OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arquitectura neocolonial

L'arquitectura neocolonial és un corrent arquitectònic nascut a les Amèriques. Té diverses arrels a causa de l'heterogeneïtat d'orígens de les cultures colonitzadores, ja siguin espanyoles, portugueses, franceses o britàniques. Per això, el terme és molt ampli i hi ha versions diferents de l'arquitectura neocolonial, que es varen donar principalment al començament del segle XX i per diferents motius històrics i culturals, segons el lloc.

## Referències

* ↑ Calderón, González; Teresa, Silvia. Por una arquitectura propia : el estilo Neocolonial en el proyecto educativo de la Secretaría de Educación Pública, 1921-1924. (Tesi: Doctorat). Universitat Politècnica de Catalunya, 2016-01-27.
* ↑ «Estilo Neocolonial – Arquitectura» (en espanyol europeu). Arxivat de l'original el 2019-06-29. [Consulta: 29 juny 2019].
* ↑ «La arquitectura neocolonial interpretativa.» (en anglès), 07-07-2014. [Consulta: 29 juny 2019].

## Vegeu també

* Arquitectura colonial
# Antiga fàbrica de dogues i rodells

L'Antiga fàbrica de dogues i rodells és un edifici de Santa Coloma de Farners (Selva) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'antiga fàbrica de dogues i rodells es troba dins d'un recinte tancat la porta d'accés del qual conserva una de les dues torretes circulars de rajol coronades amb marlets. L' edifici està format per dues grans naus paral·leles, cada una coberta a dues vessants. La façana té dues grans obertures rectangulars d'accés, avui modificades, i a sobre una figura romboidal de rajol per decorar. L'antiga porta principal, a l'esquerra, era d'arc carpanell emmarcada, però actualment s'ha convertit en finestra. La de la dreta s'ha ampliat i desplaçat. La paret lateral presenta obertures a la part alta. Tot el parament és de rajol pintat de color blanc. El ràfec de la teulada també resenta decoracions. Pel que fa a les cobertes, són de teula plana d'encaix amb els dos careners de ceràmica blava vidriada.
L'interior de les naus ha estat molt poc modificat. És un gran espai on encara es conserven les columnes de ferro colat amb capitell tipiques de l'arquitectura industrial del segle xix. Les columnes sostenen l'embigat de fusta de castanyer.
Al costat esquerre hi ha un altre cos que guarda la base de la xemeneia. Aquesta és de rajol i té una escala de ferro que mena a un balcó amb barana també de ferro que l'envolta.

## Història

L'edifici es bastí al segle xix com a fàbrica de dogues i rodells de castanyer per a fer botes que s'exportaven a les Filipines. Amb la pèruda de les colònies l'any 1898 entrà en crisi i es tancà. Més tard funcionà com a torneria i posteriorment com a fàbrica de pinsos. Actualment s'hi fan palets de fusta. La xemeneia, quan la fàbrica va canviar d'ús, va ser adaptada com a dipòsit d'aigua i s'hi va afegir l'escala i el balcó.

## Referències

* 1 2 3 4 «Antiga fàbrica de dogues i rodells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 juny 2018].
# Gerónimo Fresno

Gerónimo Fresno (Prádanos de Ojeda, 27 de setembre de 1824-Alençon, octubre/novembre de 1874) va ser un pintor i fotògraf espanyol establert a França.
Va néixer el 27 de setembre de 1824 a Prádanos de Ojeda, a la província de Palència. Va ser alumne de la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando, que conserva un dibuix d'estudi de model masculí de 1845. Vinculat probablement als membres de la família Madrazo, a la dècada del 1850 va participar en la Sèrie Cronològica dels Reis d'Espanya, a la qual va aportar el retrat de Beremund II de Lleó.
Posteriorment va instal·lar-se a França, després d'una estada a Tours, va obrir estudi de pintura i fotografia a Alençon el 1864 i, més tard, va obrir una oficina a Flers, la qual va ser gestionada per un gerent. Allà va signar habitualment els seus treballs com «G. Fresneau». El 1873 va participar en l'exposició industrial d'Alençon. Un any més tard va morir en estranyes circumstàncies; va ser vist per darrera vegada a la fonda on acostumava a dinar el 25 d'octubre de 1874. Al cap d'uns dies, la seva absència sobtada fou notòria i el 5 de novembre la policia va haver d'entrar a la força al seu domicili, on van trobar el seu cadàver en descomposició, penjat d'una corda que s'havia trencat. A la casa no s'hi van trobar objectes de valors, però mai es va esbrinar si havia estat un suïcidi o un assassinat.

