OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zander Cannon

Zander Cannon (Boston, 1 de novembre de 1972) es un autor de còmics.

## Biografia

Zander, va néixer a Boston, Massachusetts l'1 de novembre de 1972. Després de graduar-se al Grinnell College d'Iowa el 1995 va fer el seu primer còmic com a professional escrivint el guió i el dibuix, The Chainsaw Vigilante. El seu següent còmic com a autor va ser Knute's Escapes, on explicava els intents de fugida d'un nen esclau anomenat Knute. Aquest personatge va tenir continuïtat a la sèrie The Replacement God publicada per Image Comics i Slave Labor. Per la sèrie Top Ten, guanyadora d'un premi Eisner el 2001, amb guions d'Alan Moore i dibuix de Gene Ha, Zander va fer-ne el disseny. Amb Alan Moore als guions i Zander al dibuix varen crear la minisèrie, Smax, publicada en castellà per Norma Editorial amb el títol Smax el Bárbaro. D'altres títols on ha participat són; Lucifer, Fabulas, Tomorrow Stories i a la sèrie de superherois Justice Society of America.
Zander, va ser un dels fundadors amb Shad Petosky i Kevin Cannon (malgrat compartir el cognom no tenen cap relacio de parentiu) de Big Time Attic treballant per la qual ha il·lustrat per al govern dels EUA, Space Weather, Space Junk i Journey Along, en un treball de difusió de la comunitat científica.
A la novel·la grafica Bone Sharps, Cowboys, and Thunder Lizards, hi ha col·laborat fent il·lustracions.

## Referències

* 1 2 3 4 Gracia, Adolfo; Manuel Barrero i Andrés Álvarez. «Zander Cannon» (en castellà). Tebeosfera. Asociación Cultural Tebeosfera (ACyT), 2009. [Consulta: 23 agost 2023].
* 1 2 3 4 5 «Zander Cannon» (en anglès). Lambiek, 03-10-2022. [Consulta: 23 agost 2023].
# Avinguda del Llevant UE

L'avinguda del Llevant UE és una avinguda del barri de Benicalap de la ciutat de València que s'inicia a l'encreuament amb dues rotondes amb l'avinguda dels Germans Machado (que forma part de la Ronda Nord de València) i finalitza a l'encreuament amb l'avinguda de l'Equador i amb la fi del carrer del Pintor Matarana. Està dedicada al Llevant Unió Esportiva, equip de futbol considerat com el club degà de la ciutat de València en atribuir-se-li l'any 1909 com a data de la seua fundació. El seu estadi Ciutat de València està situat a l'avinguda dels Germans Machado, a tan sols 2 km.
És una avinguda de recent construcció que en un principi es va projectar com a possible part de la ronda de bulevards urbans de la ciutat de València, en aquest cas com a part de la Ronda Nord i continuació de l'avinguda dels Germans Machado.
L'entorn de l'avinguda és quasi únicament d'ús residencial i de nova construcció. Al nord es troba la urbanització coneguda com a Benicalap Nord, on s'han respectat algunes alqueries que formaven part del paisatge d'horta que dècades arrere ocupaven estes terres. Un poc més al nord, dins el barri de la Ciutat Fallera es troba el Museu de l'Artista Faller del gremi d'artistes fallers, on s'explica des de 1991 tot el procés de construcció dels monuments fallers per part dels artistes.

## Referències

* 1 2 Avinguda del Llevant UE a callejero.net
* ↑ «Benicalap Nord». Arxivat de l'original el 2016-01-09. [Consulta: 27 setembre 2016].
* ↑ «Com arribar a la Ciutat Fallera». Arxivat de l'original el 2016-11-14. [Consulta: 27 setembre 2016].
# Horezu

Horezu és una ciutat situada al comtat de Vâlcea, Oltènia (Romania). Es troba a 43 km de Râmnicu Vâlcea, la capítal del comtat. La ciutat conté sis poblets: Ifrimești, Râmești, Romanii de Jos, Romanii de Sus, Tănăsești i Urșani.
La ciutat té una mica més de 6.000 habitants, la majoria treballen en agricultura i serveis. És molt coneguda per la seva gent que fabrica ceràmica i la presenta en una fira anual. La ceràmica d'Horezu és molt popular des de fa moltes generacions i és reconeguda per la UNESCO.
Horezu és el lloc del monestir de Horezu, també declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.

