OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lluís Galera Isern

Lluís Galera Isern (el Masnou, Maresme, 12 de juliol de 1912 - 1999) fou un historiador i arqueòleg autodidacta català, fundador i primer director del Museu Municipal de Nàutica del Masnou.
Fill de Ramon Galera i Planas, empresari de Barcelona, i de Dolors Isern i Isern, de cal Titit, i membre d'una familia nombrosa, ja que eren nou germans. D'ofici representant comercial, es dedicà a l'arqueologia i la història. Va dirigir les excavacions arqueòlogiques que es van dur a terme al Masnou, Teià i Alella durant el Franquisme. A partir de l'any 1958 va codirigir les excavacions a la vila de Cal Ros de les Cabres amb Josep de Calassanç Serra i Ràfols. L'any 1966 va descobrir el jaciment del Veral de Vallmora, a Teià, que actualment forma part del Parc Arqueològic Cella Vinaria de Teià. També va participar en les excavacions per la construcció de l'autopista Barcelona-Mataró.
Va escriure diversos articles de divulgació històrica i sobre les seves troballes a publicacions com els programes de festa major del Masnou o a la revista Puig Castellar. També va escriure el llibre Notes històriques de la parroquia de Sant Feliu d'Alella (1959), en coautoria amb Salvador Artés i Llovet.

## Referències

* ↑ Fàbregas i Cardona, Francesc. La Calàndria, 100 anys d'història al Masnou (1906-2006). El Masnou: Fundació La Calàndria, 2006, p. 296.
* 1 2 Muray, Joan «La colla d'en Ballester». Gent del Masnou, número 351, 3-2017.
* ↑ «Esquela de Don Ramón Galera y Planas». La Vanguardia, 24-02-1915, p. 3 [Consulta: 3 juny 2020].
* ↑ Muray, Joan «El burret de Can Galera». Gent del Masnou, 386, 6-2020, pàg. 15-17 [Consulta: 3 juny 2020].
* ↑ Toran, Rosa. Història Contemporània del Masnou. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2017, p. 682-684.
# NEOS – La Nova Àustria i Fòrum Liberal

NEOS – La Nova Àustria i Fòrum Liberal (en alemany: NEOS - Das Neue Österreich und Liberals Forum) és un partit polític liberal d'Àustria.

## Història

El partit, fundat l'octubre del 2012, va participar en les eleccions legislatives de 2013 amb una llista electoral conjunta amb el Fòrum Liberal. En les eleccions celebrades el 29 de setembre de 2013, NEOS va rebre el 4.9 % dels vots i 9 escons en el Consell Nacional.
Des del 2018, la presidenta del partit és Beate Meinl-Reisinger, i el 25 de gener de 2014 NEOS va absorbir al Fòrum Liberal, adoptant el seu nom actual, convertint-se en membre de ple dret de l'Aliança dels Demòcrates i Liberals per Europa (ALDE) el 2 de maig de 2014. Actualment forma part de Renovar Europa.
En les Eleccions al Parlament Europeu de 2014, el partit va rebre el 8,1 % dels vots i va obtenir un eurodiputat. En les eleccions legislatives de 2017, els NEOS van obtenir un 5,3 % dels vots i 10 escons en el Consell Nacional. En les Eleccions al Parlament Europeu de 2019, el partit va rebre el 8,4 % dels vots i va tornar a obtenir un eurodiputat.
En les eleccions generals anticipades de 2019, NEOS va obtenir un 8.1 % dels vots i augment la seva representació a 15 escons.

## Polítiques

El partit recolza una democràcia directa mitjançant l'ús de referèndums i la finalització de la conscripció. S'oposa a l'augment de l'impost predial i al finançament públic dels partits polítics. Recolza la creació d'uns Estats Units d'Europa.

