OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marlène Jobert

Marlène Jobert (Alger, 4 de novembre de 1940) és una actriu i escriptora francesa.

## Formació i primers anys

Marlène Jobert estudià al Conservatori de Dijon i, mentrestant, cursava també Belles Arts. Als 19 anys es va traslladar a París, per estudiar al Conservatori, mentre treballava com a model fotogràfica.

## Carrera artística

Va començar la seva carrera al teatre a l'obra Des clowns par milliers, l'any 1963, amb Yves Montand. Després, l'any 1966, filmà Masculin Féminin, de Jean-Luc Godard. Al 1967 participà a la pel·lícula Le Voleur, de Louis Malle, amb Jean-Paul Belmondo i Geneviève Bujold.
Es va fer famosa el 1968 amb rols principals als films Alexandre le Bienheureux, d'Yves Robert, Faut pas prendre les enfants du bon Dieu pour des canards sauvages, de Michel Audiard, L'Astragale, de Guy Casaril', i The Rain Passenger, de René Clément.
Als anys setanta continua interpretant pel·lícules com Le poudre d'escampette, de Philippe de Broca, La décade prodigieuse, de Claude Chabrol, Nous ne vieillirons pas ensemble, de Maurice Pialat, Le bon et les méchants, de Claude Lelouch... Al mateix temps va crear la seva pròpia productora, MJ, i també publicà un disc com a cantant, al 1986, Tout pour se plait.
A mitjans dels anys 80 va anar deixant el cinema i participà en la seva darrera pel·lícula el 1989, Les cigognes n'en font qu'à leur tête. Tornà als anys 90 a la interpretació, en les sèries de televisió Avocat d'office o Les Marmottes.

## Escriptora

En una altra etapa de la seva vida es dedicà a escriure contes per a nens, amb la qual cosa esdevingué coneguda per milions de joves lectors. Diverses escoles bressol porten el nom de l'actriu a França. El novembre de 2014 va publicar la seva autobiografia, Kisses of the Sun.
És mare de l'actriu Eva Green i tia de la cantant Elsa Lunghini.

## Reconeixements

* 2014 Comandant de l'Orde de les Arts i les Lletres
* 2007 Premi César Honorari per tota la seva trajectòria

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «France: Née en Algérie française, Marlène Jobert est une actrice Pied-Noir». Infos Plus Gabon, 16-03-2021. [Consulta: 4 febrer 2024].
* 1 2 3 4 «Marlène Jobert - La biographie de Marlène Jobert» (en francès). Voici, 31-01-2023. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «Des clowns par milliers... !» (en francès), 05-12-1963. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «Le Voleur (Louis Malle, 1966) - La Cinémathèque française» (en francès). [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ Agoudetsé, Bénédicte. «Marlène Jobert, conteuse enchanteresse: «J’ai besoin de calme et de paix»» (en francès). Le Parisien, 16-02-2021. [Consulta: 4 febrer 2024].
* 1 2 Smadja, Françoise. «Marlène Jobert: «Mes filles ne savaient rien de mon passé»» (en francès). Gala, 04-11-2014. [Consulta: 4 febrer 2024].
# Joaquín Santo Matas

Joaquín Santo Matas (Alacant, 11 de setembre de 1953 - 9 de novembre de 2022) fou un acadèmic i polític valencià. En 2018 va ser escollit membre del Consell Valencià de Cultura.
Llicenciat en Filosofia i Lletres, va treballar com a periodista i va publicar treballs de recerca històrica sobre Alacant a diferents mitjans de premsa. En 1979-1980 formà part de la junta directiva de l'Associació per a la Defensa dels Interessos d'Alacant (ADIA).
A les eleccions a les Corts Valencianes de 1983 fou elegit diputat dins les files d'Alianza Popular, però el 1987 abandonà el partit i marxà al Centro Democrático y Social (CDS), amb el qual fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1987. Durant les dues legislatures ha presentat al Ple ponències de Llei sobre Ordenació Bibliotecària, i fou primer president de la Comissió de Sanitat de les Corts Valencianes. Fou responsable de la campanya electoral del CDS a les eleccions a les Corts Valencianes de 1991, en las que va perdre l'escó. Uns anys més tard tornà al Partit Popular, de manera que el 2000 formà part del Patronat Municipal de Cultura d'Alacant. El 2003 fou nomenat director de l'Institut Alacantí de Cultura Juan Gil-Albert, càrrec que deixà en 2009. Després va estar assessor artístic de la Casa de la Cultura d'El Campello, membre de la Comissió Científico-Artística del Consorci de Museus de la Comunitat Valenciana i assessor de cultura de la Presidència de la Diputació d'Alacant. El 2013 fou nomenat acadèmic per Alacant de la Reial Acadèmia de Cultura Valenciana.

