OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carles Sànchez Verdú

Carles Sànchez Verdú (Vilanova i la Geltrú, 23 de juny de 1983) és un presentador de televisió, director, guionista, humorista i actor de doblatge català.

## Trajectòria

Va ser director del programa d'entrevistes nocturn Jugada mestra de TV3, dirigit especialment a la nova escena emergent de la comèdia en català, on també hi participà Charlie Pee com a copresentadora i el guionista Tomàs Fuentes.
Al llarg de la seva carrera professional ha treballat de guionista per a Rac1, al programa Versió estiu, a El Terrat, El intermedio, APM?, El foraster, Divendres o El Jueves, on també feia esbossos de dibuixos. Per la seva feina com a guionista al programa El intermedio, va guanyar, juntament amb la resta de l'equip de guionistes, quatre premis ALMA del Sindicat de Guionistes d'Espanya al millor guió els anys 2020, 2021, 2023, i 2024.

## Referències

* ↑ Álvarez, Inés. «TV-3 apuesta por lo digital para pescar audiencia joven» (en castellà). El Periódico, 11-10-2020. [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ «El tuit de Eduardo Noriega sobre Froilán rompe el contador de 'me gusta'» (en castellà), 07-02-2023. [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ «TV3xUnTub - Carles Sànchez Verdú». TV3, 15 maig021. [Consulta: 2 setembre 2021].
* ↑ Lleonart, Arnau. «A 'Jugada mestra' farem més coses que acudits de pets, però n'hi haurà». Vilaweb, 03-03-2021. [Consulta: 2 setembre 2021].
* ↑ Palés, Alejandra. «TV3 estrenará un 'late show' presentado por Joel Díaz en otoño» (en castellà). Ara, 22-07-2022. [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Navarro, Júlia. «L'aposta de TV3 que ha deixat a tothom bocabadat». Catalunya Diari, 12-10-2020. [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Morros, Juan Maria. «El verano llega a RAC1 con Vallhonesta, Rocamora i Giralt» (en castellà). La Vanguardia, 17-07-2022. [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ «TV3xUnTub - T4xC18 - Carles Sànchez Verdú - 3Cat». 3Cat. [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ «Los guionistas de 'El Intermedio', 'Hierro', 'Vida Perfecta' y 'Servir y Proteger' triunfan en los Premios ALMA» (en castellà). El Diario, 08-10-2020. [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Ballesteros, Clara. «"Pasapalabra" y "El Intermedio", entre los ganadores de los Premios ALMA 2021» (en castellà), 26-03-2021. [Consulta: 5 novembre 2024].
* ↑ «Los premios ALMA reconocen a los profesionales que se enfrentaron a Mediapro: "Somos los guionistas que derrotaron al patrón"» (en castellà). El Mundo, 24-03-2023. [Consulta: 5 novembre 2024].
* ↑ «'La Mesías', 'Amar', 'Poquita fe' y 'El intermedio', ganadores de los Premios ALMA 2024» (en castellà). FormulaTV, 20-03-2024. [Consulta: 5 novembre 2024].
# Danilo Gallinari

Danilo Gallinari (Sant'Angelo Lodigiano, Llombardia, Itàlia, 8 d'agost de 1988), és un jugador de bàsquet italià. Juga a la posició d'aler i pot ocupar la posició també d'aler pivot) de 208 cm amb grans coneixements tècnics. Tot i l'alçada que té, li agrada jugar per fora de la cistella, ja que disposa d'un bon tir des de la mitjana i la llarga distància.

