OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ezetaerre

Ezetaerre és un grup de música rap polític en gallec format a A Coruña l'any 2015.
La carrera del grup va començar al juny de 2015, quan els tres integrants van realitzar una cançó satírica contra la fusió de facultats a la Universitat de la Corunya. A la fi d'aquell mateix any, van publicar «Berros do mar», tema integrat posteriorment en la maqueta del grup, publicada al març de 2016 i composta per 10 temes.
Al febrer de 2017, el grup va editar el seu primer treball d'estudi, Aspiracións mínimas e urxentes, un LP de 8 temes produït per Iago Pico a Pousada Son Studios. El dia del llançament del disc, el grup va publicar al seu canal de YouTube un videoclip per cada tema, essent la primera banda gallega a treure 8 videoclips en un mateix dia.
A finals de 2018, Ezetaerre va treure el seu tercer disc, Pólvora e Tormenta (Letras para Woody Mellor), amb la col·laboració de grups catalanoparlants com Zoo, Ginestà i La Pegatina. El seu beatmaker, Peter Petrowski, està relacionat musicalment amb diferents formacions valencianes.

## Discografia

* Maqueta (Autoedició, 2016)
* Aspiracións mínimas e urxentes (Santa Guerrilla, 2017)
* Pólvora e Tormenta (Letras para Woody Mellor) (New Beats, 2018)

## Referències

* ↑ Rodil, Olalla «"Somos a xeración á que lle toca mover ficha" Arxivat 2017-09-07 a Wayback Machine.». [Consulta: 16 març 2017].
* ↑ «Ezetaerre soltan na rede 8 videoclips nun día». [Consulta: 16 març 2017].
* ↑ «Ezetaerre, entrevista en la revista MondoSonoro» (en castellà), 11-12-2018. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ Fuset, Joan. «Peter Petrowski d'Ezetaerre, un gallec amb "valencianitis" diagnosticada». TresDeu, 31-08-2018. [Consulta: 18 agost 2020].
* ↑ «Tempesta sincopada per agitar els nostres temps». Directa, 20-03-2019. [Consulta: 9 abril 2019].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Federació de Futbol dels Estats Units

La Federació de Futbol dels Estats Units, també coneguda per les sigles USSF o US Soccer (en anglès: United States Soccer Federation), és l'òrgan de govern del futbol als Estats Units. Va ser creada l'any 1913, presidida per Gustav Randolph Manning, i l'any següent va afiliar-se a la Federació Internacional de Futbol Associació (FIFA).
La USSF és membre de la Unió Nord-americana de Futbol (NAFU) i de la Confederació del Nord, Centreamèrica i el Carib de Futbol Associació (CONCACAF) des de 1961.
La USSF és la responsable d'organitzar el futbol de totes les categories i les respectives seleccions nacionals, incloses les de futbol femení, futbol sala i la Selecció de futbol dels Estats Units i la Selecció femenina de futbol dels Estats Units.
La Major League Soccer és la principal competició de lliga que organitza la USSF. Va ser creada l'any 1993 i la disputen vint-i-sis equips agrupats en dues conferències: Conferència Est i Conferència Oest. Tres dels equips participants pertanyen a l'Associació Canadenca de Futbol. El campió de la temporada regular rep l'Escut dels seguidors de l'MLS (MLS Supporters' Shield). Els 14 millors equips classificats de la temporada regular es classifiquen per al torneig d'eliminació directa denominat MLS Cup Playoffs que acaba amb el partit final de la Copa MLS.
La segona competició més important que organitza la USSF és la USL Championship, antigament coneguda com a United Soccer League (USL). Va ser creada l'any 2010 i la disputen trenta-cinc equips.