## Resultats electorals
### Nationalrat

| Any | Vots | % | Resultat | +/- | Govern |
| 2013 | 232 946 (#6) | 4,96 | 9 / 183 | Nou | Oposició |
| 2017 | 268 518 (#4) | 5,30 | 10 / 183 | 1 | Oposició |
| 2019 | 387 124 (#5) | 8.10 | 15 / 183 | 5 | Oposició |
| 2024 | 421,954 (#4) | 8,96 | 17 / 183 | 2 | Per determinar |

### Parlament Europeu

| Any | Vots | % | Escons | +/– |
| 2014 | 229,781 | 8.14 (#5) | 1 / 18 | Nou |
| 2019 | 319,024 | 8.44 (#5) | 1 / 18 | = |
| 2024 | 357,214 | 10.14 (#5) | 2 / 20 | 1 |

## Referències

* ↑ «Die "Neos"-Liberalen «». Diepresse.com.
* ↑ «Die Neos: Neue Partei mit grüner Unterstützung «». Diepresse.com.
* 1 2 Tom Lansford. Political Handbook of the World 2014. SAGE Publications, 7 d'abril de 2014, p. 90. ISBN 978-1-4833-3327-4.
* ↑ «Österreich - Nationalratswahl 2013». Wahl13.bmi.gv.at. Arxivat de l'original el 2015-04-12. [Consulta: 24 gener 2021].
* ↑ «Liberales Forum and NEOS merge - a strong liberal voice in Austria | ALDE Party». Aldeparty.eu, 25-01-2014. Arxivat de l'original el 16 de juliol de 2014.
* ↑ «Österreich - Europawahl 2014». Euwahl2014.bmi.gv.at, 25-05-2014. Arxivat de l'original el 2016-07-02. [Consulta: 23 març 2021].

## Enllaços externs

* NEOS – La Nova Àustria i Fòrum Liberal - Lloc web oficial
# Ofer Cassif

Ofer Cassif (Rixon le-Tsiyyon, 25 de desembre de 1964) és un polític israelià. És membre de la Kenésset des de l'abril de 2019 en representació de Hadaix. Està casat, té un fill i resideix a Rehovot.

## Trajectòria

Cassif va assistir a la Shalmon Elementary School i al Reali Gymnasium. Va créixer en una família simpatitzant de Mapai. Durant el servei militar a les Forces de Defensa d'Israel va servir a la Brigada Nahal. Va estudiar Filosofia a la Universitat Hebrea de Jerusalem i es va doctorar en Filosofia Política a la London School of Economics amb una tesi titulada On nationalism and democracy: A Marxist examen, abans de fer una beca postdoctoral a la Universitat de Colúmbia. Més endavant, va ser professor de Ciències Polítiques a la Universitat de Tel-Aviv i al Sapir Academic College.
A les eleccions legislatives d'Israel d'abril de 2019 va ser cinquè a la llista conjunta Hadaix-Ta'al malgrat que el comitè electoral central va intentar prohibir-li de participar en les eleccions. Posteriorment, va ser reelegit a les eleccions de setembre de 2019, 2020 i 2021.
L'abril de 2021, Cassif va ser agredit per agents de policia en una protesta contra els desnonaments a Jerusalem Est. En una entrevista a Haaretz, Cassif va declarar: «M'oposo a la ideologia i la pràctica del sionisme: és una ideologia i una pràctica racistes que defensa la supremacia jueva». Cassif s'identifica com a marxista i socialista.
El 2023, Cassif va afirmar a Al Jazeera que el seu partit havia advertit repetidament que la contínua ocupació israeliana dels territoris palestins portaria a esdeveniments com el conflicte palestino-israelià d'octubre de 2023, on civils innocents d'ambdues parts en paguen el preu. Va qualificar el govern israelià de «feixista» i l'ha acusat de dur a terme pogroms i neteja ètnica contra la població palestina.

