OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Emili Massanas i Burcet

Emili Massanas i Burcet (Pont Major, Girona, 27 de setembre de 1940 – Girona, 25 d'agost de 1991) va ser un dissenyador, fotògraf afeccionat i col·leccionista d'imatges gironí.
Va fer una feina important de recerca i documentació de fotògrafs i fotografies, sobretot de les comarques gironines. Així havia d'arribar a reconstruir-ne el panorama històric de la fotografia des dels seus inicis més remots. Va realitzar més d'una dotzena d'exposicions, a més de mostres monogràfiques sobre autors, publicacions de llibres, articles, catàlegs, díptics i carpetes de postals. Va ser membre de l'Assemblea Democràtica d'Artistes de Girona. És considerat com un pioner de l'arxivisme d'imatges. Queda, a la memòria col·lectiva dels gironins, com el creador de la Cocollona, un cocodril amb ales de papallona que es passejava a l'Onyar a les nits lluna plena.
El 16 de març del 1993, el Ple de la Diputació de Girona va resoldre instituir l'arxiu d'imatges dedicat a la memòria d'Emili Massanas i Burcet. El fons conté uns vint mil imatges originals. Es tracta d'un arxiu d'imatges reconegut com de primer ordre.

## Obres

* Fótica Fargnoli. Girona en imatges, (amb Valentí Fargnoli Annetta), Arxiu Municipal/Ajuntament de Girona i Diputació, 1981, 212 pàgines, ISBN 9788450044874
* Ricard Mur: Fotògraf a Sant Feliu, Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Sant Feliu de Guíxols, Ajuntament de Sant Feliu de Guíxols, 1988, 92 pàgines, ISBN 84-505-7127-8 (versió telecarregable en línia)
* L'arxiu d'imatges. Propostes de classificació i conservació, amb Ramon Alberch i Pere Freixas, Barcelona, Generalitat de Catalunya, 1988
* Coautor d'Història de la Diputació de Girona (il·lustracions), 1989, 436 pàgines, ISBN 9788486812157
* Coautor amb Narcís-Jordi Aragó de La festa a les terres de Girona (il·lustracions), 1991, 549 pàgines, ISBN 9788486812225

## Referències

* ↑ «Fons Emili Massanas i Burcet», Inspai, Centre de la Imatge de la Diputació de Girona, Girona, Centre de la Imatge, s.d. [consulta el 31 de juliol de 2013]
* 1 2 3 Josep Clara, «Emili Massanas en el record», Revista de Girona, número 148, 1999, pàgines 8-9
* ↑ Bibliografia de Postals de Catalunya, Cercle Cartòfil de Catalunya, s.d., [Consulta 1 d'agost de 2013]
* ↑ «Del Grup Praxis 75 a l'Assemblea d'Artistes.», El Punt Avui,, 9 de novembre del 2011
* ↑ In memoriam de Carles Vivó, «L'artista creador», Revista de Girona, número 148, 1999, pàgina 9
* ↑ Víctor Gay i Frías, «Arxiu d'Imatger Emili Massanas i Burcet (AIEMB)» Arxivat 2012-01-05 a Wayback Machine., Guia de fons en imatge, Diputació de Girona
* ↑ Natàlia Navarro i Sastre, «El treball d'una vida», Revista de Girona, número 194, 1999, pàgina 97

## Bibliografia

* Dolors Grau i Ferrando, Fotógrafs i editors a les comarques gironines (1839-1940), tom 1 Emili Massanas i Burcet, Girona, Diputació de Girona, Col·lecció «Quaderns de fotografia», 1998, 207 pàgines
# Endevinalla veronesa

L'endevinalla veronesa (indovinello veronese en italià) és un breu text escrit als marges d'un pergamí, datat cap a finals del segle viii o principis del segle ix i que constitueix, juntament amb els Juraments d'Estrasburg i la Seqüència de Santa Eulàlia, el primer text conegut en una llengua romànica.

