OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jim Sinclair

Jim Sinclair (Lamesa, 1940) és un activista del moviment dels drets dels autistes que, juntament amb altres autistes (Kathy Lissner Grant i Donna Williams), van formar Autism Network International (ANI) el 1992. Sinclair es va convertir en el coordinador original de l'ANI.

## Biografia

Sinclair va dir que no va parlar fins als 12 anys. Sinclair es va criar com una nena, però es descriu tenint un cos intersexual des dels 16 anys, quan va descobrir que no tenia un sistema reproductiu estrictament femení, i en una introducció de 1997 a la Societat Intersexexual d'Amèrica del Nord (Intersex Society of North America, ISNA) Sinclair va escriure que «es manté obertament i orgullosament neutral, tant físicament com socialment».
El 1998, Sinclair va estudiar un postgrau d'assessorament en rehabilitació a la Universitat de Syracuse, a Syracuse, N.Y.
Sinclair va ser la primera persona a «articular la posició dels drets dels autistes».

## Opinions

Sinclair va escriure l'assaig, «No ploris per nosaltres», amb una perspectiva anti-guariment sobre l'autisme. Molts consideren que l'assaig és la pedra angular per al creixent moviment dels drets dels autistes, i ha estat esmentat en el The New York Times i el New York Magazine.
| « | No has perdut un nen amb l'autisme. Has perdut un fill perquè el nen que esperaves mai no va arribar a existir. Això no és per culpa del nen autista que existeix, i no hauria de ser la nostra càrrega. Necessitem i mereixem famílies que ens puguin veure i valorar per ser nosaltres mateixos, no famílies que la visió de nosaltres està enfosquida pels fantasmes dels nens que mai van viure. Tingueu pena, si ho voleu fer, pels vostres propis somnis perduts. Però no ploreu per «nosaltres». Estem vius. Som reals. | » |
| — Jim Sinclair, “Don't Mourn for Us,” Our Voice, Vol. 1, No. 3, 1993 |||
Sinclair també expressa la seva frustració amb l'enfocament de la gent autista de doble estàndard, com si se'ls digués que la seva persistència és «patològica» quan les persones neurotípiques són lloades per la seva dedicació a alguna cosa important per a ells.

## Referències

* 1 2 «Autreat 1998: Presenters». Autreat, 1998.
* 1 2 Harmon, Amy «How About Not ‘Curing’ Us, Some Autistics Are Pleading». The New York Times, 20-12-2004 [Consulta: 7 novembre 2007].
* ↑ Leith, Sam «Family Differences». The Spectator, 16-02-2013 [Consulta: 2 març 2016].
* ↑ Sinclair, Jim. «Self-introduction to the Intersex Society of North America», 1997. [Consulta: 28 juny 2011].
* 1 2 «Learning to Live With Autism». Syracuse Herald Journal, 16-08-1999 [Consulta: 2 març 2016].
* 1 2 Solomon, Andrew «The Autism Rights Movement». New York Magazine, 25-05-2008 [Consulta: 28 juny 2008].
* 1 2 Sinclair, Jim. «Don't mourn for us». Autreat, 1993. [Consulta: 11 agost 2014].

## Enllaços externs

* Lloc web de Autreat i ANI (anglès)
* Entrevista Arxivat 2018-09-17 a Wayback Machine. PDF (anglès)
* Lloc web arxivat de Jim Sinclair a Archive.org (anglès)
* Cultural Commentary: Being Autistic Together (anglès)
# Roberto Maraury

Roberto Maraury Barredo (Vitòria, 1888 - Màlaga, 1958) va ser un advocat, metge, africanista i esperantista basc.
Va estudiar a les universitats de Santiago, Saragossa i Valladolid i a l'Escola Superior de Comerç de La Corunya. Va obtenir els títols de doctor en Dret (1929), llicenciat en Medicina i Farmàcia i intendent mercantil. Va pertànyer al Cos de duanes, sent director de duanes del Marroc. Destacat poliglota, va ser un actiu defensor i difusor de l'esperanto. Va crear grups esperantistes a diverses ciutats on va viure, com Osca o Màlaga. Va ser col·laborador de l'Enciclopèdia Espasa, per a la qual va traduir cada vocable a la llengua internacional. També va ser rotari i maçó, membre de la lògia Tetuan 64 al Marroc, on feia servir el nom Luis Zamenhof. Membre de l'Acadèmia de Jurisprudència i Legislació i de l'Acadèmia Hispanoamericana de Ciències i Arts, va ser autor de diversos treballs científics de les seves especialitats.

