OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mordenita

La mordenita és un mineral de la classe dels silicats (tectosilicats), i dins d'aquesta pertany a l'anomenat grup de les zeolites. Va ser descoberta el 1864, rebent el nom de la localitat tipus, Morden, a Nova Escòcia (Canadà).

## Característiques

La mordenita és un mineral de la classe dels tectosilicats, i com totes les zeolites és un aluminosilicat hidratat de sodi, calci i potassi. La seva fórmula és (Na₂,Ca,K₂)Al₂Si$_{10}$O$_{24}$·7H₂O. A més dels elements de la seva fórmula, sol portar com a impuresa l'element magnesi. A la natura s'hi pot trobar una varietat de mordenita rica en potasi. La mordenita cristal·litza en el sistema ortoròmbic, formant cristalls prismàtics, aciculars a fibrosos i fins; també forma grups radials i agregats cotonosos, i s'hi pot trobar compacte.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mordenita pertany a «02.GD: Tectosilicats amb H₂O zeolítica; cadenes de 6-enllaços – zeolites tabulars» juntament amb els següents minerals: gmelinita-Ca, gmelinita-K, gmelinita-Na, willhendersonita, cabazita-Ca, cabazita-K, cabazita-Na, cabazita-Sr, cabazita-Mg, levyna-Ca, levyna-Na, bellbergita, erionita-Ca, erionita-K, erionita-Na, offretita, wenkita, faujasita-Ca, faujasita-Mg, faujasita-Na, maricopaita, dachiardita-Ca, dachiardita-Na, epistilbita, ferrierita-K, ferrierita-Mg, ferrierita-Na i bikitaita.

## Formació i jaciments

Es troba en roques ígnies de tipus andesita, formant vetes i cavitats amigdaloides. Apareix també com a producte secundari de la hidratació de cristall volcànic. En sediments apareix com a mineral autigènic. Sol trobar-se associada a altres minerals com: calcita, caolinita, glauconita o d'altres zeolites.

## Referències

* ↑ «Mordenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 novembre 2014].
* ↑ Shuwen Sun, Hongmei Liu, Zhanzhang Xu, y Wenxuan Hu, 2003. "Study of mineral characteristics and physical-chemical properties of Muling zeolite deposit, Heilongjiang Province". Geology and Prospecting 39(2), 40-45.
# Leontosaure

El leontosaure (Leontosaurus vanderhorsti) és una espècie extinta de sinàpsid de la família dels gorgonòpids que visqué a Àfrica durant el Permià superior, fa entre 254,2 i 259,9 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a les províncies sud-africanes del Cap Occidental, Cap Oriental i Cap Septentrional. És l'única espècie reconeguda del gènere Leontosaurus. Era un gorgonop de grans dimensions, amb el crani de 40 cm de llargada a la base, i mancava de dents postcanines al maxil·lar inferior. Presenta una combinació de caràcters que es veuen en altres rubidgeïns.

## Referències

* 1 2 Entrada «Leontosaurus vanderhorsti» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 29 gener 2025].
* 1 2 Kammerer, 2016, p. 44.
* ↑ Kammerer, 2016, p. 13.

## Bibliografia

* Kammerer, C. F. «Systematics of the Rubidgeinae (Therapsida: Gorgonopsia)» (en anglès). PeerJ, 4, e1608, 2016. DOI: 10.7717/peerj.1608.
# Miguel Ángel Lauri

Miguel Ángel Lauri, també conegut a França com a Michel Lauri, (29 d'agost de 1908 - 26 de setembre de 1994) fou un futbolista argentí de la dècada de 1930.
El seu principal club fou Estudiantes de La Plata. Durant els anys 30 formà part de la línia d'atac del club que es feu famosa amb el sobrenom de Los Profesores (els professors). Va rebre el sobrenom de Flecha de Oro (fletxa d'or) per la força de xut que tenia amb el peu dret. Amb la selecció argentina debutà el 1929. Només marcà un gol amb la selecció, durant la Copa Amèrica de 1935. El 1937 marxà a França on fitxà pel Sochaux-Montbéliard, club amb el qual guanyà la lliga el 1938. També disputà un partit amb la selecció francesa el 1937. El 1939, començant la Segona Guerra Mundial, retornà a Sud-amèrica, passant els seus darrers anys com a futbolista al CA Peñarol de Montevideo.