## Referències

* 1 2 «Geronimo Fresno» (en francès). Portrait Sépia. [Consulta: 6 març 2021].
* ↑ «Fresno, Gerónimo» (en castellà). Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando. [Consulta: 12 abril 2021].
* ↑ «Fresno, Gerónimo» (en castellà). Museu del Prado. [Consulta: 6 març 2021].
# Enganyapastors cuapintat

L'enganyapastors cuapintat (Hydropsalis maculicaudus) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) que habita boscos, sabanes i aiguamolls al sud de Mèxic, est d'Hondures, nord-est de Nicaragua, nord i est de Colòmbia, Veneçuela, Guaiana, Brasil, sud-est del Perú i nord i est de Bolívia.
# Edifici fortificat de Coquells

L'Edifici fortificat de Coquells és una obra de Vilanant (Alt Empordà) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional. Situat al nord-oest del nucli urbà de Vilanant, a pocs metres a migdia de la façana principal de l'ermita de Sant Salvador de Coquells, entre aquesta i el mas Llobet, actualment rehabilitat.

## Descripció

Es tracta de les restes conservades d'un edifici fortificat, que actualment es destina a zona d'emmagatzematge (hi ha diverses piles de troncs de fusta recolzades als seus murs). La construcció original presenta una planta rectangular que es pot dividir en dues parts: la part de llevant, que es conserva dempeus i la de ponent, que es troba completament enrunada. L'edifici de llevant presenta la coberta de teula d'un sol vessant i està distribuït en un sol nivell, amb un altell superior. La façana principal, orientada a l'est, presenta un portal d'accés d'arc escarser, localitzat a l'extrem de tramuntana del parament. L'arc és de fusta i ha estat restituït, mentre que els brancals estan bastits amb carreus de pedra ben desbastats, inclòs el marxapeu de l'obertura. Damunt seu hi ha una petita finestra d'obertura quadrada, amb la llinda de fusta també restituïda, i els brancals fets amb un sol carreu de pedra ben escairat. Aquest parament està bastit en pedra sense treballar, disposada regularment i lligada amb abundant morter de calç, amb fragments de material constructiu per regularitzar-lo. En canvi, la façana de migdia està bastida amb carreuons de mida mitjana ben desbastats, disposats en filades regulars i lligats amb morter de calç. Aquest parament sobresurt de la cantonada que forma amb la façana principal en direcció est, en aquesta part ja completament enrunat. La part de ponent de la construcció original també està enrunada, sense cap mena de coberta i amb els murs força arrasats, sobretot els de la banda de tramuntana (molt enrunat, sobretot cap a l'est) i llevant (inexistent). Actualment tota aquesta part de la construcció s'utilitza per emmagatzemar fusta, donat que tot el recinte està farcit de piles de troncs que amaguen les restes dels paraments existents. De totes maneres s'observa que aquesta part està bastida amb el mateix parament de carreuons anterior.
Actualment, a la banda de migdia de la construcció original s'adossa un cos de nova planta rectangular, amb la coberta d'un sol vessant, distribuït en un sol nivell i bastit amb maons.

## Història

Malgrat es tenen notícies que la construcció conserva dues espitlleres integrades als paraments, aquesta dada no es va poder comprovar durant la feina de camp, ja que les restes de murs conservats quedaven amagats darrere les grans piles de troncs de fusta recolzats damunt seu. Alhora, el cos de nova planta construït recentment també s'adossa al parament més ben conservat de la construcció original, emmascarant-la.
Tot i que no es pot assegurar, és força probable que l'edifici tingués alguna relació amb l'antic priorat de Sant Salvador de Coquells.