## Referències

* ↑ Craftsmanship of Horezu ceramics on the official UNESCO pages, accessed on December 12th of 2012

## Enllaços externs

* Premi turístic no tradicional "EDEN - Destinacions europees d'excel·lència" 2008
# Orang-Mamma

Orang-Mamma, (tribu de l'interior de Sumatra, Arxipèlag Asiàtic, Índies Neerlandeses, Oceania), descoberta per G. Schneider a principis de 1899 i que a principis del segle XX no comptava amb més de 400 a 500 individus.
Els Orang-Mamma són de petita estatura, fornits, de pèl negre, pell marró i ulls negres, i es tenyeixen de negre la dentadura, llimant-se els incisius superiors arran de la geniva. La seva indumentària es redueix a un cinturó de 2m. de llarg. Per a adorn porten els homes anells en braços i dits, formats de petxines i perles de vidre, que compren, així com el ferro per a armes, ganivets i eines, als malais.
Els Orang-Mamma fan cistelles, bosses, etc. boniques amb rotang dividit i tenyit, i els recipients es fan amb carabasses i fruits de palma. La ceràmica i el teixit són desconeguts. L'únic instrument musical és una flauta artesana primitiva. La seva ocupació consisteix en algun conreu d'arròs, cria de gallines, gossos, rates de cua nuada i, ocasionalment, cabres, però la caça (amb llança) de senglars, etc., i la pesca (també amb espit) són les seves ocupacions principals. La resina de Dammar, el cautxú, l'arrel de tuba (per a la pesca), la mel i la cera, el rotang i els fruits es recullen i es consumeixen o s'intercanvien als malais per sal i calicó. La llengua és un dialecte malai, però és difícil d'entendre per als mateixos malais. Les cases són palanques, suposadament per seguretat contra elefants, rinoceronts i tigres. Els pobles estan situats lluny els uns dels altres. Hi ha creença en els esperits i el xamanisme. La compra de núvia no té lloc; els matrimonis es basen únicament en l'afecte mutu; El cap celebra el matrimoni sacrificant un gall negre i una gallina negra. El matrimoni és monògam i indivisible.

## Referències

* 1 2 Enciclopèdia Universal Ilustrada, Espasa-Calpe. Tom. 40, pàg. 37 (ISBN 84-239-4540-5)
* ↑ https://meyers.de-academic.com/dic.nsf/meyers/100878/Orang
# Alzina de Can Felip Neri

L'Alzina de Can Felip Neri o Alzina de Cal Felip Neri (Quercus ilex) és un arbre centenari que es troba al municipi de Rellinars (el Vallès Occidental).

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: 2,95 m.
* Alçada: 11,8 m.
* Amplada de la capçada: 16 x 17 m (amplada mitjana capçada: 16,5 metres)
* Altitud sobre el nivell del mar: 366 m.

## Entorn

Es troba al bell mig del menut centre urbà de Rellinars. Molt a prop s'estén la vella era enrajolada del mas, avui encerclada de carrers com l'arbre.

## Aspecte general

Darrerament, ha estat objecte d'una esporgada excessiva. Tot i això, està en bon estat.

## Accés

Des de Terrassa, cal prendre la carretera B-122 en direcció a Rellinars, passant pel coll de l'Obac. En arribar a aquesta petita població veurem, a mà esquerra, un bar i una petita zona d'aparcament. Pocs metres abans, també a l'esquerra, hi ha una font a l'entrada del carrer Vacarisses (el rètol diu avinguda). L'alzina és al final d'aquest carrer, a cent metres de la carretera B-122. Coordenades UTM: 31T X0409412 Y4609978.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Vicens i Llauradó, Albert, 2013. Excursions pels arbres singulars del Vallès Occidental. Col·lecció Llibres de muntanya, 33. Farell Editors, Sant Vicenç de Castellet. ISBN 9788492811526. Pàgs. 52-53.

## Enllaços externs

* Índex dels Arbres de Sant Llorenç del Munt (català)
* Parcs Naturals Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (català)
# Alei

L'Alei (en rus Але́й) és un riu del krai de l'Altai de Rússia, afluent per l'esquerra de l'Obi. La seva longitud és de 858 km i la seva conca hidrogràfica és d'uns 21.100 km². Desemboca a l'Obi a 3.461 km de la seva desembocadura, 4 km al nord-est del poble d'Ust-Aleika.