## Palmarès

| Temporada | Equip | Títol |
| 1938 | Sochaux-Montbéliard | Lliga francesa de futbol |

## Referències

* ↑ RSSSF South American Championships 1935
* ↑ RSSSF Argentines in other national teams
* ↑ Zona Charrua article

## Enllaços externs

* Coll. L'intégrale de l'équipe de France de football, Paris, First, 1998, p. 100 i 453
* (castellà) Perfil a National football teams
* (francès) Perfil a FFF
# La tribu perduda

La tribu perduda (títol original en anglès The Lost Tribe) és una pel·lícula de terror de Nova Zelanda del 1985 dirigida per John Laing. Protagonitzada per John Bach i Darien Takle, segueix un home i la seva cunyada que viatgen a una illa misteriosa habitada per la tribu maorí Huwera. Es va produir el 1982 però no es va estrenar a les sales de Nova Zelanda fins al 1985. Ha estat doblada al català.

## Trama

L'antropòleg Max Scarry (John Bach) desapareix misteriosament després del seu viatge a l'illa de Fjordland com a part del seu estudi sobre la reclusa tribu Kiwi Huwera Maori. La policia creu que és culpable d'assassinat, després de trobar el cadàver d'una dona a la seva illa. La parella de Max, Ruth (Darien Takle) acompanya el seu cunyat Edward (també Bach) a descobrir la veritat. S'aventuren a l'illa estranya i estan perseguits per esdeveniments horripilants. Finalment, l'Edward es trenca sota la pressió mental i el seu germà, que semblava haver mort, posseeix el seu cos durant una processó sobrenatural Huwera Maori.

## Producció

La tribu perduda va marcar el segon esforç de direcció de l'aclamat director neozelandès John Laing. A més, Laing va escriure el guió de la pel·lícula i va fer de productor. Thomas Burstyn va signar com a director de fotografia. El rodatge va acabar el 1982.

## Estrena

La pel·lícula no fou estrenada fins al 1985. Abans havia guanyat l'aprovació de la crítica després de guanyar el premi del jurat XVI Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Sitges de 1983 i al Festival de Cinema d'Orleans. Es va projectar durant algun temps el setembre de 1985 al Berkeley Art Museum and Pacific Film Archive (BAM/PFA)'s New Zealand Cinema. En avaluar la pel·lícula, John Parker de Metro va concloure que "[i] és impossible dir molt més sense espatllar una pel·lícula molt bona amb una història intrigant que heu de descobrir per vosaltres mateixos".

## Referències

* ↑ La tribu perduda a esadir.cat
* 1 2 3 4 Ian Conrich; Stuart Murray New Zealand Filmmakers. Wayne State University Press, 2007, p. 217, 234. ISBN 978-0-8143-3017-3.
* 1 2 «The Lost Tribe». BAM/PFA [Consulta: 2 setembre 2013]. Arxivat 27 de setembre 2013 a Wayback Machine.
* ↑ El joven realizador francés de veinticuatro años, Luc Besson, ganador con "Le dernier combat", La Vanguardia, 9 d'octubre de 1983
* ↑ «The Lost Tribe». The Film Archive. [Consulta: 2 setembre 2013].
# Quo Graviora

Quo Graviora és una encíclica del papa Gregori XVI publicada el 4 d'octubre de 1833 que estigué dirigida als bisbes de la província eclesiàstica d'Alta Renània per queixar-se sobre els desitjos de reformes que un grup de capellans havien propagat en aquella regió, seguint per cert els plantejaments que ja Pius VIII havia esgrimit en un breu apostòlic el 25 de març de 1830.
El pontífex comença assenyalant que la desobediència a l'autoritat de la Santa Seu és una malaltia greu que s'ha estès en aquesta província eclesiàstica. Es refereix a la carta del seu predecessor que instava a tutelar els drets de l'Església i la defensa de la santa doctrina; en particular, el papa es queixa contra el sacerdot Franz-Ludwig Mersy (1785-1843), que en diverses publicacions havia advocat per reformes dins de l'Església. Ja el 1832 va defensar l'abilició del celibat del capellans, segons el papa «una conspiració escandalosa contra la llei del celibat». Junts amb el clergat protestant, considerat com herètic per Roma, havia publicat el Badisches Kirchenblatt («Revista de l'Església de Baden») i va participar activament en la «Revolució de Baden» Entre d'altres crítiques havia escrit Són necessàries reformes a l'Església Catòlica? (Sind Reformen in der Katholischen Kirche notwendig, 1833), que el papa precisament va fer servir com exemple de la «malaltia» que volia extirpar amb l'encíclica. Aquesta publicació va acabar en la llista negra dels llibres prohibits.