## Inicis

Gallinari, fa dos anys que va debutar a la Sèrie B1 amb el Assigeco Casalpusterlengo, i va tancar un bon any amb set punts i tres rebots de mitjana, amb un 41% des de la línia de tres punts. Des de fa alguns anys juga amb les seleccions nacionals inferiors italianes i en els últims anys l'ha portat a guanyar la medalla de bronze sots-22 Europea a Belgrad.
Va signar amb l'Armani Jeans Milano l'estiu del 2005,

## Trajectòria NBA

Seleccionat per New York Knicks al Draft de la NBA de l'any 2008 amb sisena posició procedent de l'Armani Jeans Milano (Itàlia)
Gallinari va passar la primera meitat de la temporada 2010-2011 amb els New York Knicks, abans de ser cedit als Denver Nuggets el 21 de febrer de 2011 (juntament amb Raymond Felton, Wilson Chandler i Timofey Mozgov) en un negoci de gran èxit amb Carmelo Anthony. Va ser molt criticat que els Knicks abandonessin un o més dels seus joves jugadors prometedors, però els Knicks es van veure obligats a reaccionar amb una millor oferta per als Nuggets després que els New Jersey Nets tornessin a converses comercials i amenacessin els Knicks amb la possibilitat d'adquirir Anthony.

## Estadístiques a l'NBA

| Fase Regular | EQUIP | Partits Jugats | MPP | PPP | T2% | T3% | T1% | RPP | APP | PRPP | TPP |
| 2009-10 | New York Knicks | 81 | 33.9 | 15.1 | 42.3 | 38.1 | 81.8 | 4.9 | 1.7 | 0.9 | 0.7 |
| Carrera | | 109 | 29.0 | 12.8 | 42.6 | 38.9 | 82.9 | 4.2 | 1.4 | 0.8 | 0.6 |
| « | "M'encanta jugar contra els més forts, perquè em permet millorar. He de saber fins a quin punt és el meu joc, el més de mi i el que faig per arribar a aquest nivell. M'agrada el desafiament. " | » |
| — Danilo Gallinari |||

## Referències

* ↑ «Gallinari firma il trionfo Knicks» (en italià). Gazzetta.it, 24-03-2010. [Consulta: 24 març 2010].
# Masarbonès

Masarbonès és una entitat de població del municipi de Masllorenç a la comarca del Baix Penedès.
Situat a l'est del terme municipal, tenia 17 habitants el 2006. Tradicionalment s'ha dedicat a l'agricultura de secà (vinya i ametllers). Masarbonès es troba en un lloc privilegiat, dins de l'anomenada Pineda de Santa Cristina, envoltat de vinyes. Com a llocs d'interès té l'església molt ben conservada i els típics carrers medievals, així com la plaça de l'Om.
El patró del municipi és Sant Bartomeu i la Festa Major se celebra el cap de setmana més proper al 24 d'agost, dies en què el poble multiplica per 10 la seva població. Com a tradició els vilatans organitzen diferents actes festius com matinades, processó, ofrenes, missa, jocs infantils, concerts de música, el dissabte al migdia els masarbonencs s'organitzen com una colla castellera i alcen les torres humanes en una actuació castellera i diumenge organitzen el tradicional partit de futbol de solters i solteres contra casats i casades.

## Referències

* ↑ «Masarbonès | enciclopedia.cat». [Consulta: 16 febrer 2025].
* ↑ «ICGC - Vissir3». [Consulta: 16 febrer 2025].
* 1 2 «PoblesAbandonats». [Consulta: 16 febrer 2025].
* 1 2 «El pueblo: Masarbonès - Un pueblo rural | Casa Rural en Tarragona: CAL CALBET», 28-12-2010. [Consulta: 16 febrer 2025].
# Miquel d'Aimeric i de Codina

Miquel d'Aimeric i de Codina ( - 1617) era fill de Pere d'Aimeric i de Bellver, natural de Manresa i diputat reial de la Generalitat de Catalunya (1611-1612), i de Caterina de Codina i de Cardona.

## Biografia

Fou abat de Santa Maria de Lavaix (1585-1595) i del monestir de Sant Cugat del Vallès (1595-1617). Va ésser nomenat President de la Generalitat de Catalunya el 29 d'agost de 1616 a la mort dins del trienni del seu antecessor. Durant els mesos que va estar al front de la Generalitat, li va tocar gestionar les tenses relacions que existien amb el lloctinent Francisco Fernández de la Cueva y de la Cueva, duc d'Alburquerque, qui estava aplicant una política de repressió per acabar amb el bandolerisme.

