OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Adam Ferguson

Adam Ferguson (Logierait, Perthshire, 20 de juny de 1723 - Saint Andrews, 22 de febrer de 1816) fou un filòsof, científic social i historiador de la Il·lustració escocesa. Se'l considera el pare de la sociologia moderna.
Va rebre els primers ensenyaments en l'escola parroquial de Logierait i l'escola de gramàtica de Perth. Posteriorment, Ferguson va fer estudis a la Universitat d'Edimburg i la Universitat de St Andrews. El 1745, a causa dels seus coneixements de llengua gaèlica, va obtenir el nomenament com a capellà adjunt del 43è (després del 42è) Regiment (el rellotge Negre), encara que no havia completat els necessaris sis anys d'estudis teològics.
Després de residir a Leipzig per un temps, va tornar a Edimburg, on el gener de 1757 va succeir David Hume com a bibliotecari de la Facultat de Dret (vegeu la Biblioteca dels defensors), però aviat va renunciar a aquest càrrec per esdevenir tutor de la família del comte de Bute. En 1759, Ferguson es va convertir en professor de filosofia natural a la Universitat d'Edimburg, i el 1764 va ser traslladat a la càtedra de filosofia mental i de la de "filosofia moral".

## Ètica

En el seu sistema ètic, Ferguson tracta els humans com a éssers socials i, com a creient en el progrés de l'espècie humana, posa el principi de l'aprovació moral al servei de la consecució de la perfecció. Amb aquest principi, Ferguson intenta reconciliar els sistemes morals dels filòsofs britànics Thomas Hobbes, David Hume, Francis Hutcheson i Adam Smith. Seguint Thomas Hobbes i David Hume, admet el poder de l'interès propi o utilitat, i fa que aquest principi entri en la filosofia moral com la llei de l'autoconservació. D'altra banda, combina la teoria de Francis Hutcheson de la benvolença universal i la idea de la simpatia mútua d'Adam Smith (ara dita empatia) en una llei moral social. Això no obstant, ja que aquestes lleis apareixen més com el mitjà que com el fi del destí humà, en el pensament ètic de Ferguson romanen subordinades a una finalitat suprema, que és la suprema finalitat de la perfecció.

## Obres principals

* (1756) Reflections Previous to the Establishment of a Militia
* (1767) An Essay on the History of Civil Society. Reimprès el 1995 per Transaction Publishers, una editorial de Londres
* (1769) Institutes of Moral Philosophy
* (1783) The History of the Progress and Termination of the Roman Republic
* (1792) Principles of Moral and Political Science; que recull principalment una retrospectiva de conferències lliurades a la Universitat d'Edimburg

## Referències

* Fitxa biogràfica d'Adam Ferguson
* Article a l'Enciclopèdia Britannica
# La Platjola

La Platjola és una llacuna del delta de l'Ebre, situada al municipi de Sant Jaume d'Enveja, que antigament era una de les sortides del riu Ebre al mar. És una zona humida que, a diferència d'altres llacunes del delta, presenta una forma molt allargada i estreta, disposada de forma perpendicular a la línia de costa. Abasta una superfície de 63 hectàrees i es caracteritza per funcionar geomorfològicament com un canal de desbordament. Rep l'aportació d'aigua dolça per tres desguassos d'arrossars i té una petita gola de comunicació amb el mar. Al llarg de l'any la Platjola presenta variacions en el nivell d'inundació de fins a 1 metre i, també variacions en la salinitat de les aigües.