## Referències

* ↑ Levante-EMV. «Les Corts renoven el Consell Valencià de Cultura en triar a 14 nous consellers» (en castellà). [Consulta: 15 març 2019].
* ↑ Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.514. ISBN 9788495484802.
* ↑ «Joaquín Santo Matas elegido Académico Correspondiente por Alicante». Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 9 maig 2015].
* ↑ El provincianismo se apodera de la gestión del Gil-Albert
# Ruud Hesp

Ruud Hesp (31 d'octubre del 1965, Bussum, Holanda Septentrional) fou un porter de futbol neerlandès. Jugà en diferents equips del seu país, així com amb la selecció neerlandesa, així com el FC Barcelona.
Començà jugant l'any 1985 en el HFC Haarlem, per l'any 1987 fitxar pel Fortuna Sittard, on jugaria durant set temporades. El seu següent club seria el Roda JC, on guanyaria una Copa KNVB i on Louis Van Gaal s'hi fixaria i el fitxaria pel FC Barcelona, on arribà amb la carta de llibertat i on aconseguí dues Lligues, així com una Supercopa d'Europa i una Copa del Rei enfront del Reial Mallorca en la qual Hesp en fou el protagonista a la tanda de penals.
Després de l'aventura blaugrana, Hesp retornà al Fortuna Sittard l'any 2000, on es retiraria l'any 2002.
Participà en el Mundial de França 1998, on fou suplent d'Edwin van der Sar, sense arribar a jugar cap partit.

## Clubs

* 1985-1987: HFC Haarlem
* 1987-1994: Fortuna Sittard
* 1994-1997: Roda JC
* 1997-2000: FC Barcelona
* 2000-2002: Fortuna Sittard

## Palmarès

* 1 Copa KNVB (Roda JC): 1996
* 2 Lligues espanyoles (FC Barcelona): 1997/98 i 1998/99
* 1 Supercopa d'Europa (FC Barcelona): 1997
* 1 Copa del Rei (FC Barcelona): 1998
Ruud Hesp amb el FC Barcelona - Caixes de navegació :
FC Barcelona 1998-991 Vítor Baía · 2 Reiziger · 3 Pellegrino · 4 Guardiola · 5 Abelardo · 6 Òscar · 7 Figo · 8 Celades · 9 Sonny Anderson · 10 Giovanni · 11 Rivaldo · 12 Sergi · 13 Hesp · 15 Cocu · 16 Ćirić · 17 Bogarde · 18 Ronald de Boer · 19 Kluivert · 20 Nadal · 21 Luis Enrique · 22 Okunowo · 23 Zenden · 24 Roger · 25 Frank de Boer · 26 Xavi · 28 Arnau · Entrenador Van Gaal
FC Barcelona 1999-001 Hesp · 2 Reiziger · 3 Déhu · 4 Guardiola · 5 Abelardo · 6 Ronald de Boer · 7 Figo · 8 Cocu · 9 Kluivert · 10 Litmanen · 11 Rivaldo · 12 Sergi · 17 Bogarde · 19 Dani · 20 Simão · 21 Luis Enrique · 22 Frank de Boer · 23 Zenden · 25 Arnau · 26 Xavi · 28 Gabri · 31 Nano · 32 Puyol · 37 Santamaría · Entrenador Van Gaal :
# Jans Koster

Jans Koster (Naarden, 1938) és una nedadora neerlandesa ja retirada, especialista en estil lliure, que va competir durant la dècada de 1950.
El boicot que els Països Baixos va efectuar als Jocs de Melbourne de 1960, com a protesta per la invasió soviètica d'Hongria, va impedir que participi en uns Jocs Olímpics. Al seu palmarès destaquen una medalla d'or als 400 metres lliures al Campionat d'Europa de natació de 1958 i tres campionats nacionals, un dels 400 metres lliures (1956) i dos dels 1.500 metres lliures (1956 i 1957). El 1956 i 1957 millorà en dues ocasions el rècord del món dels 1.500 metres lliures.

