# Gaspard Monge

Gaspard Monge (Beaune, 9 de maig de 1746 - París, 28 de juliol de 1818) va ser un matemàtic francès, fundador del camp de la geometria descriptiva. Va ser nomenat Comte de Péluse per Napoleó i també se'l coneix per aquest nom.

## Vida

En paraules de Patrice Bret, no existeix encara una verdadera biografia d'aquest gran home, que François Mitterrand va fer inhumar al Panteó de París el 1989. Les existents, o són parcials (sobre el seu viatge a Egipte, o com a fundador de l'École Polytechnique…) o són apologètiques (escrites pels seus deixebles com François Arago o Charles Dupin). René Taton ha estat l'historiador de la ciència que més ha estudiat el personatge i a les seves notes cal cenyir-se.
Monge va néixer a Beaune (Borgonya), fill d'un comerciant casat amb una borgonyona. Va ser un alumne destacat a l'escola de la Congregació de l'Oratori de Beaune i de 1762 a 1764 va completar els seus estudis a l'École de la Trinité a Lyon.
En retornar a Beaune l'estiu de 1764, va dibuixar un plànol de la seva ciutat. La seva alta qualitat va atraure l'atenció d'un oficial de l'École Royale du Génie de Mézières i va ser contractat com a dibuixant per aquesta escola, que tenia un gran prestigi en aquella època, tot i que la seva posició era molt modesta: les funcions de Monge es limitaven a preparar plànols de les fortificacions.
Un any després va ser requerit per a fer un plànol d'una fortificació que amagués la seva posició, tant de la vista com del foc de l'enemic. L'èxit en aquesta tasca, utilitzant mètodes geomètrics, va cridar l'atenció del professor de matemàtiques de l'escola, Charles Bossut, que el nomenà répétiteur. El 1768, en ser nomenat Bossut examinador, Monge el va substituir com a professor de matemàtiques i el 1771 també va substituir Nollet com a professor de física.
El 1777 es casà amb Catherine Huart, propietària d'una metal·lúrgia i començà a interessar-se per la química i la tecnologia.
El 1780 va ser escollit geòmetra adjunt de l'Acadèmia de Ciències de París, càrrec que l'obligà a romandre a París sis mesos a l'any. Però el 1785 es traslladà definitivament a París en ser nomenat associat de la classe de Física de l'Acadèmia. En aquests anys s'integrà plenament en el sistema acadèmic parisenc: bon amic de Berthollet i Vandermonde, ben relacionat amb Condorcet, Lavoisier i Lagrange.
El 1789, en esclatar la Revolució Francesa, Monge li donà suport, tot i que només va tenir papers discrets fins al 1792, en què va ser nomenat Ministre de la Marina del govern republicà. Acusat de massa moderat i atacat des de totes bandes, només va romandre en el càrrec vuit mesos.
Al crear-se l'École Polytechnique el 1794 en va ser nomenat professor de geometria. Va també participar en les sessions inaugurals de l'École Normale Superieure.
Del maig de 1796 a l'octubre de 1797 va viatjar per Itàlia com a membre de la Comissió de Ciències i Arts a Itàlia, seleccionant les pintures, escultures, manuscrits i altres objectes de valor que l'exèrcit victoriós s'havia d'endur a París. Va ser llavors que va conèixer Napoleó i en va esdevenir amic.
Al seu retorn a París va ser nomenat director de l'École Polytechnique, però no va romandre al càrrec gaire temps. El 1798 va anar amb l'expedició egípcia de Bonaparte al Caire com a president de l'Institut d'Egipte.
Ja retornat a París, va reprendre els seus càrrecs, però el 18 de Brumari, va ser nomenat senador vitalici per Napoleó Bonaparte, cosa que contradeia els seus principis republicans, però que s'explica per la seva admiració per Napoleó i els defectes del règim anterior. Napoleó li va anar concedint altres honors: Membre de la Legió d'Honor, president del Senat i Comte de Pèluse.
Fins a la caiguda de Napoleó, Monge va compatibilitzar les seves responsabilitats acadèmiques a l'École Polytechnique amb les tasques polítiques de senador i d'altres càrrecs de promoció i supervisió industrial.
A la caiguda de Napoleó el 1815, va ser desposseït de tots els seus càrrecs, expulsat de l'Institut de France i condemnat a l'exili intel·lectual. Els seus dos darrers anys de vida van ser especialment penosos. Això no obstant, a la seva mort, nombrosos estudiants i deixebles, malgrat l'oposició del govern monàrquic, van rendir tribut al seu mestre.

