OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barbara Flerow-Bułhak

Barbara Flerow-Bułhak (dates de naixement i mort desconegudes) va ser una mestra d'escacs polonesa. Va ser participant del Campionat del món d'escacs femení de 1937.

## Biografia

Barbara Flerow-Bułhak va participar en les dues primeres finals del Campionat d'escacs femení de Polònia. El 1935, va ocupar-hi el 7è lloc, mentre que el 1937 hi fou subcampiona (les dues finals es van jugar a Varsòvia). També va participar en el Campionat d'escacs femení de Varsòvia dues vegades, on el 1936 va ocupar el segon lloc, i el 1937 va compartir juntament amb Regina Gerlecka el 1r – 2n lloc.
El 1937 a Estocolm va participar al Campionat del Món d'escacs femení i va compartir-hi el 17è al 20è lloc (torneig guanyat per Vera Menchik).

## Referències

* ↑ Jahr, Przemysław. «Mistrzostwa Polski Kobiet w Szachach 1935», 24-02-2016.
* ↑ Jahr, Przemysław. «Mistrzostwa Polski Kobiet w Szachach 1937», 24-02-2016.
* ↑ «1927–39 Title Tournaments : World Chess Championship (women)». www.mark-weeks.com.

## Enllaços externs

* Barbara Flerow-Bułhak a szachypolskie.pl
# Atlòteta

L'atlòteta (grec antic: ἀθλοθέτης, athothetes) era el magistrat elegit pel poble per a preparar el premi dels concursos. Podia ocórrer que les tasques encarregades a l'atlòteta, les quals eren més variades, corresponguessin si fa no fa a l'agonòteta. La ciutat designava en general diversos atlòtetes, fins i tot si sols n'hi havia un.
A Atenes, després d'haver estat designats per rifa, deu atlòtetes (un de cada tribu) no eren els únics responsables de la preparació dels premis en les Panatenees, principals festes religioses d'Atenes: ells devien assegurar-se també que fos realitzat el peple per a Atenea, i organitzar la processó així com diversos esdeveniments i competicions: lluites eqüestres, concursos de música, gimnàstics, i el lliurament dels premis.

## Vegeu també

* Agonòteta

## Referències

* ↑ Plutarc. Vides paral·leles (vol. IV): Pèricles i Fabi Màxim. Nícias i Crassus. Fundació Bernat Metge, 2009. ISBN 978-84-7225-938-6.
* ↑ Diccionari grec-català. D’Homer al segle II d.C. Diccionaris de l’Enciclopèdia, p. 165. «ἀθλοθέτης [...] atlòteta, president o jutge dels jocs, lliurador dels premis (a Atenes, deu magistrats, un per tribu, encarregats de les Panatenees)»
* 1 2 3 Claude Vial, Lexique de la Grèce ancienne, Armand Colin, 2008, p. 37
* ↑ Aristòtil. «Constitució dels atenesos, 49» (en francès). Ladrange, 1838. [Consulta: 23 gener 2015].
# Antelià

L'Antelià és una cultura arqueològica del paleolític superior que es va desenvolupar al Pròxim Orient el període que abasta del 32.000 BP al 12.000 BP. Aquesta cultura prehistòrica es troba representada en jaciments del Líban, Palestina i Síria, i representa una evolució de la cultura ermirana. La innovació més important d'aquest període és la incorporació d'alguns elements típics de l'aurinyacià, per això avui se la coneix també amb el nom d'"aurinyacià llevantí". L'antelià es caracteritza per la forta presència de burins i puntes de ganivet de fulla estreta que s'assemblen al tipus europeu de Font-Yves.
L'aparició de la cultura kebariana, de tipus microlític, va implicar una ruptura significativa de la continuïtat cultural del paleolític superior llevantí.

## Fases descrites

* Paleolític superior III (antelià inferior).
* Paleolític superior IV (antelià superior): proliferació del burí i disminució del nombre de puntes del tipus Font-Yves. Primer (i gairebé únic) ús d'ossos com a eines a la regió; tanmateix representen una presència molt baixa.
* Paleolític superior V (athlitià): especialització de l'antelià amb un augment de la presència de ganivets châtelperronians, molt típics del període ermirà.

## Referències

* ↑ Bachenheimer, 2018, p. 27.
* ↑ «The Levant» (en anglès). crystalinks.com. [Consulta: 2 juliol 2019].