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, vol. 2, 2003. ISBN 84-412-0885-9.

## Referències

* ↑ «Pedro d'EIMERIC i de BELLVER». geneanet. Familia Aymeric.
* ↑ «Caterina CODINA i de CARDONA». geneanet. Familia Aymeric.
* ↑ Morales Roca, Francisco José. Ediciones Hidalguia. Próceres habilitados en las cortes del principado de Cataluña, siglo XVII (1599-1713), 1983, p. 88. ISBN 9788400053987.
* ↑ Ediciones Hidalguia. Prelados, abades mitrados, dignidades capitulares y caballeros de las Ordenes Militares habilitados por el brazo eclesiástico en las Cortes del Principado de Cataluña: dinastía de Trastamara y de Austria : siblos XV y XVI (1410-1599), 1999, p. 98. ISBN 9788489851153.
Presidents de la Generalitat de Catalunya :
# Pavelló Olímpic de l'Ateneu Agrícola

El Pavelló Olímpic de l'Ateneu Agrícola és un pavelló del municipi de Sant Sadurní d'Anoia construït per l'Ateneu Agrícola el 1981. La principal activitat que s'hi desenvolupa és l'hoquei sobre patins, i és la seu del Club Esportiu Noia, uns dels equips fundadors de l'OK Lliga. El pavelló fa 40 metres de llargària i 20 d'amplària i hi caben 1.500 espectadors.

## Història

El 8 de setembre del 1981, gràcies a l'esforç dels socis i amb la col·laboració de l'Ajuntament de Sant Sadurní, es va inaugurar el Pavelló de l'Ateneu després que el Noia Freixenet hagués estat jugant en una pista descoberta des de la seva fundació.
El pavelló va rebre el qualificatiu d'Olímpic el 1992, quan va ser sub-seu dels Jocs de Barcelona, acollint la fase preliminar de la competició d'hoquei patins.
Durant els més de 60 anys d'història del CE Noia, a part de l'hoquei patins s’han practicat altres disciplines esportives a l'Ateneu, com ara el Futbol, el Basquet i el Futbol Sala.
La propietat és de l'Ateneu Agrícola, que el 2020 va cedir l'ús del pavelló a l'Ajuntament de Sant Sadurní per un període de 51 anys, juntament amb una pista exterior, un teatre i un bar. El 2023 es va anunciar una remodelació del complex.

## Esdeveniments destacats

* 1984: Campionat d'Europa Júnior de Seleccions
* 1992: Sub-seu Jocs Olímpics de Barcelona
* 2001: Fase Final Copa del Rei (Campió: Blanes)
* 2008: Fase Final Copa de la Reina (Campió: Voltregà)
* 2009: 9ª Festa Torneig Joan Petit
* 2010: Copa Continental (Reus 4-1 Mataró)
* 2011: Supercopa d'Espanya (FC Barcelona 5-1 Reus)
* 2014: Copa del Tricentenari (Noia, Catalunya, França i Suïssa)
* 2015: I Copa Capital del Cava (Noia, Comb. CdC, Espanya i Xile)
* 2015: Final 4 Lliga Catalana (FC Barcelona, Vendrell, Igualada i Voltregà)
* 2017: VIII Copa Generalitat (Campió Mas.: HP Tona. Campió Fem.: Girona HC)
* 2023: Campionat Europeu d'Hoquei sobre patins.

