OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amonap

L'amonap, també conegut com apalakiri, és una llengua carib parlada pels pobles kuikuro, i kalapalo del Brasil i antigament pels matipu. Es parla a set pobles del riu Culuene al parc indígena del Xingu de Mato Grosso.
Tot i que el bilingüisme en portuguès brasiler és predominant entre els homes de la comunitat, l'amonap no es troba en perill immediatament, com ho estan moltes llengües brasileres. A partir del 2006, s'estima que hi ha 1.100 parlants nadius de la llengua, inclosos 600 kuikúro i 500 kalapálo, que parlen la mateixa llengua però són ètnicament diferents. L'Endangered Languages Project posa en llista la llengua com a "amenaçada".
En col·laboració amb la lingüista Bruna Franchetto, els Kuikuro han creat una biblioteca d’enregistraments que contenen històries dels Kuikuro en la llengua que s'arxiven a l'Archive of the Indigenous Languages of Latin America.

## Fonologia

Vocals :
| | Frontal | Central | Posterior |
| Tancada | i • ĩ | ɨ • ɨ̃ | u • ũ |
| Mitjana | e • ẽ | | o • õ |
| Oberta | | a • ã | |
Consonants :
| | Labial | Alveolar | Palatal | Velar | Glotal |
| Nasal | m | n | ɲ | ŋ | |
| Oclusiva | p | t | | k | |
| Africada | | ts | dʲ | | |
| Fricativa | | s | | ɣ | h |
| Lateral | | l | | | |
| Semivocal | w | | | | |

## Morfologia

Com la majoria de la família carib, l'amonap és una llengua aglutinant amb una morfologia altament complexa que afecta tant els verbs com els noms. És un marcador de capçalera i dependent. El seu sistema de caixes és ergatiu. Una frase de mostra mostra l'estructura S/ O V, la riquesa morfològica i l'ergativitat de Kuikuro:
    katsogo-ko heke kangamuke-ko kagine-nügü
gos-PL ERG nen-PL espantar-PNCT ‘(Els) gossos van espantar (els) nens'

## Referències

* ↑ Seki, Lucy. 2011. Alto Xingu: uma área lingüística? In: Franchetto, Bruna (ed.), Alto Xingu: uma sociedade multilíngue, p. 57-85. Rio de Janeiro: Museu do Índio/FUNAI. (portuguès)
* ↑ «Did you know Kuikuro is threatened?» (en anglès). Endangered Languages. [Consulta: 10 febrer 2017].
* 1 2 Meira, S., & Franchetto, B. (2005). The Southern Cariban Languages and the Cariban Family. Pg. 132
* ↑ Franchetto, B., & Mehinaku, M., & Santos, M. (2007) Concepts and forms of ‘plurality’ in Kuikuro. Pg. 101

## Enllaços externs

* Amonap a endangeredlanguages.com
* Archive of Kalapalo Recordings by Ellen Basso, an archive of audio recordings of narratives, instrumental music, and text transcriptions from AILLA.
* Kuikuro Collection by Bruna Franchetto a AILLA
# Maria Jesús Bolada i Ull

Maria Jesús Bolada i Ull (Moixent, 2 de gener de 1844 – ?, ?) va ser una cantant d'òpera valenciana amb activitat com a soprano a Itàlia.
Nascuda a Moixent, va fer estudis de cant al Conservatori Superior de Música de Madrid de setembre de 1863 a juny de 1867. Segons Saldoni, va estar pensionada durant alguna temporada amb 1.500 rals anuals.
El 1870 va passar a cantar en l'òpera a Itàlia contractada com a primera soprano. Va distingir-se especialment amb el repertori de Verdi i va tenir èxit als teatres de Nàpols, Roma i Florència.