## Referències

* 1 2 «Jans Koster» (en neerlandès). Zwemmen in de Polder, 02-04-2016. Arxivat de l'original el 2016-04-02. [Consulta: 9 octubre 2020].
# Corrie Schimmel

Corrie Schimmel (Bussum, 29 d'abril de 1939) és una nedadora neerlandesa ja retirada, especialista en estil lliure, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on fou setena en els 400 metres lliures del programa de natació.
En el seu palmarès destaquen una medalla d'or i una de plata en els 4x100 metres lliures i 400 metres lliures respectivament al Campionat d'Europa de natació de 1958. Entre 1957 i 1960 guanyà cinc campionats nacionals en els 400 i 1.500 metres lliures. El 1959 i 1960 va establir deu rècords d'Europa en distàncies entre els 200 i 1.500 metres lliures.

## Referències

* ↑ Corrie Schimmel a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Women)». [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ Corrie Schimmel Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.. zwemmenindepolder.nl
# Gooise Meren

Gooise Meren (ˈɣoːi̯sə ˈmeːrə(n), que significa "llacs del Gooi") és un municipi de la província d'Holanda Septentrional, als Països Baixos. Té uns 56.000 habitants i té una extensió d'uns 77 km². El municipi es va formar l'any 2016 per la fusió de Bussum, Muiden i Naarden. La part est i sud (Naarden i Bussum) forma part de la regió del Gooi, mentre que la part oest (Muiden) forma part de la regió de Vechtstreek.

## Geografia

| | | Almere |
| Diemen | | Huizen |
| Weesp | Hilversum | |
El municipi conté la part nord de la serralada d'Utrecht, el llac Naardermeer i l'illa artificial de Pampus. Gooise Meren limita al nord-oest amb el llac IJmeer i al nord-est amb el llac Gooimeer. El riu Vecht desemboca a l'IJmeer a Muiden. També és a Muiden on acaba la part nord de l'antiga línia d'aigua neerlandesa.

## Política i govern

El consell municipal està format per 31 membres, dividits de la següent manera d'acord amb els resultats de les últimes eleccions locals (2018):
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia (VVD) - 8 membres
* Crida Demòcrata Cristiana (CDA) - 5 membres
* Demòcrates 66 (D66) - 5 membres
* Partit del Treball (PvdA) - 4 membres
* Esquerra Verda (GroenLinks) - 3 membres
* 50PLUS - 2 membres
* Hart voor Bussum - 2 membres
* Gooise Ouderen Partij - 2 membres
El govern municipal el formen el batlle (Han ter Heegde, VVD) i cinc regidors (2 VVD, 1 CDA, 1 D66, 1 GroenLinks).

## Referències

* ↑ «Gemeentelijke indeling op 1 januari 2016» (en dutch). CBS. [Consulta: 9 novembre 2018].

## Enllaços externs

* (neerlandès) Web oficial de l'Ajuntament de Gooise Meren
# Augusto Batalla

Augusto Batalla (Hurlingham, 30 d'abril de 1996) és un futbolista professional argentí que juga com a porter pel Rayo Vallecano, cedit pel River Plate de la primera divisió argentina

## Carrera de club

Batalla és producte del planter del River Plate, on va arribar a cinc anys. Va debutar amb el primer equip el 2016, i esdevingué la primera opció per la porteria després que Marcelo Barovero deixés el club.

## Palmarès
### River Plate

* Recopa Sud-americana: 2016

### Argentina sub-17

* Campionat Sud-americà sub-17: 2013

### Argentina sub-20

* Campionat Sud-americà juvenil: 2015

## Referències

* 1 2 «Augusto Batalla, el heredero: la historia, el recorrido y la mirada del joven que reemplazará a Barovero» (en castellà). La Nacion.
* ↑ «Discreto debut para Augusto Batalla». Arxivat de l'original el 2018-07-11. [Consulta: 14 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Augusto Batalla, Fitxa a Soccerway
# Camsà

El camsà, també anomenat kamsá, sibundoy, coche, kamse, mocoa, kamemtxa o camëntsëá, és una llengua aïllada pertanyent al poble camsà. Es parla al vall del Sibundoy, al departament de Putumayo (Colòmbia). Jolkesky (2016) assenyala l'existència de semblances lèxiques amb les llengües chocó, a causa del contacte.