## Transcripció i interpretació

Diu així:
Transcripció diplomàtica:
    1 ✝ separebabouesalbaprataliaaraba & albouersorioteneba & negrosemen
    2 seminaba
    3 ✝ gratiastibiagimusomnipotenssempiternedeus
    (La línia 3 presenta una fórmula canònica de la benedicció en llatí, no pertanyent a l'endevinalla, però que els investigadors han fet servir, de vegades a manera de contrast, per donar suport a les seves hipòtesis d'idiomes).
Interpretació
    Se pareba boves,
    alba pratàlia aràba
    et albo versòrio teneba,
    et negro sèmen seminaba

## Significat

Es tracta d'un testimoniatge autorreferencial: la descripció de l'acte d'escriure feta pel mateix amanuense. És una endevinalla freqüent en la literatura tardo-llatina.
La traducció seria la següent: "Davant seu guiava els bous, llaurava un prat blanc, tenia una arada blanca, i sembrava una llavor negra".
La solució a l'endevinalla és "l'escriptura". Els bous representen els dits, el prat blanc és el full de paper o pergamí, l'arada blanca la ploma, que en aquell temps acostumaven a ser d'oca (blanques), i la llavor negra, l'escriptura.

## Orígens

Trobat a la Biblioteca Capitular de Verona en 1924, el còdex procedeix de la península ibèrica, quasi amb total seguretat de Tarragona, des d'on va poder ser traslladat a Cagliari i Pisa, abans d'arribar definitivament a Verona. Diversos trets del dialecte veronès detectats en el text (com ara versorio amb el sentit d'arada, així com els imperfectes d'indicatiu en -eba) permeten collegir que l'autor va ser un amanuense veronès, probablement de la mateixa Biblioteca Capitular.

## Referències

* ↑ Godoy, Cristina «Notes històriques sobre les oracions "Post Vicesimam" de l'Oracional de Verona». Miscel·lània litúrgica catalana, vol. 6, 1995 [Consulta: 19 juny 2012]. ("Sobre la seva procedència, geogràfica, hom ja no posa en discussió que pertanyia a la seu metropolitana de Tarragona..." Pàg. 49-50)

## Bibliografia

* Migliorini, B. Storia della lingua italiana. Firenze, Sansoni, 1987.
* Giudice, A. and Bruni, G. Problemi e scrittori della lingua italiana. Torino, Paravia 1973, vols.
* AA.VV. Il libro Garzanti della lingua italiana. Milano, Garzanti, 1969.
* Cesarini-Martinelli, L. La filologia. Roma, Editori Riuniti, 1984.

## Enllaços externs

* Indovinello Veronese (italià)
* Indovinello Veronese Arxivat 2007-05-15 a Wayback Machine. (italià)
# Enrique de Leguina y Vidal

Enrique de Leguina y Vidal (Madrid, febrer de 1842 - 25 de novembre de 1923) fou un aristòcrata i historiador espanyol, membre de la Reial Acadèmia de la Història.
Es va dedicar a l'estudi de la història i de l'art espanyol. Membre del Col·legi d'Advocats de Madrid i de la Societat Econòmica d'Amics del País de Sevilla, en 1891 va rebre de la regent Maria Cristina la Baronia de la Vega de Hoz així com la grandesa d'Espanya. El 1901-1902 fou designat senador per la Societat Econòmica de Sevilla.
El 1914 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història. També fou membre de la Hispanic Society of America i cronista oficial de Santander.

## Obres

* Hijos ilustres de la provincia de Santander, (1875)
* La iglesia de Latas (1891)
* Apuntes para la historia de San Vicente de la Barquera (1875 i 1905)
* Recuerdos de Cantabria (1875)
* Hijos ilustres de Santander (1875)
* El padre Rávago, confesor de Fernando VI (1876)
* Juan de la Cosa, piloto de Colón (1877)
* La plata española (Madrid: Librería de Fernando Fé, 1894)
* Espadas históricas (1898)
* Obras de bronce (Madrid: Librería de Fernando Fé, 1907)
* Las armas de Don Quijote (Madrid, [1908])
* Espadas de Carlos V (Madrid, Librería de Fernando Fé, 1908)
* Arquetas hispano-árabes (Madrid: Librería de Fernando Fé, 1912)
* Glosario de voces de armería (1912)

## Referències

* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Enrique Leguina a escritorescantabros.com

## Enllaços externs

* Obres d'Enrique Leguina y Vidal
* Ressenya de l'autor Arxivat 2015-12-22 a Wayback Machine. a Hijos ilustres de la provincia de Santander
# Ermita de Sant Daniel (Calonge)

L'Ermita de Sant Daniel és una vella ermita, catalogada com a monument protegit i bé cultural d'interès local del municipi de Calonge al Baix Empordà.