## Referències

* 1 2 Saldoni Remendo, Baltasar. Diccionario biográfico-bibliográfico de efemérides de músicos españoles (en castellà). vol. 2. Madrid: Imprenta de D. Antonio Pérez Dubrull, 1880, p. 14.
* ↑ Llombart, Constantí. Valencia antigua y moderna: guía de forasteros. La más detallada y completa que se conoce (en castellà). Librería de Pascual Aguilar: València, 1887, p. 181.
* ↑ Ruiz de Lihory, José. La música en Valencia. Diccionario biográfico y crítico (en castellà). València: Establecimiento Tipográfico Doménech, 1903, p. 187-188.
# Torre Valentina

La Torre Valentina és una antiga torre de defensa costenca i un monument protegit catalogat bé cultural d'interès nacional del municipi de Calonge al Baix Empordà. Als anys 60 va ser integrada en la urbanització homònima. L'arquitecte Josep Antoni Coderch, l'any 1959, havia fet un projecte que va ser rebutjat per l'empresa promotora i no es va construir. Aquell projecte d'urbanizació tenia una qualitat excepcional i va ser publicat en diverses ocasions. Això ha donat lloc a moltes confusions sobre la urbanització.

## Descripció

La torre cilíndrica es troba a la vorera del mar al sud de la platja de Sant Antoni, coronada per pederes que sostenen els merlets, en bon estat de conservació. Per accedir, s'havia de fer amb una escala, ja que la torre no té ni porta ni escales interiors. Tret de la faç al mar, està envoltada de construccions de la segona meitat del segle xx.

## Història

Situada al costat del mar, aquesta torre es va aixecar cap a finals del segle xv o començaments del XVI amb l'objectiu de vigilar qualsevol atac dels pirates. Amb la torre Pareres al nord-est de la badia (avui desapareguda) es troba en primera línia de defensa en cobrir junts un ample horitzó marítim, on hi havia més probabilitats d'invasió. Amb les torres de terra endins: la del Bedós, Castellbarri, Lloreta, de la Creu del Castellar, del Mal Ús i Roura la vall de Calonge tenia una xarxa completa per a alertar tota la població en cas de perill.

## Referències

* ↑ «Torre Valentina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Torre Valentina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2013].
* ↑ «Torre Valentina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Pere Caner i Estrany, «VI: Els Monuments, 3. Medievals: Torre Valentina», La vall de Calonge, Calonge, Ajuntament de Calonge, 1983 (2$^a$ ed.), pàgina 190, ISBN 9788450084467
* ↑ « Història» Arxivat 2014-02-07 a Wayback Machine., Web oficial de l'ajuntament de Calonge [Consulta el 28 d'agost de 2013]
* ↑ Caner, Pere «Torres de vigilància a Calonge». Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, 11-01-1974, pàg. 387–394. ISSN: 2339-9937.
* ↑ «Torres de vigilància a Calonge», Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, Vol. 22 Any 1974, pàgines 388-389
* ↑ Pere Caner i Estrany, «Mapa del sistema defensiu calongí en l'edat mitjana», op.cit., pàgina 191
# Albertiniïta

L'albertiniïta és un mineral de la classe dels òxids. És l'anàleg de Fe$^{2+}$ de la gravegliaïta. Els minerals tipus es troben a la col·lecció de mineralogia del Museo Civico di Storia Naturale de Milà, Itàlia i a la Universitat de Lieja, Bèlgica.

## Característiques

L'albertiniïta és un element químic de fórmula química Fe$^{2+}$(SO₃)·3H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic.

## Referències

* ↑ «Albertiniite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Ampferstein

L'Ampferstein és una muntanya de 2.556 msnm, extrem oriental de les Kalkkögel, als Alps de l'Stubai (Tirol, Àustria). Amb el Marchreisenspitze i el Malgrubenspitze formen el famós "Triumvirat" d'Axamer Lizum. Al nord de l'Ampferstein es troba la Schneiderspitze.

## Pujades

La millor ascensió a Ampferstein és la "Lustig e-Bergler-Steig", una via ferrada que condueix a Marchreisenspitze. Des de l'Axamer Lizum es pot arribar a l'entrada a través de l'Halsl i sobre la carena àmplia que condueix a l'estructura rocosa de l'Ampferstein. En alguns trams i bandes de roca, sempre ben assegurats, el camí condueix al cim de l'Ampferstein. Val la pena destacar el Weiterweg a la Funny Bergler climb a Marchreisenspitze. A més, la possible ruptura de graves adjacent entre els pics permet un descens ràpid cap al Lizum.