## Referències

* ↑ Gregori XVI. «Quo Graviora, Encíclica de Gregori XVI» (HTML) (en castellà). Papal Encyclicals, 04-10-1833. [Consulta: 9 febrer 2012].
* ↑ Levillain, Philippe. The Papacy: Gaius-Proxies. Routledge, 2002, p. 1780. ISBN 978-04-1592-230-2.
* ↑ Burgmaier, Ralf «Das Ende des Zölibats wurde schon 1832 von katholischen Priestern in Offenburg gefordert». Badische Zeitung, 04-02-2022.
* ↑ Ohler, Norbert. «Das Erzbistum Freiburg 1821/27 bis 2019. Dokumentd und überliefertes zu Gedeihen, Gefährdungen und Verlosten» (en alemany). Biblioteca de la Universitat de Freiburg, 2019. [Consulta: 3 juliol 2022].
* ↑ Reusch, Franz Heinrich. Der Index der verbotenen Bücher: Ein Beitrag zur Kirchen- und Literaturgeschichte (en alemany). volum II,2. Bonn: Max Cohen & Sohn, 1885, p. 1090.
# Gran Premi del Brasil del 1991

Resultats del Gran Premi de Brasil de Fórmula 1 de la temporada 1991, disputat al Circuit Carlos Pace de Interlagos, el 24 de març del 1991.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 1 | Ayrton Senna | McLaren - Honda | 71 | 1h 38' 28. 128 | 1 | 10 |
| 2 | 6 | Riccardo Patrese | Williams - Renault | 71 | + 2.991 s | 2 | 6 |
| 3 | 2 | Gerhard Berger | McLaren - Honda | 71 | + 5.416 s | 4 | 4 |
| 4 | 27 | Alain Prost | Ferrari | 71 | + 18.369 s | 6 | 3 |
| 5 | 20 | Nelson Piquet | Benetton - Ford | 71 | + 21.960 s | 7 | 2 |
| 6 | 28 | Jean Alesi | Ferrari | 71 | + 23.641 s | 5 | 1 |
| 7 | 19 | Roberto Moreno | Benetton - Ford | 70 | + 1 Volta | 14 | |
| 8 | 24 | Gianni Morbidelli | Minardi - Ferrari | 69 | + 2 Voltes | 21 | |
| 9 | 11 | Mika Häkkinen | Lotus - Judd | 68 | + 3 Voltes | 22 | |
| 10 | 25 | Thierry Boutsen | Ligier - Lamborghini | 68 | + 3 Voltes | 18 | |
| 11 | 21 | Emanuele Pirro | Dallara - Judd | 68 | + 3 Voltes | 12 | |
| 12 | 7 | Martin Brundle | Brabham - Yamaha | 67 | + 4 Voltes | 26 | |
| 13 | 32 | Bertrand Gachot | Jordan - Ford | 63 | Prob. amb el combustible | 10 | |
| Ret | 5 | Nigel Mansell | Williams - Renault | 59 | Caixa canvi | 3 | |
| Ret | 26 | Érik Comas | Ligier - Lamborghini | 50 | Motor | 23 | |
| Ret | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ferrari | 47 | Virolla | 20 | |
| Ret | 8 | Mark Blundell | Brabham - Yamaha | 34 | Motor | 25 | |
| Ret | 29 | Éric Bernard | Larrousse - Ford | 33 | Radiador | 11 | |
| Ret | 22 | Jyrki Järvilehto | Dallara - Judd | 22 | Part elèctrica | 19 | |
| Ret | 33 | Andrea de Cesaris | Jordan - Ford | 20 | Motor | 13 | |
| Ret | 4 | Stefano Modena | Tyrrell - Honda | 19 | Caixa canvi | 9 | |
| Ret | 16 | Ivan Capelli | Leyton House - Ilmor | 16 | Transmissió | 15 | |
| Ret | 3 | Satoru Nakajima | Tyrrell - Honda | 12 | Virolla | 16 | |
| Ret | 15 | Mauricio Gugelmin | Leyton House - Ilmor | 9 | Prob. físics | 8 | |
| Ret | 17 | Gabriele Tarquini | AGS - Ford | 0 | Suspensions | 24 | |
| Ret | 30 | Aguri Suzuki | Larrousse - Ford | 0 | Bomba del combustible | 17 | |
| NVQ | 10 | Alex Caffi | Footwork - Porsche | | | | |
| NVQ | 18 | Stefan Johansson | AGS - Ford | | | | |
| NVQ | 9 | Michele Alboreto | Footwork - Porsche | | | | |
| NVQ | 12 | Julian Bailey | Lotus - Judd | | | | |
| NVQ | 35 | Eric van de Poele | Lambo - Lamborghini | | | | |
| NVQ | 34 | Nicola Larini | Lambo - Lamborghini | | | | |
| NVQ | 31 | Pedro Chaves | Coloni - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Ayrton Senna 1' 16. 392
* Volta ràpida: Nigel Mansell 1' 20. 436 (a la volta 35)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-03. [Consulta: 8 maig 2010].
# Shama de les Andaman