## Referències

* 1 2 «Ateneu Agrícola». enciclopedia.cat. [Consulta: 16 febrer 2025].
* ↑ «40 anys d’un Pavelló emblemàtic». CE Noia Freixenet, 2021. [Consulta: 16 febrer 2025].
* ↑ Redaccio. «L'Ateneu Agrícola de Sant Sadurní cedeix les seves instal·lacions a l'Ajuntament», 24-07-2020. [Consulta: 16 febrer 2025].
* ↑ Redacció. «Acord històric per donar un impuls a l'Ateneu Agrícola de Sant Sadurní», 05-04-2023. [Consulta: 16 febrer 2025].
* ↑ «Ateneu Agrícola». enciclopedia.cat. [Consulta: 16 febrer 2025].
* ↑ 3Cat. «L'Europeu d'hoquei patins de Sant Sadurní d'Anoia, a Esport3», 14-07-2023. [Consulta: 16 febrer 2025].
# Tom Ellis (motociclista)

Tom Ellis (North Yorkshire, c. 1924 - p. segle XXI) va ser un pilot de motociclisme anglès que va destacar en competicions de trial i enduro durant la dècada del 1950. Entre altres èxits destacats, va guanyar el British Experts Trial el 1951 amb una BSA.
Tom Ellis va començar a conduir motocicletes a 16 anys, el 1940, amb una Francis-Barnett 150. El 1941 s'enrolà a la Royal Navy i serví en un dragamines durant la Segona Guerra Mundial. El 1945, ja llicenciat, tornà a casa a ajudar en el negoci d'electricista del seu germà Jack, alhora que competia en trials fent servir una Panther 350, que aviat va canviar per una Matchless. Arran de la mort sobtada de Jack, Tom va decidir organitzar un trial anual en honor seu, el Jack Leslie Ellis Memorial Trial, una prova que encara organitza actualment el Ripon Motor Club i es manté al calendari a data de 2023.
El 1947, Royal Enfield va proporcionar a Tom Ellis una moto de fàbrica, amb la qual va córrer fins a finals del 1950 quan, gràcies als seus bons resultats, esdevingué pilot oficial de BSA. El 1951 va guanyar amb aquesta marca el British Experts Trial i va formar part de l'equip "B" britànic al Vas d'argent dels Sis Dies Internacionals (ISDT), disputats a Varese, on obtingué una medalla de bronze. Aconseguí l'or l'any següent a Bad Aussee (Àustria) i el 1954 a Llandrindod Wells (Gal·les). Els seus darrers ISDT varen ser els de 1955, a Gottwaldov.
Ellis va guanyar nombroses proves durant la seva etapa a BSA i va obtenir bons resultats en un dels trials més durs que es disputen a Anglaterra, l'Scott Trial, on aconseguí la silver spoon ("cullera de plata", premi que s'atorga als qui es classifiquen entre el setè i el vintè lloc) en 12 de les 14 edicions en què hi participà. El 1956, Ellis es va retirar de les competicions i es va establir definitivament a Ripon, North Yorkshire, on va establir una concessionària de motocicletes i va dirigir durant anys el Ripon Motorcycle Club.

## Palmarès

* 1 victòria al British Experts Trial (1951)
* 2 medalles d'or als ISDT (1952 i 1954)
* 1 medalla de bronze als ISDT (1951)

## Referències

* 1 2 3 4 Walker, Mick. «Trials activities. Tom Ellis». A: Rob Carrick i Fred Pidcock (Ed.). The BSA Gold Star (en anglès). Redline Books, 2004, p. 101. ISBN 9780954435738.
* 1 2 3 4 «Tom Ellis BSA C15T's...» (en anglès). bsaotter.com, 2010. [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ «Silver Spoon winners» (PDF) (en anglès). richmondmotorclub.com, 17-09-2011. [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ «Scott Trial» (en anglès). trialsguru.net, 17-09-2011. [Consulta: 14 gener 2023].
# Aldeia do Mato

Aldeia do Mato va ser una freguesia portuguesa del municipi d'Abrantes, al districte de Santarém, amb 31,68 km² d'àrea i 441 habitants (2011). Densitat poblacional: 13,9 hab / km². Durant la reforma administrativa nacional de 2013, va ser fusionada amb la freguesia de Souto per donar lloc a una de nova, Aldeia do Mato e Souto.