## Flora i fauna

De resultes del vessament d'aigües provinents dels arrossars, amb una elevada càrrega de pesticides, les aigües de la llacuna són fortament eutròfiques i a penes s'hi troben macròfits. Únicament algun Potamogeton nodosus i Ceratophyllum demersum, però que ni tan sols hi estan arrelats i provenen dels desguassos dels arrossars.
Al voltant de la llacuna hi ha un important poblament de canyissar amb boga (Typha sp.). Aquest espai destaca per la nidificació d'ardèids, anàtids i passeriformes de canyissar. Entre els ardèids s'hi poden trobar la pràctica totalitat de les espècies que crien al delta: agró roig (Ardea purpurea), martinet ros (Ardeola ralloides), martinet blanc (Egretta garzetta), martinet de nit (Nycticorax nycticorax), martinet menut (Ixobrychus minutus), esplugabous (Bubulcus ibis) i, esporàdicament, el bitó (Botaurus stellaris). També hi ha els següents passeriformes nidificants: balquer (Acrocephalus arundinaceus), boscarla de canyar (Acrocephalus scirpaceus), boscaler (Locustella luscinioides) i la subespècie de repicatalons (Emberiza schoeniclus whiterby), de distribució limitada al sud de França i est de la península Ibèrica. Altres ocells que nidifiquen a la zona són el cames-llargues (Himantopus himantopus) i el cabusset (Tachybaptus ruficollis). A l'hivern la Platjola esdevé un dormidor d'ardèids i d'arpelles (Circus aeruginosus).
Pel que fa als peixos, destaca l'existència d'una petita població de rabosa de riu (Blenius fluviatilis). Es tracta d'un espai força ben conservat, de propietat privada, difícil accés al públic i que no presenta equipaments gestionats des del Parc Natural.

## Protecció

La totalitat de l'espai forma part l'espai del PEIN "Delta de l'Ebre" i de la Xarxa Natura 2000 ES0000020 "Delta de l'Ebre". El Parc Natural del Delta de l'Ebre només la inclou parcialment, ja que no inclou diverses parcel·les al nord i oest.

## Referències

* ↑ «La Platjola». Turisme de Sant Jaume d'Enveja.
* ↑ «La Platjola». Zones Humides de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 20 de febrer 2015. [Consulta: 16 febrer 2015].

## Vegeu també

* Platges de l'Alfacada, la Platjola, dels Eucaliptus i erms de la Tancada
# Campionat d'Europa d'escacs individual de 2012

El Campionat d'Europa d'escacs individual de 2012 fou un torneig d'escacs disputat pel sistema suís a 11 rondes, entre els dies 19 de març i l'1 d'abril de 2012 a Plòvdiv (Bulgària). Els millors 23 jugadors es classificaven per la Copa del Món. Hi varen prendre part 348 jugadors amb més de 300 titulats, dels quals 175 eren Grans Mestres i 70 Mestre Internacionals.
El GM rus Dmitri Iakovenko va guanyar la medalla d'or destacat en solitari, amb 8½ punts i enduent-se el premi de 14.000 euros després de guanyar a la darrera ronda al líder Laurent Fressinet.

## Classificació final

* GM Dmitri Iakovenko ( Rússia), 2729 – 8½ punts
* GM Laurent Fressinet ( França), 2693 – 8 punts
* GM Vladímir Malàkhov ( Rússia), 2705 – 8 punts
* GM Dmitri Andreikin ( Rússia), 2689 – 8 punts
* GM Ernesto Inàrkiev ( Rússia), 2695 – 8 punts
* GM Maksim Matlakov ( Rússia), 2632 – 8 punts
* GM Victor Bologan ( Moldàvia), 2687 – 8 punts
* GM Francisco Vallejo Pons ( Espanya), 2693 – 8 punts
* GM Iuri Krivorutxko ( Ucraïna), 2666 – 8 punts
* GM Siarhei Azàrau ( Belarús), 2667 – 8 punts
* GM Ievgueni Naier ( Rússia), 2640 – 8 punts
* GM Vladímir Akopian ( Armènia), 2684 – 8 punts
* GM Andrei Volokitin ( Ucraïna), 2695 – 8 punts
* GM Jan Smeets ( Països Baixos), 2610 – 8 punts
Fins a 348 jugadors

## Referències

* ↑ «European Individual Chess 2012». chessdom. [Consulta: 27 octubre 2015]. (anglès)
* ↑ «Classificació i resultats». chess-reslts.com. [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ «Jakovenko Wins European Championship». chess.com. [Consulta: 27 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Campionat d'Europa d'escacs individual de 2012 - Lloc web oficial
# Selecció de bàsquet de Croàcia

La selecció croata de bàsquet representa Croàcia als tornejos internacionals. És organitzada per la Federació croata de bàsquet.