## Bibliografia

* Bachenheimer, Avi. Gobekli Tepe: An Introduction to the World's Oldest Temple (en anglès). Blurb, Incorporated, 2018. ISBN 978-1388410674.
# Antic Ateneu Mataroní

L'Antic Ateneu Mataroní és un antic edifici del municipi de Mataró (Maresme) que va ser totalment transformat i que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Se n'ha conservat la façana de l'edifici original que dona a la cantonada de la Rambla i el carrer de Bonaire. Actualment, juntament amb l'antic Teatre Borràs del carrer de Bonaire, originàriament el teatre de l'Ateneu, acull la seu de la Fundació Iluro, derivada de l'obra social de la Caixa Laietana.

## Descripció

Era un edifici civil format per un conjunt de dues cases del segle xvii que, encara que originàriament foren independents, a finals del segle XX estaven unides per l'interior. En l'última reforma, la part corresponent al número 96 s'ha transformat totalment, mentre que la resta ha conservat la façana original, restaurada, tant als números 92-94 de la Riera com al carrer de Bonaire.
Encara s'hi poden veure els portals rodons dovellats amb dovelles de grans dimensions. Totes les obertures de la façana antiga, algunes modificades, presenten llindes, brancals i llindars realitzats amb carreus de pedra, així com els angles de l'edifici. La façana original és de planta baixa i dos pisos. L'edifici de la cantonada presenta un ampli voladís típic del segle xvii.

## Referències

* 1 2 «Antic Ateneu Mataroní». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 abril 2015].
# Partit Ecològic Democràtic

El Partit Ecològic Democràtic (en alemany: Ökologisch-Demokratische Partei, ÖDP) és un partit polític d'Alemanya d'orientació ecologista que està actiu sobretot al sud de país.
Si bé no va aconseguir entrar al Bundestag (parlament federal) ni en cap dels parlaments estatals, en els estats de Baviera i Baden-Württemberg el partit té presència en diversos consells deliberants de ciutats grans, per exemple en el de Múnic. En els seus orígens va formar part del que avui és Aliança 90/Els Verds, però es va separar d'aquell partit per diferències ideològiques, a principis de la dècada de 1980.
L'ÖDP no és fàcilment encaixable en l'esquema polític tradicional de esquerra-dreta. S'autodefineix com a centrista, a diferència d'Aliança 90 / Els Verds, en què la línia és de centreesquerra o esquerra. Moltes de les posicions de l'ÖDP són més moderades que les del partit germà. El seu programa se centra en valors ètics molt pronunciats, com el respecte a la vida, a la família, la diversitat cultural i al medi ambient, i la transparència política.
El pilar central del programa és l'ecologisme, i en les qüestions relacionades el partit sosté posicions més radicals que Els Verds. Així, per exemple, van criticar durament alguns compromisos d'aquest partit en el govern federal "roig-verd" entre 1998 i 2005 juntament amb el Partit Socialdemòcrata d'Alemanya (SPD). És un ferm opositor a l'ús de l'energia nuclear (sosté que Alemanya ha de sortir d'aquesta forma de producció en un termini no superior a 4 anys), de la clonació humana i de l'explotació d'animals.
L'ÖDP compta amb una organització juvenil, els Joves Ecòlogs (Junge Ökologen) i una fundació independent, la Fundació per a l'Ecologia i la Democràcia (Stiftung für Ökologie und Demokratie) que ha guanyat diversos premis a nivell nacional per la seva feina. És, a més a més, membre de la coalició de partits internacional World Ecological Parties.
Tenen un escó al Parlament Europeu.

## Referències

* ↑ «Ökologisch-Demokratische Partei (ÖDP)» (en alemany). Historisches Lexikon Bayerns. [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ «Parlamento Europeo» (en castellà). [Consulta: 17 juny 2020].
# Arnold Luhaäär

Arnold Luhaäär (Mõisaküla, 20 de novembre de 1905 - Tallinn, 19 de gener de 1965) fou un aixecador estonià que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on guanyà la medalla de plata en la prova del pes pesant, per a aixecadors amb un pes superior a 82,5 kg, del programa d'halterofília. El 1936, als Jocs de Berlín, va guanyar la medalla de bronze en aquesta mateixa prova. La Gran Depressió, i posterior crisi econòmica, va impedir la seva participació en els Jocs de Los Angeles de 1932.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze del pes pesant al Campionat del món de 1938, una de plata al Campionat d'Europa de 1933, així com 8 campionats nacionals i un rècord del món.
El 1931 també va guanyar el campionat nacional de lluita grecoromana. En retirar-se de les competicions passà a fer d'àrbitre i a exercir tasques directives a la Federació d'Estònia d'Halterofília. Des de 1992 se celebra un torneig d'aixecament de peses a la seva ciutat natal de Mõisaküla que duu el seu honor.