## Descripció

L'edifici es troba a un promontori al mig del Pla de Calonge, adossat a una masia. La capella és d'una nau amb capçalera semicircular. La coberta està enfonsada. A la façana s'obre una porta amb pedra de senzill frontó, dues finestres rectangulars horitzontals emmarcades en pedra i un ull de bou al capdamunt. L'absis podria ser la part baixa d'una torre de defensa circular, segons el Col·legi d'Arquitectes de Catalunya (COAC). Els paraments són de pedra irregular i als angles hi ha carreus escairats. A l'interior es conserva l'arrencada d'una volta de rajola. La volta i el teulat van esfondrar-se i l'estructura de l'edifici s'ha fet malbé.

## Història

Per la seva posició estratègica amb vista sobre la badia i el pla, el lloc ja va ser habitat a l'època prehistòrica. L'ermita data dels segles xvi i xvii, quan l'Església catòlica durant la contrareforma tridentina va construir tot arreu sanctuaris nous per a mobilitzar la població i contenir la influència de la reforma protestant. Va ser abandonada com a edifici religiós a l'inici del segle xx. L'any 1961 s'hi trobà un capitell preromànic (segles IX-X) que segurament fou tret del monestir veí de Santa Maria del Collet, que en l'actualitat s'exposa al Petit Museu de la vila. La construcció va servir de galliner a la masia del costat, però en l'actualitat està desocupada.

## Bibliografia

* Jaume Aymar i Ragolta, «L'ermita de Sant Daniel de Calonge», Estudis del Baix Empordà, 1984, vol. 3, pàgines 117-128

## Referències

* 1 2 3 «Ermita de Sant Daniel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 abril 2012].
* ↑ Pere Caner i Estrany i Lluís Vilar i Subirana, «Castells i cases fortificades de Calonge» Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, 1976, volum 23, pàgina 279
* ↑ Maruja Arnau i Guerola, «Petit Museu de Calonge», Revista de Girona, 2008, vol. 3, pàgines 325-327
# Espirúlides

Els espirúlides (Spirulida) són un ordre de mol·luscs cefalòpodes dels superordre decapodiformes que inclou una sola espècie actual i moltes d'extintes. Spirula spirula, l'única espècie vivent d'aquest ordre, viu en aigües profundes i la seva conquilla es troba sovint a les platges dels tròpics.

## Característiques

S. spirula fa de 35 a 45 mm de llargada; té 10 braços, dos d'ells més llargs i totalment retràctils dins el mantell. La seva característica més destacable és la seva conquilla interna planoespiral (en forma d'espiral plana) amb càmeres plenes d'aire, que utilitza com òrgan de flotació. També té un òrgan bioluminiscent.

## Hàbitat i distribució

S. spirula s un animal pelàgic que viu a les fondàries (700-1.000 m); de nit puja fins als 300-100 m cercant plàncton. Es distribueix a les latituds tropicals de l'oceà Atlàntic (abunda al mar de les Illes Canàries), de l'Índic i del Pacífic.

## Taxonomia

Els espirúlids es divideixen en tres subordres:
Subordre Groenlandibelida †
* Família Groenlandibelidae †
* Família Adygeyidae †
Subordre Belopterina †
* Família Belemnoseidae †
* Família Belopteridae †
Subordre Spirulina
* Família Spirulirostridae †
* Família Spirulirostrinidae †
* Família Spirulidae

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Spirula Lamarck, 1799». [Consulta: 4 abril 2021].
* 1 2 Tree of Life Web: Spirula Spirula
* ↑ «Mikko's Phylogeny Archive - Spirulida». [Consulta: 4 abril 2021].
# Estadi Sree Kanteerava

L'Estadi Sree Kanteerava és un estadi multiusos situat a la ciutat de Bangalore estat de Karnataka, Índia. l'estadi és part del Complex Sree Kanteerava d'Esports, recinte que compta amb pistes d'atletisme, gimnasos per a voleibol i bàsquet, pistes per a tir amb arc, salons de boxa i pistes de tennis entre unes altres.
L'estadi de futbol va ser inaugurat el 1997 i té una capacitat per 24.000 persones, i el seu principal equip local és el Bangalore FC club que disputa la I-League.
L'11 de juny de 2015 va albergar per primera vegada un partit internacional de la Selecció de futbol de l'Índia, en partit que la va enfrontar a la selecció d'Oman i servia per les classificatòries per a la Copa Mundial de Futbol de 2018.

