OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Schleusengraben

El Schleusengraben o canal de la resclosa és un canal que connecta l'antiga ciutat de Bergedorf (Hamburg) al Dove Elbe, un braç de l'Elba i finalment al port d'Hamburg.
Després de l'annexió de Bergedorf per als aliats hanseàtics, Lübeck i Hamburg el 1420, els negociants van investir i dotar Bergedorf d'un port anomenat Serrahn. Per a crear un enllaç directe amb el port d'Hamburg, van excavar un canal, en profitar parcialment del Löse, un braç ensorrat del riu Bille. També van desviar les aigües del Bille al canal per a crear un dragatge natural pel corrent. Aquesta intervenció va assecar el Bille mitjà. Fins a la inauguració de la resclosa Krapphofschleuse a la desembocadura al Dove Elbe el 1929, el canal era sotmès al moviment de la marea.
A l'inici, el port de Serrahn va servir per al comerç de fusta i pedra del bosc del Sachsenwald. Al segle xix el canal va contribuir a la industrialització de Bergedorf. A poc a poc, la capacitat del canal va atènyer el seu límit i el ferrocarril va mostrar-se més eficaç. Avui, el canal només serveix per a la navegació esportiva i turística.
Un projecte d'urbanització mixta, anomenat Schleusengärten (Jardins de la resclosa) és en via de realització: un barri urbà nou de 25 ha on habitatge, lleure aquàtic, despatxos i indústria neta conviuran. Al canal es crearan uns trenta atracadors per a vaixells d'habitatge.

## Afluents i efluents

* Bille
* Kampbille
* Alte Brookwetterung
** Schulenbrooksbek
* Conca del Bille (Bil·le)
Haken • Oberhafen • Oberhafenkanal • Schleusenkanal • Hochwasserbassin • Rückerskanal • Billekanal • canal de Billbrook • Bullenhuser Kanal • Tiefstackkanal • Steinbrookgraben • Glinder Au o Steinbek • Havighorster Graben • Forellenbach • Schleemer Bach • Barsbek • Jenfelder Bach • Bornbek • Bornmühlenbach • Ladenbek • Kampbille • Schleusengraben • Brookwetterung • Schulenbrooksbek • Dalbek • Knollgraben • Forstgraben • Trittauer Mühlenbach • Amelungsbek • Corbek • Schwarzer Au :

## Referències i Bibliografia

* ↑ Astrid Albrecht, Die Bille, Hamburg, Ajuntament d'Hamburg, Servei del medi ambient, 1999/2000
* ↑ Josef Nyáry, Schleusengraben - Bergedorfs Lebensader, Hamburger Abendblatt, Hamburg, 29 de setembre de 2006 (traducció: El canal de l'Schleusengraben: arteri vital de Bergedorf) (alemany)
* ↑ Schleusengärten Bergedorf, Hamburg, Ajuntament d'Hamburg, s.d.
* ↑ Rudolf Beckmann, Bergedorf-Bibliographie 1162-1938, Hamburg, Bergedorf Museum, 2006, 144 pàgines
* Martin Knorr, Vom Bau des Bergedorfer Schleusengrabens 1443, Hamburg, tiposcript, 1979.
* Jürgen Pfennigstorf, “Bergedorf: Werden und Wachsen durch das Wirken des Wassers von Elbe und Bille – Teil 2: Der Bau des Schleusengraben”, Lichtwark-Heft, 52$^è$ any, tom 64, Hamburg, 1999, pàgines 25-30, ISSN 1862-3549.
* Richard Reinert, “Der Schleusengraben – Der Bergedorfer Schleusengraben besteht gut 550 Jahre,” De Latücht – Verbandszeitung des Kulturkreis-Verbandes Vierlande v. Hamburg, Desembre de 1996, tom 26, pàgina 11.
* Ludwig Uphoff, “Glashütten am Schleusengraben”, Lichtwark,, juny 1962, tom 23, pàgines 18 ss.
# Tina Kaidanow

Tina Kaidanow (1965 - 16 d'octubre de 2024) va ser una diplomàtica estatunidenca que ocupà interinament el càrrec de subsecretària d'Estat per a Assumptes Politicomilitars.