## Referències

* 1 2 3 4 «Arnold Luhaäär Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 20 d'abril 2009. [Consulta: 18 juliol 2018].
* ↑ Arnold Luhaaar. chidlovski.net
* ↑ Luhaäär, Arnold. Eesti spordi biograafiline leksikon
* ↑ Arnold Luhaäär Arxivat 2016-03-19 a Wayback Machine.. Estonian Olympic Committee
# Alt Marne

L'Alt Marne (52) (en francès Haute-Marne) és un departament francès situat a la regió del Gran Est.

## Vegeu també

* Llista de municipis de l'Alt Marne
* Llista dels Cantons de l'Alt Marne

## Enllaços externs

* Prefectura (en francès)
* Consell General de l'Alt Marne Arxivat 2007-06-09 a Wayback Machine. (en francès)
* Oficina de turisme (en francès)
# Charly (pel·lícula de 1968)

Charly és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Ralph Nelson, estrenada el 1968, treta de la novel·la de Daniel Keyes Flowers for Algernon.

## Argument

Charly Gordon és un discapacitat mental. Gràcies a una operació i un tractament donat per investigadors, Charly desenvolupa les seves facultats intel·lectuals fins al punt de convertir-se en un verdader geni, però les seves facultats emocionals no es desenvolupen de la mateixa manera. Si Charly es converteix en un geni, no sembla sentir però cap empatia particular per al seu cercle immediat.
Algernon és un ratolí sobre el qual el tractament ha estat provat anteriorment, amb el mateix efecte d'augment intel·lectual; però un dia Algernon sembla retrocedir…

## Repartiment

* Cliff Robertson: Charly Gordon
* Claire Bloom: Alice Kinian
* Lilia Skala: Dr. Anne Strauss
* Leon Janney: Dr. Nemur
* Dick Van Patten: Bert
* Barney Martin: Hank
* Ruth White: Sra. Apple

## Premis i nominacions
### Premis

* 1969: Oscar al millor actor per Cliff Robertson
* 1969: Globus d'Or al millor guió per Stirling Silliphant

### Nominacions

* 1968: Os d'Or
* 1969: Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica
* 1969: Globus d'Or al millor actor dramàtic per Cliff Robertson

## Referències

* ↑ «Charly». The New York Times.
# Charles François Duhoux

Charles François Duhoux (Nancy, 13 d'agost de 1736 - París, maig 1799) fou un general de la Revolució Francesa.

## Llista de serveis

Fill d'un tinent dels guàrdies del duc de Lorena, va entrar en servei l'1 de febrer de 1746 com a tinent en les milícies de Lorena, va ser segon tinent al regiment Barrois a 18 de març de 1747. Va participar en les campanyes de Flandes el 1746 i el 1747. Fou reformat el 1748.
El 21 de novembre de 1749, és cadet del rei de Polònia, i hi entra 21 de novembre de 1752 al regiment de voluntaris reials. Va ser nomenat tinent 1 de desembre de 1756, i assistent major al regiment de voluntaris de Dauphiné [[st 1 de gener de 1.760. Tenint el rang de capità 7 de març de 1761, fou nomenat cavaller de Sant-Louis el 14 d'octubre de 1761. Va fer la campanya a Hannover des del 1757 fins al 1762, i va ser nomenat capità el 23 de març de 1763, es va retirar el 1768.
El 1769, va fer una campanya a Còrsega. El 13 de juliol de 1771, era un tinent-coronel unit a la legió de Lorena, i després al cos de dragons, 9 de desembre de 1776. Va ser ascendit a general de brigada el l'1 de març de 1791. I general de la divisió el 7 de setembre de 1792, al servei de l'exèrcit del nord, comandant de Lille durant el setge d'aquesta ciutat de 29 de setembre a 8 d'octubre de 1792.
El [10 d'octubre]] de 1792, és suspès del càrrec. Adquirit el 15 de març de 1793, va ser rehabilitat el 18 del mateix mes. Empleat a l'exèrcit d'Occident, on va resultar greument ferit l'11 d'abril de 1793 en la batalla de Chemillé. Duhoux tornà a resultar ferit el 9 de juny de 1793, li van disparar una bala que li travessà el cos en combat a Saumur. El 20 de setembre de 1793 fou derrotat en la batalla de Pont-Barré pel seu nebot Pierre Duhoux d'Hauterive. Dimiteix el 30 de setembre de 1793.
Va ser arrestat a Nancy per ordre del Comitè de Seguretat Pública el 28 de brumaire de l'any II (18 de novembre de 1793), portat a París i empresonat a l'Abadia. Restà autoritzat a retirar-se el 23 de Nivôse any III (12 de gener de 1795), va ser pensionista partir del 16 any germinal III (5 d'abril de 1795).
Fou un dels caps de les seccions reialistes en la insurrecció del 13 Vendémiaire any IV (5 d'octubre de 1795).