El Shama de les Andaman (Copsychus albiventris; syn: Kittacincla albiventris) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) endèmic de les illes Andaman. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
Anteriorment se l'havia considerat una subespècie del shama de carpó blanc.
A la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.2, 2021) se'l considera al gènere Copsychus. Tanmateix, el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (desembre 2019) se'l classifica dins del gènere Kittacincla (K. albiventris), juntament amb altres cinc espècies de shamas.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «shama de les Filipines». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 24 desembre 2021].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 693. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «White-rumped Shama. Kittacincla malabarica» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 11.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].
# Anthodon

Anthodon (‘dent flor’) és un gènere d'anàpsid pariasàurid que va viure al Permià en el que actualment és Sud-àfrica, Tanzània, i probablement el nord de Rússia. Feia entre 1,2 i 1,5 metres de longitud i pesava entre 80 i 100 kg. El crani era petit, i els ossos de les galtes no tenien guarniments com en altres pariasàurids. Richard Owen, que descrigué Anthodon, pensava que era un dinosaure, ja que el material de crani de dinosaure del Cretaci inferior s'havia associat a material del Permià. El material de dinosaure fou separat més tard per Robert Broom, l'any 1912.

## Referències

* ↑ Kazlev, M. Alan. «Pareiasauridae». Kheper, 05-07-2005. Arxivat de l'original el 2007-03-13. [Consulta: 9 octubre 2007].
# Olha Bohomòlets

Olha Vadímivna Bohomòlets (ucraïnès: О́льга Вади́мівна Богомо́лець, nascuda el 22 de març de 1966) és una política, compositora i metgessa ucraïnesa, professora de la Universitat Nacional de Medicina Bohomòlets (que porta el nom del seu besavi, Oleksandr Bohomòlets). És fundadora i directora mèdica de l'Institut de Dermatologia i Cosmetologia.

## Carrera

Olga Bohomòlets va néixer el 22 de març de 1966 a Kíev, en una família de metges descendent de l'antiga noblesa lituano-russa, l'origen de la qual es remunta al segle xv.
El 1989, es va graduar en l'Institut Mèdic de Kíev (actualment Universitat Nacional de Medicina Bohomòlets). Entre 1993 i 1994, va estudiar a la Universitat Mèdica de Pennsilvània i a l'Institut de la Bernard Ackerman de dermatopatología (Filadèlfia, EUA).
Després del seu retorn dels EUA, va engegar la seva pròpia Clínica de Medicina Làser, actualment coneguda com l'Institut de Dermatologia i Cosmetología Dr. Bohomòlets. El 2003 va accedir al càrrec de directora mèdica, cap de l'Institut de Dermatologia i Cosmetologia. Entre desembre de 2004 i octubre 2005 va ser la metgessa personal del President d'Ucraïna.
Olga Bohomòlets és l'organitzadora de l'acció benèfica anual a nivell nacional "Dia del melanoma". És autora de més de 70 treballs de recerca en dermatologia i autora de 9 patents d'invenció en aquesta branca de la medicina. Bohomòlets és membre de l'Acadèmia Americana de Dermatologia i de l'Acadèmia Europea de Dermatologia i Venereologia, membre de l'Acadèmia de les Ciències de Nova York.