## Obra

En paraules de Katz:
   Monge va sistematitzar els resultats bàsics de les geometries analítica i diferencial i va afegir-hi molt material nou amb els seus articles, començant des de 1771, i finalment amb dos llibres escrits per als alumnes de l'École Polytechnique:
   * 1799: Géométrie descriptive. On Monge desenvolupa tècniques per a representar objectes tridimensionals en dues dimensions utilitzant sistemàticament projeccions i altres transformacions.
   * 1807: Application de l'analyse á la géométrie. En la primera part només utilitza l'àlgebra per a presentar la geometria analítica en dues i tres dimensions. En la segona part estudia les superfícies i introdueix la idea de connectar les equacions diferencials parcials amb la geometria de l'espai, idea que tindrà gran influència en els anys posteriors.
També segons Katz, potser el més important de la seva obra, va ser la seva ensenyança a l'École Polytechnique que va influenciar a una generació sencera d'arquitectes, enginyers, matemàtics i científics francesos, i va tenir repercussions globals.

## Referències

* ↑ Michel, 2007, p. 40.
* ↑ Ausejo, 2004, p. 817-818.
* ↑ Rojas Bernilla, Esptiben «Gaspard Monge: un conde considerado padre de la geometría diferencial» (en castellà). Buzos [Santiago de Xile], 12-12-2021. Arxivat de l'original el 2022-08-11 [Consulta: 29 juliol 2022].
* 1 2 «Gaspard Monge» (en francès). Sous le Sénat de l'Empire. Sénat. [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ Arago, 1853, p. 21.
* ↑ Michel, 2007, p. 159.
* ↑ Michel, 2007, p. 160.
* ↑ Martínez Medina, Nuria. «Gaspard Monge, el gran matemático del s.XVIII» (en espanyol europeu). A hombros de gigantes. RTVE, 03-06-2011. [Consulta: 29 juliol 2022].
* 1 2 Muñoz Alvis, Jose. Building Blocks: A Cultural History of Codes, Compositions and Dispositions (en anglès). transcript, 2020-05-31, p. 246. ISBN 978-3-8394-4781-9.
* 1 2 «Gaspard Monge, Founder of the School (1746-1818)» (en anglès). École polytechnique. [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ «Monge, Gaspard» (en anglès). Encyclopedia.com. [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ Katz, 2009, p. 569-571.
* ↑ Katz, 2009, p. 573-575.

## Bibliografia

* Arago, François. Biographie de Gaspard Monge ...: lue à la seance publique du 11 Mai 1846 (en francès). Typ. Firmin Didot frères, 1853.
* Ausejo, Elena «René Taton, in memoriam (04/04/1945 - 09/08/2004)» (en castellà). Llull, Vol. 27, Num. 60, 2004, pàg. 817-818. ISSN: 0210-8615.
* Calvo López, José «Gaspard Monge, la estética de la Ilustración y la enseñanza de la Geometría Descriptiva» (en castellà). EGE Revista de Expresión Gráfica en la Edificación, Vol. 0, Num. 4, 2006, pàg. 85-92. DOI: 10.4995/ege.2006.12657. ISSN: 1888-8143.
* Katz, Victor J. A History of Mathematics: An Introduction (en anglès). Addison-Wesley, 2009. ISBN 978-0-321-38700-4.
* Michel, Xavier «Un savant en son temps : Gaspard Monge (1746-1818)» (en francès). Bulletin de la Sabix, 41, 2007. DOI: 10.4000/sabix.69. ISSN: 2114-2130.
* O'Leary, Michael. Revolutions of geometry (en anglès). John Wiley & Sons, 2010. ISBN 978-0-470-16755-7.
* Sanford, Vera «Gaspard Monge: Born at Beaune, May 10, 1746 Died in Paris, July 28, 1818» (en anglès). The Mathematics Teacher, 28, 4, 1935, pàg. 238–240. ISSN: 0025-5769.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Gaspard Monge» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Taton, René. «Monge, Gaspard» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 8 febrer 2025].