## Biografia

Kaidanow va obtenir un Bachelor of Arts, un Master of Arts per la Universitat de Pennsilvània i un màster en ciències polítiques per la Universitat de Colúmbia, així com un certificat en estudis russos de l'Institut Harriman de la mateixa universitat.
Kaidanow era membre de carrera del Servei Exterior dels Estats Units. Va ser assignada a Belgrad (1995-1997), Skopje (1998-1999), Sarajevo (1997-1998 i 2003-2006) i Kabul (2012-2013) al Consell de Seguretat Nacional i a l'Oficina d'Afers d'Europa i Euràsia (2009-2011). En el Consell de Seguretat Nacional, Kaidanow va ocupar el càrrec de directora d'Afers Europeus del Sud-est.
A Skopje, des de 1998 a 1999, Kaidano va ser assessora especial de l'ambaixador dels Estats Units a Macedònia, Christopher R. Hill. Més endavant es va convertir en la ministra-consellera de l'ambaixada dels EUA a Sarajevo (2003-2006). El 2006, Kaidanow es va convertir en l'encarregada de negocis de l'oficina dels EUA a Pristina. El 2008, la República de Kosovo va declarar la seva independència de Sèrbia, i posteriorment va ser reconegut pels Estats Units. Llavors es va obrir la nova ambaixada dels EUA a Pristina, amb Kaidanow com a primera ambaixadora dels Estats Units a Kosovo.
Des d'agost de 2009 a juny de 2011, Kaidanow va servir com a subsecretària adjunta d'Estat per a Assumptes d'Europa i Euràsia, i després es va exercir com a secretària principal adjunt de l'oficina fins a 2012. Des de setembre 2012 fins a octubre de 2013, Kaidanow va ser ministra-consellera de l'ambaixada dels EUA a Kabul. Kaidanow va ser coordinadora de Contraterrorisme entre febrer de 2014 i febrer de 2016. El febrer de 2016 es va traslladar a l'Oficina d'Afers Politicomilitars com a subsecretària principal adjunta.

## Referències

* ↑ «Tina S. Kaidanow (1965–)». U.S. Department of State. [Consulta: 18 novembre 2015].
* ↑ Boix, Arnau. «Mor Tina Kaidanow, la primera ambaixadora americana a Kosovo». [Consulta: 19 octubre 2024].
* 1 2 3 4 5 «Tina S. Kaidanow». U.S. Department of State, 18-02-2014. [Consulta: 18 novembre 2015].
* ↑ «Tina Kaidanow». Washington Institute for Near East Policy. [Consulta: 18 novembre 2015].
* ↑ «Bush to nominate Tina Kaidanow for US ambassador to Kosovo». Kosovo Compromise, 21-05-2008. [Consulta: 18 novembre 2015].
* ↑ «US Appoints Kosovo Ambassador». Balkan Insight, 21-05-2008. [Consulta: 18 novembre 2015].
* ↑ «Likely New U.S. Diplomat For Eurasia 'Gets Things Done'». Radio Free Europe/Radio Liberty, 13-08-2009. [Consulta: 18 novembre 2015].
* ↑ «Bureau of Counterterrorism’s Tina Kaidanow Moves to Pol-Mil Affairs, Justin Siberell Now Acting Coordinator». Diplopundit, 18-03-2016. [Consulta: 1r abril 2016].

## Enllaços externs

* Appearances on C-SPAN
# Tricocist

El tricocist és un orgànul defensiu que es troben en uns tipus de protozous: els ciliats i els dinoflagel·lats. S'expulsen com un dard cap a l'exterior de l'organisme unicel·lular.

## Referències

* ↑ Madeddu, L.; Gautier, M. C.; Vayssié, L.; Houari, A.; Sperling, L. «A large multigene family codes for the polypeptides of the crystalline trichocyst matrix in Paramecium». Molecular Biology of the Cell, 6, 6, 1995, pàg. 649–659. DOI: 10.1091/mbc.6.6.649. PMC: 301226. PMID: 7579685.
* ↑ Pease, D. C. «The structure of trichocysts revealed by the electron microscope». Journal of Cellular Physiology, 29, 1, 1947, pàg. 91–94. DOI: 10.1002/jcp.1030290109. PMID: 20285925.
* ↑ Miller, J. J.; Delwiche, C. F.; Coats, D. W. «Ultrastructure of Amoebophrya sp. And its Changes during the Course of Infection». Protist, 163, 2011, pàg. 720–745. DOI: 10.1016/j.protis.2011.11.007. PMID: 22209083.
# José Puig Boronat