## Referències

* ↑ «Sree Kanteerava Outdoor Stadium». karnataka.gov. Arxivat de l'original el 22 de juny de 2015.
* ↑ «Kanteerava Stadium ready to host I-League». timesofindia.indiatimes.com.
# Béla Kun

Béla Kun (nat Béla Kohn) va néixer el 20 de febrer de 1886 a Szilágycsehi, llavors Hongria, l'actual Cehu Silvaniei, a Transsilvània (Romania), i va morir el 29 d'agost de 1938 a la Unió Soviètica. Va ser un polític comunista hongarès d'origen jueu que va governar Hongria durant un període breu de temps el 1919.
El 1913 es va casar amb la mestra de música Iren Gal. Es va fer socialdemòcrata i amic de n'Endre Ady i altres intel·lectuals d'esquerra. Reclutat per l'exèrcit austrohongarès, va caure presoner de les tropes russes lluitant durant la Primera Guerra Mundial. El seu contacte amb la revolució russa el va convertir amb un fervent bolxevic, va conèixer Lenin i en acabar la guerra va partir cap a Hongria amb el propòsit de participar en la revolució.
El març de 1919 els comunistes dirigits per Béla Kun assumiran el poder de la República Soviètica Hongaresa fins a ser derrotats per les forces contrarevolucionàries ajudades per l'exèrcit romanès durant la guerra hongaresoromanesa.
Durant la Gran Purga estalinista, va ser acusat de trotskisme i va ser detingut el 1937. Torturat, com tots els altres «desviacionistes», per l'NKVD, va ser enviat i executat al gulag el 29 d'agost de 1938, segons les revelacions del govern soviètic en 1989 (abans es creia que havia mort al camp de tir Kommunarka de Moscou al poc de la detenció).

## Referències

* ↑ Tucker, Spencer. World War I. ABC Clio, 2005, p. Volum 1 (A-D) p.563. ISBN 1851094202.
# Colossal

Colossal és una pel·lícula de ciència-ficció hispanocanadenca dirigida per Nacho Vigalondo, estrenada l'any 2017. Ha estat doblada i subtitulada al català.

## Argument

La Gloria (Anne Hathaway) decideix abandonar Nova York després d'haver perdut la feina i el seu xicot. En efecte, la Gloria té un profund problema d'alcohol i deixa la seva vida derivar mandrosament. Mirant reportatges a la tele sobre un llangardaix gegant que terroritza i destrueix Seül, descobreix que és ella està connectada de forma estranya amb aquest monstre que deambula per un parc de la seva infantesa a una hora ben precisa. Per impedir altres catàstrofes haurà de posar ordre a la seva vida i comprendre per què ha arribat allà.

## Repartiment

* Anne Hathaway: Gloria
* Jason Sudeikis: Oscar
* Dan Stevens: Tim, l'ex de Gloria
* Austin Stowell: Joel
* Tim Blake Nelson: Garth, l'amic de l'Oscar
* Hannah Cheramy: Gloria, de nena
* Nathan Ellison: Oscar, de nen

## Crítica

* "Una història de ciència-ficció gaudible, però poc desenvolupada (...) No aprofita les possibilitats físiques o temàtiques del seu concepte"
* "No aprofita una premissa entretinguda, que sembla feta per a un tractament satíric i és executada amb una semiserietat estranya que els personatges no són capaços de contrarestar per la seva falta de profunditat o interès"
* "'Colossal' ofereix bastant diversió — i també terror genuí, no sempre relacionat amb els monstres — partint de la seva despreocupada i estranya idea."

## Referències

* ↑ «Colossal». Goita què fan, ara!. [Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ «Colossal». Diari ara.
* ↑ DeFore, John «Colossal». The Hollywood Reporter.
* ↑ Harvey, Dennis «Colossal». Variety.
* ↑ Scott, A. O. «Colossal». The New York Times.

