Macha amb "gonocòccia". Cap al final del llibre, Fillmore promet casar-se amb una francesa anomenada Ginette que està embarassada d'ell, però ella és físicament abusiva i controladora, i Miller convenç a Fillmore de marxar de París sense ella. L'homòleg de la vida real de Fillmore era Richard Galen Osborn, un advocat.

### Mona

    Un personatge corresponent a la segona esposa de Miller, juny Miller. Miller recorda la Mona, que ara és a Amèrica, amb nostàlgia.

### Tania

    Una dona casada amb Sylvester. El personatge va ser modelat després de Bertha Schrank, que estava casada amb Joseph Schrank. També es pot assenyalar que durant l'escriptura de la novel·la, Miller també va tenir una apassionada aventura amb Anais Nin; canviant la "T" per una "S", es pot distingir l'Anais de la Tania reordenant les lletres. També es pot assenyalar que en una de les moltes cartes apassionades de Nin a Miller, ella cita el seu desmai que es troba a continuació. La Tania té una aventura amb Miller, que fantasieja amb ella:
| « | Oh Tània, on és ara el teu cony calent, aquelles lligadures grosses i pesades, aquelles cuixes suaus i bombades? Hi ha un os a la meva punxa de sis polzades de llarg. Esborraré totes les arrugues del teu cony, Tania, gran de llavor. T'enviaré a casa amb la teva Sylvester amb un dolor a la panxa i el ventre girat al revés. El teu Sylvester! Sí, ell sap com fer foc, però jo sé com inflamar un cony. T'enfonso focs calents, Tania, faig els teus ovaris incandescents. | » |

### Van Norden

    Un amic de Miller que és "probablement l'home més corrupte sexualment" del llibre, amb una "manca total d'empatia amb les dones". Van Norden es refereix a les dones que utilitzen termes com ara "el meu cony de Geòrgia", "cony de puta", "cony ric", "conys casats", "cony danès" i "conys tontos". Miller ajuda a Van Norden a traslladar-se a una habitació d'un hotel, on Van Norden porta les dones "el dia a l'entrada". El personatge es basava en Wambly Bald, un columnista de xafarderies.

## Qüestions legals
### Estats Units

Després de la publicació del llibre a França l'any 1934, el Servei de Duanes dels Estats Units va prohibir la importació del llibre als EUA Frances Steloff va vendre còpies de la novel·la de contraban des de París durant la dècada del 1930 al seu Gotham Book Mart, la qual cosa va provocar queixes. Una edició de la novel·la que infringia els drets d'autor va ser publicada a la ciutat de Nova York el 1940 per "Medusa" (Jacob Brussel); la seva darrera pàgina afirmava que el seu lloc de publicació era Mèxic. Brussel·les va ser finalment enviada a la presó durant tres anys per l'edició.
El 1950, Ernest Besig, el director de la Unió Americana de Llibertats Civils a San Francisco, va intentar importar Tròpic de Càncer juntament amb l'altra novel·la de Miller, Tròpic de Capricorn, als Estats Units. La duana va retenir les novel·les i Besig va demandar el govern. Abans que el cas arribés a judici, Besig va sol·licitar una moció per admetre 19 deposicions de crítics literaris que testimonien el "valor literari de les novel·les i la talla de Miller com a escriptor seriós". La moció va ser denegada pel jutge Louis A. Goodman. El cas va passar a judici amb Goodman presidint. Goodman va declarar les dues novel·les obscenes. Besig va apel·lar la decisió al Novè Circuit d'Apel·lacions, però les novel·les van ser declarades una vegada més "obscenes" en una decisió unànime a Besig v. Estats Units.
El 1961, quan Grove Press va publicar legalment el llibre als Estats Units, es van presentar més de 60 demandes per obscenitat en més de 21 estats contra llibreters que el van vendre. Les opinions dels tribunals variaven; per exemple, en el seu desacord amb la majoria que sostenia que el llibre no era obscè, el jutge de la Cort Suprema de Pennsilvània Michael Musmanno va escriure que el càncer "no és un llibre". És un tancament, una claveguera oberta, un pou de putrefacció, una reunió viscosa de tot el que està podrit entre les runes de la depravació humana."
L'editor Barney Rosset va contractar l'advocat Charles Rembar per ajudar Rosset a liderar l'"esforç per ajudar tots els llibreters processats, independentment de si hi havia una obligació legal de fer-ho". Rembar va argumentar amb èxit dos casos d'apel·lació, a Massachusetts i Nova Jersey, encara que el llibre va continuar sent jutjat obscè a Nova York i altres estats.
El 1964, el Tribunal Suprem dels EUA, en Grove Press, Inc. v. Gerstein, citat Jacobellis v. Ohio (que es va decidir el mateix dia) i va anul·lar les conclusions dels tribunals estatals que el tròpic de càncer era obscè.

