OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ana Carolina (cineasta)

Ana Carolina Teixeira Soares (São Paulo, Brasil, 27 de setembre de 1943), coneguda simplement com Ana Carolina, és una directora i guionista brasilera, que també ha exercit en menor mesura com a compositora, muntatgista i productora.

## Biografia

Filla de Mario i Alice, dos comerciants, va néixer el 27 de setembre de 1943 a la ciutat brasilera de São Paulo. Va assistir al Colégio Visconde de Porto Seguro i posteriorment a la Universitat de São Paulo, on va estudiar Fisioteràpia i es va especialitzar en la paràlisi cerebral. També va estudiar cinema a l'Escola Superior de Cinema de São Luís.
Va debutar com continuista en la pel·lícula As Amorosas (1968), de Walter Hugo Khouri, i, aquest mateix any, va compondre la música i co-va escriure i co-va produir al costat de Paulo Rufino el curtmetratge documental Lavra-Dor. Va debutar com a directora en la pel·lícula Indústria (1969), a la qual van seguir una sèrie de documentals, com Guerra de Paraguay, Pantanal, etc. El 1974 va funda la productora Crystal Cinematográfica, al costat de Jorge Durán i Murilo Salles. A la fi dels setanta va ser l'autora d'un llargmetratge de ficció surrealista: Mar de Rosas (1977). Anys després, el 1982, va dirigir i escriure Das Tripas Coração, que va ser nominada al Kikito de Ouro com a millor pel·lícula i per la qual va guanyar el premi a la millor directora.

## Filmografia

| Amy | Pel·lícula | Paper | Paper | Paper | Paper | Paper | Notes |
| Amy | Pel·lícula | Compositora | Directora | Guionista | Muntatgista | Productora | Notes |
| 1968 | As Amorosas | | | | | | Va exercir com a continuista. |
| 1968 | Lavra-Dor | Sí | | Sí | | Sí | |
| 1969 | Indústria | | Sí | | | | |
| 1969 | Monteiro Lobato | | Sí | Sí | Sí | | |
| 1970 | Guerra do Paraguay | | Sí | Sí | Sí | Sí | |
| 1970 | Três Desenhos | | Sí | | | | |
| 1971 | Pantanal | | Sí | Sí | | Sí | |
| 1972 | Herança do Nordeste | Sí | | | | | Segment Casa de Farinha. |
| 1974 | Getúlio Vargas | | Sí | Sí | | | |
| 1977 | Mar de Rosas | | Sí | Sí | | Sí | No va ser acreditada com a productora. |
| 1978 | Nelson Pereira dos Santos Saúda o Povo e Pede Passagem | | Sí | Sí | | | |
| 1982 | Das Tripas Coração | | Sí | Sí | | | |
| 1987 | Sonho de Valsa | | Sí | Sí | | | |
| 2000 | Amélia | | Sí | Sí | | | |
| 2003 | Gregório de Mattos | | Sí | Sí | | | |

## Referències

* 1 2 3 Trelles Plazaola, Luis. Cine sudamericano: (diccionario de directores) (en castellà). Editorial de la Universidad de Puerto Rico, 1986. ISBN 978-0-8477-0072-1. OCLC 434357951 [Consulta: 9 gener 2020].
* ↑ «Lavra-Dor» (en portugués). Cinemateca Brasileira. Arxivat de l'original el 28 de gener de 2012. [Consulta: 5 març 2011].
* ↑ «História - 11.º Festival de Cinema de Gramado, 21 a 27 de março (1983)» (en portugués). festivaldegramado.net. Arxivat de l'original el 26 de febrer de 2011. [Consulta: 5 març 2011].

## Bibliografia

* RAMOS, Fernão & MIRANDA, Luiz Felipe. «Carolina, Ana». A: Enciclopédia do cinema brasileiro. São Paulo: Senac, 2000. ISBN 85-7359-093-9.
# Cal Bleda (Rubió)

Cal Bleda és una masia del segle xix situada a l'antic terme parroquial de Maçana, al municipi de Rubió, a la comarca catalana de l'Anoia. Es tracta d'un edifici de planta rectangular de planta baixa i pis amb la coberta a dues aigües. En destaca la façana de migjorn, que conserva quasi tota l'alçada original. S'hi obren tres finestres de la planta baixa i dues a l'alçada del primer pis, amb ampit de pedra i brancals de pedra ben escairada. A l'interior es conserven diversos murs de delimiten diferents estances. Entre aquestes es conserva la zona de la cuina, amb la boca del forn de pa i la xemeneia. Posteriorment, per la banda de llevant se li va annexionar un segon cos, de planta rectangular, actualment molt enderrocat. El parament dels murs és de pedra amb filades irregulars lligades amb morter de calç. A la façana de migjorn encara es conserva una bona part de l'arrebossat exterior dels murs.