## Enllaços externs

* Colossal a Goita què fan, ara!
# Abd-Al·lah ibn Abd-al-Màlik ibn Marwan

Abd-Al·lah ibn Abd-al-Màlik ibn Marwan — àrab: عبد الله بن عبد الملك بن مروان, ʿAbd Allāh b. ʿAbd al-Malik b. Marwān — (Damasc 60 de l'hègira = 680-681 – Hira 132 de l'hègira = 749-750) fou un príncep omeia, fill del califa Abd-al-Màlik ibn Marwan.
El 81 de l'hègira (700-701) va dirigir una expedició a territori romà d'Orient i a l'any segúent fou enviat juntament amb Muhàmmad ibn Marwan en ajut d'Al-Hajjaj ibn Yússuf que dirigia les forces omeies lleials que s'enfrontaven al rebel Ibn al-Àixat al Sistan. Ibn al-Àixath fou sotmès el 702-703 en la batalla de Dayr al-Djamadjim. Abd-Al·lah va tenir un paper important en les negociacions de Dayr al-Djamadjim. El 84 de l'hègira (703-704) va dirigir una nova expedició contra els romans d'Orient i va conquerir Al-Massisa (Mopsuèstia).
A la mort de son oncle Abd-al-Aziz ibn Marwan, el 705, fou nomenat governador d'Egipte i es va establir a Fustat. Va canviar tot el personal administratiu i va quedar un mal record del seu govern, ja que fou corrupte i va malversar diners de l'estat; va introduir l'àrab com a llengua al diwan de Fustat. El 88 de l'hègira (706-707) va anar de visita a Damasc; fou destituït el 90 de l'hègira (708-709). Va tornar a Síria amb grans riqueses però el califa les hi va confiscar.
Va viure apartat de la política i el 132 (749-750) fou capturat pels abbàssides i crucificat.

## Bibliografia

* Becker, C.H.. «ʿAbd Allāh b. ʿAbd al-Malik.» Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 15 de maig de 2016
# Gramàtica pedagògica

Una gramàtica pedagògica és un enfocament modern en la lingüística, que té la finalitat d'ajudar en l'ensenyament d'una segona (o altra) llengua.

## Estructura

Aquest mètode d'ensenyament es divideix en el descriptiu, que consisteix en l'anàlisi gramatical, i en el prescriptiu, que es basa en l'articulació d'un conjunt de normes. Després d'una anàlisi contextual, es determina la forma més adequada d'articular l'oració. Aquest mètode ajuda a l'aprenentatge de la gramàtica de llengües estrangeres. Les gramàtiques pedagògiques solen requerir regles definides, coherents, acumulatives i heurístiques i que incloguin un llenguatge poc tècnic. A mesura que s'acumulen les regles, es forma un sistema axiomàtic entre les dues llengües, que hauria de permetre a un parlant nadiu de la primera aprendre la segona.

## Referències

* ↑ Odlin, T., (ed.) Perspectives on Pedagogical Grammar, (Cambridge: Cambridge University Press, 1994)
* ↑ Thomann, J., LFG as a pedagogical grammar, in King, T. and Butt, M. (eds.) 'Proceedings of the LFG02 Conference,' (Stanford: CSLI Publications, 2002)

## Notes

* Chalker, S. 'Pedagogical grammar: principles and problems,' in Bygate, M. (ed.) Grammar and the Language Teacher, (Londres: Prentice Hall, 1994)
* Ellis, R. 'Current issues in the teaching of grammar: an SLA perspective Arxivat 2016-09-10 a Wayback Machine..' TESOL Quarterly, 40/1: 83-107.
# Quetta-

Quetta- (símbol Q) és un prefix multiplicador del Sistema Internacional d'Unitats que indica un factor de 1000$^{10}$ o 10³⁰ o 1 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000.
Adoptat el 2022, prové d'una combinació del mot llatí decem i del grec δέκα, deca, que signifiquen «deu» pel fet que representar 1000$^{10}$. També es tingué en compte que la lletra inicial fos una Q, seguint la tendència decreixent de Z,Y i R; i acabant en «a» perquè és el criteri pels prefixos multiplicadors i adaptant-los a una pronunciació en anglès senzilla.
Per exemple;
    1 quettàmetre = 1 Qm = 10³⁰ metres
    1 quettagram = 1 Qg = 10³⁰ grams
    1 quettasegon = 1 Qs = 10³⁰ segons