### Altres països

El llibre també va ser prohibit fora dels EUA:
* Al Canadà, figurava a la llista de llibres prohibits per la duana des de 1938. La Policia Muntada del Canadà va confiscar còpies del llibre de llibreries i biblioteques públiques a principis dels anys seixanta. El 1964, les actituds cap al llibre s'havien "liberalitzat".
* Només les còpies de contraban del llibre estaven disponibles al Regne Unit després de la seva publicació el 1934. Scotland Yard va contemplar la prohibició de la seva publicació a Gran Bretanya als anys seixanta, però va decidir no prohibir-la perquè figures literàries com TS Eliot estaven disposades a defensar públicament el llibre.
* A Austràlia, el llibre va ser prohibit fins a principis de la dècada del 1970, quan el ministre de Duanes i Impostos Especials, Don Chipp, va acabar en gran part amb la censura del material imprès al país.
* A Finlàndia, totes les còpies impreses de les versions finlandeses del llibre van ser confiscades per l'estat abans que els llibres es publiquin el 1962. El llibre no es va publicar allà en finès fins al 1970, però el llibre estava disponible en suec i anglès.

## Recepció crítica
### Revisors individuals

El 1935, H. L. Mencken va llegir l'edició de París de 1934 i va enviar una nota encoratjadora a Miller: "Fa un mes vaig llegir Tropic of Cancer. Em sembla una obra realment excel·lent, i així ho vaig informar a la persona que me la va enviar. D'això, més quan ens trobem."
George Orwell va revisar Tropic of Cancer a The New English Weekly el 1935. Orwell es va centrar en les descripcions de Miller de les trobades sexuals, que va considerar importants pel seu "intent d'arribar a fets reals", i que va veure com una desviació de les tendències dominants. Orwell va argumentar que, tot i que Miller es preocupa d'aspectes més lletjos de la vida, no és, tanmateix, del tot pessimista i sembla trobar que la contemplació de la lletjor fa que la vida valgui més la pena que menys. Per concloure, va descriure Tropic of Cancer com "un llibre notable" i el va recomanar a "qualsevol que pugui aconseguir una còpia" Tornant a la novel·la a l'assaig "Inside the Whale" (1940), George Orwell va escriure el següent:
| « | Aconsello sincerament a qualsevol que no ho hagi fet que llegeixi almenys el tròpic del càncer. Amb una mica d'enginy, o pagant una mica més del preu publicat, pots fer-te'n càrrec, i encara que algunes parts t'agradin, et quedarà en la memòria… Heus aquí, al meu entendre, l'únic prosista imaginatiu del més mínim valor que ha aparegut entre les races de parla anglesa des de fa uns anys. Fins i tot si s'oposa a això com una exageració, probablement s'admetrà que Miller és un escriptor fora del comú, que val més que una sola mirada… | » |
Samuel Beckett ho va aclamar com "un esdeveniment transcendental en la història de l'escriptura moderna". Norman Mailer, en el seu llibre de 1976 sobre Miller titulat Geni i luxúria, la va anomenar "una de les deu o vint grans novel·les del nostre segle, una revolució de la consciència igual a The Sun Also Rises ". Edmund Wilson va dir de la novel·la:
| « | El to del llibre és, sens dubte, baix; El tròpic de càncer, de fet, tant des del punt de vista dels seus esdeveniments com de la llengua en què es transmeten, és el llibre més baix de qualsevol mèrit literari real que recordi haver llegit mai... hi ha una cosa estranya, amenitat de temperament i estil que banya tota la composició fins i tot quan és fastigosa o fatigosa. | » |
El 1980, Anatole Broyard va descriure Tropic of Cancer com "la primera i millor novel·la del Sr. Miller", mostrant "un talent per trobar simbolisme en llocs discrets" i tenir "boques frases". Julian Symons va escriure el 1993 que "l'efecte xoc [de la novel·la] ha desaparegut", tot i que "continua sent un document extraordinari". Un assaig del 2009 sobre el llibre de Ewan Morrison el va descriure com un "salvavides" quan estava "vagant de la beguda a la beguda i del llit al llit, perillosament a prop del col·lapse total".