## Referències

* ↑ «Cal Bleda. Rubió». Mapes de Patrimoni Cultural. Oficina de Patrimoni Cultural de la Diputació de Barcelona. [Consulta: 16 febrer 2025].
# Tunneling

La tècnica de tunneling consisteix a encapsular un protocol de xarxa sobre un altre (protocol de xarxa encapsulat) creant un túnel dins d'una xarxa d'ordinadors. L'establiment d'aquest túnel s'implementa incloent una PDU determinada dins d'una altra PDU amb l'objectiu de transmetre des d'un extrem a l'altre del túnel sense que sigui necessària una interpretació intermèdia de la PDU encapsulada. D'aquesta manera s'encaminen els paquets de dades sobre nodes intermedis que són incapaços de veure en clar el contingut d'aquests paquets. El túnel queda definit pels punts extrems i el protocol de comunicació emprat, que entre d'altres, podria ser SSH.
L'ús d'aquesta tècnica persegueix diferents objectius, depenent del problema que s'estigui tractant, com ara la comunicació d'illes en escenaris multicast, la redirecció de trànsit, etc.
Un dels exemples més clars d'utilització d'aquesta tècnica consisteix en la redirecció de trànsit a escenaris IP Mòbil. En escenaris d'IP mòbil, quan un node-mòbil no es troba en la seva xarxa base, necessita que el seu home-agent realitzi certes funcions en el seu lloc, entre les quals hi ha la de capturar el tràfic dirigit al node-mòbil i redirigir cap a ell. Aquesta redirecció del trànsit es realitza usant un mecanisme de tunneling, ja que cal que els paquets conservin la seva estructura i contingut originals (adreça IP d'origen i destinació, ports, etc.) Quan siguin rebuts pel node-mòbil.

## Vegeu també

* Xarxa privada virtual

## Nota

* ↑ Nirva Morisseau-Leroy. Oracle 9iAS building J2EE applications. McGraw-Hill Professional, 23 octubre 2002, p. 74–. ISBN 9780072226140 [Consulta: 17 abril 2011].
# Jaume Fiella

Jaume Fiella (Tremp,? - ?, setembre del 1522) fou doctor en dret canònic i civil, degà de Barcelona i President de la Generalitat de Catalunya de 1514 a 1515).
Era fill de Joan i Constança; va néixer a mitjan segle xv i va tenir tres germans, Antoni Joan, Esperança i Orient. Va ser un dels més destacats personatges de la seva ciutat, on va fundar un hospital per a pobres el 3 de setembre del 1521. Estudià a Lleida, Tolosa de Llenguadoc i Roma, on visqué des del 1471, i durant onze anys, treballant d'abreviador per a la Santa Seu, nomenat per Sixt IV. Se sap que residí a Barcelona a partir del 1495, on ja fou degà i canonge de la seu, si bé sembla que abans havia estat abat a Santa Cecília de Montserrat o de Sant Pere de Montsó. De la seva estança a Roma prové l'estreta relació que Fiella va mantenir amb el valencià Roderic de Borja, futur papa Alexandre VI, qui el 1492 obtingué protagonisme en promulgar la butlla que repartia les conquestes futures d'Espanya i Portugal a l'oest i est de les Açores, respectivament. Entre el 1504 i 1507, participà en actes de la Inquisició. Actuà en multitud de sentències arbitrals en temes eclesiàstics. Encarregà Gabriel Pellisser i René Ducloux la decoració goticorenaixentista de l'església de Sant Miquel (Barcelona), el 1516. Va ser nomenat president de la Generalitat el 18 de juliol del 1514, per a substituir Joan d'Aragó, que havia presentat la seva renúncia.
Al seu poble nadal, va fundar l'any 1521 l'Hospital de pobres del qual l'edifici en l'actualitat serveix de jutjats de primera instància.