## Referències

* 1 2 3 4 5
# Antiga fàbrica del passeig de Barcelona

L'antiga fàbrica del passeig de Barcelona és una obra d'Olot (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una antiga fàbrica de planta rectangular, amb baixos i dos pisos superiors. La porta, decorada amb doble arcada i dos motius florals al costat, és central amb una finestra a cada costat de cantoneres arrodonides i balustrades. La façana va estar realitzada amb estucats fent excepció als marcs de les obertures que són pedra. El primer pis té tres balcons, essent el central més gran, sostinguts per grans motllures decorades. El segon pis disposa d'obertures molt petites, algunes d'elles cegades com a motiu ornamental, amb decoracions de fullatges de colors blaus i blancs. Aquí hom hi pot veure les inicials E.L. i la data 1895.

## Història

El creixement urbà de finals del segle xix es du a terme a Olot pel carrer Mulleres, el passeig de Sant Roc, el Firal i la plaça Palau. Això no obstant, els projectes de més envergadura d'aquest moment seran el passeig de Barcelona i la plaça Clarà. Aquest passeig és un dels conjunts arquitectònics urbanístics més remarcables de la vila. És interessant per la perfecta integració entre espais verds i les construccions, d'una qualitat arquitectònica notable. Les primeres plantacions d'arbres daten del primer terç del segle xix.

## Referències

* 1 2 Text importat de: «Antiga fàbrica del passeig de Barcelona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural. Llicència CC-0 [Importat: 23 setembre 2016] (Vegeu l'avís legal per a reutilitzacions).
# Enganyapastors de Bates

L'enganyapastors de Bates (Caprimulgus batesi) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) que habita la selva humida de les terres baixes del sud de Camerun, sud-oest de la República Centreafricana, el Gabon, República del Congo, República Democràtica del Congo i sud-oest d'Uganda.

## Referències

* ↑ «Enganyapastors de Bates». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28 febrer 2025(català)
# Antimonur d'alumini

L'antimonur d'alumini (AlSb) és un semiconductor del grup III-V que conté alumini i antimoni.
Es poden fer aliatges amb semiconductors del mateix grup per formar AlInSb, AlGaSb i AlAsSb.
Aquest compost s'utilitza preferentment en dispositius electro-òptics. És un material prometedor per a semiconductors d'alta temperatura com transistors o díodes d'unió P-N a causa d'una banda prohibida de 1.62 eV, també és interessant per millorar el rendiment de les cèl·lules solars.
És un compost bastant inflamable a causa de la tendència reductora de l'anió antimonur (Sb$^{3−}$). Si es crema produeix òxid d'alumini i triòxid d'antimoni.

## Referències

* ↑ Structural and Optical Properties of Aluminium Antimonide Thin Films Deposited By Thermal Evaporation Method

## Enllaços externs

* Aluminium antimonide
# Enganyapastors de Nova Guinea

L'enganyapastors de Nova Guinea (Eurostopodus papuensis) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) que habita el sotabosc de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ IUCN «Eurostopodus papuensis» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species. BirdLife International, 01-10-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t22689675a93242399.en.
# Edifici magatzem (Alcover)

L'Edifici magatzem és un edifici del municipi d'Alcover (Alt Camp) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'edifici magatzem està situat al passeig de l'Estació, fora de l'antic clos murallat d'Alcover. És un edifici d'estil noucentista desenvolupat horitzontalment i dividit en dues parts diferenciades exteriorment. A la part més propera a l'estació hi ha sis portes d'arc escarser, situades a la planta baixa, i sis finestres a l'altura del primer pis, també d'arc escarser. La part propera a l'antic nucli d'Alcover presenta una estructura similar, amb sis finestres d'arc escarser i una gran porta d'accés a l'extrem. L'obra és de pedra, i el conjunt presenta decoració a base de maó.

## Història

La inauguració de l'estació de ferrocarril en la segona meitat del segle xix va donar origen al passeig de l'Estació, nexe d'unió entre l'antic nucli d'Alcover i el nou punt d'expansió. Aquest edifici del passeig data dels anys 20 d'aquest segle. Va ser en el seu origen un magatzem de fruits secs. En els anys de la guerra va estar col·lectivitzat, i en l'actualitat és dedicat a la funció d'habitatges i de seu del sindicat UGT.