## Impressions

* Just abans del cim d'Ampferstein
* Vista cap a Marchreisenspitze
* Vista cap a Schlick

## Origen del nom

El nom "Ampferstein" deriva, en part, de la presència de praderies d'agrella sota la muntanya. El nom del corredor sota la muntanya ha pujat i es va convertir en el nom de la muntanya. Pel que fa a la segona part del nom, el terme "pedra" es refereix a pics els cims de la qual són fets de roca nua.

## Referències

* ↑ «Cabin Rentals». U.S. Forest Service. Arxivat de l'original el 14 agost 2014. [Consulta: 13 agost 2014].

## Bibliografia

Klier, Walter. Alpenvereinsführer Stubaier Alpen alpin. 13a ed.. Múnic: Bergverlag Rudolf Rother, 2006. ISBN 3-7633-1271-4.

## Enllaços externs

* descripció de la visita Ampferstein a meinstubaital.at
* Informació sobre la vall de Stubai
# David Campese

David Ian Campese (Queanbeyan, 21 d'octubre de 1962) és un exjugador australià de rugbi que jugava a la posició de Wing.
David Campese va jugar amb els Wallabies les primeres tres Copes del món i fou triat millor jugador del torneig a la Copa del món de Rugby a 15 d'Anglaterra 1991 on va anotar sis assaigs, i va donar l'assistència del famós assaig de Tim Horan contra els All Blacks a les semifinals consagrant-se com campió del Món.
Campese va batre el rècord de partits internacionals, amb 101 internacionalitats, tan sols superat amb posterioritat per Philippe Sella. També va batre el rècord d'assaigs, amb 64 assaigs (315 punts), que no fou superat fins al 2006 per Daisuke Ohata. Durant la seva trajectòria professional, fou considerat com un dels més grans jugadors en la seva posició. Les seves característiques es definien per una gran velocitat, habilitat de mans i peus i famós per ser el creador del "goose-step" (pas d'oca), un moviment ofensiu de gran complexitat que consisteix en successives enganxades i amagades per evitar el placatge. Des de 2001 és membre del Saló de la Fama del Rugbi.

## Selecció nacional

Va debutar als 19 anys en la selecció australiana Sub-21 jugant de Fullback. Va jugar el seu primer partit amb la selecció absoluta l'any 1982.

## El Gran eslam

Va ser part del Gran eslam de 1984 quan Austràlia va realitzar la llegendària gira per Regne Unit. La gira va començar amb una victòria dels Wallabies contra Anglaterra per 3-19. En el segon partit contra Irlanda Campese va anotar un assaig just al final per donar la victòria als australians per 9-16. La tercera cita fou una abultada victòria contra els dracs vermells per 9-28 on els backs aussies es van lluir. La gira acabaria a Edimburg amb la victòria australiana, amb dos assaigs de Campese. Fins a l'any 2014 els Wallabies no tornarien a repetir aquesta fita.

### Participacions en Copes del Món

Campese va disputar la Copa del Món de Rugbi de Nova Zelanda 1987 perdent les semifinals amb França i després sent derrotats 21-20 contra Gal·les en el partit pel tercer lloc. Quatre anys més tard a Anglaterra 1991, resultaria campió vencent als amfitrions a la final i sent triat millor jugador del torneig. Després del triomf mundialista fou anomenat capità fins a l'any 1996 quan es va retirar de la pràctica del rugbi. Va jugar el seu últim mundial a Sud-àfrica 1995 on els Wallabies van ser derrotats pels XV de la Rosa repetint el duel de la final anterior.
| Mundial | Seu | Resultat | Partits | Assaigs |
| Copa Mundial de Rugbi de 1987 | Nova Zelanda | Quart lloc | 6 | 4 |
| Copa Mundial de Rugbi de 1991 | Anglaterra | Campió | 6 | 6 |
| Copa Mundial de Rugbi de 1995 | Sud-àfrica | Quarts de final | 4 | 0 |

## Vegeu també

* Copa del Món de Rugbi de 1991
* Saló de la Fama del Rugbi
# Alcazaba

L'Alcazaba, amb 3.371 metres, és el cinquè cim d'Espanya, pel que fa a l'alçada, darrere el Teide (3.718 m), el Mulhacén (3.482 m), l'Aneto (3.404 m) i la Veleta (3.396 m). Està enclavat a la província de Granada, Espanya, i pertany a Sierra Nevada, a la serralada Penibètica. Junt als cims del Mulhacén i Puntal de la Caldera, forma un amfiteatre geològic al vessant nord, en el que naix el riu Genil, a partir de la Laguna de la Mosca, una llacuna permanent. Geològicament pertany al complex Nevadofilàbride i, dins d'ell, al "grup del Mulhacén". Conté afloraments de micaesquists, amb distena i estaurolita.