## Classificacions
### Jocs Olímpics

* 1992 - 2
* 1996 - 7
* 2008 - 7
* 2016 - 5

### Campionats mundials

* 1994 - 3
* 2010 - 14
* 2014 - 10

### Campionats europeus

* 1993 - 3
* 1995 - 3
* 1997 - 11
* 1999 - 11
* 2001 - 7
* 2003 - 11
* 2005 - 7
* 2007 - 6
* 2009 - 6
* 2011 - 17
* 2013 - 4
* 2015 - 9
* 2017 - 10
* 2022 - 12

### Jocs Mediterranis

* 1993 - 2
* 1997 - 5
* 2009 - 1

## Jugadors destacats

| Jugador | Reconeixement | Reconeixement | Reconeixement | Reconeixement | Reconeixement | Reconeixement | Reconeixement | Reconeixement |
| Jugador | M1 | M5 | E1 | E5 | HoF | NBA | EL | AS |
| Dražen Petrović | 1986 | 1986 | 1989 | 1985, 1989 | 1 | 1 | 1 | 1 |
| Toni Kukoč | 1990 | 1990 | 1991 | 1991, 1995 | 1 | 1 | 1 | 1 |
| Krešimir Ćosić | - | 1970, 1978 | 1971, 1975 | 1969, 1971, 1973, 1975, 1979 | 1 | - | - | 1 |
| Vinko Jelovac | - | 1974 | - | - | - | - | - | 1 |
| Dino Rađa | - | 1994 | - | 1989, 1993 | 1 | 1 | 1 | 1 |
| Damir Mulaomerović | - | - | - | 2001 | - | - | - | |
| Bojan Bogdanović | - | - | - | 2013 | - | 1 | 1 | |
| Žan Tabak | - | - | - | - | - | 1 | 1 | |
| Dario Šarić | - | - | - | - | - | 1 | - | |
| Gordan Giriček | - | - | - | - | - | 1 | - | |
| Petar Skansi | - | - | - | - | - | - | 1 | 1 |
| Mihovil Nakić | - | - | - | - | - | - | 1 | |
| Krunoslav Simon | - | - | - | - | - | - | 1 | |
| Nikola Vujčić | - | - | - | - | - | - | 1 | |
| Stojko Vranković | - | - | - | - | - | - | 1 | 1 |
| Sven Ušić | - | - | - | - | - | - | 1 | |
| Mario Hezonja | - | - | - | - | - | - | 1 | |
| Zdravko Radulović | - | - | - | - | - | - | 1 | |
| Ivica Marić | - | - | - | - | - | - | 1 | |
| Zoran Planinić | - | - | - | - | - | - | 1 | |
| Ante Tomić | - | - | - | - | - | - | 1 | |
| Andro Knego | - | - | - | - | - | - | 1 | 1 |
| Nikola Plećaš | - | - | - | - | - | - | 1 | 1 |
| Željko Jerkov | - | - | - | - | - | - | 1 | 1 |
| Josip Gjergja | - | - | - | - | - | - | - | 1 |
| Veljko Mršić | - | - | - | - | - | - | - | 1 |
| Damir Šolman | - | - | - | - | - | - | - | 1 |
| Ratomir Tvrdić | - | - | - | - | - | - | - | 1 |
* ↑ El jugador ha rebut algun d'aquests premis: Orde del Mèrit de la FIBA, FIBA Hall of Fame, Naismith Memorial Basketball Hall of Fame, Euroscar, Mr. Europa o jugador de l'any de FIBA Europa.
* ↑ El jugador ha estat campió de la NBA o ha rebut algun premi important de la competició.
* ↑ El jugador ha rebut algun premi important de la Eurolliga, Copa Saporta o Copa Korac.

## Referències

* ↑ «Croatia basketball news». eurobasket.com.
* ↑ Naslovnica – Hrvatski košarkaški savez
# Natalia Hernández Arévalo

Natalia Hernández Arévalo (Madrid, 21 de desembre de 1975) és una actriu espanyola.

## Trajectòria

Natalia treballa en teatre des de 1998 amb Brecht cumple cien años al Teatro de la Abadía. Debuta en televisió en el 2000 amb la sèrie televisiva Policías, en el corazón de la calle, i aquell mateix any va aparèixer a El comisario.
La seva major popularitat l'aconsegueix amb el paper de Patu, amiga de Maite Figueroa (Eva Isanta) en la sèrie de televisió La que se avecina. Igualment ha participat a Amar en tiempos revueltos interpretant Doña Lupe i a alguns capìtols d' Aída.
En teatre ha participat en el muntatge de Carlota, de Miguel Mihura, al costat de Carmen Maura. Després de participar en diverses sèries, el 2019 participà a Vis a vis: El oasis.