## Geografia

Neix a la Província del Kazakhstan Oriental i poc després entra a Rússia, recorrent un paisatge d'estepa. El seu cabal mitjà interanual és relativament baix, de 33,8 m³/s. El riu serpenteja a través de l'estepa als peus de les muntanyes de l'Altai. Les aigües del riu s'utilitzen pel regadiu. Quan el riu desemboca a l'Obi, té uns 70 metres d'ample i 1,5 metres de profunditat. De novembre a abril el riu està glaçat.

## Hidrografia

El cabal del riu es va mesurar en m³/s a la ciutat d'Aleïsk, a uns 150 quilòmetres de la seva desembocadura.

## Referències

* 1 2 «Государственный водный реестр: река АЛЕЙ». [Consulta: 7 febrer 2021].
* 1 2 Arcticnet - L'Aleï à Aleïsk
* ↑ «Алей». [Consulta: 7 febrer 2021].
# Michael Doheny

Michael Doheny (Rockfield, comtat de Tipperary, 1805 - Nova York 1862) fou un poeta i revolucionari irlandès, un dels fundadors de la Germandat Feniana.
Antic partidari de Daniel O'Connell, es passà a la Jove Irlanda i participà en la revolta de Ballingarry; fou un dels primers líders del moviment fenià als EUA. Havia fugit amb el seu amic James Stephens, però el 1852 s'havia establit a Nova York, on Stephens li envià 400 $ per fundar l'associació Germandat Feinana el 1858 amb John O'Mahony, formada principalment per emigrants, organitzat en cercles i molt radical. Fou un dels principals organitzadors de la Germandat Republicana Irlandesa fins a la seva mort sobtada a Nova York.
També és conegut per un petit treball, The Felon's Track, (1867), i de dos poemes, "Achusha gal machree" i "The Outlaw's Wife."

## Referències

* The Poets of Ireland: A Biographical and Bibliographical Dictionary of Irish Writers of English Verse (1912)
# Assemblea de Còrdova de 1919

L'Assemblea de Còrdova de 1919 va ser una assemblea autonomista de la Junta Liberalista d'Andalusia en la que s'advocà per l'abolició dels poders centralistes en Espanya i per la creació d'una Federació Hispànica. Va tenir lloc l'1 de gener de 1919.
En l'assemblea es va acordar el Manifest andalusista de Còrdova, anomenat Manifest de la Nacionalitat, que proclama la necessitat que Andalusia es constitueixi en una "democràcia autònoma" i l'arribada de "l'hora suprema en què haurà de consumar-se definitivament l'acabament de la vella Espanya". Els autors del manifest, entre els quals es troben Blas Infante i diversos membres dels Centres Andalusos, assumeixen com a referència la constitució de l'Assemblea Federalista d'Antequera de 1883 i l'Assemblea de Ronda de 1918, en la que es va proclamar Andalusia com a "realitat nacional" i "pàtria".
L'Estatut d'Autonomia d'Andalusia es remet a aquest manifest per a justificar l'expressió realitat nacional que apareix en el seu preàmbul.

## Referències

* ↑ El País: El Manifest de Còrdova que cita el Preàmbul declara Andalusia "separatista" de l'Estat

## Enllaços externs

* Open Library: Manifiest andalusista de Còrdova de 1919
* Manifest Andalusista de Còrdova de 1919 (castellà)
# Aratinga sol

L'aratinga sol (Aratinga solstitialis) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos i sabanes del nord-est del Brasil, Guaiana i zona limítrofa de Veneçuela.
# Danielle Juteau