### Aparicions a les llistes dels millors llibres

El llibre s'ha inclòs en una sèrie de llistes dels millors llibres, com ara les següents:
* El juliol de 1998, la Junta de la Modern Library va classificar Tropic of Cancer en el lloc 50 de la seva llista de les 100 millors novel·les en llengua anglesa del segle xx.
* El juliol de 1998, els estudiants del Radcliffe Publishing Course, a petició del consell editorial de la Modern Library, van compilar la seva pròpia llista de les 100 millors novel·les en anglès del segle XX, i el llibre va ocupar el lloc 84è.
* Entre juliol de 1998 i octubre de 1998, una enquesta de lectors en línia de la Modern Library va situar la novel·la en el lloc 68 entre les 100 millors novel·les en anglès del segle xx.
* En una enquesta de bibliotecaris publicada el novembre de 1998, el llibre va ocupar el lloc 132 d'una llista de 150 llibres de ficció del segle xx.
* La revista Time va incloure la novel·la a la seva llista de les 100 millors novel·les en llengua anglesa del 1923 al 2005.
* La novel·la va ser inclosa al llibre de 2006 1001 Books You Must Read Before You Die.
* Va ser una de les "1000 novel·les que tothom ha de llegir" a The Guardian el 2009.
* Va ser inclòs a la llista "Els 75 llibres que cada home hauria de llegir" (2011) a Esquire.

## Influències
### Influències en Miller

Els crítics i el mateix Miller han afirmat que Miller es va veure influenciat pel següent en escriure la novel·la:
* Louis-Ferdinand Céline, especialment Viatge al final de la nit (1932), la seva primera novel·la semi-autobiogràfica amb un "personatge còmic i antiheroic". No obstant això, George Orwell va escriure "Ambdós llibres utilitzen paraules no imprimibles, tots dos són en cert sentit autobiogràfics, però això és tot."
* Fiodor Dostoievski, especialment les seves Notes de la clandestinitat (1864).
* James Joyce. No obstant això, Orwell va considerar que la novel·la no s'assemblava a l'Ulisses de Joyce.
* François Rabelais.
* Henry David Thoreau.
* Walt Whitman, que va escriure en un estil semblant sobre la gent comuna. El poeta s'esmenta favorablement a la novel·la diverses vegades, per exemple: "A Whitman, tota l'escena nord-americana cobra vida, el seu passat i el seu futur, el seu naixement i la seva mort. hi ha valor a Amèrica que Whitman ha expressat, i no hi ha res més a dir".

### Influència de la novel·la en altres escriptors

El tròpic de càncer "ha tingut un impacte enorme i indeleble tant en la tradició literària nord-americana com en la societat nord-americana en el seu conjunt". La novel·la va influir en molts escriptors, com ho demostren els següents:
* La novel·la de 1938 de Lawrence Durrell , El llibre negre, va ser descrita com a "celebrar a Henry Miller de Tropic of Cancer com el seu pare literari [de Durrell]".
* S'ha afirmat que la novel·la va impressionar els escriptors de la Beat Generation als anys seixanta com Jack Kerouac i William S. Burroughs.
* Erica Jong va escriure "... quan estava buscant la llibertat d'escriure [la novel·la de 1973] Fear of Flying, vaig agafar Tròpic de càncer i l'exuberància pura de la prosa va desbloquejar alguna cosa en mi". Al seu torn, Miller va elogiar Fear of Flying el 1974, comparant-ho amb Tropic of Cancer.