## Bibliografia

* Delgado Calvo-Flores: Geología, Geomorfología y Suelos, en Parque nacional de Sierra Nevada, Canseco Edt., Talavera de la Reina, 2001. ISBN 84-932095-1-1
* Castillo Martín, Antonio: Clima e hidrología. En la misma obra.
# Aeroport de Quelimane

L'aeroport de Quelimane (codi IATA: UEL, codi OACI: FQQL) és un aeroport que serveix Quelimane, al sud de la província de Zambézia a Moçambic.

## Artolínies i destinacions

| Aerolínies | Destinacions |
| LAM Aerolínies de Moçambic | Beira, Nampula, Maputo, Tete |

## Accidents i incidents

El 21 d'abril de 1988 un Douglas C-47A N47FE d'African Air Carriers va quedar destruït en un accident en enlairar-se. Ambdós tripulants van morir, i una altra persona a bord va restar ferit greu. L'avió podria haver estat estavellat.

## Referències

* ↑ Informació de l'Aeroport de Quelimane a Great Circle Mapper.
* ↑ «Directory of Airports in Mozambique». [Consulta: 25 maig 2014].
* ↑ «Great Circle Mapper». [Consulta: 25 maig 2014].
* ↑ «N47FE Accident description». Aviation Safety Network. [Consulta: 27 juliol 2010].
* ↑ «NTSB Identification: DCA88WA055». National Transportation Safety Board. [Consulta: 27 juliol 2010].
* ↑ «Status of commercial piston engined aircraft on Belgian register: past (EDS-XAL)». Skystef. Arxivat de l'original el 12 de juliol 2013. [Consulta: 27 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Historial d'accidents de l'Aeroport de Quelimane a Aviation Safety Network (anglès)
# Obstetrícia i ginecologia

L’obstetrícia i ginecologia és una especialitat mèdica que engloba dues subespecialitats. L'obstetrícia inclou l'embaràs, el part i el postpart, mentre que la ginecologia cobreix la salut del sistema reproductor femení; vagina, úter, ovaris i pits.
La definició d'aquesta especialitat s'ha anat ampliant. És "l'estudi de la fisiologia de la reproducció de la dona, les seves alteracions patològiques, i la clínica (diagnòstic i tractament d'aquestes)" segons la definició acadèmica del de la comissió espanyola d'aquesta especialitat del 1979. El mateix organisme, uns anys després, el 1986, indicava que és "una especialitat de contingut ampli i variat que comprèn: Els fenòmens fisiològics i patològics de la reproducció humana. La fisiologia de la gestació, part i postpart, així com les seves desviacions patològiques. La fisiologia i patologia inherents als òrgans que constitueixen el tracte genital femení, incloent-hi la mama. Els aspectes preventius, psíquics i socials que necessàriament es relacionen amb els apartats anteriors".
Històricament, l'especialitat s'ha desenvolupat especialment a partir de la segona meitat del segle xx. A la dècada del 1940 la mortalitat perinatal s'elevava fins al 60% entre els acabats de néixer, en les estadístiques dels grans hospitals europeus, i la mortalitat maternal entre la gestació i el postpart era habitual.
Entre els professionals més destacats d'aquesta especialitat hi ha hagut Roberto Caldeyro Barcia, fundador de l'Escola de Montevideo; Erich Saling, que va estudiar l'equilibri àcid-base i els estats hipòxits fetals; Ian Donald, introductor dels ultrasons; Gerhard Domagk i Alexander Fleming que van contribuir a reduir la morbimortalitat maternofetal amb quimioteràpia i antibiòtics; Douglas Charles Aitchison Bevis i Thomas Orville Menees que van introduir l'amniocentesis; i l'Escola de Manchester pels avenços en l'analgèsia epidural.