## Referències

* 1 2
# Arriaga Antzokia

L'Arriaga Antzokia (en basc) o Teatro Arriaga (en castellà) és un edifici neobarroc de la fi del segle xx] de Bilbao, al País Basc, obra de l'arquitecte Joaquín de Rucoba. Està dedicat al compositor Juan Crisóstomo de Arriaga. Es va erigir el 1890, al mateix indret on s'aixecava el Teatro de la Villa.

## Enllaços externs

* Pàgina web del teatre
# Antiracisme

L'antiracisme fa referència a la ideologia, els moviments socials i les polítiques públiques adoptades i desenvolupades en oposició al racisme i a favor de l'equitat i la igualtat d'oportunitats. En general, l'antiracisme busca promoure la idea que el racisme, en tant que idea equivocada, és tant nociu com generalitzat, i que són necessaris canvis sistemàtics, estructurals i individuals en les institucions, l'economia i la vida social per a erradicar-lo.

## Referències

* ↑ «FOTOS L'antifeixisme i l'antiracisme es manifesta a Barcelona contra Vox». NacióDigital, 23-03-2019. [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ Illa, Irina. «Antiracisme amb veu pròpia». Directa, 03-04-2019. [Consulta: 1r novembre 2019].

## Enllaços externs

* SOS Racisme
# Anna Torv

Anna Torv (Melbourne, 7 de juny de 1979) és una actriu australiana coneguda pel seu paper d'agent de l'FBI, d'Olivia Dunham, a la sèrie de televisió Fringe.

## Biografia

Anna Torv va néixer a Melbourne (Victòria, Austràlia) el 15 de juny del 1978 i va créixer a Gold Coast, Queensland. Torv es va graduar a l'Institut Benowa State el 1996, també es va graduar en arts escèniques a l'Institut Nacional d'Austràlia d'Art Dramàtic (NIDA) el 2001.
Torv va aparèixer en la sèrie de la BBC Mistresses. També ha posat la veu a la Nariko, protagonista del videojoc per la PS3 Heavenly Sword.
A Fringe, Torv interpreta a la Olivia Dunham, una agent de l'FBI. En va filmar la segona Temporada a Vancouver, Colúmbia Britànica. Va aparèixer com a Virginia Grey en la minisèrie The Pacific de la cadena HBO. També va guanyar el Premi Saturn del 2009 per a la Millor actriu de Televisió.
El desembre de 2008 Torv es va casar amb Mark Valley, el seu company a Fringe, del qual es va divorciar a principis de 2010.

## Trajectòria

| Any | Pel·lícula/Sèrie | Paper | Notes |
| 2002 | White Collar Blue | Veïna | Sèrie de TV |
| 2002 | Young Lions | Irena Nedov | Sèrie de TV |
| 2003 | Travelling Light | Debra Fowler | Pel·lícula |
| 2004 | Les germanes McLeod | Jasmine McLeod | Sèrie de TV |
| 2004–2005 | The Secret Life of Us | Nikki Martel | Sèrie de TV |
| 2006 | The Book of Revelation | Bridget/Gertrude | Pel·lícula |
| 2007 | Heavenly Sword | Nariko | Videojoc |
| 2007 | Frankenstein | Infermera ITU | Pel·lícula |
| 2007 | Mistresses | Alex | Sèrie de TV |
| 2008–2013 | Fringe | Olivia Dunham | Sèrie de TV |
| 2010 | The Pacific | Virginia Grey | minisèrie |
| 2011 | CollegeHumor Originals | Officer Alia | Sèrie web (1 cap.) |
| 2013 | Open | Windsor | Pilot de sèrie de TV |
| 2014 | Heavenly Sword | Nariko (veu) | Pel·lícula |
| 2014 | Love Is Now | Virginia Grey | Pel·lícula |
| 2015 | Deadline Gallipoli | Lady Gwendoline Churchill | Sèrie de TV |
| 2015 | The Daughter | Anna | Pel·lícula |
| 2016 | Secret City | Harriet Dunkley | Sèrie de TV |
| 2017 | Stephanie | Jane | Pel·lícula |
| 2017 | Mindhunter | Wendy Carr | Sèrie de TV |

## Premis i nominacions importants

* 2008: Nominada al Premi Saturn a la millor actriu de televisió pel seu paper a Fringe.
* 2009: Guanya el Premi Saturn a la millor actriu de televisió pel seu paper a Fringe.