## Adaptació

La novel·la va ser adaptada per a una pel·lícula de 1970 Tròpic de càncer dirigida per Joseph Strick i protagonitzada per Rip Torn, James T. Callahan i Ellen Burstyn. Miller va ser un "assessor tècnic" durant la producció de la pel·lícula; tot i que tenia reserves sobre l'adaptació del llibre, va elogiar la pel·lícula final. La pel·lícula va ser qualificada X als Estats Units, que més tard es va canviar a una classificació NC-17.

## Referències o al·lusions en altres obres
### Literatura

* A la seva autobiografia de 1948, el poeta i escriptor Robert W. Service va escriure uns quants comentaris sobre Tropic of Cancer, per exemple: "Per descomptat, el llibre em va sorprendre, però no vaig poder negar un estrany parpelleig de geni en les seves baralles més salvatges".
* Al capítol 2 de la novel·la The Recognitions de William Gaddis de 1955, ambientada a París als anys 30, un artista es queixa: "He de mostrar aquestes imatges, n'he de vendre algunes, però com puc que vingui gent. allà dalt amb ell allà? S'està morint. No el puc treure al carrer, morint així... fins i tot a París" (63-64), que es fa ressò de l'escena de Tropic of Cancer on l'artista Kruger intenta treure el malalt Miller del seu estudi perquè pugui exposar els seus quadres. "La gent no pot mirar imatges i estàtues amb entusiasme quan un home està morint davant els seus ulls" (Grove ed., 195).
* En el seu conte de 1960 "Entropia", Thomas Pynchon comença amb una cita d'aquesta novel·la.
* A la novel·la de 1965 God Bless You, Mr. Rosewater de Kurt Vonnegut, Lila llegeix el llibre "com si... [és] fos la Heidi ".
* A la novel·la de 1969 Els set minuts d’Irving Wallace, s'esmenten el llibre i el judici.
* A l'obra de teatre de 1994 Pterodactyls de Nicky Silver, la novel·la és esmentada pel personatge d'Emma: "Ella llegeix poemes d'Emily Bronté i jo capítols d’El tròpic del càncer d'Henry Miller".
* A Stormy Weather de Carl Hiaasen de 1995, un personatge cita una línia de la novel·la.
* Al llibre de no ficció Rocket Boys de 1998, Quentin ensenya a Sonny una còpia de Tròpic de càncer i li pregunta "Vols saber sobre les noies?"

### Música

* L'autor de cançons satírics i instructor de matemàtiques Tom Lehrer va declarar que tenia la intenció d'escriure un llibre de matemàtiques de milions de vendes que ell anomenaria Tròpic de càlcul.
* La banda britànica de la dècada del 1980 The Weather Prophets va rebre el nom d'una línia del paràgraf inicial de la novel·la: "Boris m'acaba de donar un resum de les seves opinions. És un profeta del temps".
* El líder Henry Rollins de la banda de punk hardcore Black Flag també es va veure molt afectat pel llibre i va fer-hi referències freqüents a les seves cançons, sovint prenent lletres directament de Tropic of Cancer. També en llegiria passatges al seu públic a mitjan espectacle.
* A la cançó "Delirium of Disorder" de la banda de punk Bad Religion, el vers inicial cita la novel·la, "La vida és un sedàs a través del qual la meva anarquia s'estén per resoldre's en paraules. El caos és la partitura sobre la qual s'escriu la realitat...".
* A la cançó "Protest Song 68" de Refused, el vers inicial cita la novel·la: "Per cantar primer has d'obrir la boca. Has de tenir un parell de pulmons..."
* A la cançó "Ashes of American Flags" de Wilco, una frase de la lletra està extreta de la novel·la: "Un forat sense clau".
* El 2012, la banda estatunidenca de grindcore Pig Destroyer va utilitzar un passatge del llibre en cinta, llegit per Larry King, com a introducció a la seva cançó The Bug al seu àlbum titulat Book Burner.