## Referències

* 1 2 3 4 Luis Cabero Roura. Obstetricia y medicina materno-fetal. Ed. Médica Panamericana, 2007, p. 27–. ISBN 978-84-9835-041-8.
* ↑ «El legado de Roberto Caldeyro Barcia: el científico uruguayo que humanizó el parto» (en anglès), 29-09-2021. [Consulta: 1r novembre 2024].
# Amstel

L'Amstel (a partir de l'antic neerlandès Aeme-stelle: «zona aquosa») és un riu canalitzat del sud de la província d'Holanda Septentrional, als Països Baixos. És l'origen del nom «Amsterdam».

## Història

Els habitants de les seves ribes n'explotaren la seva torba des de l'antiguitat, que era emprada com a combustible. Així és probablement com cap a començaments del segle xiii aparegué un poblet de treballadors de la torba a l'oest d'Ouderkerk que hom anomenà Amstelveen («Torba de l'Amstel» en neerlandès).
Amb la construcció d'una resclosa a la desembocadura del riu es desenvolupà un nou poblet de pescadors a la part nord que hom anomenà Amstelerdam («presa de l'Amstel»). El poble cresqué gràcies a la seva posició al Zuiderzee (actualment IJsselmeer) tot convertint-se en una ciutat que cap al 1300 rebé els drets de ciutat. Amb modificacions del nom, actualment és coneguda com a Amsterdam.
Originàriament el riu desembocava a l'IJ, si bé actualment es perd pel centre d'Amsterdam (Rokin), puix que la major de la seva aigua és conduïda subterràniament fins a l'IJ en el seu darrer tram (només una petita part flueix a través del Damrak.

## Curs del riu

L'Amstel original començava a l'aiguabarreig dels rius Drecht i Kromme Mijdrecht, una mica al sud d'Uithoorn. Amb la canalització i la construcció del canal Amstel-Drecht aquest origen resta més difícil de veure (i fins i tot no reconegut administrativament).
Una part del que originàriament era l'Amstel és actualment una part del citat canal, amb 18,5 km de llargada. Aquest comença a la unió del Drecht amb el canal de l'Aar (Aarkanaal), al nord-oest de Nieuwveen, i continua fins a Oudekerk aan de Amstel, on desemboca el Bullewijk. A partir d'allà el curs d'aigua encara es diu, oficialment, «Amstel». Des d'allà fins a la desembocadura té una distància de 12,5 km.
A més del Kromme Mijdrecht i el Bullewijk, el Waver (un rierol que se li uneix al punt més meridional del pòlder Ronde Hoep) n'és un altre afluent.

## Referències

* 1 2 «De geschiedenis van Amsterdam» (en neerlandès). Ajuntament d'Amsterdam. [Consulta: 7 gener 2023].
* ↑ «De Amstel» (en neerlandès). Waterschap Amstel, Gooi en Vecht. [Consulta: 7 gener 2023].
# David Ellefson

David Warren Ellefson (12 de novembre de 1964, Minnesota), és un baixista conegut per pertànyer a la banda de thrash metal Megadeth, on va tocar des de 1984 fins al 2002, i novament des de febrer de 2010 fins a l'actualitat.

## Biografia

Va començar a aprendre música cap als set o vuit anys tocant l'orgue i va aprendre a llegir música gràcies a aquest instrument. Més tard va provar amb el saxòfon i als onze va començar a interessar-se pel baix després de veure un concert de Kiss.
Fou part de la formació inicial del grup Megadeth i, després de Dave Mustaine, un dels que més va durar en el grup fins que una tendinitis al braç de Dave Mustaine va produir la separació dels seus membres i la dissolució del grup l'any 2002.
Després de la recuperació de Mustaine, aquest va intentar que Ellefson tornés a Megadeth, i al final es van veure involucrats en una disputa legal.
El 2003 va gravar al disc Prophecy de Soulfly, del grup de l'antic membre de Sepultura Max Cavalera. En aquell mateix any, s'ajunta amb en Steve Conley i Dave Small, amb qui forma F5, grup al que més tard s'uniria l'ex-Sickspeed Dale Steele i John Davis. A part de F5, Ellefson forma part de Killing Machine i Temple Of Brutality, i toca el baix a Avian, grup del qual és productor. També va contribuir a la banda de metal progressiu "The Alien Blakk". A mitjans dels noranta va produir el cinquè àlbum dels estatunidencs Helstar, titulat Multiples Of Black.
El 2006 es va unir a Power Quest, després de la marxa del baixista i fundador de la banda Steve Scott. Després de vuit anys fora de Megadeth, el 8 de febrer de 2010 es confirma a través de la pàgina web de Megadeth que Ellefson torna a formar parte de la seva formació. I es parla que estan creant un nou projecte que pensen treure l'any 2011.
# Dan Malloy