## Obres

* Impotencia, esterilidad e inconsumación ante el derecho español, Tesis Doctoral, Prólogo de Jaime Torrubiano, Madrid, J. Morata, 1930.

## Referències

* 1 2 3 «Esperantista rotariano en Andaluzio». Gazeto Andaluzia, Abril-Juny 2011, pàg. 30-32.
* 1 2 3 Arozamena Ayala, Ainhoa. «Maraury Barredo, Roberto» (en castellà). Auñamendi Eusko Entziklopedia. [Consulta: 29 desembre 2019].
* ↑ «Nekrologo - Roberto Maraury Barredo» (en esperanto). Hispana Esperantisto, 3-1959.
* ↑ Ivan Širjaev; Ludoviko Kökény; Vilmos Bleier; Kálmán Kalocsay. Enciklopedio de Esperanto (en esperanto). Budapest: Literatura Mondo, 1933-1934.
* ↑ Marco Botella, Antonio. Un siglo de esperanto en Aragón (en castellà). Saragossa: Esperanta Societo “Frateco”, 2000.
* ↑ Alcalde, Javier. «Una idea para el museo pedagógico» (en castellà). Ronda Somontano, 27-12-2019. [Consulta: 29 desembre 2019].
* ↑ Moga Romero, Vicente «Datos para la Historia del «Rotary Club» de Melilla (1933 - 1936)». Trápana. Revista de la Asociación de Estudios Melillenses, 1988, pàg. 62-68.
* ↑ M. M., J. «Reseña de Impotencia, esterilidad e inconsumación ante el derecho español». Nueva España, 14-11-1930, pàg. 20.
# Roger Misès

Roger Misès (13 d'abril de 1924 - 23 de juliol de 2012) va ser un psicoanalista i professor de psiquiatria infantil francès, membre de la resistència francesa durant la Segona Guerra Mundial.

## Biografia

Va començar la seva carrera en els serveis del professor Georges Heuyer, junt amb Serge Lebovici, Rene Diatkine i Michel Soulé. Psicoanalista i membre de la Societat Psicoanalítica de París, és el promotor d'una psicopatologia de la diversitat, enfront de l'enfocament etiològic «de triar».
El 1957 va ser nomenat metge, cap de departament de la Fundació Vallée, i després es va fer càrrec de la direcció.
Va desenvolupar una «nova clínica psiquiàtrica» basada en treball en equip multidisciplinari amb educadors, psicòlegs, pedagogs, al costat de psiquiatres i infermeres psiquiàtriques basant-se en totes les contribucions teòriques de la psicoanàlisi, però també en altres corrents. Va escriure la circular del 14 de març de 1972 i una altra el 1992, que, per primera vegada, va crear la psiquiatria del sector infantil-juvenil a petició del Ministeri. Es van crear 321 equips de cuidadors que abastaven tot el territori francès.
És conegut per escriure la classificació francesa de malalties mentals en nens i adolescents (CFTMEA).
Es va rebel·lar contra les directrius de l'any 2012 de l'Haute Autorité de santé (Alta Autoritat de sanita,HAS) sobre l'autisme.

## Distincions

* Creu del Combatent voluntari sota la Resistència.
* Oficial de la Legió d'Honor.

## Obres

* La Cure en institution, EME Éditions Sociales Françaises (ESF), Col. La vie de l'enfant, 1993, ISBN 2710102811.
* Les pathologies limites de l'enfance, PUF, Col. Le fil rouge, 1979, ISBN 978-2-13-043280-7.

## Reconeixements

* Un centre de psiquiatria infantil a Angers porta el seu nom.
* Una unitat (hospital de dia) porta el seu nom dins de la Fundació Vallée (Centre Roger Misès).