José Puig y Boronat (Alcoi, 5 d'octubre de 1857 - València, 11 de març de 1927) fou un polític valencià. Fou alcalde de València, diputat i senador a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Estudià dret i filosofia a la Universitat de València. Fou catedràtic d'Història i president de l'Ateneu Científic, Artístic i Literari de València, i el 1884 participà en la Comissió de Reformes Socials reunida a Alcoi.
Ingressà al Partit Liberal Fusionista de la mà de Segismundo Moret y Prendergast, i fou elegit diputat provincial pel districte Mar-Mercat i president de la Diputació de València el 1902. Fou designat alcalde de València a proposta del governador civil Enrique Capriles d'u de gener a 30 de març de 1904, i hagué de dimitir per les desavinences amb els republicans i els liberal-demòcrates d'Eugenio Montero Ríos.
A les eleccions generals espanyoles de 1905 fou elegit diputat pel districte de Sueca i a les eleccions de 1910 ho fou pel de València, amb el suport del Cercle Liberal de València i dels liberal-demòcrates, així com de sectors conservadors, que s'oposaven a la Conjunció Republicano-Socialista, però la coalició que aplegà es trencà quan va vota a favor de la Llei del Candau proposada per José Canalejas y Méndez. EL 1916-1917 fou senador per València.

## Enllaços externs

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.454. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
# Suda

«Suda» té aquests significats:
* Suda o Suïdas, gran enciclopèdia romana d'Orient sobre el món antic, escrita en grec vers el segle x
* Suda, espai fortificat, ciutadella o alcassaba, de moltes ciutats catalanes en l'època andalusina
** La Suda de Lleida, fortificació andalusina feta fer Ismaïl ibn Mussa al darrer quart del segle ix
** La Suda de Tortosa, a Tortosa, també encimbellada, ja era fortificada en l'època carolíngia, i després del 1148 s'hi edificà el palau reial
** La Suda de Mallorca, més coneguda com a Palau de l'Almudaina, fortificació andalusina de possibles orígens romans
** Castell Formós, fortificació entre Balaguer i el Pla d'Almatà
* Suda (Creta), població al nord-oest de Creta
* Suda (illot), illot a la badia de Suda, Creta.
* Suda (Mesopotàmia), regne de Mesopotàmia del segle xviii aC
* Suda (riu), riu de Rússia
# Judo als Jocs Olímpics d'estiu de 1980

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 celebrats a la ciutat de Moscou (Unió Soviètica) es disputaren 8 proves de judo en categoria masculina, dues més que en l'edició anterior. La competició es desenvolupà al Palau d'Esports de l'Estadi Central Lenin entre els dies 27 de juliol i el 2 d'agost.
Hi participaren un total de 182 judoques de 42 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| – 60 kg | Thierry Rey | José Rodríguez | Aramby Emizh |
| – 60 kg | Thierry Rey | José Rodríguez | Tibor Kincses |
| – 65 kg | Nikolai Solodukhin | Tsendiin Damdin | Ilian Nedkov |
| – 65 kg | Nikolai Solodukhin | Tsendiin Damdin | Janusz Pawłowski |
| – 71 kg | Ezio Gamba | Neil Adams | Ravdangiin Davaadalai |
| – 71 kg | Ezio Gamba | Neil Adams | Karl-Heinz Lehmann |
| – 78 kg | Shota Khabareli | Juan Ferrer | Harald Heinke |
| – 78 kg | Shota Khabareli | Juan Ferrer | Bernard Tchoullouyan |
| – 86 kg | Jörg Röthlisberger | Isaac Azcuy | Detlef Ultsch |
| – 86 kg | Jörg Röthlisberger | Isaac Azcuy | Aleksandrs Jackevičs |
| – 95 kg | Robert Van de Walle | Tengiz Khubuluri | Dietmar Lorenz |
| – 95 kg | Robert Van de Walle | Tengiz Khubuluri | Henk Numan |
| + 95 kg | Angelo Parisi | Dimitar Zaprianov | Vladimír Kocman |
| + 95 kg | Angelo Parisi | Dimitar Zaprianov | Radomir Kovačević |
| Categoria Open | Dietmar Lorenz | Angelo Parisi | Arthur Mapp |
| Categoria Open | Dietmar Lorenz | Angelo Parisi | András Ozsvár |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Unió Soviètica | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 2 | França | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 3 | RDA | 1 | 0 | 4 | 5 |
| 4 | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Suïssa | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 | Cuba | 0 | 3 | 0 | 3 |
| 8 | Bulgària | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8 | Mongòlia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8 | Regne Unit | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 11 | Hongria | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 12 | Iugoslàvia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 12 | Països Baixos | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 12 | Polònia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 12 | Txecoslovàquia | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Judo at the 1980 Summer Olympics». [Consulta: 19 febrer 2025].
* ↑ «JudoInside - Olympic Games Moscow Event». [Consulta: 19 febrer 2025].
# Luis Canalejas Méndez