## Treballs

| Any | Sèrie | Canal | Personatge | Notes |
| 2000 | Periodistas | Telecinco | | 1 episodi |
| 2000 - 2001 | Policías, en el corazón de la calle | Antena 3 | Gloria Luna | 9 episodis |
| 2000 - 2006 | El comisario | Telecinco | Patricia | 2 episodis |
| 2007 - 2009; 2020; 2022 - actualitat | La que se avecina | Telecinco | Patu Álvarez | ¿? episodis |
| 2010 - 2011 | Amar en tiempos revueltos | La 1 | Doña Lupe | 89 episodis |
| 2011 | Aída | Telecinco | Sole | 3 episodis |
| 2015 | Cuéntame cómo pasó | La 1 | Menchu | 1 episodi |
| 2016 | Centro médico | La 1 | Paciente | 1 episodi |
| 2017 | Estoy vivo | La 1 | Beatriz Vargas | 3 episodis |
| 2018 | Capítulo 0 | #0 | Megan | 1 episodi |
| 2018 | Arde Madrid | #0 | Señora Cabina | 1 episodio |
| 2018 | Pequeñas coincidencias | Prime Video | Ex xicota de Javi | 1 episodi |
| 2020 | Vergüenza | #0 | Comisaria | 6 episodios |
| 2020 | Caronte | Prime Video / Telecinco | Amalia Barallobre | 1 episodi |
| 2020 | Vis a vis: El oasis | FOX España | Elena | 7 episodis |

## Referències

* ↑ Natalia Hernández Arxivat 2012-07-20 a Wayback Machine. a redteatral.net
* ↑ Natalia Hernández a unicarepresentaciones.com
* ↑ "La que se avecina se superará a sí misma la próxima temporada", vertele, 4 de maig de 2012
* ↑ La Red de Teatros ofrece una obra estrella y entradas más asequibles, Diario de León, 7 de març de 2013
* ↑ Carlota, o la vuelta al teatro de Carmen Maura, Telemadrid, 12 de desembre de 2013
* ↑ 'Vis a vis: El oasis' completa su reparto con Itziar Castro y Paula Gallego y comienza su rodaje, formulatv, 21 d'octubre de 2019

## Enllaços externs

* Patu
# El comte Arnau (Soler)

Lo Comte l'Arnau (El Comte l'Arnau, en català normatiu) és una llegenda dramàtica en un pròleg i dos actes, original de Frederic Soler, estrenada després de la mort de l'autor al teatre Romea de Barcelona, el 8 de gener de 1900.
L'acció succeeix al segle xiii.

## Repartiment de l'estrena

* Rosa, 40 anys: Adelina Sala
* Brunilda, 20 anys: Adela Clemente
* Gertrudis, 60 anys: Anna Monner
* Comte, 44 anys: Enric Borràs
* Norbert, 22 anys: Enric Guitart
* Roig, 50 anys: Jaume Martí
* Pare Agustí, 55 anys: Jaume Virgili
* Albí, 42 anys: Iscle Soler
* Capità 1r o Senescal, 36 anys: Ernest Fernández
* Feudatari 1r, 32 anys: Joan Domènech
* Feudatari 2n, 30 anys: Daniel Castells
* Altres cinc que no parlen: Comparses distingits
Patges, soldats, presoners, poble i botxí.

## Enllaços externs

* La peça de Lo Comte l'Arnau a la Biblioteca Digital Hispánica
# Republicans Socials

Els Republicans Socials (Républicains sociaux) o Centre Nacional dels Republicans Socials (CNRS) foren els membres d'un partit de suport a la tasca de Charles de Gaulle entre 1956 i 1958.