## Referències

* ↑ Wacjman, Claude. «Hommage au Professeur Roger Misès (1924-2012)» ( PDF) (en francès). Psycho-clinique.
* ↑ «Roger Mises» (en francès). Société Psychanalytique de Paris.
* ↑ «Entretien avec Mises». Arxivat de l'original el 2018-07-21. [Consulta: 21 juliol 2018].
* ↑ «Historique» (en francès). Fondation Vallée, 22-02-2013.
* ↑ Roger Misès: Classification Française des Troubles Mentaux de l'Enfant et de l Adolescent, Éditeur : Ehesp ISBN 2810900825
* ↑ Jean Garrabé, Bernard Golse, Roger Misès Pour en finir avec le carcan du DSM, Éditeur : Erès, Collection : ERASME, 2011, ISBN 2749215846
* ↑ Misès, Roger. «Les controverses sur l'autisme: un message de Roger Misès» ( PDF) (en francès) p. 7. Psychiatrie française. Arxivat de l'original el 2016-04-29. [Consulta: 21 juliol 2018].
* 1 2 Garret-Gloanec, Nicole «Roger Misès nous a quittés le 23 juillet 2012, il était né le 13 avril 1924 à Paris» (en francès). L'information psychiatrique, 30-01-2013, pàg. 771–772. ISSN: 0020-0204.
* ↑ «Un nouveau centre de psychiatrie infantile» (en francès). Ouest-France.fr, 2014.
# Rosa Ciurana

Rosa Ciurana Chorto, (Pradell de la Teixeta, 1961) Estudia Pintura al Mur a l'Escola d'Art i Disseny de Tarragona(EADT) i es gradua a l'Escola de la Llotja a Barcelona (1984). Entre els anys 1999 i 2004 realitza diversos monogràfics de gravats a l'EADT. Posteriorment es fa un postgrau en Tècniques Pictòriques a l'EADT i també un curs sobre noves tècniques xilogràfiques (Fundació Pilar i Joan Miró, Palma).
Durant més de 15 anys ha estat treballant en el programa “Plàstica a l'escola”, com a assessora de l'activitat pedagògica artística dels mestres de l'escola pública. A més ha desenvolupat un interessant treball de gestió i difusió cultural: del 2005 al 2012 s'ha encarregat de la producció i gestió dels “Tallers oberts” de la Part Alta de Tarragona i ha realitzat tallers de creació artística per a joves, dins del programa públic de “Cultura i joventut” de l'Ajuntament de Tarragona per a joves. També, l'artista ha pres part en nombroses mostres col·lectives a Espanya, França, Anglaterra i els Estats Units.
Obra:
Com a artista visual té una línia molt coherent en la seva trajectòria. De les seves mostres individuals, en destaquem “Cosmos”, una exposició de gravats que tenen com a tema l'origen del món. El 2006 “Espais de mi” al Pati de la Diputació. L'any 2009 exposa “Gens 090” a la Gallery Art Montserrat Contemporary, a Nova York. De les seves darreres exposicions "Universus " del Palau Bofarull a Reus a finals de 2014, i la del Tinglado 4 del Moll de Costa del Port de Tarragona el mes de març del 2015, experimentant amb instal·lacions "Condrites" (4 m x 2 m) i "Pits" (9 m x 2 m) i la serie pictòrica amb elements escultòrics, així tancant la serie Universus. De les seves darreres obres estan basades en un estudi sobre les madones de les més importants figures del Renaixement, Rafael, Leonardo i Miquel Àngel, un treball d'apropiacionisme, en el que l'artista manipula les imatges, amb sistemes digitals, amb superposició de metacrilats, amb collages, etc.

## Referències

* 1 2 3 SALCEDO MILIANI, Antonio, Plural Femení. Dones artistes a les comarques de Tarragona. La consolidació 1951-1975, Diputació de Tarragona, Tarragona, 2016. p. 24
* ↑ SALCEDO MILIANI, Antonio, Plural Femení. Dones artistes a les comarques de Tarragona. La consolidació 1951-1975, Diputació de Tarragona, Tarragona, 2016. p. 26
* ↑ SALCEDO MILIANI, Antonio, Plural Femení. Dones artistes a les comarques de Tarragona. La consolidació 1951-1975, Diputació de Tarragona, Tarragona, 2016. p.27
# Rosalia Pomés

Rosalia Pomés (Valls, 1967) és una artista multidisciplinària.

## Biografia

Va començar la seva formació amb la pintora vallenca Maria Teresa Sanromà, a l'inici de la dècada dels vuitanta. Posteriorment va anar a l'Escola d'Art i Disseny de la Diputació a Tarragona, on va obtenir la titulació oficial en l'especialitat de pintura. Com molt dels artistes de Valls, enceta la seva carrera artística, l'any 1989, participant en les tradicionals exposicions de Nadal de la ciutat. Un any després fa la seva primera mostra individual a la Sala Kesse, a Tarragona.
L'any 2012, després d'un llarg parèntesi de 8 anys de no realitzar cap mostra individual, encara que participa en exposicions col·lectives, va tornar en una mostra a la seva ciutat, concretament la Sala Sant Roc, titulada “Trames”. L'any següent exposa al Museu de l'Estampació de Premià de Mar. El 2014 obté el premi Donart, un guardó que convoca anualment l'Associació de Dones La Frontissa, de Vilanova i la Geltrú, que té com a objectiu reconèixer i donar visibilitat a la trajectòria de les dones artistes. La darrera exposició l'ha feta el 2015 al pati de la Diputació de Tarragona en la qual continua mostrant, a través de les seves obres, l'amor i el respecte a la natura: nius, fulles, flors, plantes, arrels, ferides tancades, obres suggeridores llegades a la seva memòria i a la seva vida.