## Personal

Olga Bohomòlets té quatre fills: un fill i tres filles.

## Fuentes

* Lloc web oficial d'Olga Bohomòlets Arxivat 2014-02-22 a Wayback Machine.
* Lloc web oficial del Castell Radomysl Arxivat 2014-04-14 a Wayback Machine.
* Dr. Bogomolets' Institut de Dermatologia i Cosmetología (en rus) (en anglès)

## Referències

* ↑ http://debaty.org/en/speakers/medicina_deb/90-0.html Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Eugenio Lucas Villaamil

Eugenio Lucas Villaamil (Madrid, 14 gener 1858 — Madrid, 23 gener 1918) va ser un pintor espanyol, Cavaller de l'Ordre de Carlos III. Algunes obres que s'han atribuït a Goya en realitat pertanyen a Eugenio Lucas Villaamil. Va ser fill d'Eugenio Lucas Velázquez, també pintor, i de Francisca Villaamil.
A la Fundació Rafael Masó de Girona es pot contemplar el dibuix Escena de la Inquisició, en carbó sobre paper, i l'aquarel·la Figures en un paisatge, datats del 1950.

## Referències

* ↑ Moreno, Lourdes. Museo Carmen Thyssen Málaga Colección, 2014, pp. 250 -254.
* ↑ Domènech i Vives, Ignasi. Els Masó: artistes i col·leccionistes. Girona: Úrsula Llibres, juny 2017, p. 80. ISBN 978-84-946417-1-8.
# Haankhes

Haankhes (ḥ3-ˁnḫ = s, "que pugui viure") va ser una reina egípcia de la XVII Dinastia. Era probablement una esposa del faraó Sekhemre-Heruhirmaat Intef.
Haankhes en jeroglífic :
Només se la coneix per una estela del seu fill, el príncep Ameni. L'estela es va trobar a Coptos i podria ser originària de Denderah. Aquesta estela està partida en dues meitatsː una es troba al Museu Petrie d'Arqueologia Egipcia de Londres i l'altra és al Museu Puixkin de Moscou. Ameni es va casar amb la princesa Sobekemheb, una filla dels reis Sobekemsaf I i Nubemhat.
El seu únic títol conegut és el de "Dona del Rei" (ḥmt-nỉswt).

## Referències

* ↑ Ranke, 1935, p. 232.
* 1 2 Dodson i Hilton, 2004, p. 117.
* ↑ Grajetzki, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: A Hieroglyphic Dictionary. London: Golden House Publications. ISBN 0-9547218-9-6 (2005), p.44
* ↑ «Denderah (Dendara, Iunet): Temple, town and cemetery in Upper Egypt» (en anglès). Digital Egypt for Universities. [Consulta: 10 desembre 2020].
* ↑ Grajetzki, 2005, p. 44.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Grajetzki, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: A Hieroglyphic Dictionary (en anglès). Golden House Publications, 2005. ISBN 978-0954721893.
* Ranke, Hermann. Die ägyptische Persönennamen (en alemany). Glückstadt: Verlag von J. J. Augustin, 1935.
# You ling ren jian

You ling ren jian (幽靈人間), comercialitzada internacionalment com Visible Secret és una pel·lícula de comèdia de terror de Hong Kong del 2001 dirigida per Ann Hui, protagonitzada per Eason Chan, Shu Qi, Anthony Wong, Sam Lee, James Wong, Wayne Lai, Kara Hui, Tony Liu i Cheung Tat-ming.

## Argument

Peter, un perruquer, coneix una nit a la discoteca la June, una infermera, i ella es converteix en la seva xicota. Afirma tenir un "tercer ull" espiritual que li permet veure fantasmes. A mesura que s'acosten l'un a l'altre, en Peter comença a trobar visions de fantasmes. Després d'unes vacances a un centre turístic, June es fa amistat amb un noi del barri. Un dia, en Peter i June visiten el nen a casa seva, i en Peter s'horroritza al veure que la mare del nen és atacada per dos fantasmes viciosos, que lluiten per la possessió del seu cos. El nen es troba després mort. Mentrestant, el pare de Peter se suïcida a l'hospital en circumstàncies estranyes.
En Peter sospita de June i vol trencar amb ella, fins i tot quan ella intenta advertir-lo que està sent l'objectiu d'un "fantasma sense cap". Quan el millor amic de Peter, Simon, li diu que realment estava posseït, Peter recupera la seva confiança en June i comencen a desentranyar el misteri junts rastrejant els detalls d'un horrible accident que va passar a Sai Wan fa dues dècades. El pare d'en Peter havia topat accidentalment amb un home i va fer que l'home caigués a la via del tren, on va ser arrossegat per un tramvia que arribava i va ser decapitat. L'home és el "fantasma sense cap" i busca venjança d'en Peter i el seu pare.