## Referències

* ↑ «U.S. Soccer Federation» (en anglès). FIFA. Arxivat de l'original el 7 de setembre 2020. [Consulta: 21 febrer 2020].
* ↑ «EUA» (en anglès). CONCACAF. Arxivat de l'original el 22 de febrer 2020. [Consulta: 21 febrer 2020].
* ↑ Dilan López, Jonathan. «Jugadores de USA piden igualdad salarial para la USWNT» (en castellà). Diario As, 13-02-2020. [Consulta: 21 febrer 2020].
* ↑ «U.S. Women's National Team Wins 2020 CONCACAF Women's Olympic Qualifying Tournament With 3-0 Victory Over Canada» (en anglès). US Soccer, 09-02-2020. [Consulta: 21 febrer 2020].
* 1 2 «Standings» (en anglès). Misoccer, 2020. [Consulta: 21 febrer 2020].
* ↑ «Supporters' Shield Standings» (en anglès). Misoccer. [Consulta: 21 febrer 2020].
* ↑ Cortés Luna, Carlos. «Los equipos calificados hasta el momento a playoffs de la MLS» (en castellà). Diario As, 23-09-2019. [Consulta: 21 febrer 2020].
* ↑ «Teams USL Championship» (en anglès). USL. [Consulta: 22 febrer 2020].

## Enllaços externs

* Estatuts de la United States Soccer Federation (2019) (anglès)
# Abadia de Corvey

L'abadia de Corvey (anglès: Stift Corvey; alemany: Fürstabtei Corvey) va ser un monestir benedictí al riu Weser, a 2 km al nord-est d'Höxter, a l'estat del Rin del Nord-Westfàlia, Alemanya. Com a tal, va ser una de les abadies Reichsfreiheit del Sacre Imperi romà de la baixa edat mitjana fins a 1792. L'abadia va ser catalogada com a Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO el 2014.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Carolingian Westwork and Civitas Corvey» (en anglès). [Consulta: 22 desembre 2020].
# Lluci de Cirene

Lluci de Cirene (Loukios o Kurenaios, Λούκιος ὁ Κυρηναῖος) fou, segons el Llibre dels Fets, un dels fundadors de l'Església cristiana a Antioquia, llavors part de la Síria romana. És esmentat pel seu nom com a membre de l'església, després de la mort del Rei Herodes:
| « | A l'església d'Antioquia hi havia alguns profetes i mestres: Bernabé, Simeó, que duia el sobrenom de Negre, Lluci de Cirene, Manaèn, educat a la cort amb el tetrarca Herodes, i Saule. | » |
Lluci està indicat com un fundador per una inferència en un passatge anterior:
| « | Els qui s'havien dispersat amb motiu de la persecució que va seguir a la mort d'Esteve, van arribar fins a Fenícia, Xipre i Antioquia, sense predicar la paraula a ningú més que als jueus; tanmateix, n'hi havia alguns de Xipre i de Cirene que, en arribar a Antioquia, anunciaven també als grecs la bona nova de Jesús, el Senyor. | » |
Se suposa que ha d'haver estat el primer bisbe de Cirene.
També hi ha un Lluci que s'esmenta a Romans No hi ha manera de saber amb certesa si aquesta és la mateixa persona, però Orígenes identifica el Lluci de Romans amb l'evangelista Lluc (Comm. Rom. 10.39)

## Notes

* ↑ Walsh A New Dictionary of Saints p. 372

## Referències

* Walsh, Michael A New Dictionary of Saints: East and West London: Burns & Oats 2007 ISBN 0-86012-438-X

## Enllaços externs

* Lluci de Cirene a Catholic Online
* saints.sqpn
# Joan Déu i Ros

Joan Deu i Ros (1835-1919) va ser un polític republicà català.
Va néixer el febrer de 1835 a la localitat gironina d'Olot. Deu, que va arribar a ser fins a tres vegades alcalde de la seva localitat natal, durant el govern provisional del sexenni democràtic va participar en l'octubre de 1869 en un fallit alçament republicà, el que va motivar el seu exili a França. Va morir el 1919. El 1931 l'Ajuntament republicà d'Olot li va dedicar el nom d'una plaça i el va nomenar fill predilecte i el 1994 se li va dedicar el nom d'un carrer.

## Referències

* ↑ Navarro, 1915, p. 220.
* ↑ Navarro, 1915, p. 221-222.
* ↑ Pujiula, 1994, p. 14-15.