## Referències

* ↑ «New York Times». The New York Times.
* ↑ Anna Torv aconsegueix un paper en la nova sèrie de l'Abrams. (anglès)
* ↑ Australian Television: Perfil de l'Anna Torv Arxivat 2008-09-05 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fringe Stars Anna Torv and Mark Valley Married!, per Kristin Dos Santos (anglès)
* ↑ Anna Torv and Mark Valley Split, per Julie Jordan (anglès)

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2015-04-30 a Wayback Machine. (anglès)
* Web dels fans Arxivat 2010-04-24 a Wayback Machine. (anglès)
# Enganyapastors de Salvadori

L'enganyapastors de Salvadori (Caprimulgus pulchellus) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) que habita boscos de les terres baixes fins als 1300 m, a Sumatra i Java.

## Referències

* ↑ «Enganyapastors de Salvadori». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28 febrer 2025(català)
# Editorial López

L'Editorial López va ser fundada a Barcelona per Innocenci López i Bernagossi, editor i llibreter.

## Història

Va adquirir la Librería Española l'any 1855, que va perdurar fins a l'inici dels anys 1930. Hi van tenir les seves redaccions els setmanaris La Campana de Gràcia, L'Esquella de la Torratxa i altres periòdics, i també s'hi editaren llibres. La seva tasca en el món editorial va permetre la difusió de l'obra d'Apel·les Mestres, Víctor Balaguer, Josep-Lluís Pellicer i altres artistes i personatges del món de la literatura catalana.
Innocenci López fou succeït pel seu fill Antoni López i Benturas (Barcelona, 1861-1931), que va donar més empenta als setmanaris i als seus respectius almanacs, que ja havien començat a utilitzar les il·lustracions fotogràfiques amb un cert esperit periodístic.
A la seva mort, el seu fill Antoni López i Llausàs (Barcelona, 1888-Buenos Aires, 1979)va liquidar el negoci. Posteriorment, amb els socis Manuel Borràs i Josep Maria Cruzet, va crear la Llibreria Catalònia, que també va exercir com a casa editorial.

## Fons

Part del fons de l'empresa es conserva a l'Arxiu Fotogràfic de Barcelona. Amb 11.094 fotografies i 22 postals, aplega les edicions realitzades per l'editorial, com ara L'Esquella de la Torratxa (1897-1910) i La Campana de Gràcia (1897-1920). També conté fotografies d'La Ilustració Catalana (1903-1917), la revista Feminal i els seus almanacs. Els reportatges fotogràfics mostren una gran varietat temàtica: indrets de Catalunya, reproduccions d'obres d'art, activitats esportives, folklore, vida quotidiana i esdeveniments polítics i socials del món. L'autoria de les imatges és de fotògrafs com Frederic Ballell, Adolf Mas, Alexandre Merletti, Josep Maria Sagarra, entre molts d'altres.
Al principi del segle xx, l'aplicació dels nous mitjans tècnics d'impressió permeteren la generalització de publicacions il·lustrades amb fotografies. Les revistes de l'Editorial López i l'Editorial Catalana en són un bon exemple.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Domènech, Sílvia (dir.); Torrella, Rafel; Ruiz, Montserrat. Barcelona fotografiada: 160 anys de registre i representació: guia dels fons i les col·leccions de l'Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona (CC-BY-SA-3.0). Arxiu Municipal de Barcelona, Institut de Cultura de Barcelona, 2007, p. 289. ISBN 978-84-9850-029-5.
# Arròs de conill

L'arròs de conill és un arròs molt tradicional cuit típicament a la cassola, tot i que de vegades es fa en paella, amb sofregit i sovint amb alguna verdura verda o bolets de temporada, que poden ser pèsols, carxofes, espàrrecs verds, moixernons o trompetes de mort.

## Referències

* ↑ «Arròs amb conill i cargols». [Consulta: 22 desembre 2014].
* ↑ Pep Nogué i Puigvert. La cuina de l'arròs de Pals. Cossetània Edicions, 2003, p. 51–. ISBN 978-84-96035-29-4.
* ↑ Jaume Fàbrega i Colom. Cuina i cultura del gust al País Valencià: El patrimoni culinari. Universidad de Alicante, 1 abril 2019, p. 209–. ISBN 978-84-9717-656-9.
* ↑ M.Carme Queralt Tomàs. La cuina de les Terres de l'Ebre (tercera edició). Cossetània Edicions, 2000, p. 31–. ISBN 978-84-9791-143-6.