### Cinema i televisió

* En un episodi de 1962 de la sèrie de televisió Perry Mason ("El cas dels llibres falsos"), un personatge li diu a un altre que " Tròpic de càncer no és un llibre mèdic. Lluny."
* A la pel·lícula de 1963 Take Her, She's Mine, adaptada de l'obra homònima de Phoebe i Henry Ephron, Jimmy Stewart, com el Sr. Michaelson, llegeix el llibre (que aviat serà prohibit per l'alcalde) escrit per Henry Miller. Sandra Dee, la filla de Stewart a la pel·lícula, ha organitzat una protesta d'estil asseguda contra la prohibició del llibre.
* A la pel·lícula de 1985 Quina nit!, el protagonista Paul està llegint el llibre en una cafeteria quan una Marcy el comenta des de la taula de l'altra banda, posant en marxa els esdeveniments de la pel·lícula.
* A la pel·lícula de 1990 Henry and June, Henry i els seus amics fan referència al primer esborrany del llibre i en parlen.
* A la versió de 1991 de El cap de la por, els personatges de Max Cady i Danielle Bowden parlen breument del llibre.
* A l'episodi "The Library" de Seinfeld de 1991, Jerry és acusat de no tornar maig cap còpia del llibre a la biblioteca pública després de prendre-la en préstec molts anys abans, durant l'escola secundària, el 1971. Es revela que el llibre va ser robat pel professor de gimnàs mentre una colla de deportistes pegava a George. En l'actualitat, el professor de gimnàs encara manté el llibre de la biblioteca, tot i ser sense sostre i boig.
* A la pel·lícula de comèdia romàntica del 2000 Cent noies, els personatges Dora i Matthew van llegir junts un fragment de Tròpic de càncer: "El teu Sylvester!... Després de mi pots agafar sementals, toros, moltons, dracs, Sant Bernat.»
* A l'inici de la pel·lícula de l'any 2000 Final Destination, Clear (Ali Larter) està llegint Tropic of Cancer en arribar a l'aeroport.
* A la telenovela del 2010 ¿Dónde Está Elisa? una còpia del llibre es troba a l'armari de l'Elisa a l'escola.
* A la temporada 2 de la sèrie de televisió Ozark Jonah llegeix un fragment explícit del llibre a Buddy.

## Mecanografia

El manuscrit del llibre es va subhastar per 165.000 dòlars el 1986. La Universitat Yale ara és propietària del manuscrit, que es va mostrar al públic l'any 2001.