## Varietats

Mason (1950) esmenta les següents varietats del camsà:
* Sebondoy
* Quillacinga
* Patoco

## Fonologia

Consonants :
| | | Bilabials | Alveolars | Palatals | Velars | Uvulars |
| Oclusives | sordes | p | t | c | k | |
| Oclusives | sonores | b | d | | g | |
| Fricativa | Fricativa | f | s | | | χ |
| Africades | sordes | | t͡s | | | |
| Africades | sonores | | d͡z | | | |
| Nasals | Nasals | m | n | | | |
| Aproximants | Aproximants | | l | j | w | |
| Vibrants | Vibrants | | r | | | |

## Gramàtica

El camsà és una llengua polisintètica amb prefixos i sufixos. També disposa del nombre dual, el qual distingeix el camsà de les altres llengües de la zona.

## Referències

* ↑ «camsà». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ cabu
* ↑ ry:
* ↑ lect
* ↑ wor
* ↑ (Fabre, 2001)
# Lahnda

Lahnda és el nom donat per iniciativa de Griersin a la seva obra Linguistic Survey of India, a una sèrie de llengües del grup de llengües indoàries parlades a la part sud-central-occidental d'Àsia que estarien prou properes entre elles per definir un macrollenguatge. Segons l'Ethnologue inclou:
* Jakati (parlat a Pakistan)
* Nord Hindko (parlat a Pakistan)
* Sud Hindko (parlat a Pakistan)
* Khetrani (parlat a Pakistan)
* Saraiki (parlat a Pakistan)
* Panjabi occidental (parlat a Pakistan)
* Mirpur Punjabi (parlat a Pakistan)
* Potwari (parlat a Pakistan i a Azad Caixmir
* Derawali (parlat a Pakistan)
No inclou, en canvi, el panjabi oriental parlat a l'Índia

## Referències

* ↑ http://www.sil.org/iso639-3/documentation.asp?id=lah
# Hidroniofarmacoalumita

La hidroniofarmacoalumita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la farmacoalumita.

## Característiques

La hidroniofarmacoalumita és un arsenat de fórmula química (H₃O)Al₄(AsO₄)₃(OH)₄·4.5H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional el 2013, sent publicada l'any 2015. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina María Josefa, situada a la localitat de Rodalquilar, dins el municipi de Níjar (Província d'Almeria, Espanya), sent l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hydroniumpharmacoalumite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 setembre 2022].
* ↑ Hochleitner, Rupert; Fehr, Karl T.; Kaliwoda, Melanie; Günther, Amanda; Rewitzer, Christian; Schmahl, Wolfgang W.; Park, Sohyun «Hydroniumpharmacoalumite, (H3O)Al4[(OH)4(AsO4)3] · 4-5 H2O, a new mineral of the pharmacosiderite supergroup from Rodalquilar, Spain». Neues Jahrbuch für Mineralogie - Abhandlungen, 192, 2, 01-04-2015, pàg. 169–176. DOI: DOI:10.1127/njma/2015/0278 [Consulta: 24 setembre 2022].
# Vaupés

«Vaupés» té aquests significats:
* Departament de Vaupés, departament de Colòmbia, fronterer amb el Brasil
* Gran Vaupés, entitat territorial, vigent fins al 1991, al sud-est de Colòmbia, que corresponia enterament amb l'actual Departament del Vaupés
* Riu Vaupés, riu amazònic, afluent del riu Negro, discorre per Colòmbia i per Brasil
# Roger Vàzquez i Claravalls

Roger Vázquez Claravalls (Masquefa, 6 d'agost de 1998) és un polític català, alcalde de Masquefa (Anoia) des del juny de 2023. És membre d'Esquerra Republicana de Catalunya (ERC) i encapçala un govern que es va constituir amb un fort compromís per la renovació política i la millora de la qualitat de vida dels habitants de Masquefa.

## Formació i carrera professional

Roger Vázquez es va graduar en Gestió i Administració Pública i va obtenir un màster en Estudis Jurídics Avançats amb especialitat en Dret Públic per la Universitat de Barcelona. Abans de la seva entrada en política, va treballar com a tècnic superior en l'àmbit de les relacions Govern-Parlament al Departament de la Presidència de la Generalitat de Catalunya i com a tècnic de gestió al Consell Comarcal de l'Anoia, on va participar en la gestió de municipis afectats per incendis forestals.