## Obra

La llana i els teixits esdevindran uns components essencials en la seva producció gràcies a quan era petita va aprendre a fer mitja. La seva obra esta caracteritzada per l'àmplia varietat de tècniques i materials que utilitza. Un dels temes més especials és la natura.

## Referències

* 1 2 SALCEDO MILIANI, Antonio, Plural Femení. Dones artistes a les comarques de Tarragona. La consolidació 1951-1975, Diputació de Tarragona, Tarragona, 2016. p.88
* ↑ SALCEDO MILIANI, Antonio, Plural Femení. Dones artistes a les comarques de Tarragona. La consolidació 1951-1975, Diputació de Tarragona, Tarragona, 2016. p.90-91
# Rosalind Epstein Krauss

Rosalind Epstein Krauss (Washington DC, 30 de novembre de 1941) és una crítica d'art, teòrica de l'art i professora a la Universitat de Colúmbia a Nova York. Ha estat durant anys col·laboradora habitual de revistes com Artforum, Art International o Art in America i el 1976 va cofundar la revista October.
Ha escrit diversos articles crítics sobre la modernitat, l'escultura del segle xx, el treball de Picasso o les avantguardes. També ha estat comissària de diverses exposicions.
Entre els llibres que ha publicat, destaquen The Optical Unconscious (1993), The Originality of the Avantgarde and Other Modernist Myths (1985) i A Voyage on the North Sea: Art in the Age of the Post-Medium Condition (2000).

## Referències

* 1 2 «Rosalind Epstein Krauss». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Antiga rectoria (Cornellà de Llobregat)

L'Antiga rectoria és una obra del municipi de Cornellà de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La Rectoria, que neix com a masia és coneguda des del segle xvi XVI. És fruit d'afegits al llarg del temps i no té una tipologia definida. Des de la restauració alberga l'Arxiu Municipal.

## Descripció

És un edifici de planta, pis i golfes. Fet amb carreus de pedra ben aparellats, l'estil recorda els palauets de tres pisos que apareixen a partir del Renaixement, però amb unes senzilles formes força populars. La mobilitat de la disposició dels carreus que fan de muntants a les finestres és un estilema clarament barroc, que es correspon a l'època de construcció de l'edifici (segle xviii). La restauració i remodelació moderna de l'edifici el ressalta, però l'arrebossat de l'exterior en falsifica l'aparença original. A l'interior, les modificacions són més reeixides, amb estructures funcionals metàl·liques que no trenquen l'harmonia de l'estil original.

## Referències

* ↑ «Elements del catàleg de patrimoni històric, cultural i artístic de la ciutat de Cornellà de Llobregat.». Batllia de Cornellà de Llobregat. [Consulta: 21 febrer 2025].
* 1 2 «Antiga rectoria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Foto d'abans la restauració: Coll i Rosell, Gaspar. «Antiga Rectoria (3)». Calaix. Generalitat de Catalunya, 01-09-1986. [Consulta: 21 febrer 2025].
# Ruta Estatal d'Oklahoma 1

La Ruta Estatal d'Oklahoma 1, abreviada com a SH-1, és una autopista que es troba a l'estat d'Oklahoma, als Estats Units. Amb una extensió total de 337 quilòmetres (209,7 milles), transcorre la part sud-est de l'estat.

## Història

La Ruta Estatal d'Oklahoma 1 ha estat, històricament, una de les entrades al Territori Indi des de l'estat d'Arkansas. La Nació Choctaw d'Oklahoma es traslladà a aquestes muntanyes a principis de la dècada de 1830. El paratge també esdevingué un refugi per a lladres, i encara avui s'hi conserven les Horse Thief Springs, (en anglès: font del cavall del lladre) com a testimoni d'aquest fet.
L'autopista actual es va inaugurar l'any 1969.