Dannel Patrick "Dan" Malloy (Stamford, Connecticut, 21 de juliol de 1955) és un polític estatunidenc del Partit Demòcrata. Des de gener de 2011 ocupa el càrrec de governador de Connecticut.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del Governador de Connecticut
# Alcipe cellanegra

L'alcipe cellanegra (Alcippe grotei) és un ocell de la família dels alcipeids (Alcippeidae) que habita els boscos de Tailàndia, Cambotja oriental, centre i sud de Laos i Vietnam.

## Referències

* ↑ «Alcipe cellanegra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Aeroport de Salto

L'Aeroport Internacional Nueva Hesperides (IATA: STY, OACI: SUSO), és un aeroport que es troba a la ciutat de Salto, al nord-oest de l'Uruguai, i serveix la mateixa ciutat.

## Enllaços externs

* Històric d'accidents d'aeroport
* Informació sobre l'aeroport a The Airport Guide Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* Informació sobre l'aeroport a World Aero Data Arxivat 2014-12-30 a Wayback Machine. (anglès)
# Arturo Barrios Flores

Arturo Barrios Flores (n. Ciutat de Mèxic, Mèxic; 12 de desembre de 1962), és un atleta mexicà ja retirat de la competició especialitzat en proves de llarga distància.
Va quedar en el cinquè lloc en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988, de Seül, i en els Jocs Olímpics de Barcelona 1992 en la prova dels 10.000 m llisos masculins. Va guanyar la medakka d'or en la prova de 5.000 metres tant en els Jocs Panamericans d'Indianapolis el 1987 com en els de l'Havana el 1991. Va aconseguir ser plusmarquista mundial de 10.000 metres masculins amb un temps de 27:08.23, aconseguits el 18 d'agost de 1989 en l'estadi Olímpic de Berlín. La marca no va ser superada fins a 1993 quan Richard Chelimo va aconseguir fer-ho en 27:07.91 en Estocolm.
El 30 de març de 1991, va aconseguir també la plusmarca mundial de la hora recorrent 21.101 m, i la plusmarca dels 20.000 m fent un temps de 56:55.6. Totes dues estan imbatudes fins al 2007. La marca realitzada en 1991 li va permetre ser el primer home en la història que ha fet una mitja marató en menys d'una hora; el primer a igualar-lo va ser Moses Tanui el 1993 (en una carrera de ruta, mentre que Barrios ho va aconseguir en una pista d'atletisme).
Arturo Barrios té els rècords mexicans dels 2.000 m (5:03.4, el 10 de juliol de 1989), dels 3.000 m (7:35.71, el 10 de juliol de 1989), dels 5.000 m (13:07.79, el 14 d'agost de 1989), dels 10.000 m (27:08.23, el 18 d'agost de 1989), els 10 km de carrer (27:41, l'1 de març de 1986), els 15 km de carrer (42:36, el 29 de juny de 1986), dels 20.000 metres i de l'hora (56:55.6 i 21.101 m, respectivament, el 30 de març de 1991). És més, l'únic mexicà que ha realitzat corrents la distància de la Mitja marató en menys d'una hora.
La formació professional de Barrios va ser als Estats Units, on va ser reclutat per La universitat de Texas A&M obtenint un grau d'enginyeria mecànica el 1985 i competint en cross country amb resultats acceptables, encara que no va ser fins que va començar a entrenar amb Tadeusz Kempka, d'origen polonès i radicat a Mèxic, que el seu progrés el va permetre convertir-se en una figura dominant de l'atletisme mundial de 1986 a 1993, competint tant en pista com en carreres de carrer i convertint-se en un atleta que, quasi sempre, estava en els primers llocs de les competències en les quals participava. Es va convertir en ciutadà nord-americà el setembre de 1994 i viu actualment a Boulder, Colorado amb la seva dona Joy.