## Història

Van obtenir uns resultats minsos en les eleccions de 2 de gener de 1956, 840.000 vots, aproximadament el 4% dels vots i 21 diputats.
El principal dirigent era Jacques Chaban-Delmas. Formaven part del Front Republicà amb la SFIO de Guy Mollet, el Partit Republicà Radical i Radical-Socialista de Pierre Mendès-France i la UDSR de François Mitterrand, però molts d'ells s'uniren a la majoria de dretes dominada pel MRP i CNIP.
Els republicans socials són continuadors de la URAS i els predecessors de UNR.

## Personalitats
### Secretaris generals

* 1954 - 1958: Jacques Chaban-Delmas
* 1958: Edmond Michelet

### Altres

* Jean Bertaud
* Marcelle Devaud
* Jacques Mer
* Marie-Pierre Kœnig
* Henry Torrès

## Enllaços externs

* Les elections françaises du 2 janvier 1956 de François Gouguel a Revue française de science politique, Any 1956, volum 6, numéro 1, pp. 5-17
# Africació

L'africació és l'articulació d'un so amb oclusió dels òrgans articulatoris seguida d'un fregament.

## Referències

* ↑ Joan Veny, Mar Massanell i Messalles (2002). Dialectologia catalana. Barcelona: Fundació per a la Universitat Oberta de Catalunya.

## Vegeu també

* Consonant africada
# Missió Panamà

Missió Panamà (originalment en anglès, Panama) és una pel·lícula de thriller d'acció del 2022 dirigida per Mark Neveldine i protagonitzada per Cole Hauser i Mel Gibson. S'ha doblat i subtitulat al català.
Es va estrenar als Estats Units el 18 de març de 2022 amb la distribució de Saban Films.

## Sinopsi

Quan els Estats Units estan a punt d'envair Panamà, l'exmarine Becker és contractat per un agent de la CIA anomenat Stark per a una missió confidencial de comerç d'armes. Sol i entre els traficants d'armes més perillosos, Becker descobreix la veritable naturalesa del poder polític.

## Repartiment

* Cole Hauser com a James Becker
* Mel Gibson com a Stark
* Kate Katzman com a Tatiana
* Charlie Weber com a Hank Burns
* Victor Turpin com Brooklyn Rivera
* Mauricio Henao com a Enrique Rodríguez
* Jackie Cruz com a Cynthia Benítez

## Referències

* 1 2 «Missió Panamà». FilminCAT. [Consulta: 14 novembre 2022].
* ↑ Kit, Borys. «Cole Hauser to Star in Action Thriller 'Panama' With Mel Gibson in Co-Starring Role (Exclusive)». The Hollywood Reporter, 15-10-2020. [Consulta: 25 desembre 2020].
* ↑ Vlessing, Etan. «Berlin First-Look Photo: Mel Gibson in Action Thriller 'Panama' (Exclusive)». The Hollywood Reporter, 01-03-2021. [Consulta: 19 març 2021].
* ↑ «Panama». Goita què fan, ara!. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ Hermanns, Grant. «Panama Trailer & Poster: Gibson Leads Thriller From Crank Director [EXCLUSIVE]». Screen Rant, 17-02-2022. [Consulta: 17 febrer 2022].
* 1 2 3 4 N'Duka, Amanda. «Charlie Weber, Victor Turpin Cast In ‘Panama’ Thriller With Mel Gibson». Deadline Hollywood, 01-12-2020. [Consulta: 24 desembre 2020].
* ↑ N'Duka, Amanda. «Kate Katzman Joins Cole Hauser & Mel Gibson In ‘Panama’». Deadline Hollywood, 16-11-2020. [Consulta: 24 desembre 2020].
* ↑ N'Duka, Amanda. «Cory Hardrict To Star In ‘Karen’ Drama; Mauricio Henao Joins ‘Panama’; Nolan River Cast In ‘Old’ – Film Casting Briefs». Deadline Hollywood, 18-12-2020. [Consulta: 25 desembre 2020].
# Antoni Ayarza

Antoni Ayarza fou un militar i polític valencià, originari de Moixent. Era membre d'una família benestant de Moixent i va fer la carrera militar, destacant també per les seves idees progressistes. Fou elegit diputat per València a les eleccions convocades després de l'aprovació de l'Estatut Reial de 1834 i a les de 1836, on destacà pel seu suport incondicional a Juan Álvarez Mendizábal. El 1836 fou nomenat governador civil de la província de Burgos.