## Referències

* ↑ Cirici i Pellicer, Alexandre. Barcelona pam a pam. 7a ed. Barcelona: Teide, 1971, p. {{{1}}} (Què cal saber, 8). ISBN 84-307-8187-0.
* ↑ «47. Jaume Fiella: Un president de transició molt ben connectat amb el poder de Roma», El Punt Avui, 21 d'abril de 2013, pàgina 33
* ↑ «Hospital de Pobres», al web Catalunya Festa

## Bibliografia

* Roser Salicrú Lluch, Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents Vol. I (1359-1518), Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 2003, pàgines 276-282, ISBN 84-393-6011-8
* Roser Salicrú Lluch, Jaume Fiella, fill il·lustre de Tremp, Tremp, Ajuntament de Tremp / Fundació Fiella, 2003, 39 pàgines

## Enllaços externs

* Fundació Fiella Arxivat 2013-12-31 a Wayback Machine. a Tremp
* Emilio Fernández Maldonado, http://www.asasve.es/portal/index.php?mod=article&cat=opinion&article=30&page_order=12&act=print Arxivat 2009-12-22 a Wayback Machine., 24 de maig de 2006
Presidents de la Generalitat de Catalunya :
# Segrate

Segrate (Segrad en llombard) és un municipi italià amb 36.901 habitants situat a la regió de la Llombardia i a la ciutat metropolitana de Milà.

## Història

El document més antic en el que es menciona la ciutat es de l'any 830 d.C., i ha estat trobat en el Codex Diplomaticus Longobardiae, una recopilació d'actes públics i privats. El contingut del document, redactat en el Monestir de Sant'Ambrogio, es tracta d'un intercanvi de terrenys situats a Cologno. Entre les persones citades que participarien en l'operació jurídica de l'intercanvi es cita un tal Giovanni di Rovagnasco, el qual pot ser considerat l'habitant més antic de Segrate de qual es tingui memòria. El fet que els primers documents siguin només del segle IX no ha impedit fer algunes consideracions i hipòtesis sobre la història de Segrate del segle anterior.
El 1869, després d'una hipòtesi d'unió amb el municipi veí de Piotello, es va decidir annexionar a Segrate els municipis suprimits de Novegro i Rovagnasco, que es convertirien en districtes municipals a partir de l'1 de gener de 1870
El 14 de març de 1972. a prop d'una torre d'alta tensió situada a prop de Cascina Gabbadera, accessible desde Cassanese i a l'est de la zona on posteriorment es construiría la biblioteca de Via degli Alpini, va ser trobat el cos de l'editor Giangiacomo Feltrinelli, desplaçat per una explosió. La seva mort es va donar en circumstàncies misterioses.

## Símbols

L'escut i el gonfanó de Segrate van ser otorgats per decret del President de la República l'11 d'octubre de 1965.
El color blau del camp i l'ala d'àguila al centre de l'escut representen l'aeroport Forlanini de Linate, l'element més característic del territori municipal. El besant, és a dir, la moneda i l'abella al·ludeixen a la prosperitat econòmica i la laboriositat de la seva població. El curs d'aigua al final de l'escut fa referència a la zona de l'Idroscalo, que forma part del seu territori.

## Referències

* ↑ «Gazzetta Ufficiale del Regno d'Italia N. 199 del 23 de juliol de 1869» (en italià). Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 30 març 2024].
* ↑ «Feltrinelli 40 anni dopo la morte: tragico incidente o omicidio politico?» (en italià). Arxivat de l'original el 2013-01-06. [Consulta: 30 març 2024].
* ↑ «Comuni» (en italià). [Consulta: 30 març 2024].
# Gran Premi de l'Argentina del 1958

Resultats del Gran Premi de l'Argentina de la temporada 1958 de Fórmula 1, disputat al circuit Oscar Alfredo Galvez de Buenos Aires, el 19 de gener del 1958. La pole position fou per Juan Manuel Fangio 1' 42. 0 i la volta ràpida per Juan Manuel Fangio (1' 41. 8; a la volta 30)