## Referències

* 1 2 "גאה להיות קיצוני": לוחם הנח"ל שמתנגד לציונות ונפסל מריצה לכנסת Walla, 7 March 2019
* ↑ Pérez Otero, Cecilia. «Ofer Cassif: lo que está en marcha en Israel “no es una reforma de la Justicia, es un golpe de Estado”» (en castellà). La Diaria, 02-09-2023. [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Ofer Cassif Knesset
* 1 2 3 נתניהו רב מרצחים, צריך להלאים את סלקום. ראיון עם הנציג היהודי בחד"ש Haaretz, 7 February 2019
* ↑ (Tesi), 2006.
* ↑ Hadash–Ta'al list CEC
* ↑ Elections panel bars Arab slate, Jewish far-left candidate; court will now rule The Times of Israel, 7 March 2019
* ↑ Israel's Top Court Bans Kahanist Leader From Election Run, Okays Arab Slates, Far-left Candidate Haaretz, 17 March 2019
* ↑ Outcry as police beat Joint List lawmaker during East Jerusalem protest The Times of Israel, 9 April 2021
* ↑ Ofer Cassif summoned for investigation after violent incident with cop Jerusalem Post, 2 August 2022
* ↑ Ofer Cassif, A Very Important Person Haaretz, 18 April 2021
* ↑ «The Knesset Candidate Who Says Zionism Encourages anti-Semitism and Calls Netanyahu 'Arch-murderer'» (en anglès). Haaretz.
* ↑ «Israeli lawmaker blames pogroms against Palestinians for 'terrible' attacks». Al Jazeera, 07-10-2023. [Consulta: 7 octubre 2023].
# SpaceBoy

SpaceBoy és una pel·lícula infantil de 2021 dirigida per Olivier Pairoux. Es va estrenar internacionalment al Festival Internacional de Cinema Molodist a principis de juny de 2021. També es va projectar al Festival Internacional de Cinema Schlingel i al Festival de Cinema de Gant l'octubre de 2021. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Referències

* ↑ «SpaceBoy – Bulletproof Cupid» (en anglès americà). [Consulta: 23 febrer 2025].
* ↑ «- Europäischer Kinderfilmpreis für «SpaceBoy»» (en alemany). Deutschlandfunk Kultur. Arxivat de l'original el 2021-10-22.
* ↑ «SpaceBoy». Goita què fan, ara!. [Consulta: 23 febrer 2025].
# Carena de Torrella

La Carena de Torrella és una serra situada al municipi de Vacarisses, a la comarca del Vallès Occidental, amb una elevació màxima de 438 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Huarpes

Els huarpes o warpes són un poble indígena del Cuyo, a l'Argentina. Originàriament parlaven l'allentiac i el millcayac i vivien entre el riu Jáchal al nord i el Diamante al sud i entre els Andes i la vall de Conlara (a la província de San Luis) anomenant al país Huentata. Estaven dividits en quatre grups (allentiac, millcayac, chiquillanes i huanacache) i des de finals del segle XV estaven sotmesos als inques. Es van barrejar amb els maputxes pehuenches i amb els castellans, i això i les malalties europees van fer que gairebé s'extingissin al segle XVIII. La reconstrucció de la nació fou lenta i laboriosa, però al cens de pobles indígenes de 2005 quasi tretze mil persones es declaraven huarpes (províncies de Mendoza, San Juan i San Luis) dels quals 2.610 residien en comunitats, més 1.136 que vivien a Buenos Aires i rodalia; i en tot el país es van declarar 14.633 huarpes. La seva organització territorial és la Huaroe Pintanka. Hi ha també molt descendents de huarpes a Xile, dels que hi foren enviats a treballar a les "encomiendas".
En la reunió anual del 2009 del Dia de l'Indi Americà que se celebra el 19 d'abril els huarpes van rebre com a regal una bandera identificadora. Sota la presidència dels cacics Sergio Morales i Alberta Morales de la comunitat Sawa es va celebrar la cerimònia durant la qual els membres d'una comunitat indígena de San Luis van fer una ofrena a la nació huarpe: una bandera dissenyada per representar els aborígens de Cuyo i una segona bandera amb els colors de l'arc de sant Martí per ser emprada en endavant a totes les festes huarpes confeccionada per la mestra d'escola Miriam Bustos per encàrrec de l'intendent de 25 de Mayo, Juan Carlos Quiroga Moyano. Aquesta bandera pot ser considerada ben bé pròpia, ja que és diferent de la wiphala que representa a tots els indígenes d'Amèrica, i té cinc quadres d'altura per sis de llargada (total 30) a diferència de la wipala que és quadrada i té 49 quadres (7 x 7) amb els colors (que corren en diagonal) de dalt a baix: groc, taronja, vermell, violeta clar i blau clar; i d'esquerra a dreta (primera fila) groc, blanc, verd, blau fosc, violeta clar i blau clar.