Danielle Juteau (13 d'octubre de 1942) és una sociòloga canadenca, catedràtica emèrita del Departament de Sociologia de la Universitat de Montreal.
Va graduar-se en Sociologia a la Universitat de Mont-real i va fer un màster i el doctorat en sociologia a la Universitat de Toronto. És pionera dels estudis ètnics al Canadà i arreu del món.
El 1972 va començar a ensenyar sociologia a la Universitat d'Ottawa, on va rebre un premi d'excel·lència en l'ensenyament. En aquesta universitat va oferir el seu primer curs d'estudis de la dona, essent una de les primeres acadèmiques a impartir cursos d'estudis feministes.
Juteau es va incorporar a la facultat de la Universitat de Mont-real el 1981, quan va desenvolupar el camp dels estudis ètnics al Quebec. Va ser la primera titular de la Càtedra de Relacions Ètniques de la Universitat de Mont-real (1991–2003). També va fundar el grup de recerca «Etnicitat i Societat» i el Centre d'Estudis Ètnics. Juteau va anar més enllà de la dicotomia tradicional economia–cultura, per destacar la interdependència dels factors econòmics, polítics i simbòlics subjacents a les desigualtats i les lluites identitàries. El seu treball col·laboratiu sobre les comunitats religioses de dones al Quebec ha destacat la contribució del treball d'aquelles dones en l'establiment de la societat del Quebec.
Juteau ha estat professora visitant a la Universitat de París III, a la Universitat Lliure de Berlín i a la Universitat de York (a Toronto). Després de la seva jubilació va ser nomenada catedràtica emèrita i continua activa en el món acadèmic. La seva recerca se centra en la teorització de l'ètnia; relacions socials, ètniques i nacionals; relacions de gènere i relacions majoria-minoria, i ciutadania i pluralisme.
Danielle Juteau va ser elegida membre de la Societe royal de Canada l'any 1996. La Universitat de York va concedir-li un doctorat Honoris Causa l'any 2007.

## Referències

* ↑ Notice d'autorité personne (en francès). National Library of France, 10 juliol 1995 [Consulta: 14 novembre 2017].
* 1 2 3 4 «Danielle Juteau» (en francès). Fondation Pierre Elliott Trudeau. [Consulta: 24 febrer 2023].
* 1 2 «Danielle Juteau». Office of the President: University of Ottawa. University of Ottawa. Arxivat de l'original el 15 de novembre 2017. [Consulta: 14 novembre 2017].
* ↑ «Juteau, Danielle» (en francès). Department Directory: Department of Sociology: University of Montreal. University of Montreal. Arxivat de l'original el 15 novembre 2017. [Consulta: 14 novembre 2017].
* ↑ «Member Directory | The Royal Society of Canada». [Consulta: 24 febrer 2023].
* ↑ «Honneur - Danielle Juteau» (en francès). Asociation des professeures et professeurs retraités de l'Université de Montreal - APRUM. [Consulta: 24 febrer 2023].
# Alzina de Sant Medir

L'Alzina de Sant Medir (Quercus ilex) és -tot i el nom en singular- un parell d'alzines majestuoses que es troben a l'entorn de l'Ermita de Sant Medir a Sant Cugat del Vallès (el Vallès Occidental).

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: Alzina I (3,49 m a ran de terra) i Alzina II (3,12 m).
* Alçada: Alzina I (20,1 metres) i Alzina II (12,2 m).
* Amplada de la capçada: Alzina I: 13,20 x 21,50 m (amplada mitjana capçada: 17,35 metres). Alzina II: 5,70 x 12,60 metres (amplada mitjana capçada: 9,15 m).
* Altitud sobre el nivell del mar: 208 m.

## Entorn

Està situada al costat de l'Ermita de Sant Medir, a l'extrem sud del municipi i en un racó molt estimat pels santcugatencs. Cada 3 de març un bon grapat de gent s'aplega a l'ermita per tal de celebrar l'efemèride del patró del municipi (Sant Medir). Un xic més enllà del temple, al costat de la pista, s'alcen aquest parell d'alzines.

## Aspecte general

L'alzina grossa està en molt bon estat. La petita presenta l'interior del tronc podrit i dues grans branques amputades, la qual cosa li atorguen una silueta irregular i força peculiar.

## Accés

Es pot arribar a l'ermita en cotxe si prenem la pista d'accés que surt de la carretera de la Rabassada (BP-1417), un quilòmetre abans d'atènyer el trencall del Tibidabo. Això no obstant, és molt millor accedir-hi a peu des de Sant Cugat del Vallès, resseguint la pista que passa pel Pi d'en Xandri des de l'avinguda de les Corts Catalanes, al sud-est del nucli urbà. Coordenades UTM: 31T X0426723 Y4588520.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Vicens i Llauradó, Albert, 2013. Excursions pels arbres singulars del Vallès Occidental. Col·lecció Llibres de muntanya, 33. Farell Editors, Sant Vicenç de Castellet. ISBN 9788492811526. Pàgs. 67-68.