Luis Canalejas Méndez (Madrid, 8 de març 1862 - 27 d'octubre de 1910) fou un enginyer i polític espanyol, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica. Fill del filòsof José Canalejas y Casas i germà del polític José Canalejas y Méndez. Fou enginyer de camins, canals i ports, i el 1891 fou l'enginyer responsable de la construcció del ferrocarril de Peñarroya a Fuente del Arco. Tenia una llibreria al carrer Sevilla de Madrid i va administrar els béns de la família. També fou membre del Partit Liberal (Espanya) i fou elegit diputat per Cuba a les eleccions generals espanyoles de 1896 i per Vilademuls (Girona) a les eleccions de 1898, 1901, 1903 i 1905. El 1905 també fou nomenat senador vitalici.

## Referències

* ↑ Miguel Angel López Morell, La Casa Rothschild en España: (1812-1941), p. 462

## Enllaços externs

* Biografia de José Canalejas Casas
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
# Trinitario Ruiz Valarino

Trinitario Ruiz Valarino (València, 21 d'octubre de 1862 - † Madrid, 12 de desembre de 1945) fou un advocat i polític valencià, fill de Trinitario Ruiz Capdepón i germà de Manuel Ruiz Valarino i Vicente Ruiz Valarino.
Estudià dret a la Universitat de València i exercí com a advocat a Madrid. Treballà com a membre del Consell d'Administració d'algunes empreses. Milità en el Partit Liberal, amb el que fou elegit diputat al Congrés dels Diputats pel districte de Villena a les eleccions de 1886, pel de Dolors a les de 1893, 1896, 1898, 1899, 1901, 1903, 1905, 1907, i 1910.
A la mort de Práxedes Mateo Sagasta va formar de la fracció liberal-demòcrata dirigida per José Canalejas y Méndez. El 1901 fou nomenat fiscal de la Sala Contenciosa i del Tribunal Suprem d'Espanya (1905-1907). Fou Ministre de Gràcia i Justícia dos cops: entre el 9 de febrer de 1910 i el 3 d'abril de 1911 en el govern de Canalejas, i entre el 14 d'abril i l'11 de juny de 1917 en el govern de Manuel García Prieto. També fou ministre de Governació entre el 3 d'abril i el 29 de juny de 1911. El 1912 fou designat senador vitalici i es va implicar plenament en les lluites polítiques alacantines entre conservadors i liberals, i acordà amb el conservador José Jorro Miranda el pacte del Barranquet.
Quan es proclamà la dictadura de Primo de Rivera el 1923 deixà el seu escó al Senat i abandonà la política. Arran de les eleccions municipals espanyoles de 1931 va intentar reorganitzar el Partit Liberal i hi col·laborà amb Joaquín Chapaprieta Torregrosa.

## Bibliografia

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.493. ISBN 9788495484802.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
Càrrecs públics :
| Precedit per: Eduardo Martínez del Campo y Acosta Juan Alvarado y del Saz | Ministre de Gràcia i Justícia 1910 - 1911 1917 | Succeït per: Antonio Barroso y Castillo Manuel de Burgos y Mazo |
| Precedit per: Demetrio Alonso Castrillo | Ministre de Governació 1911 | Succeït per: Antonio Barroso y Castillo |
# Tallada de cabells

Per a un ésser humà, una tallada de cabells descriu l'escurçament o la modificació del tipus de pentinat dels cabells. L'activitat de la perruqueria o saló de bellesa suposa arreglar els cabells i modificar d'aquesta manera l'aspecte exterior de la persona.
Podem distingir tallada de cabells, que significa acció de tallar els cabells, de tallat de cabells, que significa preferentment la manera en què han quedat tallats, encara que, en algunes accepcions dels diccionaris, també és sinònim de tallada.
Implica diferents tipus d'intervencions sobre els cabells, entre els quals hi ha tallar, allisar, trenar, depilar, tenyir, descolorir, barrejar-los amb cabells falsos (sigui mitjançant una perruca o extensions postisses) o adornar-los de formes més o menys sofisticades que depenen de les diferents cultures i civilitzacions.