## Referències

* ↑ Flag Report, 71, juliol del 2014
# Anna Gual Rovirosa

Anna Gual Rovirosa (Barcelona, 30 de maig de 1996) es una jugadora de watepolo catalana.
Debutà amb el Club Esportiu Mediterrani a la Divisió d'Honor estatal. L'estiu de 2016 fitxà pel SIS Roma de la Lliga italiana i dues temporades desprès competí amb el Club Natació Sant Andreu, amb el qual es proclamà subcampiona de Lliga. L'estiu de 2019 fitxà pel Centre Natació Mataró, guanyant nombrosos títols entre els quals destaquen una Lliga espanyola (2019-20), una Copa de la Reina (2022), dues Supercopa d'Espanya (2019, 2021) i una Copa Catalunya (2021). També es proclamà subcampiona de la Lliga de Campions amb el club mataroní. El juny de 2023 tornà al SIS Roma i, en aquesta segona etapa amb el club romà, guanyà una Copa d'Itàlia (2024). Internacional amb la selecció espanyola absoluta, es proclamà subcampiona del Món (2017) i aconseguí la medalla de bronze al Campionat d'Europa de Barcelona 2018.

## Palmarès
### Clubs

* 1 Lliga espanyola de waterpolo femenina (2019-20)
* 1 Copa espanyola de waterpolo femenina (2022)
* 2 Supercopa espanyola de waterpolo femenina (2019, 2021)
* 1 Copa Catalunya de waterpolo femenina
* 1 Copa italiana de waterpolo femenina (2024)

### Selecció espanyola

* 1 medalla d'argent als Campionat del Món de waterpolo femení (2017)
* 1 medalla de bronze als Campionat d'Europa de waterpolo femení (2018)
* 1 medalla d'or als Jocs Mediterranis de 2018

## Referències

* ↑ «Anna Gual ficha por el Mataró» (en castellà). Mundo Deportivo, 21-05-2019. [Consulta: 17 juny 2024].
* ↑ «El Sant Andreu se refuerza con Pili Peña y Anna Gual» (en castellà). Marca, 25-06-2018. [Consulta: 17 juny 2024].
* ↑ Pérez, Marta. «Anna Gual deja el Mataró, que anuncia cuatro bajas masculinas» (en castellà). Mundo Deportivo, 08-06-2023. [Consulta: 17 juny 2024].
* ↑ «La SIS Roma conquista la sua terza Coppa Italia» (en italià). TGR, 07-04-2024. [Consulta: 17 juny 2024].
* ↑ Corpas, Andrés. «España, plata en el Mundial femenino de waterpolo» (en castellà). El Mundo, 28-07-2017. [Consulta: 17 juny 2024].
* ↑ «La selecció espanyola es penja el bronze en l'europeu». L'Esportiu, 27-07-2018. [Consulta: 17 juny 2024].
# Taleb Alisalem