## Referències

* 1 2 3 4 (en) <<Generals Who Served in the French Army during the Period 1789 - 1814: Eberle to Exelmans>> [archive]

## Fonts

* Étienne Charavay, Correspondance général de Carnot, tome 3, 1887
* (pl) «Napoléon.org.pl» [archive]
# Atom (dolç turc)

L'atom és una mena de merenga dolça turca, comuna i tradicional a la ciutat i província de Samsun. Es prepara a base de clara d'ou, aigua i sucre en forns de pa convencionals a foc de llenya. Es distingeix de les altres merengues de Turquia (beze en turc) per ser més gran i amb el sucre cuit que surt del dolç com si aparentés ser or.
Són unes postres tipiques del Ramadà a Samsun i environs i s'exporten tant a d'altres ciutats de Turquia, com també a l'exterior. Segons els mestres pastissers d'atom, és un dolç del Ramadà perquè els forns empren el rovell d'ou per a fer ramazan pidesi i, en canvi, la clara s'aprofita per a l'atom.

## Referències

* ↑ https://www.milliyet.com.tr/yerel-haberler/samsun/samsun-a-ozgu-kaymakli-atom-tezgahlarda-10845501
* ↑ http://www.iha.com.tr/samsun-haberleri/samsunlularin-gozdesi-atom-tatlisi-samsun-1715754/
* ↑ https://www.habergazetesi.com.tr/haber/140061/bir-samsun-klasigi-atom-simdi-raflarda
* ↑ https://www.milliyet.com.tr/ramazan/ramazan-kaymakli-atom-zamani-1735275
* ↑ http://www.radikal.com.tr/samsun-haber/ramazanin-vazgecilmez-tatlisi-kaymakli-atom-1397106/
* ↑ https://www.hurriyet.com.tr/lezizz/galeri-pek-az-usta-yapabiliyor-gunde-5000-adet-satiliyor-talebe-yetisemiyoruz-41505296/3
* ↑ https://www.msn.com/tr-tr/haber/gundem/samsunun-atom-tatl%C4%B1s%C4%B1-yurt-d%C4%B1%C5%9F%C4%B1na-g%C3%B6nderiliyor/ar-BB13uTyS
# Antic Casino de Collbató

L'Antic Casino de Collbató és una obra de Collbató (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Construcció de pedra i maó, formant un volum senzill de grans proporcions amb coberta a dues aigües de teula ceràmica plana de color tradicional. El local té una distribució simètrica que li atorga harmonia de formes: dues portes d'arc de mig punt a cada costat i un sostre interior de fusta. L'interior i la coberta van ser rehabilitats els anys 1996 i 97 per tal de destinar el local al seu ús actual com a lloc d'esbarjo i reunió.

## Història

El local era conegut popularment com la "sala de baix". Va ser construït per subscripció popular per fer-hi un lloc d'esbarjo, en competència amb l'altre local, la "sala de dalt". Posteriorment es va destinar a fàbrica d'orgues i a magatzem de fustes. Durant dècades va romandre abandonat. Per al poble té un gran valor sentimental, ja que ha estat durant molt temps un lloc de trobada i esbarjo al bell mig del nucli antic. Incomprensiblement, no va ser inclòs a la llista d'edificis a protegir per la revisió del Pla general d'ordenació urbana de 1982.

## Referències

* 1 2 «Antic Casino de Collbató». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 gener 2019].
# Partit Popular Gallec

El Partit Popular Gallec (Partido Popular Galego, PPG) fou un partit galleguista de centre.
Fou fundat en juliol de 1976 en unir-se la Unión Democrática de Galicia liderada per Xaime Illa Couto i l'Esquerda Democrática Galega, liderada per Fernando García Agudín, i vinculada a la Izquierda Democrática de Joaquín Ruiz Jiménez. Aviat s'hi formaren dos grups, els partidaris del manteniment del partit amb una clara definiciño galleguista i els que eren partidaris d'integrar-se en la UCD.