## Referències

* ↑ «Diccionario biográfico de políticos valencianos 1810-2005» ( PDF) (en castellà). Institució Alfons el Magnànim : Fundación Instituto Historia Social : Centro Francisco Tomás. Arxivat de l'original el 2009-09-20. [Consulta: 28 maig 2023].ISBN 978-84-7822-386-2
* ↑ Chomón Serna, José María «Burgos: la prensa republicana y anticlerical en la ciudad de los militares y religiosos». Ambitos: Revista Internacional de Comunicación, 2018. ISSN: 1139-1979.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats
# ZeroZeroZero

ZeroZeroZero és una sèrie de televisió dramàtica italiana creada per Stefano Sollima, Leonardo Fasoli i Mauricio Katz per a Sky Atlantic, Canal+ i Amazon Prime Video. Es basa en el llibre homònim de Roberto Saviano, el qual és un estudi del negoci al voltant de la cocaïna, que cobreix el seu transport a través de diversos continents. La sèrie és protagonitzada per Andrea Riseborough, Dane DeHaan i Gabriel Byrne com la família estatunidenca Lynwood, que controla una companyia naviliera internacional que actua com a intermediària de cocaïna entre el crim organitzat mexicà i l'italià. La sèrie deriva el seu nom de la cocaïna més pura (000) del mercat. Es va rodar a Mèxic, Itàlia, Senegal, el Marroc i els Estats Units d'Amèrica.
L'estrena mundial de ZeroZeroZero va ser el 5 de setembre de 2019 al 76è Festival Internacional de Cinema de Venècia, on es van projectar els dos primers episodis fora de competició. La sèrie es va estrenar a la televisió el 14 de febrer de 2020 a Sky Atlantic a Itàlia. La banda sonora del grup escocès Mogwai es va publicar l'1 de maig de 2020.

## Argument

ZeroZeroZero segueix el viatge problemàtic d'un gran enviament de cocaïna des de la ciutat mexicana de Monterrey fins al municipi calabrès de Gioia Tauro. Els venedors són els narcotraficants mexicans Enrique i Jacinto Leyra, que són ajudats en les seves activitats criminals per Manuel Quinteras i el seu grup de soldats corruptes; el comprador és Don Minu La Piana, un cap de la 'Ndrangheta, la posició del qual és desafiada pel seu ambiciós net Stefano i la família Curtiga; els intermediaris encarregats de l'enviament són els Lynwood, una família de Nova Orleans propietària d'una prestigiosa companyia naviliera. Les baralles internes a la 'Ndrangheta fan que l'enviament sigui redirigit al Marroc i el retard té conseqüències dramàtiques per a totes les parts implicades.

## Referències

* ↑ «‘ZeroZeroZero’: sense sucre i amb cocaïna», 31-03-2020. Arxivat de l'original el 2022-05-20. [Consulta: 11 març 2022].
* ↑ Clarke, Stewart. «Gabriel Byrne, Andrea Riseborough, Amazon Board Cocaine Drama 'ZeroZeroZero'», 20-04-2018.
* ↑ Vivarelli, Nick. «Cocaine Trafficking Show 'ZeroZeroZero' Goes Into Production With 'Gomorrah' Director (EXCLUSIVE)», 09-10-2017.
* ↑ Wiseman, Andreas. «'Gomorrah' Team Underway On Cocaine Crime Series 'ZeroZeroZero' With Andrea Riseborough, Dane DeHaan, Gabriel Byrne», 20-04-2018.
* ↑ «ZeroZeroZero by Roberto Saviano: 9780143109372 | PenguinRandomHouse.com: Books» (en anglès americà). PenguinRandomhouse.com. [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ «VIDEO: Amazon Prime Video to Premiere ZEROZEROZERO on March 6». BroadwayWorld, 06-02-2020. [Consulta: 16 febrer 2020].
* ↑ Rantala, Hanna. «'ZeroZeroZero' takes bleak look at cocaine trade in Saviano book adaptation». Reuters, 05-09-2019. [Consulta: 16 febrer 2020].
* ↑ Ede, Christiane. «Mogwai To Release 'ZeroZeroZero' Soundtrack». The Quietus. [Consulta: 1r maig 2020].
# Camille Utterback

Camille Utterback (Bloomington, Indiana, 1970) és una artista multimèdia estatunidenca especialitzada en instal·lacions interactives.