## Repartiment

* Eason Chan com a Peter Wong Choi
** Man Kin-fung com el jove Peter
* Shu Qi com a June / Wong Siu-kam
** Kelly Moo com a jove June
* Anthony Wong com a Wong-lin
* Sam Lee com a Simon
* James Wong com a Lo Kit
* Wayne Lai com el germà de Peter
* Kara Hui com a mare de Siu-kam
* Tony Liu com a mestre Tsang
* Cheung Tat-ming com a taxista
* Jo Kuk com a fantasma al metro
* Perry Chan com a Dicky
* Tiffany Lee com a Carmen
* Rashima Maheubani com a Sue
* Ho Fili com Fatso
* Yau Man-shing com a Ah-kow
* Chung Yiu-shing com a Little Chung
* Tammy Ting com a dona de Tat
* Lo Yan-yan com a Cher
* Fok Lin com a tia San
* Janet Chang com a dona cantant
* Ng Wing-han com a infermera
* Lo Pui-ho com a noi al saló A
* Kung Siu-ling com a mare del nen
* Lee Wing-yin com a amic de la Sue
* Lau Ho-yee com a xicota de Jake
* Ng Tat-lap com a jove al saló B
* Lai Hing-san com l'oncle Chan
* Lee Chi-ming com a cap de serp
* Li Fung com Miss Wong

## Referències

* ↑ Visible Secret a farestfilm.com
* ↑ Visible secret a independentcinemaoffice.org

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
* You ling ren jian a la Hong Kong Movie DataBase
# Hans Donauer

Hans Donauer (Múnic, 1521 $^{(Gregorià)}$ - Múnic, 1596) va ser un pintor renaixentista alemany. De vegades és conegut com a Hans Donauer el Vell. El seu cognom de vegades s'escriu Thonauer o Thunauer.

## Biografia

No se sap res de l'educació de Donauer. Va fer un fris de déus per al duc Albrecht V a la sala de ball del palau de Dachau . No s'han conservat les seves pintures a l'església del castell. Segons Karel van Mander va ser el mestre de Hans Rottenhammer.
Va ser mestre des de 1567 i el 1568 va entrar al servei del príncep hereu Guillem, que el va enviar a Roma el 1569, on havia d'adquirir peces per a la cambra d'art del príncep hereu. Després va treballar en els frescos de la sala dels cavallers del castell de Trausnitz fins al 1573.
El 1574 va rebre l'encàrrec de preparar les noces del comte palatí Philipp Ludwig a Neuburg an der Donau . Entre altres coses, va dissenyar el torneig de noces. El 1576 va tornar a Munic. El 1575/76 va crear els dos globus a la Biblioteca Estatal de Baviera i el 1577 la volta de la Neue Veste.
Donauer va continuar treballant de diferents maneres. Va dissenyar els decorats del drama jesuïta Hester i el 1578 va dissenyar vestits i banderes de torneig per al duc Ferran. Des de 1584 va pintar les finestres de l'Antiquarium de la Residència de Munic. Aquí va crear la sèrie més antiga de vistes de ciutats bavareses, un total de 102 vistes de ciutats, mercats i castells de Baviera, de les quals Carl August Lebschee en va reproduir 36 a l'aquarel·la.
El 1588 va participar en l'equipament de la flota bavaresa al llac Starnberg.
Segons la RKD també va ser professor del pintor Kaspar Amort.

## Referències

* ↑ «Hans Donauer». Union List of Artists' Names Online. J Paul Getty Foundation. [Consulta: 17 octubre 2012].
* ↑ Bavarikon: Bayerische Ortsansichten von Lebschée nach Donauer
* ↑ Hans Donauer in the RKD