## Ideologia

El PPG es definia com a partit galleguista, federalista i d'inspiració humanista i comunitària que pretenia connectar amb les classes mitjana i els sectors il·lustrats gallecs amb la finalitat que s'identifiqués nacionalisme amb independentisme revolucionari. Pretenia esdevenir la versió gallega dels partits europeus que formaven part de la Internacional Demòcrata Cristiana (particularment la CDU alemanya) i alhora recollir el testimoni del Partit Galleguista de la Segona República Espanyola.

## Trajectòria

Participà en les activitats de l'Equip Demòcrata Cristià de l'Estat Espanyol, encara que no s'hi va integrar. Participà com a observador en la constitució del Consello de Forzas Políticas Galegas però no s'hi integrà per les seves diferències ideològiques amb la UPG. Nogensmenys, va mantenir conserves amb un altre dels integrants del Consello, el Partit Socialista Gallec, per a anar plegats a les eleccions, però no s'arribà a materialitzar.
Participà en les eleccions generals espanyoles de 1977 en coalició amb el Partit Gallec Social Demòcrata, formant la Candidatura Democràtica Gallega, però només va obtenir 23.014 vots. Una part del partit aleshores es va integrar dins la UCD, mentre que la resta, amb suport de Manuel Beiras, Ramón Martínez López, Avelino Pousa Antelo i Xaime Illa es van dissoldre el 1979 per a refundar amb el PGSD el Partit Galleguista.
Fou principalment un partit de quadres que només tenia 117 afiliats en 1977. Gonzalo Rey Lama fou el secretari executiu entre 1977 i 1979. Entre els seus membres hi destacaren Carlos Baliñas i Xerardo Fernández Albor, captat per Manuel Fraga Iribarne per a ser cap de la candidatura d'Alianza Popular a la Xunta de Galicia a les eleccions al Parlament de Galícia de 1981.

## Bibliografia

* Manuel Anxo Fernández Baz, A formación do nacionalismo contemporáneo (1963-1984), Laiovento, 2003.
* Beramendi, J e Núñez Seixas, O Nacionalismo Galego, Edicións A Nosa Terra, Vigo, 1995.
* Rodríguez-Polo, Xosé Ramón: Ramón Piñeiro e a estratexia do galeguismo. Xerais, Vigo, 2009.
* Rodríguez-Polo, Xosé Ramón: O triunfo do galeguismo. Opinión pública, partidos políticos e comportamento electoral na transición autonómica, Dykinson, Madrid, 2009.
# Alt Segura

L'Alt Segura (en castellà Vega Alta del Segura) és una comarca de la Regió de Múrcia amb capital a Cieza. Està situada al nord de la Vall de Ricote i al sud de l'Altiplà. Té 52.372 habitants i la seua principal activitat és l'agricultura de regadiu, en què destaquen els préssecs.
Històricament les viles d'Abarán i Blanca s'han considerat com a part de la Vall de Ricote, sobretot per tindre una història comuna i una proximitat molt gran, però en les últimes divisions comarcals realitzades per la Regió de Múrcia s'ha creat aquesta comarca, la de la Vega Alta, amb capitalitat a Cieza.
Vega Alta(2004) :
| Municipi | Població | Extensió | Densitat |
| Abarán | 12.804 | 115,4 | 106,58 |
| Blanca | 6.021 | 87,7 | 68,41 |
| Cieza | 35.028 | 365,1 | 95,89 |
| Total | 53.828 | 568.2 | 94,73 |

## Referències

* ↑ (castellà) Jose Antonio Martinez Lopez, David Munuera Navarro, José Antonio Martínez López y David Munuera Nava, Por tierra de castillos (Guía de las fortificaciones medievales de Murcia), p.67
# La Mala Rodríguez

María Rodríguez, La Mala, La Mala María, o La Mala Rodríguez (Jerez de la Frontera, Cadis, 13 de febrer de 1979) és una cantant andalusa de hip-hop. Va anar a viure a Sevilla el 1983 i a Madrid el 1998.
Utilitza les seves cançons de hip-hop influenciades pel flamenc per a parlar de feminisme i de problemes socials. Junt amb Bad Gyal, Ms Nina i Somadamantina es considera una de les veus més representatives del panorama musical dels estils reggaeton, dancehall, rap i trap a l'estat espanyol.