Taleb Alisalem (camps de refugiats de la província de Tindouf, 1992) és un activista i analista polític sahrauí resident a Madrid, on va arribar amb deu anys en el marc del programa Vacances en Pau.
Els anys 2023 i 2024 va ser convidat per l'Organització de les Nacions Unides per a participar en les sessions del comitè de descolonització. La seva dedicació i coneixement sobre la qüestió sahrauí l'han convertit en un prestigiós analista en temes del Sàhara Occidental, l'Àfrica i l'Orient Mitjà. Els anys 2022 i 2023 va rebre el premi «Internacionalització de la causa sahrauí» per part de la Unió de Periodistes, Escriptors i Intel·lectuals Sahrauís.

## Obra publicada

* Sahara Occidental. Un viaje a la libertad. Madrid: Ecobook, p. 195. ISBN 978-84-12640-79-3.

## Referències

* ↑ Biosca Azcoiti, Javier. «Marruecos está utilizando el Mundial para blanquear la ocupación del Sáhara y sus acuerdos con Israel» (en castellà), 13-12-2022. [Consulta: 2 juliol 2024].
* ↑ «Sahara: Taleb Alisalem en la ONU» (en espanyol europeu). IHPS, 29-06-2024. [Consulta: 2 juliol 2024].
* ↑ «¿Mis hermanos son libertadores o terroristas?» (en castellà), 18-09-2022. [Consulta: 2 juliol 2024].
* ↑ «Occidente busca la desestabilización de Rusia». France 24, 23-06-2024. [Consulta: 2 juliol 2024].
* ↑ «Entrevista a Taleb Alisalem, revolucionario saharaui: «Frente a la ocupación marroquí, el olvido y la traición, elegimos: ¡Guerra!»» (en castellà), 26-05-2024. [Consulta: 2 juliol 2024].
* ↑ Cardelús, Fede. «La aventura del saber: Taleb Alisalem y la realidad del pueblo saharaui» (en castellà). RTVE, 06-05-2024. [Consulta: 2 juliol 2024].
# Joventut de la Faràndula

La Joventut de la Faràndula és un grup de teatre amateur de Sabadell, al Vallès Occidental, fundat el 1947 a Sabadell per membres de la Congregació Mariana i components del grup teatral La Faràndula. L'any 1956 es va edificar i posar en marxar el Teatre Municipal La Faràndula de Sabadell amb subscripció popular, i fou convertit en teatre municipal el 1972. Interpreta Els Pastorets des de la seva fundació.

## Història

El 23 de novembre del mateix 1947, la Joventut de la Faràndula aixecava el teló per primer cop al Teatro Alcázar i duia a terme la seva primera temporada teatral. Entre d'altres, s'estrenaren obres com Els Pastorets, La Ventafocs, Les aventures d’en Massagran i Nit de Reis.
Uns quants anys més tard, el 1956, es va construir i es va posar en marxa el Teatre La Faràndula de Sabadell amb una subscripció popular, i posteriorment, l’any 1972, ateses les dificultats de l’entitat per mantenir-lo i explotar-lo degudament, fou convertit en teatre municipal.
Des de la seva creació, el teatre infantil va esdevenir l’activitat dominant. Prova d’això és que durant més de setanta anys de vida ininterrompuda s'ha mantingut una programació estable de teatre infantil a la ciutat. A més, durant dinou anys, entre 1951 i 1970, es va organitzar el concurs anual d’obres teatrals d’espectacle per a infants amb la intenció de nodrir de nous textos el repertori de l’entitat.
Paral·lelament, al llarg de la seva història l’entitat també ha organitzat per als seus membres cursos de formació teatral, els quals es mantenen de forma estable des de l’any 1979, en què es va fundar el Taller de Teatre Infantil (per a nens i nenes de 6 a 13 anys), complementat des de 1993 amb l’Aula Jove de Teatre (per a joves de 14 a 17 anys) i amb el Laboratori Teatral per a adults (a partir de 18 anys).
Els Pastorets, en la versió de Josep M. Folch i Torres, és potser l’obra més emblemàtica de l’entitat sabadellenca des de la seva fundació. Cada any, gairebé cent actors i vint tècnics fan possible aquest espectacle de Nadal que cuida fins a l’últim detall de l’escenografia, del vestuari, de la interpretació i de la promoció, elements, tots ells, que han fet de la peça un motiu d’orgull per a tota la família farandulera. En aquest afany de maximitzar la qualitat d’Els Pastorets, els membres més petits de l’entitat tenen l'oportunitat, des de fa alguns anys, de participar-hi de prop en la seva versió infantil.
El 1987 l'entitat va celebrar 40 anys de vida.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Auseller i Roquet, Jordi. «La Faràndula / Joventut de la Faràndula». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement). [Consulta: 7 febrer 2022].
* ↑ «La Faràndula». Ajuntament de Sabadell. Arxivat de l'original el 2014-04-04. [Consulta: 28 desembre 2012].
* ↑ «La Joventut de la Faràndula inaugura Els Pastorets en el seu 60è aniversari». Vilaweb, 24-12-2007. [Consulta: 28 desembre 2012].
* ↑ M. Jesús Querol. «Joventut de la Faràndula. 1947-1987: quaranta anys de vida». Penell de Sabadell, 26, 3-1987, pàg. 7-8.