## Referències

* 1 2 3 Decker, James M. College Literature, 34, 3, Summer 2007, pàg. 140–160. DOI: 10.1353/lit.2007.0029.
* ↑ , 23-06-1991 [Consulta: 25 octubre 2011].
* 1 2 Baron, Dennis. «Celebrate Banned Books Week: Read Now, Before It's Too Late». Web of Language, 01-10-2009. Arxivat de l'original el 11 maig 2020. [Consulta: 25 setembre 2011].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Miller, Henry. Henry Miller, the Paris Years. Nova York: Arcade, 1995. ISBN 1-55970-287-7.
* ↑ D'Abate, Matthew.
* ↑ , 29-04-2012.
* 1 2 Jong, Erica. The Devil at Large: Erica Jong on Henry Miller. Nova York: Grove Press, 1994. ISBN 0-8021-3391-6.
* 1 2 Atkinson, Brooks «Critic at Large: Henry Miller's Use of an Emerson Quotation in 'Tropic of Cancer' is Discussed». , 30-06-1961.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 Miller, Henry. Tropic of Cancer. Nova York: Grove Press, 1961. ISBN 0-8021-3178-6.
* 1 2 3 Gutierrez, Donald Mosaic, 11, 2, Winter 1978, pàg. 21–33.
* 1 2 3 Jackson, Paul R. Critique, 20, 3, 1979, pàg. 40–50. DOI: 10.1080/00111619.1979.10690198.
* ↑ Hardin, Michael Journal of Homosexuality, 42, 3, 2002, pàg. 129–150. DOI: 10.1300/J082v42n03_08. PMID: 12066987.
* ↑ O'Joyce, Guillermo. «Miller Time: On Henry Miller». A: Miller, Bukowski and their enemies. 2a edició. Londres: Pinter & Martin, 2011. ISBN 978-1-905177-27-1.
* ↑ Pizer, Donald. American Expatriate Writing and the Paris Moment: Modernism and Place. Baton Rouge: Louisiana State University Press, 1996, p. 133. ISBN 0-8071-2026-X.
* ↑ «Frances Steloff is Dead at 101; Founded the Gotham Book Mart». , 16-04-1989 [Consulta: 22 setembre 2011].
* ↑ Miller, Henry. Tropic of Cancer. Nova York: Medusa, 1940. OCLC 9798986.
* ↑ Brottman, Mikita. Funny Peculiar: Gershon Legman and the Psychopathology of Humor. Hillsdale, NJ: Analytic Press, 2004, p. 6. ISBN 0-88163-404-2.
* ↑ «Tropic of Cancer (1934): History of the Ban». Banned Books.
* 1 2 Holland, Steve «Charles Rembar: anti-censorship lawyer who won freedom for Lady Chatterley and Fanny Hill in America». [Londres], 28-10-2000 [Consulta: 22 setembre 2011].
* 1 2 Woo, Elaine «Charles Rembar; Lawyer Won Key Obscenity Cases». , 28-10-2000 [Consulta: 22 setembre 2011].
* ↑ Jordan, Ken The Paris Review, Winter 1997, 145, Winter 1997.
* ↑ Hubbard, Melissa A. «Grove Press Publishes & Defends T.O.C.». Southern Illinois University School of Law Library. Arxivat de l'original el 25 març 2012. [Consulta: 22 setembre 2011].
* 1 2 3 4 Caldwell , 14-02-2004 [Consulta: 24 octubre 2011]. Arxivat 4 April 2012$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-04-04. [Consulta: 19 desembre 2022].
* 1 2 Travis , 04-05-1998.
* ↑ CHIPP, Donald Leslie (1925–2006), senate.gov.au.
* ↑ «HY:n helka-palvelun tiedoissa Henry Millerin Kravun kääntöpiirin ensimmäinen suomennos (Saarikoski) olisi ilmestynyt jo 1960, ja Karl Shapiron introlla…» (en finnish). www2.kirjastot.fi, 11-10-2012.
* ↑ Mencken, H. L.. Bode. New Mencken Letters. Nova York: Dial Press, 1977, p. 372–373. ISBN 0-8037-1379-7.
* ↑ Orwell, George. «Review». A: Orwell. The Collected Essays, Journalism and Letters of George Orwell, Volume 1: An Age Like This 1920–1940. Penguin, 1968, p. 178–180.
* ↑ Orwell, 1968, p. 179–80.
* ↑ Orwell, 1968, p. 180.
* 1 2 3 4 Orwell, George. «Inside the Whale (1940)». Inside The Whale and Other Essays. Distributed Proofreaders Canada. [Consulta: 30 gener 2021].