## Enllaços externs

* Arròs de conill a la gastroteca de Catalunya
* Arròs amb conill al Corpus de la Cuina Catalana
* Recepta d'arròs de conill i moixernons Arxivat 2009-02-16 a Wayback Machine.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Part de {{Cultura de Catalunya}} :
Companatges i condiments :
# Antitankgracht

L'Antitankgracht també anomenat Antitankkanaal (en català: canal antitancs) és un canal de Bèlgica no navegable de 29,86 km entre l'Escalda a Berendrecht i el canal Albert a Oelegem vora de la ciutat d'Anvers. Fa part de la posició fortificada d'Anvers, construïda des de l'any 1859 i eixamplada fins al 1940.

## Geografia i història

El canal ample i pregon hauria hagut d'impedir el camí als tancs. Es va construir de 1937 a 1939, una execució tardana del pla de defensa del general Émile Galet. Desembocava a l'Escalda però va escurçar-se una mica i ara desemboca en un rec de desguàs. El canal té un desnivell de 13 m. Per a mantenir el nivell de l'aigua, el canal va dividir-se en quaranta-cinc sectors, separats per sifons o rescloses fortificades amb búnquers. Tot i no ésser navegable, la gestió del canal depèn del servei de les vies navegables de l'administració de la regió flamenca.
El canal connecta els forts de Stabroek, Ertbrand, Brasschaat, 's Gravenwezel, Schilde i Oelegem

## Avui

A la Segona Guerra Mundial, durant la campanya de divuit dies que va començar el 10 de maig 1940, el canal no va gaire ser eficaç contra la invasió militar dels alemanys. En perdre qualsevol funció militar, el canal va esdevenir un biòtop molt interessant. Tot i parlar de protecció, moltes rescloses i infraestructures no funcionen bé per falta de manteniment. Això condueix a variacions molts grans del nivell de l'aigua i crea condicions massa inestables per a la flora i la fauna. S'utilitza també com abocador il·legal de deixalles i de plantes i animals exòtics que amenacen les espècies indígenes. Per manca de pla general de restauració, el futur del canal durant molt de temps va quedar molt insegur. El 1993 el govern de Flandes va llistar el canal com a paisatge protegit i els forts com a monuments. A poc a poc comença la seva rehabilitació, i se cerca un equilibri entre la protecció de la natura i la recreació sostenible, al «paisatge protegit més llarg de Flandes». També el camí a la riba s'integrara en la xarxa de vies per a vianants lents.
* El canal a De Inslag a Brasschaat
* El canal força ensorrat als pòlders de Stabroek
* A la frontera de Stabroek i Berendrecht. Al segon pla es veuen les grues del Kanaaldok del port d'Anvers
* A prop de la fortificació Fort van Ertbrand. Aquí el canal s'ha restaurat fins a la seva amplada original
* Resclosa a la cruïlla amb el riu Schijn a Oelegem (Ranst)

## Referències

* ↑ «De tot standkoming van de antitank-gracht. (La realització del canal antitank)» (en neerlandès). Het Kamp van Brasschaat. [Consulta: 23 setembre 2014].
* ↑ Lombaerde, Piet. Antwerpen versterkt 2. Visievorming over heraanleg en hergebruik van omwallingen, forten en fortengordels (La fortificació d'Anvers 2: una visió sobre la reforma i la reutilització de les fortificacions i fossats. (en neerlandès). Brussel·les: ASP-VUBpress, 2011, p. 200. ISBN 9789054879336.
* ↑ «l Antitankgracht» (en neerlandès). Servei de turisme de la Província d'Anvers, 2014. [Consulta: 23 setembre 2014].
# Enganyapastors de Sykes

L'enganyapastors de Sykes (Caprimulgus mahrattensis) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) que habita zones àrides pedregoses i conreus del sud-est de l'Iran, sud de l'Afganistan i Pakistan.

## Referències

* ↑ «Enganyapastors de Sykes». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28 febrer 2025(català)