## Trajectòria política

La seva carrera ha estat marcada per una forta implicació en la comunitat local. Abans de ser alcalde, Vázquez havia estat molt actiu en la vida associativa de Masquefa, sent president de la Colla gegantera del municipi des de 2016 fins al 2023. També ha participat en altres grups culturals, com el Ball de bastons, i ha participat activament en les Festes Majors.

## Projectes i prioritats com a alcalde

Durant el seu mandat, Vázquez ha destacat per voler implementar una política centrada en les persones, assegurant que totes les actuacions del govern municipal tinguin com a objectiu millorar la qualitat de vida dels ciutadans. Entre els projectes que prioritza hi ha la creació d'una comunitat energètica local, la millora de la seguretat del municipi, la gestió de l'aigua, i la construcció d'un centre de dia. També ha expressat la seva intenció de trencar amb la percepció de divisions dins de la comunitat, promovent la igualtat entre els diferents barris de Masquefa. Roger Vázquez i Claravalls ha dit: «Vull una Masquefa equitativa, on tothom tingui oportunitats per viure bé.»
Vázquez aposta per la transparència, la participació ciutadana i la implementació de polítiques innovadores que promoguin una economia dinàmica i sostenible.

## Referències

* ↑ «Roger Vázquez (ERC), nou alcalde de Masquefa». infoanoia.cat, 21-06-2023 [Consulta: 15 setembre 2024].
# Josep Riba i Gabarró

Josep Riba i Gabarró (La Pobla de Claramunt, Anoia, 1928 - 23 de juny de 2023) va ser un historiador especialitzat en recerques comarcals.
La seva trajectòria vital va estar unida a una preocupació activa per la història i a la recerca local. Des de l'any 1952 va estar vinculat al Centre d'Estudis Comarcals d'Igualada, del qual en fou secretari (1969-79), president (1982-85) i sotsdirector (1990-96). Entre el 1952 al 1965 va ser el corresponsal d'aquesta entitat a La Pobla de Claramunt i també va participar en l'entitat "Celler d'Art". El 1965 inicià les tasques al Patronat del Castell de Claramunt mentre s'endinsava en les recerques de l'època feudal, amb treballs i estudis que abasten des del llinatge dels Cardona fins a la Casa de Medinaceli al segle xvii. Va col·laborar en diverses publicacions periòdiques del Centre d'Estudis Comarcals d'Igualada.
Va destacar per la seva activitat investigadora i en la coordinació i el treball amb diferents grups de recerca i amb persones interessades en la història local, arribant a ser un dels primers participants de les Assemblees Intercomarcals d'Estudiosos des de l'any 1967, trobades anuals en les quals sempre va col·laborar. Una de les seves darreres responsabilitats va ser la de la direcció del projecte d'investigació sobre el Rec, el primer barri industrial d'Igualada.

## Publicacions

* Toponímia de la Pobla de Claramunt i del seu terme (1960)
* La Pobla de Claramunt: evolució economicosocial d'un municipi de la comarca d'Igualada (1965)
* Un vilatge dels Cardona-Medinaceli a Catalunya (1968), Fenologia de la comarca d'Igualada (1970)
* Mil anys d'història del castell de Tous: el govern dels frares Jerònims (1981)
* Història de 12 poblacions de la comarca d'Anoia (1986).

## Premis i reconeixements

* El 2012 va rebre el "Premi Recercat" reconeixent així la seva trajectòria en el món dels centres i instituts d'estudis de recerca local i comarcal.

## Referències

* 1 2 3 4 «Josep Riba i Gabarró». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 11 setembre 2017].
* ↑ Veuanoia. «Mor l’historiador pobletà Josep Riba Gabarró», 26-06-2023. [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ «L'investigador del CECI, Josep Riba, nou premi Recercat». Anoia Diari, 01-06-2012 [Consulta: 11 setembre 2017].
* 1 2 «El Centre d'Estudis d'Altafulla i Josep Riba i Gabarró, premis Recercat 2012». Del Camp, 07-05-2012. Arxivat de l'original el 12 de setembre 2017 [Consulta: 11 setembre 2017].
* ↑ «L´investigador del CECI Josep Riba és reconegut amb el premi Recercat». Regió7. El diari de la Catalunya Central, 30-05-2012 [Consulta: 11 setembre 2017].