## Història

Afectada per un intens procés de despoblació en les últimes dècades, degut en part a la construcció el 1951 de l'embassament de Castelo de Bode, que va submergir bona part dels seus oliveres (va arribar a tenir 1.630 habitants el 1950 i el 1981 encara eren 1.000), la freguesia d'Aldeia do Mato va quedar extingida en el marc de la reforma administrativa de 2013, fusionant-se amb la de Souto per formar una nova, anomenada Unió de les Freguesias de Aldeia do Mato i Souto, amb seu a la primera. Fins a la seva desaparició, Aldeia do Mato era la vuitena freguesia del concelho en extensió, però també la menys poblada i, per tant, la tercera de menor densitat demogràfica.

## Geografia

Localitzada al nord-oest del concelho, la freguesia d'Aldeia do Mato limitava amb la de Souto al nord-est i a l'est, amb la de São Vicente a l'est, amb la de Rio de Moinhos al sud, amb la de Martinchel a l'oest, amb el concelho de Constância al sud-oest i finalment, al nord, amb l'embassament de Castelo de Bode. En les ribes de l'embassament s'assenta un parc nàutic d'esbarjo i existeixen també tres platges fluvials.

## Patrimoni

En el patrimoni històric-artístic de l'antiga freguesia estan: l'església de Santa Maria Magdalena (seu parroquial), del segle xviii, la del Sagrat Cor de Maria i la de Pucariça.

## Referències

* 1 2 Fuente: Instituto Nacional de Estatistica.
* ↑ Eurostat Arxivat 2014-09-06 a Wayback Machine.
* ↑ Lei n.º 11-A/2013 de 28 de janeiro (Reorganização administrativa do território das freguesias).Diário da República, 1.ª Série, n.º 19.
# Amb C majúscula

Amb C majúscula (The Big C a l'original anglès) és una sèrie de televisió de la cadena nord-americana Showtime la qual es va estrenar el 16 d'agost de 2010 i en català el 4 d'agost de 2014. Amb la seva estrena, va aconseguir l'audiència més gran del canal. La sèrie va acabar amb la quarta temporada anomenada "Hereafter"', la qual va acabar el 20 de maig de 2013.

## Trama

La sèrie segueix la vida d'una professora de secundària a Minneapolis anomenada Cathy Jamison - una mare reservada i dels suburbis - a la que li diagnostiquen melanoma. Aquest fet li provoca un canvi de mentalitat a on viurà la vida per primera vegada des que és adulta. Al principi, decideix amagar el diagnòstic a la seva família, comportant-se de maneres que troben desconcertant i cada vegada més estrany. A mesura que la trama avança, se sent més lliure per expressar-se i permet que la seva família i nous amics li donin suport en la seva malaltia terminal i troba humor i el patetisme en les relacions idiosincràtiques de la vida.

## Referències

* ↑ «Showtime sets summer premiere dates for 'The Big C' and 'The Real L Word'». Los Angeles Times, 17-03-2010 [Consulta: 16 maig 2010].
* ↑ «"Amb C majúscula", la nova sèrie del dilluns a la nit». tv3.cat. [Consulta: 11 agost 2014].
* ↑ Hibberd, James. «Showtime's 'The Big C' Draws Record Premiere». The Hollywood Reporter, 17-08-2010. Arxivat de l'original el 26 de setembre 2010. [Consulta: 12 gener 2013].
[[[Categoria:Sèries de televisió començades a la dècada del 2010 doblades al català]]
# Crònica de la restauració d'un regne

Genjitsu Shugi Yūsha no Ōkoku Saikenki (títol original en japonès, 現実主義勇者の王国再建記) és una sèrie de novel·les lleugeres japoneses escrita per Dojyomaru i il·lustrada per Fuyuyuki. La història segueix en Kazuya Souma, un estudiant d'humanitats convertit en heroi mentre aprofita el seu coneixement del realisme i el maquiavel·lisme per reconstruir el regne. Una adaptació de manga de Satoshi Ueda va començar a serialitzar-se per internet al lloc web Comic Gardo, d'Overlap, el juliol de 2017.
Entre el juliol de 2021 i l'abril de 2022 es va emetre una sèrie de televisió d'anime de J.C.Staff basada en les novel·les. L'anime va arribar subtitulat al català amb el títol de Crònica de la restauració d'un regne, la primera temporada del qual va arribar el 16 de febrer de 2022 a la plataforma Jonu Play. El 16 de febrer de 2023 s'hi va estrenar la segona temporada.