## Bibliografia

* Navarro, Emilio. «Don Juan Deu y Ros». A: Historia crítica de los hombres del republicanismo catalán en la última década (1905-1914). Barcelona: Ortega & Artís, 1915, p. 220-224.
* Pujiula, Jordi «Cara i creu d'en Deu d'Olot». Revista de Girona, 166, 1994, pàg. 14-15. ISSN: 0211-2663.
# Abadia de Gladbach

L'abadia de Gladbach o bé abadia de Rathaus (en alemany: Rathaus Abtei) fou una abadia benedictina fundada l'any 974 per l'arquebisbe Gero de Colònia i el monjo Sandrad de Trèveris. Es va anomenar així pel Gladbach, un rierol estret que ara flueix sota terra. L'abadia i els pobles de la rodalia es van convertir en el poble de Gladbach, incorporat en la dècada dels 1360, i donà origen de l'actual ciutat de Mönchengladbach, a Rin del Nord-Westfàlia dins d'Alemanya.
El 1802 l'abadia fou ocupada per les tropes franceses i secularitzada; la seua gran biblioteca es va dispersar. Des del 1805 fins al 1835 l'empraren com una fàbrica tèxtil.
El 1835 l'ajuntament va adquirir l'edifici principal per a reemplaçar l'antiga casa consistorial, que va ser enderrocada. Això constitueix ara la present Rathaus Abtei. Els edificis monàstics restants també els va adquirir la ciutat, per a les oficines municipals.

## Referències

* ↑ «Informació sobre la pàgina» (en alemany). Arxivat de l'original el 7 d'octubre de 2014. [Consulta: 21 juliol 2016].
* ↑ James, Montague Rhodes. A Descriptive Catalogue of the Latin Manuscripts in the John Rylands Library at Manchester (en anglés). Cambridge University Press, 20 de gener de 2011. ISBN 9781108027809.
* ↑ Coulton, G. G.. The Medieval Village (en anglés). Courier Corporation, 9 d'agost de 2012. ISBN 9780486158600.
* ↑ Stewart, Columba. Cassian the Monk (en anglés). Oxford University Press, 12 de febrer de 1998. ISBN 9780195354355.
# Exponi nobis

Exponi nobis nuper fecisti, conegut a Nova Espanya com Omnimoda, va ser una butlla papal encarregada per Carles V i promulgada per Adrià VI el 10 de maig de 1522. La butlla permetia als membres de les ordes mendicants del Nou Món exercir "quasi tota l'autoritat episcopal" quan cap bisbe diocesà es trobava a dos dies de viatge. Aquests poders van ser posteriorment confirmats al Concili de Trento.
Sota l'autoritat d' Omnimoda, sacerdots missioners com Martín de València i Diego de Landa van actuar com a agents de la Inquisició a les Amèriques. La butlla també va donar als missioners l'autoritat per dispensar els catòlics locals dels impediments al matrimoni.

## Referències

* 1 2 Greenleaf, Richard E. (en anglès) The Americas, 22, 2, 10-1965, pàg. 138–166. DOI: 10.2307/979238. ISSN: 0003-1615 [Consulta: 27 abril 2024].
* ↑ Jeanne, Boris. «The Franciscans of Mexico : Tracing Tensions between Rome and Madrid in the provincia del Santo Evangelio (1454-1622)». A: Giannini. Papacy, religious orders, and international politics in the Sixteenth and Seventeenth Centuries (en anglès), 2013, p. 1–250.
* ↑ Spicer, Andrew. Parish Churches in the Early Modern World (en anglès). Routledge, 5 December 2016, p. 1486. ISBN 978-1-351-91276-1.
* ↑ Greenleaf, Richard E. (en anglès) The Americas, 22, 2, 10-1965, pàg. 138–166. DOI: 10.2307/979238. ISSN: 0003-1615 [Consulta: 27 abril 2024].
* ↑ Gu, Weiying. Missionary Approaches and Linguistics in Mainland China and Taiwan (en anglès). Leuven University Press, 2001, p. 19. ISBN 978-90-5867-161-5.
# Bruno Landi

Bruno Landi (Amelia, 5 de desembre de 1928 - La Spezia, 13 de juny de 2005) va ser un ciclista italià, professional entre 1953 i 1957.
Durant la seva carrera esportiva destaca la victòria a la Volta a Llombardia de 1953. Aquesta edició va estar marcada per un error de senyalització en els darrers metres, quan un policia no indicà correctament el camí a seguir als grup capdavanter d'onze ciclistes. Landi, que anava endarrerit, va ser dels primers en adonar-se de l'error i això li va permetre guanyar la cursa.