## Bibliografia

* Coll, Joaquim «Josep Riba, de la Pobla de Claramunt». Avui Cultura [Barcelona], 11-05-2000, pàg. 8.
# Goril·la del riu Cross

El goril·la del riu Cross (Gorilla gorilla diehli) és una subespècie de goril·la occidental que pot trobar-se a la selva tropical i subtropical de Nigèria i el Camerun. En contrast amb el goril·la de les planes occidental (Gorilla gorilla gorilla), aquest goril·la és el que més en perill està de tots els goril·les i primats. El goril·la del riu Cross difereix de l'occidental de plana tant en el crani com en les dimensions de la dentadura. S'estima que només existeixen ja 200-300 individus en llibertat, en diverses poblacions separades per camps de cultiu. La població més propera de goril·la occidental de plana se situa a 250 km. Tant la pèrdua d'hàbitat com el descens del seu substrat alimentari d'arbustos han contribuït a la disminució dràstica de la subespècie. Es troba en perill crític d'extinció segons la UICN, i fou inclòs en la publicació biennal Els 25 primats en major perill del món, 2008-2010.
Són animals normalment tímids que fugen davant del menor indici de presència humana.

## Referències

* ↑ Oates, JF, Bergl, RA, Sunderland-Groves, J. & Dunn, A. (2008). "Gorilla gorilla ssp. Diehli." 2008 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2008. [Consulta: 29 març 2011]
* ↑ [2011-07-23] Primats in Peril: The World's 25 Most Endangered Primats 2008-2010 (PDF). IUCN / SSC Primat Specialist Group (PSG), International Primatological Society (IPS) i Conservation International (CI), 2009, p. 1 -92. ISBN 978-1-934151-34-1 [Consulta: 18 novembre 2012].
* ↑ El Món. «/ elmundo/2012/05/10/natura/1336632834.html Aconsegueixen gravar imatges del goril·la més estrany del món», 10-05-2012. [Consulta: 10 maig 2012].

## Bibliografia

* Oates, J. F., Bergl, R. A., Sunderland-Groves, J. & Dunn, A. (2008). Gorilla gorilla ssp. diehli. In: IUCN 2008. IUCN Red List of Threatened Species.
* "World's rarest gorilla ready for its close-up", EurekAlert, 16 December 2009, http://www.eurekalert.org/pub_releases/2009-12/wcs-wrg121609.php Arxivat 2016-10-06 a Wayback Machine.
* Sarmiento, E. E. & Oates, J. F. (2000), "Cross River gorillas: A distinct subspecies, Gorilla gorilla diehli Matschie, 1904", American Museum Novitates 3304: 1–55, doi:10.1206/0003-0082(2000)3304<0001:TCRGAD>2.0.CO;2
* Wittiger, J. & Sunderland-Groves (2007), "Tool use during display behavior in wild cross river gorillas", American Journal of Primatology 69 (11): 1307–1311, doi:10.1002/ajp.20436

## Enllaços externs

* Information on the Cross River Gorilla from the WWF
* Cross River Gorilla Species Profile from the African Conservation Foundation
# Dia Mundial del Vàter

L'Assemblea General de les Nacions Unides decideix designar el 19 de novembre Dia Mundial del Vàter. El 24 de juliol de 2013 l'Assemblea General de les Nacions Unides en la Resolució 67/291 "decideix designar el 19 de novembre Dia Mundial del Vàter en el context de la iniciativa Sanejament per a Tothom", com a part d'una campanya de conscienciació de la importància de l'accés sostenible a l'aigua potable i a serveis bàsics de sanejament. El 2014 rebé el tema d'«Igualtat i Dignitat» i el 2015 ‘Sanitation and Nutrition' «NoPodemosEsperar»

## Vegeu també

* Objectius de Desenvolupament del Mil·lenni
* Objectius de Desenvolupament Sostenible
* Vàter

## Referències

* ↑ «Día Mundial del Retrete».
* ↑ «El 19 de noviembre será el “Día Mundial del Inodoro”».
* ↑ http://www.un.org/es/events/toiletday

## Enllaços externs

* Lloc Oficial del Dia Mundial de l'Excusat