## Enllaços externs

* Les alzines gegantines de Sant Medir (català)
* Parcs Naturals Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (català)
# Assemblea romana

* Justícia i dret romà
| Senat romà Cursus honorum Assemblea romana Collegium | Dret romà Ciutadania romana Comicis romans Imperium |
L'Assemblea romana és una reunió de ciutadans de l'antiga Roma per aprovar lleis o nomenar càrrecs. Durant la República Romana les Assemblees van conservar el poder, però des del 449 aC (305 de Roma) la Llei va establir idèntic valor per al comicis centuriats i els tribunats, el canvi en l'elecció de cònsols i censors, que correspondria exclusivament a les Centúries, on no es votava per individus com a les Tribus, sinó segons la riquesa (per votar en els dos comicis calia ser propietari). Les modificacions legals de Quint Fabi Màxim Rul·lià van assegurar la preeminència dels propietaris a les tribus (que havien passat a ser 31 des de l'any 241 aC), i va establir el servei militar per als homes lliures no propietaris, als quals es va permetre entrar en les centúries.
Amb el temps els càrrecs electius nomenats per les Assemblees van augmentar. El 362 aC el poble designava als tribuns d'una de les legions. El 301 aC ja designava als de quatre legions. Les Assemblees van augmentar les seves atribucions: concessió dels honors del triomf als generals victoriosos, anul·lació dels Senatus consultum, declaracions de guerra, i cap al 287 aC els tractats de pau i aliança. Però aquest augment d'atribucions no corresponia a l'augment en influència, puix que eren els magistrats que dirigien el comicis els que en determinaven el resultat (el magistrat era el que convocava l'Assemblea i presentava la proposició).
# Avinguda dels Tarongers

L'avinguda dels Tarongers és una avinguda principal de València situada al nord-est de la ciutat entre l'avinguda de Catalunya i el carrer d'Eugènia Vinyes.
L'avinguda pren el nom del taronger, l'arbre fruiter més típic del País Valencià. Travessa d'oest a est el barri de La Carrasca al districte d'Algirós i separa els barris de La Malva-rosa i El Cabanyal al districte dels Poblats Marítims. També passa pel nord del poblat marítim de Beteró.
Malgrat no ser considerada com a part de la Ronda Nord de València fa la funció de circumval·lació urbana de la ciutat pel nord-est al connectar l'avinguda dels Germans Machado (que forma part de la Ronda Nord) amb el carrer de Luis Peixó (que forma part de la Ronda Est).
Fita amb artèries importants com les esmentades avinguda de Catalunya i Ronda Nord a més de l'autovia V-21, el carrer del Doctor Vicent Zaragozà, el carrer Clariano, el carrer de Ramon Llull, el carrer de Luis Peixó, el carrer de l'Enginyer Fausto Elio, l'avinguda de la Malva-rosa, el carrer de Cavite, el carrer d'Isabel de Villena i el carrer d'Eugènia Viñes.
Dona accés al Campus de Vera de la Universitat Politècnica de València i al Campus dels Tarongers de la Universitat de València.

## Història

És una avinguda nova construïda per connectar els campus de la Universitat de València i la Universitat Politècnica de València amb l'A-7 (eixida nord de la ciutat). Abans de construir-hi l'avinguda, l'indret era horta, i formava part del Camí de Vera.

## Elements importants

L'avinguda consta de dues calçades de quatre carrils en cada direcció, separades per una mitjana per on discorre la línia de tramvia. Al llarg del vial, n'hi ha cinc parades: Universitat Politècnica, la Carrasca, Tarongers, Serreria i la Cadena. En l'actualitat, hi donen servei les línies T4 i T6 del Metro de València; per contra, els autobusos municipals no recorren el llarg de l'avinguda, i es limiten a la zona corresponent a l'entrada principal de la UPV.
L'avinguda, a diferència d'altres avingudes de la ciutat, no disposa de cap parc o zona ajardinada. Sí que té dos carrils bici, a ambdós costats.
Des del 2020, s'hi col·loca el rastre cada diumenge.