## Referències

* ↑ «J-Novel Club Announces Full E-Book Release Calendar for February and March 2017, Reddit AMA on Feb 18th» (en anglès). Anime News Network [Consulta: 25 setembre 2017].
* ↑ «How a Realist Hero Rebuilt the Kingdom Light Novels Get TV Anime», 16-04-2020. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «How a Realist Hero Rebuilt the Kingdom TV Anime Unveils Cast, Staff, July 2021 Premiere», 03-11-2020. [Consulta: 3 novembre 2020].
* ↑ «Crònica de la restauració d'un regne». Twitter. @AnimeEnCAT, 04-02-2022. [Consulta: 10 juliol 2024].
* ↑ «El Departament de Cultura destina 3,9 milions al doblatge i la subtitulació en català de pel·lícules i sèries». govern.cat. [Consulta: 23 març 2024].
# Dolmen de la Gutina/Puig del Pal

El Dolmen de la Gutina/Puig del Pal és un dolmen situat al terme municipal d'Espolla, a l'Alt Empordà i forma part d'un dels Dòlmens d'Espolla. Cal no confondre'l amb el Dolmen de la Gutina, molt proper, però ja en el terme de Sant Climent Sescebes. Està situat al paratge conegut com la Gutina i darrere la muntanya del Puig del Pal, que també li dona nom.
Descobert el 1979 pel veí d'Espolla Joan Calverol i Puquet el va donar a conèixer a diversos especialistes i es va poder establir com un dolmen. Cal dir que avui és una barraca de vinya, però una part de la qual es pot veure perfectament la disposició de les pedres que configuren els dòlmens del voltant. Es va poder establir una cronologia entorn 3200 i 2700 aC. L'estiu de 1986 la coberta de teules de la barraca s'ensorrà parcialment a causa dels grans incendis que afectaren l'Albera.
# Jemappes (departament)

Jemappes va ser de 1793 a 1814 un dels departaments francesos fora de França, creat als Països Baixos austríacs i principat de Lieja annexats, que en l'actualitat es troba a Bèlgica. El 1805 tenia 472.366 habitants i una superfície de 376,6 km². En texts antics s'escriu de vegades Jemmape.

## Història

Va crear-se al 12 de març de 1793, després d'una votació forçada per les tropes revolucionàries. La capital n'era Mons. Ans al contrari de la majoria dels departaments francesos que per trencar amb la toponímia dels feus de l'antic règim portaven noms de rius o altres accidents geogràfics, considerats com més neutrals, el seu nom prové del municipi de Jemappes, en commemoració de la batalla de Jemappes del 1792. El 2 d'abril de 1793, l'exèrcit austríac va reconquerir el territori i tornar a perdre'l després de la batalla de Fleurus al 26 de juny de 1794. Comprenia territoris de diferents feus de l'antic règim: el comtat d'Hainaut, tret de la part conquesta pels exèrcits de Lluís XIV al segle xvii i integrada al departament del Nord, la regió de Charleroi que formava part del comtat de Namur, el Tournaisis i la senyoria de Tournai així com les Bones Viles de Thuin i de Châtelet, dos exclavaments del principat de Lieja. El 1815, després del congrés de Viena, el tractat de París va atorgar-lo al Regne Unit dels Països Baixos. Guillem I dels Països Baixos va mantenir la reorganització administrativa francesa, però va triar noms més històrics. Va donar el nom de província d'Hainaut a l'antic departament.