## Resultats

| Posició | Número | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Posició de sortida | Punts |
| 1 | 14 | Stirling Moss | Cooper - Climax | 80 | 2h 19' 34. 3 | 7 | 8 |
| 2 | 16 | Luigi Musso | Ferrari | 80 | + 2,7 s | 5 | 6 |
| 3 | 20 | Mike Hawthorn | Ferrari | 80 | + 12,6 s | 2 | 4 |
| 4 | 2 | Juan Manuel Fangio | Maserati | 80 | + 53 s | 1 | 3 |
| 5 | 4 | Jean Behra | Maserati | 78 | + 2 Voltes | 4 | 2 |
| 6 | 8 | Harry Schell | Maserati | 77 | + 3 Voltes | 8 | |
| 7 | 6 | Carlos Menditeguy | Maserati | 76 | + 4 Voltes | 6 | |
| 8 | 10 | Paco Godia | Maserati | 75 | + 5 Voltes | 9 | |
| 9 | 12 | Horace Gould | Maserati | 71 | + 9 Voltes | 10 | |
| Ret | 18 | Peter Collins | Ferrari | 0 | Part mecànica | 3 | |

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-06-04. [Consulta: 3 juny 2010].
# Gran Premi de l'Argentina del 1972

Resultats del Gran Premi de l'Argentina de Fórmula 1 de la temporada 1972, disputat al circuit Oscar Alfredo Galvez de Buenos Aires, el 23 de gener del 1972.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 21 | Jackie Stewart | Tyrrell - Ford | 95 | 1h 57' 59. 1 | 2 | 9 |
| 2 | 17 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 95 | + 25.96 s | 4 | 6 |
| 3 | 8 | Jacky Ickx | Ferrari | 95 | + 59.39 s | 8 | 4 |
| 4 | 9 | Clay Regazzoni | Ferrari | 95 | + 1' 06.72 min. | 6 | 3 |
| 5 | 19 | Tim Schenken | Surtees - Ford | 95 | + 1' 09.11 min. | 11 | 2 |
| 6 | 14 | Ronnie Peterson | March - Ford | 94 | + 1 Volta | 10 | 1 |
| 7 | 2 | Carlos Reutemann | Brabham - Ford | 93 | + 2 Voltes | 1 | |
| 8 | 23 | Henri Pescarolo | March - Ford | 93 | + 2 Voltes | 15 | |
| 9 | 3 | Howden Ganley | BRM | 93 | + 2 Voltes | 13 | |
| 10 | 7 | Helmut Marko | BRM | 93 | + 2 Voltes | 19 | |
| 11 | 15 | Niki Lauda | March - Ford | 93 | + 2 Voltes | 22 | |
| Ret | 11 | Emerson Fittipaldi | Lotus - Ford | 61 | Suspensions | 5 | |
| Ret | 22 | François Cevert | Tyrrell - Ford | 59 | Caixa canvi | 17 | |
| Ret | 4 | Reine Wisell | BRM | 59 | Pèrdua d'aigua | 7 | |
| Ret | 18 | Peter Revson | McLaren - Ford | 49 | Motor | 3 | |
| Ret | 10 | Mario Andretti | Ferrari | 20 | Motor | 9 | |
| Ret | 20 | Andrea de Adamich | Surtees - Ford | 11 | Alim. combustible | 14 | |
| Ret | 1 | Graham Hill | Brabham - Ford | 11 | Bomba de gasolina | 16 | |
| DSC | 12 | Dave Walker | Lotus - Ford | 8 | Desqualificat | 20 | |
| Ret | 5 | Peter Gethin | BRM | 1 | Pèrdua d'oli | 18 | |
| Ret | 6 | Alex Soler-Roig | BRM | 1 | Accident | 21 | |
| NVS | 16 | Chris Amon | Matra | 0 | No va sortir | 12 | |

## Altres

* Pole: Carlos Reutemann 1'12.6
* Volta ràpida: Jackie Stewart 1' 13. 660 (a la volta 25)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-07. [Consulta: 21 març 2010].
# Gran Premi de l'oest dels Estats Units del 1981