## Palmarès

* 1952
** 1r a la Milà-Tortona
* 1953
** 1r a la Volta a Llombardia
* 1954
** 1r a la Nazionale, a Romito Magra

## Referències

* ↑ «LANDI Bruno», 04-06-2023. [Consulta: 25 febrer 2025].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Bruno LANDI» (en italià). [Consulta: 25 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a museociclismo.it (italià)
# Saïd (personatge literari)

Saïd és un personatge literari, protagonista principal de l'obra de teatre Mar i cel d'Àngel Guimerà, estrenada l'any 1888.
Pirata, fill d'una cristiana i d'un morisc, va ser educat prop de València en la tradició religiosa catòlica i musulmana. L'assassinat del seu pare i el posterior decret d'expulsió dels moriscos quan tenia 6 anys, va produir la seva fugida precipitada juntament amb la seva mare. Per aquest motiu, aquesta instigà el seu odi cap al cristians, origen de les seves desgràcies. De caràcter arrauxat. dur i mogut per la set de venjança, esdevé capità de vaixell de corsaris algerians. Després de fer presoner un grup de cristians, s'interessa per una noia cristiana, Blanca, que es diu igual com la seva mare. Encisat per ella, comença a tenir sentiments contradictoris i amb el temps se n'enamora. Es desferma un amor impossible entre Saïd i Blanca, ja que pertanyen a mons diferents i oposats i saben que el seu amor no serà ben vist per ningú.
Segons els estudiosos de l’obra de Guimerà, la condició de mestís de Saïd respon a un mena d’autoretrat idealitzat del mateix Guimerà, que no havia aconseguit superar la seva condició d’home nascut a una família formada per Margarita Jorge, d’origen canari, i Agustí Guimerà, vendrellenc que s’havia traslladat a Santa Cruz de Tenerife per motius laborals.
A banda de Teodor Bonaplata, que l’interpretà a l'estrena de 1888, Saïd ha estat interpretat, entre d'altres, per Enric Borràs (1904 i 1923) i per Carlos Gramaje, en la versió musical de Dagoll Dagom, estrenada el 1988, i que ha tingut diverses reposicions fins al 2015.

## Referències

* ↑ «Saïd (personatge literari)». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Mar i cel». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Ciurans, Enric. «Saïd». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement). [Consulta: 2 febrer 2022].
# Nikolaj Obukhov

Nikolaj Boríssevitx Obukhov, rus: Николай Борисович Обухов, (Kursk, 1892 - París, 1954) fou un compositor i inventor moscovita.
Estudià amb Txerepnín i amb Steinberg, en el Conservatori de Sant Petersburg. El seu pare era director de l'orquestra del Teatre de l'Òpera Imperial, raó per la qual, sembla que la família es refugià a París el 1918, després d'esclatar la Revolució Russa. En aquesta última ciutat fou deixeble de Ravel. D’esperit profundament místic, va veure des del principi en el seu compatriota Skriabin un referent inspirador.
Més endavant, va adoptar una forma d'atonalitat dodecafònica que, atesa l’època en què la va desenvolupar, no es pot considerar influenciada per Schönberg. Obukhov també va intuir la importància de concebre l’escala de 12 sons com a plenament temperada. Tot i que va idear un sistema de notació en què eliminava sostinguts i bemolls —reduint-los als cinc sons temperats intermedis habituals—, el més rellevant és que en aquesta concepció ja es percep clarament la base del sistema dodecafònic serial.
També va idear la "creu sonora", un instrument electrònic que, finalment, es va revelar com una variant de l'heteròfon de Theremin. Tot i això, la seva aportació el situa entre els pioners de la música electrònica, al costat de figures com Trautwein, Mager i Martenot. D’Obukhov es conserven algunes peces de joventut, com les romances Je t’attendrai i N'attends rient. Més endavant, influït, com Skriabin, per la idea de l'obra total, va crear els poemes litúrgics L'agneau est notre remords i Le Pasteur est notre consolation. La seva obra més ambiciosa, Le livre de la vie, concebuda com una acció escènica integral, no només inclou el text escrit per ell mateix, sinó també crits i altres elements vocals que anticipen tècniques expressives pròpies de l'expressionisme musical modern.