## Subdivisions

El departament va subdividir-se en tres arrondissements:
* Mons, amb els cantons Boussu, Chièvres, Dour, Enghien, Lens, Le Rœulx, Mons, Pâturages i Soignies ;
* Charleroi, amb els cantons Beaumont, Binche, Charleroi, Chimay, Fontaine-l'Évêque, Gosselies, Merbes-le-Château, Seneffe i Thuin ;
* Tournai, amb els cantons Antoing, Ath, Celles, Ellezelles, Frasnes-lez-Anvaing, Lessines, Leuze-en-Hainaut, Péruwelz, Quevaucamps, Templeuve i Tournai.

## Prefectes

* 1800-1805: Jean Baptiste Étienne Garnier
* 1805-1810: Patrice de Coninck
* 1810-1812: Jean Baptiste Maximilien Villot de Fréville
* 1812-1814: Pierre-Clément de Laussat

## Referències

* ↑ «Marie Arnould, Idées politiques et classes sociales au sein du pouvoir communal à Mons de 1785 à 1835, Revue belge d'Histoire contemporaine, XI, 1980/3, pàgina 319». Arxivat de l'original el 2009-03-20. [Consulta: 10 juliol 2009].
* ↑ Lasius, Albrecht Friedrich Ludolph. Der Französische Kayser-Staat unter der Regierung des Kaysers Napoleon des Großen im Jahre 1812. Ein Geographisch-Historisches-Handbuch (en alemany). vol. 1. Osnabrück: Johann Gottfried Kissling, 1813, p. 269 [Consulta: 10 març 2015 (2015-03-10)].
* ↑ «Departament de Jemmape». A: Almanach impérial (1805) (Llibre electrónic) (en francès). París: Testu, 1812, p. 415-16.
# Jordi Vallès Ventura

Jordi Vallès Ventura (Barcelona, 1906 - Houston, 1984) fou un metge pediatra, i també crític literari.
Nascut a Barcelona el 3 de juliol de 1906. Va col·laborar en el "Butlletí de l'Agrupament Escolar de l'Acadèmia i Laboratori de Ciències Mèdiques de Catalunya. Es va llicenciar en medicina a la Universitat de Barcelona el 1932 i es va especialitzar en obstetrícia i pediatria. Va exercir a Barcelona com a tocòleg i com a pediatra. Durant la Guerra Civil va ser capità metge provisional de la Sanitat Militar i en acabar es va exiliar a Mèxic on també exercí de pediatra. Fou un dels fundadors de la Borsa del Metge Català. A Mèxic, va ser un dels impulsors de la revista Lletres, amb Agustí Bartra, Pere Calders, Anna Murià i Josep Roure-Parella. Marxà a Venezuela i allà va aconseguir un permís de residència als Estats Units d'Amèrica. Va passar als EUA i treballà al Houston Veterans Hospital de Houston (Texas). Als EUA va publicar algunes monografies sobre alcoholisme social.

## Obres

* Escuintles. México D.F.: Barcino, 1941.
* Un médico en una guerra. México D.F.: Ediciones Quetzal, 1942.
* Els pollets de colors. México D.F.: Biblioteca Catalana, 1944.
* Sinfonia. Primer movimiento. Novela. México D.F.: B. Costa-Amic Editor, 1944.
* Las vacaciones del profesor Müller. México D.F.: B. Costa-Amic Editor, 1944.
* Suite poètica. La poesia d'Agustí Bartra. México D.F.: Edició de l'autor, 1946.
* La madre y el niño: nociones de puericultura. México D.F.: B. Costa-Amic Editor, 1955.

## Referències

* ↑ Bacardí, Montserrat «Apunts sobre exili, llengua i traducció». Caplletra 58, Primavera, 2015, pàg. 159-182.
* ↑ «Metges catalans a l'exili» (en català). [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ Agustí Ruiz, Lluís. L'edició espanyola a l'exili de Mèxic (1936-1956) (tesi). Universitat de Barcelona, 2018.