Resultats del Gran Premi de l'oest dels Estats Units de Fórmula 1 de la temporada 1981, disputat al circuit de Long Beach, el 15 de març del 1981.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 1 | Alan Jones | Williams - Ford | 80 | 1h 50' 41. 33 | 2 | 9 |
| 2 | 2 | Carlos Reutemann | Williams - Ford | 80 | + 9.19 s | 3 | 6 |
| 3 | 5 | Nelson Piquet | Brabham - Ford | 80 | + 34.92 s | 4 | 4 |
| 4 | 22 | Mario Andretti | Alfa Romeo | 80 | + 49.31 s | 6 | 3 |
| 5 | 3 | Eddie Cheever | Tyrrell - Ford | 80 | + 1' 06.70 min. | 8 | 2 |
| 6 | 33 | Patrick Tambay | Theodore - Ford | 79 | + 1 Volta | 17 | 1 |
| 7 | 21 | Chico Serra | Fittipaldi - Ford | 78 | + 2 Voltes | 18 | |
| 8 | 16 | René Arnoux | Renault | 77 | + 3 Voltes | 20 | |
| Ret | 14 | Marc Surer | Ensign - Ford | 70 | Prob. amb el combustible | 19 | |
| Ret | 28 | Didier Pironi | Ferrari | 67 | Prob. amb el combustible | 11 | |
| Ret | 25 | Jean Pierre Jarier | Ligier - Matra | 64 | Bomba del combustible | 10 | |
| Ret | 6 | Hector Rebaque | Brabham - Ford | 49 | Accident | 15 | |
| Ret | 23 | Bruno Giacomelli | Alfa Romeo | 41 | Col·lisió | 9 | |
| Ret | 26 | Jacques Laffite | Ligier - Matra | 41 | Col·lisió | 12 | |
| Ret | 20 | Keke Rosberg | Fittipaldi - Ford | 41 | Motor | 16 | |
| Ret | 9 | Jan Lammers | ATS - Ford | 41 | Col·lisió | 21 | |
| Ret | 29 | Riccardo Patrese | Arrows - Ford | 33 | Prob. amb el combustible | 1 | |
| Ret | 32 | Beppe Gabbiani | Osella - Ford | 26 | Accident | 24 | |
| Ret | 12 | Nigel Mansell | Lotus - Ford | 25 | Accident | 7 | |
| Ret | 27 | Gilles Villeneuve | Ferrari | 17 | Palier | 5 | |
| Ret | 7 | John Watson | McLaren - Ford | 16 | Frens | 23 | |
| Ret | 11 | Elio de Angelis | Lotus - Ford | 13 | Accident | 13 | |
| Ret | 15 | Alain Prost | Renault | 0 | Col·lisió | 14 | |
| Ret | 8 | Andrea de Cesaris | McLaren - Ford | 0 | Col·lisió | 22 | |
| NVQ | 4 | Kevin Cogan | Tyrrell - Ford | | | | |
| NVQ | 17 | Derek Daly | March - Ford | | | | |
| NVQ | 31 | Miguel Angel Guerra | Osella - Ford | | | | |
| NVQ | 30 | Siegfried Stohr | Arrows - Ford | | | | |
| NVQ | 18 | Eliseo Salazar | March - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Riccardo Patrese 1' 19. 399
* Volta ràpida: Alan Jones 1' 20. 901 (a la volta 31)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-05-16. [Consulta: 17 abril 2010].
# Gran Premi de la Xina del 2005

Resultats del Gran Premi de la Xina de la temporada 2005, disputat al circuit de Xangai, el 16 d'octubre del 2005.

## Classificació

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 5 | Fernando Alonso | Renault | 56 | 1h 39' 53. 618 | 1 | 10 |
| 2 | 9 | Kimi Räikkönen | McLaren - Mercedes | 56 | + 4.0 s | 3 | 8 |
| 3 | 17 | Ralf Schumacher | Toyota | 56 | + 25.3 s | 9 | 6 |
| 4 | 6 | Giancarlo Fisichella | Renault | 56 | + 26.1 s | 2 | 5 |
| 5 | 15 | Christian Klien | Red Bull - Cosworth | 56 | + 31.8 s | 14 | 4 |
| 6 | 12 | Felipe Massa | Sauber - Petronas | 56 | + 36.4 s | 11 | 3 |
| 7 | 7 | Mark Webber | Williams - BMW | 56 | + 36.8 s | 10 | 2 |
| 8 | 3 | Jenson Button | BAR - Honda | 56 | + 41.2 s | 4 | 1 |
| 9 | 14 | David Coulthard | Red Bull - Cosworth | 56 | + 44.2 s | 7 | |
| 10 | 11 | Jacques Villeneuve | Sauber - Petronas | 56 | + 59.9 s | 16 | |
| 11 | 18 | Tiago Monteiro | Jordan - Toyota | 56 | + 1' 24.6 min. | 19 | |
| 12 | 2 | Rubens Barrichello | Ferrari | 56 | + 1' 32.8 min. | 8 | |
| 13 | 8 | Antônio Pizzonia | Williams - BMW | 55 | Punxada (a 1 v.) | 13 | |
| 14 | 20 | Robert Doornbos | Minardi - Cosworth | 55 | Sense combustible (a 1v.) | 20 | |
| 15 | 16 | Jarno Trulli | Toyota | 55 | + 1 Volta | 12 | |
| 16 | 21 | Christijan Albers | Minardi - Cosworth | 50 | Cargol roda (a 6 v.) | 18 | |
| Ret | 4 | Takuma Sato | BAR - Honda | 34 | Caixa canvi | 17 | |
| Ret | 19 | Narain Karthikeyan | Jordan - Toyota | 28 | Accident | 15 | |
| Ret | 10 | Juan Pablo Montoya | McLaren - Mercedes | 24 | Motor | 5 | |
| Ret | 1 | Michael Schumacher | Ferrari | 20 | Accident | 6 | |