## Referències

* ↑ Powell, Jonathan. «Obouhow, Nicolas [Obukhov, Nikolay]» (en anglès). Grove Music Online. [Consulta: 20 març 2021].
* ↑ Gojowy, Detlef. "Obukhov, Nikolay," in The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. Vol 13, pp 485–6. ISBN 1-56159-174-2
* ↑ Hugh Davies. "Croix sonore." In Grove Music Online. Oxford Music Online, http://www.oxfordmusiconline.com/subscriber/article/grove/music/53322 (accessed 23 January 2011).
* ↑ Slonimsky, Nicolas. The Concise Edition of Baker's Biographical Dictionary of Musicians, 8th ed. New York, Schirmer Books, 1993. p. 723. ISBN 0-02-872416-X
# Fennomania

La Fennomania va ser el moviment polític més important del segle xix al Gran Ducat de Finlàndia. va ser la successora de la fennofília del segle xviii i principis del xix.
Va consistir en un moviment que cercava augmentar l'estatus social de la llengua finesa de llengua minorada a llengua nacional i de cultura al seu país.
Molta gent de la primera generació de fennomans eren originàriament, parlants materns de suec, si bé no tots. La majoria va fer un gran esforç per utilitzar la llengua finesa tant a casa com a l'esfera pública, donant als seus fills allò que ells no pogueren gaudir: del finès com a llengua materna.
Alguns dels Fennomans també varen finlanditzar els seus cognoms, especialment a les darreries del segle xix.

## Lema

El lema dels fennoman va ser escrit per Adolf Ivar Arwidsson, curiosament, en llengua sueca:
    "Suecs ja no ho som més,
    russos mai no podrem ser,
    Així que deixeu-nos ser finesos!"
# Seguidor de partitures

El seguiment de partitura és el procés d’escoltar automàticament una actuació de música en directe i fer un seguiment de la posició de la partitura. És una àrea activa de recerca i es troba a la intersecció de la intel·ligència artificial, el reconeixement de patrons, el processament de senyals i la musicologia. El seguiment de partitura va ser introduït per primera vegada el 1984 independentment per Barry Vercoe i Roger Dannenberg.
Artísticament, és un dels components principals de la música electrònica en directe de molts compositors com Pierre Boulez i Philippe Manoury entre d'altres i actualment és una línia de recerca activa en diferents comunitats com l'IRCAM de París. L'última versió de la partitura de l'IRCAM, desenvolupada per l' equip de representacions musicals, és capaç de seguir senyals d'àudio complexos (monofònics i polifònics) i sincronitzar els esdeveniments a través del tempo detectat de la representació en temps real. Es distribueix públicament des del 2009 amb el nom d’ Antescofo i s’ha representat amb èxit a tot el món per a un gran nombre de produccions de música contemporània, inclosa l'electrònica en temps real.
Altres autors que segueixen la partitura inclouen Chris Raphael, Roger Dannenberg, Barry Vercoe, Miller Puckette, Nicola Orio, Arshia Cont i Frank Weinstock (Seguidor de partitures a l'USPTO (anglès) ; Seguidor de partitures a l'USPTO (anglès); Seguidor de partitures a l'USPTO (anglès)).
Per primer cop, dins octubre 2006, hi hi haurà una Puntuació Seguint avaluació durant la segona Informació de Música Retrieval canvi d'Avaluació (MIREX). És esperat que la majoria de sistemes participen i competir en situacions musicals vives i els resultats ser anunciat en públic àmbit.

## Vegeu també

* IRCAM
* Antescofo
* Max/MSP
* Supercollider

## Enllaços externs

* Vercoe Demostrant l'Intèrpret Sintètic a IRCAM dins 1984
* Acompanyament automàtic demo amb Antescofo
* SampleSumo, la puntuació que Segueix Tecnologia
# Pontus Jansson

Pontus Sven Gustav Jansson (nascut el 13 de febrer de 1991) és un futbolista professional suec que juga com a defensa central pel Brentford FC i la selecció de futbol de Suècia.