## Enllaços externs

* Pàgina web de la Joventut de la Faràndula
# Robert Walter McElroy

Robert Walter McElroy (nascut el febrer de 5, 1954) és un prelat catòlic nord-americà que va ser elevat al cardenalat pel papa Francesc el 2022 i també va ser nomenat arquebisbe de Washington el 2025. Ha estat bisbe de San Diego des del 2015 fins que sigui arquebisbe de Washington, a partir de l'11 de març de 2025.
McElroy va ser ordenat sacerdot per a l' arxidiòcesi de San Francisco el 1980. Més tard va rebre els graus teològics superiors a la Universitat de Santa Clara i a la Pontifícia Universitat Gregoriana i ha escrit articles per a la revista jesuïta America.

## Referències

* ↑ «Pope Appoints Robert W. McElroy, Advocate for the Poor, as bishop of San Diego.». Americaen. March 3, 2015. Arxivat de l'original el December 19, 2018.
* ↑ «Pope Francis to send 'social justice' bishop to San Diego». Crux. Arxivat de l'original el March 4, 2015. [Consulta: 2 març 2015].
* ↑ «Confirmed: Cardinal McElroy to be appointed Washington archbishop». The Pillar, 06-01-2025. [Consulta: 6 gener 2025].
# Lenticula

En astrogeologia, lenticula (plural lenticulae; abr. LE) és una paraula llatina que significa «llentilla» que la Unió Astronòmica Internacional (UAI) utilitza per indicar formacions geològiques presents a la superfície d'altres planetes o cossos celestes amb una forma circular o el·líptica (no necessàriament regular).
Només s'han trobat estructures similars a la superfície gelada d'Europa, una de les quatre llunes principals de Júpiter. Algunes d’aquestes lenticules són depressions al sòl, d'altres són semblants a una cúpula, d'altres són simplement regions de superfície més fosca que el territori circumdant.
S'ha observat que la part superior de les cúpules sembla estar feta de material similar al del terreny pla circumdant: això suggereix que el seu origen es deu a un moviment d'elevació de la superfície, causat per exemple per diapirs de gel menys freds. que s'eleven a través del gel perenne de l'escorça d’Europa, de manera similar al que fa el magma als planetes terrestres.
Les regions planes però més fosques de les zones circumdants podrien ser el resultat de la solidificació d’aigua líquida que per alguna raó ha escapat a la superfície a través del gel de l'escorça. Finalment, hi ha zones de la superfície del satèl·lit formades per lenticules irregulars i de color més clar que el terreny circumdant: podrien tractar-se de petits fragments de crosta atrapats pel gel superficial després del seu fonament parcial. Aquestes regions es consideren caòtiques.
# Bel Ombre

Bel Ombre és un districte administratiu de l'arxipèlag de les Seychelles, ubicat a la costa nord de l'illa de Mahé. Té un petit port pesquer per a la pesca artesanal.