## Altres

* Pole: Fernando Alonso 1' 34. 080
* Volta ràpida: Kimi Räikkönen 1' 33. 242 (a la volta 56)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-10-10. [Consulta: 13 març 2011].
# Roberto Santamaría

Roberto Santamaría és el nom dels següents personatges:
* Roberto Santamaría Calavia (1962), exfutbolista navarrès.
* Roberto Santamaría Ciprián (1985), futbolista navarrès.
* Roberto Santamaría Gómez, periodista i director de RNE.
# Tropic (Josep Renau)

Tropic és un quadre de 1945 de l'artista valencià Josep Renau i Berenguer, feta durant el seu exili a Mèxic, mentre col·laborava amb pintors muralistes mexicans com David Alfaro Siqueiros. La pintura representa un paisatge, probablement un espai natural mexicà. Tres voltors envolten un esquelet de peix a la part inferior dreta d'un paisatge deshabitat. L'escena evoca la desolació i la destrucció de la humanitat provocada per les guerres del segle xx.
Tropic és la resposta personal de Renau al dol i el dol provocats per la Guerra Civil espanyola i la Segona Guerra Mundial. La pintura és una de les obres més importants i influents de l'artista. Renau representa un paisatge amb els mitjans plàstics de l'Escola de Vallecas, un grup de pintors espanyols moderns que persegueixen la representació de la topografia castellana com una terra despietada. Tant aquesta referència a l'art espanyol dels anys 30 com els voltors que mengen carronya com a al·legoria de les guerres modernes donen a aquesta pintura un profund sentit de la malenconia i la tragèdia. En aquest treball, Renau avança la presència de calaveres que Pablo Picasso va utilitzar recurrentment després del 1945 per expressar el trauma de la Segona Guerra Mundial i la seva experiència al París de l'ocupació alemanya.

## Referències

* ↑ Jolly, Jennifer. «Art of the Collective: David Alfaro Siqueiros, Josep Renau and their Collaboration at the Mexican Electricians' Syndicate». Oxford University Press, Oxford Art Journal, Vol. 31, No. 1 (2008), pp. 129-151..
* ↑ Cabañas Bravo, Miguel. «Renau y el pabellón español de 1937 en París, con Picasso y sin Dalí». A: Josep Renau 1907-1982: Compromis i Cultura (en castellà). Valencia: Universitat de València; Sociedad Estatal de Conmemoraciones Culturales (España), 2007, p. 140–167. Arxivat 2022-07-09 a Wayback Machine.
* ↑ Rosón Villena, María «Fotomontajes del Pabellón Español de 1937. Vanguardia artística y misión política». Goya: Revista de arte, Nº 319-320, pp. 281-298, 2007.
# Gran Premi del Brasil del 1974