* ↑ Citat a: Henry Miller, Tropic of Cancer, (Harper Perennial, UK, 2005)
* ↑ Mailer, Norman. Genius and Lust: a Journey Through the Major Writings of Henry Miller. Nova York: Grove Press, 1976, p. 8. ISBN 0-8021-0127-5.
* ↑ Wilson, Edmund. «Twilight of the Expatriates». A: Wickes. Henry Miller and the Critics. Forgotten Books, 2017, p. 26. ISBN 9780243461561. OCLC 1002879700.
* 1 2 3 4 5 6 , 09-06-1980.
* ↑ , 07-03-1993.
* ↑ , 26-06-2009 [Consulta: 22 octubre 2011].
* ↑ «'Ulysses' on Top Among 100 Best Novels». The New York Times, 20-07-1998 [Consulta: 22 setembre 2011].
* 1 2 «100 Best Novels». Modern Library, 20-07-1998.
* ↑ «Radcliffe's Rival 100 Best Novels List». Modern Library, 20-07-1998. Arxivat de l'original el 20 novembre 2016.
* ↑ Anonymous Library Journal, 15-11-1998, pàg. 34–36 [Consulta: 25 setembre 2011].
* ↑ Lacayo, Richard «Còpia arxivada». Time Magazine, 16-10-2005. Arxivat de l'original el 25 de setembre 2011 [Consulta: 23 setembre 2011].
* ↑ Boxall, Peter. 1001 Books You Must Read Before You Die. Londres: Cassell, 2006. ISBN 978-1-84403-417-8.
* ↑ «1000 Novels Everyone Must Read: The Definitive List». The Guardian, 23-01-2009 [Consulta: 12 octubre 2011].
* ↑ Esquire Magazine, 26-05-2011 [Consulta: 5 octubre 2011].
* ↑ Collins, Tom , 10-12-2004 [Consulta: 12 octubre 2011].
* ↑ Iyer, Pico «Còpia arxivada». Time Magazine, 22-07-1991. Arxivat de l'original el 13 d’agost 2013 [Consulta: 12 octubre 2011].
* ↑ Featherstone, Joseph L. The Harvard Crimson, 27-09-1961 [Consulta: 12 octubre 2011].
* 1 2 Shifreen, Lawrence J Studies in Short Fiction, 16, 1, Winter 1979, pàg. 11–17. «Miller's transcendental stance as a follower of Whitman and Thoreau becomes apparent in his essays 'Walt Whitman' and 'Henry David Thoreau'»
* ↑ Orend, Karl Chronicle of Higher Education, 20, 18, 09-01-2004 [Consulta: 25 octubre 2011].
* ↑ Ingersoll, Earl G. Lawrence Durrell: Conversations. Madison, NJ: Fairleigh Dickinson University Press, 1998, p. 12. ISBN 0-8386-3723-X.
* ↑ Oriard, Michael. Sporting with the Gods: the Rhetoric of Play and Game in American Culture. Cambridge: Cambridge University Press, 1991, p. 450. ISBN 0-521-39113-X.
* ↑ «Her Master's Voice». New York Times, 14-02-1993 [Consulta: 10 octubre 2011].
* ↑ «Joseph Strick, Who Filmed the Unfilmable, Dies at 86». The New York Times, 07-06-2010 [Consulta: 5 octubre 2011].
* ↑ Service-Longepe, Charlotte. «Henry Miller 1891–1980». Robert W. Service, 25-05-2015.
* ↑ Moore, Steven. A Reader's Guide to William Gaddis's 'The Recognitions'. Univ. of Nebraska Press, 1982, p. 95. ISBN 978-0803230729.
* ↑ Vonnegut, Kurt. «Chapter 9». A: God Bless You, Mr. Rosewater: Or, Pearls Before Swine. Nova York: Dell Publications, 1998, p. 156–159. ISBN 0-385-33347-1.
* ↑ Silver, Nicky. Pterodactyls. Nova York: Dramatists Play Service, 1994, p. 66. ISBN 0-8222-1375-3.
* ↑ Hickam, Homer H., Jr. Rocket Boys: a Memoir. Nova York: Delta, 2000, p. 64. ISBN 0-385-33321-8.
* ↑ Andriatch, Bruce. «10 times Seinfeld showed his love for newspapers» (en anglès). Buffalo News. [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ , 15-02-1986 [Consulta: 3 octubre 2011].
* ↑ «From Heinrich Schuetz to Henry Miller: Selections from the Frederick R. Koch Collection at the Beinecke Library 20 April, 2001 to 14 July, 2001». Yale University. [Consulta: 3 octubre 2011].