## Referències

* ↑ Díaz, M. del Carmen Agulló; Agulló, Blanca Juan. Mestres de mestres: 150 anys de formació de mestres valencianes. Universitat de València, 2020-06-29. ISBN 978-84-9134-604-3.
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «El Rastro vuelve en su nueva ubicación en el parque de Tarongers y Serrería» (en castellà). [Consulta: 3 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Guia de carrers de l'Ajuntament Arxivat 2004-12-06 a Wayback Machine.
Geografia urbana de la ciutat de València :
# Araçarí sanguini

L'araçarí sanguini (Pteroglossus sanguineus) és una espècie d'ocell de la família dels ramfàstids (Ramphastidae) que habita la selva humida i altres formacions boscoses de l'extrem oriental de Panamà, oest de Colòmbia i nord-oest de l'Equador.
# Encefalitis vírica

L'encefalitis vírica és un tipus d'encefalitis causada per un virus. L'espectre d'implicació cerebral i el desenllaç de la malaltia depenen del patogen, l'estat immunològic de l'hoste i de factors ambientals. Tot i que la teràpia específica es limita només a alguns agents vírics, el diagnòstic correcte i el tractament de suport i simptomatologia (quan no hi ha teràpia específica disponible) són necessaris per assegurar un bon pronòstic.
L'encefalitis vírica és el tipus d'encefalitis més freqüent. A excepció de l'encefalitis d'herpes simplex, les causes específiques de les síndromes del sistema nerviós central d'origen viral han estat difícils i a vegades impossibles d'identificar.

## Tipus

Els tipus d'encefalitis vírica en humans inclouen:
* Encefalitis per arbovirus (Arbovirus)
** Encefalitis de La Crosse
** Encefalitis per enterovirus
** Encefalitis per virus de la encefalitis de California
** Encefalitis japonesa
** Encefalitis de Sant Lluís
** Virus de les encefalitis equines
*** Encefalitis per virus de l'encefalitis equina de l'est
*** Encefalitis per virus de l'encefalitis equina occidental
*** Encefalitis per virus de l'encefalitis equina veneçolana
** Encefalitis per virus de l'encefalitis de la vall de Murray
** Encefalitis transmesa per paparres (virus de l'encefalitis per paparres)
** Encefalitis de Powassan (virus Powassan)
** Encefalitis per virus del Nil occidental
* Encefalitis per herpes simple (herpes simple)
* Encefalitis per herpesvirus humà 6
* Encefalitis per virus de la varicel·la zòster
* Encefalitis per virus de la ràbia
* Encefalitis per virus de la immunodeficiència humana (VIH)
* Encefalitis per Influenzavirus A subtipus H5N1
* Encefalitis per Virus Nipah
* Encefalitis per Lymphocytic choriomeningitis virus (LCMV)

## Referències

* ↑ «Viral Encephalitis: Background, Pathophysiology, Etiology» (en anglès). MedScape, 18-02-2016. [Consulta: 23 març 2020].
* ↑ Steiner, I.; Budka, H.; Chaudhuri, A.; Koskiniemi, M.; Sainio, K. «Viral encephalitis: a review of diagnostic methods and guidelines for management» (en anglès). European Journal of Neurology, 12, 5, 2005, pàg. 331–343. DOI: 10.1111/j.1468-1331.2005.01126.x. ISSN: 1468-1331.
* ↑ «Encefalitis - Síntomas y causas - Mayo Clinic» (en castellà). MayoClinic, 13-06-2017. [Consulta: 23 març 2020].
* ↑ Whitley, Richard J. «Viral Encephalitis» (en anglès). New England Journal of Medicine, 323, 4, 26-07-1990, pàg. 242–250. DOI: 10.1056/NEJM199007263230406. ISSN: 0028-4793. PMID: 2195341.
# Alena

L'alena és un instrument utilitzat generalment en els oficis de sabater i baster per a perforar el cuir. Presenta la forma de punxó d'acer, recte o lleugerament torçat, de punta molt fina i amb mànec de fusta. Aquesta eina existeix des del paleolític on servia per cosir les pells. La seva etimologia és de la paraula germànica alisna la qual designa aquest instrument.
Altres oficis que utilitzen l'alena són, entre d'altres, els de fabricants de bosses, de cinturons i de camusses, dauradors del cuir i en marroquineria.
Hi ha diferents tipus d'alenes com els ensiformes o els de punta de diamant.

## Galeria

* Alenes del Paleolític
* Alenes de sabaters
* Blasó de la ciutat d'Evingsen (Alemanya)

## Referències

* ↑ «Alena». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Aleta pitblanca

L'aleta pitblanca (Chamaetylas fuelleborni) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). Es troba a Malawi, Moçambic, Tanzània i Zàmbia. Els seu hàbitats naturals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits. El seu estat de conservació és considerat de risc mínim.
El seu nom científic commemora al metge alemany Friedrich Fülleborn.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «aleta pitblanca». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 18 gener 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 701. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «White-chested Alethe. Chamaetylas fuelleborni» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 18 gener 2021].