## Biografia

Utterback va rebre el seu grau d'universitari al Williams College i un master del Programa de Telecomunicacions interactives de la Tisch School of Arts de la Universitat de Nova York. Ha rebut diverses beques i premis incloent-hi una fellowship de la Fundació Rockefeller i un premi del Festival Internacional d'Art Multimèdia Transmediale. També ha rebut el genius award de la Fundació John D. I Catherine T. MacArthur. Utterback ha fet de professora a la Parsons School of Designt i a la Universitat de Nova York. Actualment dona classes a la .

## Referències

* ↑ «Camille Utterback Bio». [Consulta: 25 juliol 2015].
* ↑ «For Digital Artists, Apps Provide New Palette». The New York Times, 19-08-2010. [Consulta: 25 juliol 2015].
* ↑ «Camille Utterback Vitae». [Consulta: 25 juliol 2015].
* ↑ «Stanford University Faculty Bio». Stanford University. [Consulta: 25 juliol 2015].

## Bibliografia

* Christiane Paul (2003). Digital Art (World of Art series). London: Thames & Hudson. ISBN 0-500-20367-9.
* Jeffrey Shaw and Peter Weibel, eds. (2003). "Future Cinema: The Cinematic Imaginary After Film" MIT Press, Cambridge, MA. ISBN 0-262-69286-4.
* Artist's website

## Enllaços externs

* La pàgina web de l'artista
# La senyora de la 212

La senyora de la 212 és un curtmetratge escrit, produït i dirigit per Mateu Ciurana i Xirgu el 2016. Va ser rodat al Balneari Prats de Caldes de Malavella i a l'Auditori Viader de la Casa de Cultura de Girona.

## Argument

La senyora Roig és la millor i molt antiga clienta del Balneari, tot i tenir una salut molt delicada, té un caràcter fort i cínic, és exigent i poc amable amb el personal. L'acció del curt arrenca un matí amb la queixa airada de la senyora per sorolls nocturns i demana el compte i un taxi per anar-se'n. El director de l'hotel reacciona encarregant al jove auxiliar que té més a prop que vagi al jardí, talli una rosa i la pugi a l'habitació de la clienta, amb les excuses de la casa. La senyora, desconcertada i cínica, avisa a recepció que posposa 24 hores la sortida de l'hotel i que si el mateix jove li torna a pujar una rosa al matí, s'ho repensarà. I així, van passant dies. Cada matí, una rosa.
La senyora no triga gaire en acaparar escandalosament tot el temps del jove, a qui agafa com a servent personal (l'anomena el seu Chevalier Servant), xantatge que el director de l'hotel accepta per salvar la millor clienta. El noi, educat, introvertit, callat i agradable, suporta estoicament la situació, que també li comporta burles dels companys. Als pocs dies, l'extravagant senyora li dirà al noi que està disposada a pagar-li els estudis de medecina, i ell li respondrà que de cap manera, que no té cap vocació mèdica, que comparteix el seu treball al balneari amb estudis de piano. La senyora farà que, des d'aquell moment, el noi toqui el piano de l'hotel per a ella. El voldrà ajudar a obrir-se pas com a concertista ampliant els seus estudis. Durant tot el curt, haurem vist com la senyora té una salut molt delicada. Aquesta relació portarà conseqüències en el futur professional del noi.

## Fitxa tècnica

* Direcció de fotografia i muntatge: Laia Font
* Música original: Euken Ledesma
* Direcció d'art i coproducció: Mireia Lluch Bramon
* Ajudant de direcció: Jaume Duran
* Cap de so: Pere Salvat
* Intèrprets: Teresa Gimpera (senyora Roig), Blai Ciurana Abellí (noi), Janine Ripoll (recepcionista), Miquel Àngel Chamorro i Mediano (metge),Mateu Ciurana (director hotel) i Anna Puig Seguí (cambrera).

## Referències

* ↑ Camps i Linnell, Jordi «Teresa Gimpera és ‘La senyora de la 212' en el nou curt de Mateu Ciurana». El Punt Avui (edició Girona), pàg. 23.