## Estadístiques
### Club

    A 13 maig 2016.
| Club | Temporada | Lliga | Lliga | Copa | Copa | Continental | Continental | Total | Total |
| Club | Temporada | Partits | Gols | Partits | Gols | Partits | Gols | Partits | Gols |
| Malmö FF | 2009 | 2 | 0 | 0 | 0 | — | — | 2 | 0 |
| IFK Malmö | 2009 | 8 | 4 | — | — | — | — | 8 | 4 |
| IFK Malmö | Total | 8 | 4 | — | — | — | — | 8 | 4 |
| Malmö FF | 2010 | 18 | 1 | 2 | 0 | — | — | 20 | 1 |
| Malmö FF | 2011 | 15 | 2 | 2 | 0 | 11 | 1 | 28 | 3 |
| Malmö FF | 2012 | 30 | 1 | 0 | 0 | — | — | 30 | 1 |
| Malmö FF | 2013 | 24 | 1 | 3 | 0 | 6 | 0 | 33 | 1 |
| Malmö FF | 2014 | 9 | 1 | 5 | 0 | 0 | 0 | 14 | 1 |
| Malmö FF | Total | 98 | 6 | 12 | 0 | 17 | 1 | 127 | 7 |
| Torino FC | 2014–15 | 9 | 0 | 1 | 0 | 6 | 0 | 16 | 0 |
| Torino FC | 2015–16 | 6 | 1 | 2 | 0 | – | – | 8 | 1 |
| Torino FC | Total | 15 | 1 | 3 | 0 | 6 | 0 | 24 | 1 |
| Total carrera | Total carrera | 111 | 10 | 13 | 0 | 22 | 1 | 146 | 11 |

### Internacional

    A 18 novembre 2014.
| Equip nacional | Any | Partits | Gols |
| Suècia | 2012 | 2 | 0 |
| Suècia | 2013 | 2 | 0 |
| Suècia | 2014 | 3 | 0 |
| Total | Total | 7 | 0 |

## Palmarès
### Club

* Allsvenskan (3):
    Malmö FF: 2010, 2013, 2014
* Svenska Supercupen (1):
    Malmö FF: 2013

## Referències

* 1 2 «Pontus Jansson» (en suec). soccerway.com. Soccerway. [Consulta: 13 gener 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa al Malmö FF Arxivat 2014-12-13 a Wayback Machine. (suec)
* Fitxa a SvFF (suec)
* Pontus Jansson, Fitxa a Soccerway
Pontus Jansson amb la selecció sueca - Caixes de navegació :
Selecció de futbol de Suècia – Eurocopa 2016
1 Isaksson •
2 Lustig •
3 Johansson •
4 Granqvist •
5 M. Olsson •
6 Forsberg •
7 Larsson •
8 Ekdal •
9 Källström •
10 Ibrahimović (c) •
11 Berg •
12 Olsen •
13 Jansson •
14 Lindelöf •
15 Hiljemark •
16 Wernbloom •
17 Augustinsson •
18 Lewicki •
19 Kujović •
20 Guidetti •
21 Durmaz •
22 Zengin •
23 Carlgren •
Entrenador: Hamrén
Selecció de futbol de Suècia – Copa del Món de futbol de 2018
1 Olsen •
2 Lustig •
3 Lindelöf •
4 Granqvist  •
5 Olsson •
6 Augustinsson •
7 Larsson •
8 Ekdal •
9 Berg •
10 Forsberg •
11 Guidetti •
12 Johnsson •
13 Svensson •
14 Helander •
15 Hiljemark •
16 Krafth •
17 Claesson •
18 Jansson •
19 Rohdén •
20 Toivonen •
21 Durmaz •
22 Thelin •
23 Nordfeldt •
Seleccionador: Janne Andersson
Selecció de futbol de Suècia – Eurocopa 2020
1 Olsen •
2 Lustig •
3 Lindelöf •
4 Granqvist (c) •
5 Bengtsson •
6 Augustinsson •
7 Larsson •
8 Ekdal •
9 Berg •
10 Forsberg •
11 Isak •
12 Johnsson •
13 Svensson •
14 Helander •
15 Sema •
16 Krafth •
17 Claesson •
18 Jansson •
19 Svanberg •
20 Olsson •
21 Kulusevski •
22 Quaison •
23 Nordfeldt •
24 Danielson •
25 J. Larsson •
26 Cajuste •
Entrenador: Andersson :