## Referències

* ↑ Résolutions de la Conférence générale des poids et mesures (27$^e$ réunion). Versailles: BIPM, 18 novembre 2022.
* ↑ Brown, Richard J.C. «On the nature of SI prefixes and the requirements for extending the available range» (en anglès). Measurement, 137, 4-2019, pàg. 339–343. DOI: 10.1016/j.measurement.2019.01.059.
# Serralleria March

La Serralleria March és una serralleria fundada, inicialment al carrer Barcelona de Mataró l'any 1904 per Antoni March Volart (1884-1968), que va ser aprenent de serraller en plena època del Modernisme, moviment artístic en el qual el ferro forjat era un important element decoratiu. Antoni March va realitzar treballs de forja artística com ara diversos motius escultòrics en comerços del centre de la ciutat, com a la botiga La Confianza, dissenyada per Josep Puig i Cadafalch. També va treballar per a Lluís Bonet i Garí, especialment en elements de forja a la masoveria, el jardí i la capella de Can Garí, a Argentona. L'any 1925 la ubicació de la serralleria va canviar, traslladant-se al número 301 del Camí Ral.
Joaquim March i Banqué va continuar el negoci familiar realitzant nous treballs de forja que encara decoren diversos establiments de Mataró com són un rellotge de ferro forjat que podem trobar en un restaurant proper a la serralleria, o el drac de ferro forjat que encara podem veure a la façana de la mateixa serralleria. Tot i així en encarregar-se del negoci l'any 1968, la serralleria es va centrar en projectes de caràcter industrial.
Per la seva banda, Rafel Codina March, nebot de Joaquim March, es va fer càrrec del negoci l'any 1993 recuperant una vessant artística a la serralleria. Ha realitzat diverses obres escultòriques en ferro forjat que es poden veure en diversos comerços de la ciutat, com un gran fanal en forma de drac a la sabateria Castellsaguer, així com obres diverses obres de caràcter privat. Paral·lelament, Pol Codina Font ha estat l'autor de grans escultures com ara, juntament amb el seu pare, El peix del Maresme.
Recentment, la Serralleria March ha estat distingida amb el guardó Cultura Mataró en la categoria Trajectòria per haver dedicat més de cent anys a l'elaboració de forja artística a la ciutat de Mataró. A més, és un dels pocs tallers de serralleria artística que actualment perviuen a Catalunya.

## Referències

* ↑ «El Peix del Maresme». Pobles de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2018].
* ↑ «Mataró premia i distingeix els seus creadors culturals». Revista Capgrós, 06-11-2018. [Consulta: 19 desembre 2018].
* ↑ «Trajectòria i personalitat mataronina | Rafel Codina March - Serralleria March». Ajuntament de Mataró. Arxivat de l'original el 2018-12-20. [Consulta: 20 desembre 2018].
* González-Agàpito, Pilar (2018) Camí Ral. De l'Hotel Suís a l'Havana. ISBN 978-84-09-02126-0 pp. 139-147
# The Blues

Martin Scorsese Presents... The Blues és una sèrie de documentals dirigits per Martin Scorsese creats en ocasió del 100 aniversari del blues. L'any 2003 ha estat declarat «any del blues» als Estats Units. Scorsese ha volgut donar la possibilitat a alguns dels cineastes més creatius d'expressar la seva passió per aquesta música.
Ha sortit una col·lecció de 7 pel·lícules que havia de permetre als més joves de descobrir el blues, d'apreciar-ne el geni, de veure’n l'origen (la lluita contra l'esclavitud) i de comprendre'n les relacions amb la música que escolten.
* The Soul of a Man de Wim Wenders
* La Route de Memphis de Richard Pearce
* Feel Like Going Home de Martin Scorsese
* Devil's Fire de Charles Burnett
* Red, White and Blues de Mike Figgis
* Godfathers and Sons de Marc Levin
* Piano Blues de Clint Eastwood
Seguiria una sèrie d'àlbum musicals de compilació, un habitual amb les músiques dels documentals (The best of the blues), però també d'altres sobre els bluesmen contemporanis (Taj Mahal, Keb Mb…)
* Martin Scorsese Presents
* Martin Scorsese Presents The Blues: Jimi Hendrix

## Enllaços externs

* The Blues - Lloc web oficial