## Discografia

* "Yo marco el minuto/Tambalea" Maxi (Yo Gano, 1999)
* "Lujo ibérico" LP (Yo Gano/Superego-Universal, 2000)
* "Alevosía" LP (Universal, 2003)
* "Vtora Cedka" single (Free Agents, Nescafe - 2006)
* "Por La Noche" single (Universal - 2006)
* "Malamarismo" LP (Universal, 2007)
* "Dirty Bailarina" (Universal, 2010)
* "El tren de la bruja" (Universal, 2011)Actuació de La Mala Rodríguez, el 2014

## Premis i reconeixements

* Premi MTV Llatinoamèrica a l'artista "Promesa de l'any" el 2007.
* Premi Grammy Llatí "Millor Cançó Urbana" per "No demanis perdó" .
* 5 Premi Grammy Llatí "Millor àlbum urbà" per Bruja.6

## Banda sonora

* Lucía y el sexo, pel·lícula de Julio Medem
* Yo puta, pel·lícula de María Lidón
* Y tu mamá también, pel·lícula d'Alfonso Cuarón
* Una casa de bojos, pel·lícula de Cédric Klapisch
* Jo sóc la Juani, pel·lícula de Bigas Luna
* EA Sports FIFA 2005 (videojoc)
* Scarface (videojoc)

## Referències

* ↑ «Cuando empezamos a entender las nuevas letras de reggaeton, dancehall, rap y trap — Parte 1» (en castellà). [Consulta: 15 maig 2021].

## Enllaços externs

* Portal Oficial?
* La Mala Rodríguez a MySpace
# Attakolita

L'attakolita és un mineral de la classe dels fosfats. Va ser descoberta l'any 1868 a la mina de ferro Västanå (Näsum, Suècia). Rep el seu nom del grec άττακος ("attakos"), "salmó", en al·lusió al seu color més comú.

## Característiques

L'attakolita és un fosfat amb fórmula química (Ca,Sr)Mn(Al,Fe)₄(HPO₄,PO₄)₃(SiO₄,PO₄)(OH)₄. Cristal·litza en el sistema monoclínic, tot i que habitualment es troba en hàbit massiu. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'attakolita pertany a «08.BH: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 1:1» juntament amb els següents minerals: thadeuita, durangita, isokita, lacroixita, maxwellita, panasqueiraita, tilasita, drugmanita, bjarebyita, cirrolita, kulanita, penikisita, perloffita, johntomaita, bertossaita, palermoita, carminita, sewardita, adelita, arsendescloizita, austinita, cobaltaustinita, conicalcita, duftita, gabrielsonita, nickelaustinita, tangeita, gottlobita, hermannroseita, čechita, descloizita, mottramita, pirobelonita, bayldonita, vesignieita, paganoita, jagowerita, carlgieseckeita-(Nd) i leningradita.

## Formació i jaciments

L'attakolita ha sigut trobada en dipòsits de ferro a la mina Västanå, a Näsum (Suècia), la seva localitat tipus, així com a les pegmatites de Buranga, al districte de Gatumba (Ruanda). S'ha trobat associada a altres minerals com: berlinita, latzulita, trol·leïta, svanbergita, apatita, pirofil·lita, hematites, calcita i quars.

## Referències

* ↑ «Attakolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 setembre 2015].
* ↑ «Attakolite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 8 setembre 2015].
# Antic Hospital d'Almoradí

L'antic hospital és un dels més antics edificis d'Almoradí (Baix Segura, País Valencià). Va ser inaugurat en l'any 1930. Part d'ell està ocupat des de 1968 per la Central Automàtica Comarcal de Telèfons.
També es va rehabilitar part d'ell per albergar la biblioteca pública, l'Aula de Cultura i el Jutjat de Pau. Actualment alberga el Jutjat de Pau, una aula polivalent i la capella dels Girona, que conté unes vidreres emplomades artesanalment i s'utilitza per a diversos actes institucionals i concerts de música de cambra.

## Referències

* ↑ «Edificios o conjuntos arquitectónicos». Federación Valenciana de Municipios y Provincias. [Consulta: 19 febrer 2010].
* ↑ Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
* ↑ «Còpia arxivada». Patrimonio cultural. Visitas guiadas. Cada sábado en Almoradí, pàg. 6. Arxivat de l'original el 2014-11-30 [Consulta: 21 novembre 2014]. Arxivat 2014-11-30 a Wayback Machine.