## Costum

Els humans de moltes cultures s'han tallat habitualment els cabells en lloc de deixar-lo créixer de manera natural. La forma de pentinar-los és també un senyal d'identitat cultural, social i fins i tot ètnica, i pot ser usada com una forma d'il·lustrar un estatus social o com a forma d'individualitzar la persona. Per tot això, té gran influència en el tallat de cabells, la moda en un moment donat en cada societat.
Els homes i les dones tenen de manera natural el mateix tipus i quantitat de cabells, sent el principal component dels cabells la proteïna anomenada queratina. Hi ha algunes diferències quant a la tendència a la caiguda dels cabells per l'edat, que és més comú en el cas dels homes. D'altra banda, el gènere sol influir des d'un punt de vista social, distingint-se en molts casos el tipus de tallat de cabells socialment acceptat pels homes i per les dones.

## Cabells postissos

Hi ha un mercat important a tot el món en tallat de cabells i dels cabells en si mateixos. Es produeixen tant perruques com objectes per al pentinat i decoració dels cabells, així com eines per als barbers i perruquers. També hi ha un mercat de productes per a l'entrenament i ensenyament dels perruquers, amb perruques dissenyades amb aquesta finalitat.
En alguns països, normalment amb un nivell de desenvolupament mitjà o baix, la venda dels cabells d'hom mateix per a la fabricació de perruques pot ser una font significativa d'ingressos, que dependrà de la llargada, gruix, condició i color dels cabells.

## Referències

* ↑ CORTE DEL CABELLO Y TÉCNICAS COMPLEMENTARIAS. Editorial Paraninfo. ISBN 9788497327817 [Consulta: 1r juny 2011].
* ↑ «tallada» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «tallat» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «tallat». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
# Dallas Open

El torneig de Dallas, també conegut com a Dallas Open, és un torneig professional de tennis que es disputa sobre pista dura interior. Pertany a les sèries ATP World Tour 250 del circuit ATP masculí i se celebra al Styslinger/Altec Tennis Complex de Dallas, Estats Units.

## Història

El torneig es va crear l'any 2022 en substitució del torneig celebrat a Nova York. El darrer torneig disputat a Dallas fou l'any 1983.

## Palmarès
### Individual masculí

| Any | Campió | Finalista | Resultat |
| ATP Tour 500 ||||
| 2025 | Denis Shapovalov | Casper Ruud | 7−6(5), 6−3 |
| ATP Tour 250 ||||
| 2024 | Tommy Paul | Marcos Giron | 7−6(3), 5−7, 6−3 |
| 2023 | Wu Yibing | John Isner | 6−7(4), 7−6(3), 7−6(12) |
| 2022 | Reilly Opelka | Jenson Brooksby | 7−6(5), 7−6(3) |

### Dobles masculins

| Any | Campions | Finalistes | Resultat |
| ATP Tour 500 ||||
| 2025 | Christian Harrison Evan King | Ariel Behar Robert Galloway | 7−6(4), 7−6(4) |
| ATP Tour 250 ||||
| 2024 | Max Purcell Jordan Thompson | William Blumberg Rinky Hijikata | 6−4, 2−6, [10−8] |
| 2023 | Jamie Murray Michael Venus | Nathaniel Lammons Jackson Withrow | 1−6, 7−6(4), [10−7] |
| 2022 | Marcelo Arévalo Jean-Julien Rojer | Lloyd Glasspool Harri Heliövaara | 7−6(4), 6−4 |

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
* Perfil del torneig a l'ATP (anglès)
Dallas :
2022
2023
2024
2025 :
# Deuteròstoms

Els deuteròstoms (Deuterostomia, gr. 'segona boca') són un grup de metazous celomats amb simetria bilateral i segmentació radial i indeterminada que tenen l'obertura oral no derivada del blastòpor embrionari, sinó formada de manera secundària.
La segmentació de l'ou és generalment radial i el blastòpor forma l'anus. La boca es forma a partir de l'ectoderma i la mesoderma es forma per enterocèlia. La discussió sobre la filogènesi dels deuteròstoms i els protòstoms segueix oberta.