## Referències

* ↑ «Oklahoma State Highway Map» (en anglès). [Consulta: 16 desembre 2022].
# S/2004 S 4

S/2004 S4 és la designació provisional d'un petit satèl·lit de Saturn. Fou descobert per Carl Murray en una foto de la Sonda Cassini del 9 de setembre de 2004, intentant confirmar l'observació d'un altre satèl·lit provisional del S/2004 S 3. Tot i posteriors intents de recuperació de l'objecte, no s'ha tornat a observar des de les primeres imatges, la qual cosa podria significar que es tractava de cúmuls de pols temporals. .

## Característiques

S/2004 S4 com els objectes veïns S/2004 S 3 i S/2004 S 6, sembla orbitar prop de l'anell F i per tant, podria tractar-se d'un satèl·lit pastor. L'objecte fou observat en la part interna de l'anell F i hores després en la part externa.

## Denominació

Com que la seva òrbita encara no ha estat determinada amb precisió, el satèl·lit conserva la seva designació provisional que indica que fou el quart satèl·lit descobert al voltant de Saturn l'any 2004.

## Vegeu també

* Anell F
* Satèl·lit pastor

## Referències

* ↑ IAUC 8432: Sats, RINGS OF SATURN; 2004fc (anglès)
* ↑ "The determination of the structure of Saturn's F ring by nearby moonlets" Carl D. Murray, Kevin Beurle, Nicholas J. Cooper, Michael W. Evans, Gareth A. Williams & Sébastien Charnoz. Nature, June 5, 2008.(anglès)
* ↑ IAUC 8401: S/2004 S 3, S/2004 S 4, and R/2004 S 1 9 de setembre de 2004 (descobriment)(anglès)
# SPV

SPV té els següents significats:
* SPV GmbH (del nom en alemany Schallplatten, Produktion und Vertrieb), casa discogràfica amb seu a Alemanya
* Aliança dels agricultors i del món rural (del nom en eslovac Spojenectvo Polnohospodárov a Vidieka), partit polític d'Eslovàquia
* SPV Viareggio, equip d'hoquei sobre patins de Viareggio (Itàlia)
* SPV Special Purpose Vehicle, anglès per a vehicle de oropòsit especial, instrument d'enginyeria financera per reduir el deute aparent d'una empresa
* Amortidor amb plataforma estable (del nom en anglès Stable Platform Valve), tipus d'amortidor utilitzat en bicicletes
* Servidor privat virtual, partició virtual d'un servidor informàtic
# Christoph Kramer

Christoph Kramer (nascut el 19 de febrer de 1991) és un futbolista alemany que juga com a migcampista defensiu al Borussia Mönchengladbach a la Bundesliga.
El 8 de maig de 2014, Kramer va ser inclòs pel seleccionador alemany Joachim Löw a la llista preliminar de 30 jugadors per la fase final del mundial de 2014. Posteriorment, el juny de 2014 fou ratificat com un dels 23 seleccionats per representar Alemanya a la Copa del Món de Futbol de 2014 al Brasil.

## Referències

* ↑ «Germany unveils preliminary World Cup roster» (en anglès). DW, 08-05-2014. [Consulta: 7 juny 2014].
* ↑ «Alemania presentó su prenómina de 30 jugadores para el Mundial de Brasil». Emol, 08-05-2014. [Consulta: 7 juny 2014].
* ↑ «Jugadors d'Alemanya per la Copa del Món de Futbol de 2014». Web de la FIFA. Arxivat de l'original el 2014-06-06. [Consulta: 6 juny 2014].
* ↑ «WM-Kader steht: Löw streicht Mustafi, Schmelzer und Volland» (en alemany). DFB, 02-06-2014. [Consulta: 7 juny 2014].
* ↑ AFP. «Neuer, Lahm y Schweinsteiger, entre los 23 elegidos». FIFA, 02-06-2014. Arxivat de l'original el 2014-06-04. [Consulta: 7 juny 2014].
* ↑ Agencia EFE. «Sami Khedira lidera la lista alemana de 23 para el Mundial de Brasil» (en castellà). ESPN Sports, 02-06-2014. [Consulta: 7 juny 2014].
# Virginia Ramírez Merino