## Referències

* ↑ Mair, Lyn; Beckley, Lynnath; Beckley, Lynnath E. Seychelles: The Bradt Travel Guide (en anglès). Bradt Travel Guides, 2012, p. 102. ISBN 978-1-84162-406-8.
# Antoni el monjo

Antoni (grec antic: Ἀντώνιος) fou un monjo i deixeble de l'asceta siríac Simeó Estilita el Vell (Simeon Stylites), que va viure cap a l'any 460 dC.
Antoni va escriure una vida del seu mestre Simeó, a qui coneixia de prop. Va ser escrit en grec, i el teòleg Lleó Al·laci afirma que n'havia vist un manuscrit grec; però l'única edició que sabem que s'ha publicat és una traducció al llatí a Bolland's Act. Sanctor. ip 264. El teòleg Gerardus Vossius, que només coneixia la traducció llatina, dubtava si hauria de considerar Antoni com un historiador llatí o grec.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
* ↑ Leo Allatius, Diatr. de Script. Sim. p. 8
* ↑ Bolland Act. Sanctor. i. p. 264
* ↑ Cave, Script. Eccles. Hist. Lit. ii. p. 145
* ↑ Gerardus Vossius, De Hist. Lat. p. 231
# Llenega

Les llenegues veres són llenegues de làmines blanques o grogues, decurrents o adnates i separades. Pertanyen al gènere Hygrophorus. Hi ha dos grups de llenegues veres, les de barret de color groguenc o blanc (llenegues clares) i les d'altres colors (llenegues fosques). Són bolets molt apreciats gastronòmicament. La paraula llenega és una variant dialectal antiga derivada del verb llenegar o esllenegar-se que significa relliscar. El nom del gènere (Hygrophorus) deriva del grec i significa que porta humitat.

## Grups de llenegues veres

Llenegues fosques:
* Hygrophorus persoonii, llenega d’alzinar
* Hygrophorus lindtneri, llenega d’avellaner
* Hygrophorus roseodiscoideus, llenega de gota de mel
* Hygrophorus lucorum, llenega de làrix
* Hygrophorus olivaceoalbus, llenega de muntanya
* Hygrophorus hypothejus, llenega ensofrada
* Hygrophorus mesotephrus, llenega grisa de fageda
* Hygrophorus tephroleucus, llenega grisa de pineda
* Hygrophorus latitabundus, llenega o llenega negra
Llenegues clares
* Hygrophorus eburneus, llenega blanca
* Hygrophorus chrysodon var. cistophilus, llenega blanca d’estepa
* Hygrophorus discoxanthus, llenega blanca de fageda
* Hygrophorus chrysodon, llenega blanca de vora groga
* Hygrophorus cossus, llenega blanca pudent
* Hygrophorus gliocyclus, llenega groga
* Hygrophorus melizeus, llenega blanca de pi
* Hygrophorus hedrychii, llenega blanca de bedoll

## Referències

* ↑ Cuello Subirana, Josep. Els noms dels bolets. Bellaterra: Lynx, 2007, p. 493. ISBN 978-84-96553-39-2.
* 1 2 Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. II, p:137. El Papiol: efadós, 2021.
* 1 2 Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
* ↑ «GDLC - llenegar». Diccionari.cat.
* ↑ The mushroom hunter's field guide By Alexander Hanchett Smith, Nancy S. Weber
* ↑ Læssøe, Thomas; Petersen, Jens H. Fungi of Temperate Europe. Princeton: Princeton University Press, 2019. ISBN 9780691180373.