Resultats del Gran Premi de Brasil de Fórmula 1 de la temporada 1974, disputat al circuit d'Interlagos, el 27 de gener del 1974.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 5 | Emerson Fittipaldi | McLaren - Ford | 32 | 1h 24' 37. 06 | 1 | 9 |
| 2 | 11 | Clay Regazzoni | Ferrari | 32 | + 13.57 s | 8 | 6 |
| 3 | 2 | Jacky Ickx | Lotus - Ford | 31 | + 1 Volta | 5 | 4 |
| 4 | 18 | Carlos Pace | Surtees - Ford | 31 | + 1 Volta | 12 | 3 |
| 5 | 33 | Mike Hailwood | McLaren - Ford | 31 | + 1 Volta | 7 | 2 |
| 6 | 1 | Ronnie Peterson | Lotus - Ford | 31 | + 1 Volta | 4 | 1 |
| 7 | 7 | Carlos Reutemann | Brabham - Ford | 31 | + 1 Volta | 2 | |
| 8 | 4 | Patrick Depailler | Tyrrell - Ford | 31 | + 1 Volta | 16 | |
| 9 | 24 | James Hunt | March - Ford | 31 | + 1 Volta | 18 | |
| 10 | 14 | Jean Pierre Beltoise | BRM | 31 | + 1 Volta | 17 | |
| 11 | 26 | Graham Hill | Lola - Ford | 31 | + 1 Volta | 21 | |
| 12 | 6 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 31 | + 1 Volta | 11 | |
| 13 | 3 | Jody Scheckter | Tyrrell - Ford | 31 | + 1 Volta | 14 | |
| 14 | 15 | Henri Pescarolo | BRM | 30 | + 2 Voltes | 22 | |
| 15 | 8 | Richard Robarts | Brabham - Ford | 30 | + 2 Voltes | 24 | |
| 16 | 37 | François Migault | BRM | 30 | + 2 Voltes | 23 | |
| 17 | 19 | Jochen Mass | Surtees - Ford | 30 | + 2 Voltes | 10 | |
| Ret | 28 | John Watson | Brabham - Ford | 27 | Embragatge | 15 | |
| Ret | 9 | Hans Joachim Stuck | March - Ford | 24 | Transmissió | 13 | |
| Ret | 17 | Jean - Pierre Jarier | Shadow - Ford | 21 | Frens | 19 | |
| Ret | 20 | Arturo Merzario | Iso Marlboro - Ford | 20 | Accelerador | 9 | |
| Ret | 16 | Peter Revson | Shadow - Ford | 10 | Sobreescalfament | 6 | |
| Ret | 10 | Howden Ganley | March - Ford | 8 | Encesa | 20 | |
| Ret | 12 | Niki Lauda | Ferrari | 2 | Motor | 25 | |
| Ret | 27 | Guy Edwards | Lola - Ford | 2 | Xassís | 3 | |

## Altres

* Pole: Emerson Fittipaldi 2' 32. 97
* Volta ràpida: Clay Regazzoni 2' 36. 05 (a la volta 26)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-01-18. [Consulta: 1r abril 2010].
# Téssera

Una téssera, getó o fitxa és una peça de metall (coure, níquel, llautó, alumini, zinc, etc.), baquelita o plàstic, que, a diferència d'una moneda, no es pot emprar com moneda de curs legal, perquè l'encunyament ha estat ordenat per particulars, empreses, institucions o organismes no oficials.
Es poden establir dos grans apartats: les que representen un valor monetari i les que no. Al primer grup pertanyen, entre d'altres, les «xapes» de Cooperatives, les fitxes de casino, les «tax» tokens, etc. Les fitxes del segon grup no porten escrit el seu valor en l'equivalència en diners de curs legal, sinó, en tot cas, en el producte per al qual serveixen («val per una consumició»; telèfon, aparcament, un transport amb metro, etc.).
A l'hora de classificar les fitxes, podem establir, entre d'altres, les següents categories:
Hi ha fitxes molt antigues i altres d'actuals, i en alguns països el seu ús continua sent freqüent. Així, per exemple, a Itàlia solen ser molt corrents les fitxes de begudes, als Estats Units d'Amèrica molts transports públics funcionen amb fitxes i també a Alemanya o Gran Bretanya les bugaderies solen fer funcionar rentadores i assecadores amb fitxes en lloc de monedes.
Pel que fa al col·leccionisme, el país on hi ha més afició és Estats Units, on hi ha societats, comerços especialitzats i una nombrosa bibliografia sobre el tema.

## Vegeu també

* Fitxa de casino
* Spintria

## Referències

* 1 2 «Téssera». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.

## Enllaços externs

* Mauquoy Token Company - Fabricant del fitxes, monedes