Virginia Ramírez Merino (Madrid, 22 de maig de 1964) és una jugadora d'hoquei sobre herba madrilenya, ja retirada, guanyadora d'una medalla olímpica d'or.
Va participar, als 28 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la competició masculina d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «De amateurs anónimas a campeonas olímpicas: la locura del hockey hierba en el 92» (en castellà), 09-07-2022. [Consulta: 20 febrer 2025].
* ↑ Torres, Diego. «“¡Estábamos hechas unas bestias!”» (en castellà), 06-08-2022. [Consulta: 20 febrer 2025].
* ↑ «Olympedia – Virginia Ramírez». [Consulta: 20 febrer 2025].
* ↑ «Comité Olímpico Español», 17-03-2023. [Consulta: 20 febrer 2025].
# Harem

Un harem (de l'àrab: حرام, ḥarām, ‘prohibit’ o ‘sagrat’) és el conjunt d'esposes en matrimonis polígams i el lloc on viuen (també anomenat 'serrall'), on les visites masculines són prohibides, tret de l'espòs o els fills. Sovint els harems han estat guardats per eunucs.
A l'islam, l'Alcorà permet que cada fidel pugui tenir fins a quatre mullers legítimes així com un nombre il·limitat de concubines (o 'odalisques'), tot i que, en la pràctica, aquest privilegi va ser reservat a les classes més riques.
D'altres civilitzacions també han tingut harems, com ara els faraons egipcis, certs emperadors xinesos i determinats rajputs de l'Índia, sovint ocupant una ala separada del palau.

## Referències

* 1 2 «harem». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «harem». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «serrall». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «eunuc». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «odalisca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Salicina

La salicina és un glicòsid considerat el precursor natural de l'aspirina. Té un paper com a profàrmac, antipirètic, analgèsic no narcòtic, antiinflamatori no esteroidal, inhibidor EC 1.14.99.1 (prostaglandina-endoperòxid sintasa) i metabòlit.

## Aspectes químics i físics

La salicina pura té una forma de pols cristal·lina blanca, de sabor molt amarga. Per hidròlisi perd la molècula de glucosa i es forma el seu aglicó, la saligenina.
* Pes molecular: 286,28
* Punt d'ebullició: 159-164 °C.
* Solubilitat:
1g en 23ml d'aigua, en 3ml d'aigua en ebullició, 90ml d'etanol o 30ml d'etanol a 60 °C. Soluble en àlcalis, piridina, àcid acètic. Gairebé insoluble en éter i cloroform.

## Noms científics i sinònims

* α-hydroxy-o-tolyl β-D-glucopyranoside
* Salicilaldèhid-B-D-glucòsid
* 2-(Hidroximetil)fenil-ß-D-glucopiranòsid
* Salicil alcohol glucòsid
* Saligenin-B-D-glucòsid

## Toxicitat

Pot provocar una reacció al·lèrgica en la pell.

## Informació farmacològica

* Puresa mínima > 99%
* Accions: antipirètic, analgèsic, desinfectant i antisèptic.
* Ús: pal·liatiu dels efectes del reumatisme i artritis.
* Contraindicacions: possible hipersensibilitat.
* Dosi d'administració:
** 250mg - 500mg d'extracte estandarditzat al 8% de salicina.
** 1 gram - 2 grams de salicina.

## Fabricació

El principi actiu s'extreu de l'escorça del salze i de l'àlber, això n'explica el nom, derivat del nom llatí llatí de l'arbre: salix, genitiu salicis. La salicina, transformada en àcid, es fa reaccionar amb l'anhídrid acètic per formar l'àcid acetilsalicílic més conegut com a l'aspirina.
L'escorça trossejada del salze se submergeix en aigua molt calenta o amb mescles hidroalcohòliques. S'evapora el líquid obtingut fins a sequetat. El sòlid molt dona una pols de color groc-marronenca. El contingut de salicina pot variar entre un 12% i un 25%, segons la primera matèria utilitzada. Finalment, s'estandarditza amb excipients farmacèutics.
Es troba entre d'altres en l'escorça del salze dafnoide, saulic, vimetera, salze blanc, gatsaule i Salix tetrasperma així com en el pollancre ver, àlber i trèmol i encara en la reina dels prats.

## Referències

* ↑ «Salicina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Salicin» (en anglès). PubChem. National Center for Biotechnology Information - National Library of Medicine. [Consulta: 16 gener 2022].
* ↑ «Substance Infocard: α-hydroxy-o-tolyl β-D-glucopyranoside» (en anglès). Substance Information. Agència Europea de Productes Químics. [Consulta: 16 gener 2022].
* ↑ Seva i Llinares, Antoni. «salix». A: Diccionari Llatí-Català, 1993 (2007), p. 1304. ISBN 978-84-7739-631-4.