## Cladograma

Aquesta és la filogènesi d'acord amb les anàlisis genètiques:
| Deuterostomia | Ambulacraria   Echinodermata  Hemichordata  Chordata   Cephalochordata  Olfactores   Urochordata  Vertebrata |

## Classificació

* Embrancament Chordata
** Subembrancament Cephalochordata
*** Classe Leptocardii
** Subembrancament Urochordata
*** Classe Ascidiacea
*** Classe Larvacea
*** Classe Thaliacea
** Subembrancament Vertebrata
*** Superclasse Agnatha
**** Classe Cephalaspidomorphi
**** Classe Myxini
*** Infraembrancament Gnathostomata
**** Classe Chondrichthyes
**** Superclasse Osteichthyes
***** Classe Actinopterygii
***** Classe Sarcopterygii
**** Superclasse Tetrapoda
***** Classe Amphibia
***** Classe Aves
***** Classe Mammalia
***** Classe Reptilia
* Superembrancament Ambulacraria
** Embrancament Echinodermata
*** Subembrancament Asterozoa
**** Classe Asteroidea
**** Classe Ophiuroidea
*** Subembrancament Crinozoa
**** Classe Crinoidea
*** Subembrancament Echinozoa
**** Classe Echinoidea
**** Classe Holothuroidea
** Embrancament Hemichordata
*** Classe Enteropneusta
*** Classe Planctosphaeroidea
*** Classe Pterobranchia

## Referències

* ↑ Díaz i Santos, 1998, p. 175.
* ↑ Ruppert, E. E. i Barnes, R. D. Biologia de los invertebrados, 6a edició. Ed. Mc Graw-Hill Interamericana 6a. Ed. ISBN 968-25-2452-0
* ↑ Tassia, Michael G.; Cannon, Johanna T.; Konikoff, Charlotte E.; Shenkar, Noa; Halanych, Kenneth M.; Swalla, Billie J. «The Global Diversity of Hemichordata». PLoS ONE, 11, 10, 04-10-2016, pàg. e0162564. Bibcode: 2016PLoSO..1162564T. DOI: 10.1371/journal.pone.0162564. PMC: 5049775. PMID: 27701429.
* ↑ Han, Jian; Morris, Simon Conway; Ou, Qian; Shu, Degan; Huang, Hai «Meiofaunal deuterostomes from the basal Cambrian of Shaanxi (China)». Nature, 542, 7640, 2017, pàg. 228-231. Bibcode: 2017Natur.542..228H. DOI: 10.1038/nature21072. PMID: 28135722.

## Bibliografia

* Díaz, J.; Santos, T. Zoología: Aproximación evolutiva a la diversidad y organización de los animales (en castellà). Editorial Síntesis, 1998. ISBN 84-7738-591-2.
# Diego Arias de Miranda y Goytia

Diego Arias de Miranda y Goytia (Aranda de Duero, Burgos, 1 de desembre de 1845 - Madrid, 28 de juny de 1929) va ser un polític espanyol, membre del Partit Liberal; ministre de Gracia i Justícia i ministre de Marina durant el regnat d'Alfons XIII.
Va obtenir el grau de doctor en Dret amb la tesi Constitución política de España: carácter y elementos de esta constitución en la monarquía de Castilla y de León: modificaciones y carácter bajo la dinastía austríaca.
La seva carrera política es va iniciar amb les eleccions de 1872 en les quals va resultar escollit per la circumscripció de Burgos. No obstant això, la proclamació de la I República va iniciar un parèntesi en la seva activitat política, ja que no va tornar a ser elegit diputat fins a les eleccions generals espanyoles de 1886 (resultant reelegit des de llavors en tots els processos electorals celebrats fins a 1903, passant en 1904 al Senat com a senador vitalici).
Va ser ministre de Marina, entre 1910 i 1911, i ministre de Gracia i Justícia entre el 12 de març i el 31 de desembre de 1912, amb José Canalejas y Méndez, García Prieto i el Comte de Romanones. També va ser governador civil, director general d'obres públiques i alcalde d'Aranda de Duero, ciutat en la qual se li va aixecar un monument en 1930. També compta amb carrers dedicats a la seva memòria en les localitats de Huerta de Rey (Burgos) i a Fuentecén, ambdues a la província de Burgos.
La seva filla, Josefina Arias de Miranda, es va casar amb José Martínez de Velasco (1875–1936), fundador i líder del Partit Agrari, ministre durant la Segona República Espanyola i Alcalde de Madrid, que fou assassinat al començament de la guerra civil espanyola.

## Referències

* ↑ Archivo Histórico Nacional. Universidades,3 611, EXP.1
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Portal del Senat

## Enllaços externs

* Fitxa i Biografia en pdf. Portal de la Biblioteca Digital de Castilla y León. Consultat en juny de 2014
* Semblança familiar a el Diario de Burgos.es Consultat en juny de 2014
* Article publicat per Diego Arias sobre el "Concilio de Aranda", de 1473. Consultat en juny de 2014
* Història del monument a Arias de Miranda (Portal Cartelera Arandina). Consultat en juny de 2014