OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Violència política

La violència política és aquella exercida per grups socials per aconseguir finalitats polítiques i mantenir o canviar la repartició del poder. És un tipus de violència que pot ser puntual o sistèmica, armada, psicològica o de diverses menes alhora.

## Tipus de violència política segons participants

Una diferenciació fonamental és si els participants en els actes violents són un estat o no. I així es diferencien:
* Conflicte entre estats: guerra
* Conflicte entre dos grups no estatals: conflictes ètnics, enfrontaments de classes, discriminació...
* Violència de l'estat contra grups no estatals: tortura, repressió, genocidi...
* Violència de grups no estatals contra l'estat: rebel·lió, terrorisme, aldarulls...
Habitualment, la participació d'un grup o altre determina l'escala dels actes violents, des d'assassinats selectius o destrucció de propietats fins a la devastació de territoris sencers o eliminació de comunitats.

## Teories explicatives

Les teories explicatives de la violència política es divideixen segons el nivell d'anàlisi en teories macro o estructurals i les microteories. Les teories macro apunten a una situació d'injustícia sistèmica, és a dir, els individus o grups perceben un repartiment desigual de poder, una situació de greuge que els porta a pensar que la millor via per a resoldre-la és emprar la violència. Per contra, les teories micro fan més èmfasi en la percepció psicològica de la situació i motivacions particulars que poden portar a començar un conflicte.
El concepte resulta polèmic, ja que es pot considerar que legitima l'ús de la violència apel·lant com a inevitable utilitzar la força per l'abast del marc d'injustícia. A més a més, sovint canvia segons el bàndol que l'usi.

## Referències

* ↑ Kalyvas, Shapiro, Masoud (editors). Order, Conflict, Violence. Cambridge University Press, 2008 [Consulta: 16 març 2023].
* ↑ Philip Herbst, Talking terrorism: a dictionary of the loaded language of political violence, Greenwood Publishing Group, 2003.
# Virming

Virming (fràncic lorenès Wirminge, alemany Wirmingen) és un municipi francès situat al departament del Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 268 habitants. Fa part de la mancomunitat de municipis «Le Saulnois».
Durant l'antic règim era una dependència de l'antiga senyoria de Lorena. Va esdevenir francès al segle xviii. Va ser completament destruït durant la Guerra dels Trenta Anys i repoblat el 1656. Durant la Segona Guerra Mundial uns 80% del poble va ser destruït. La reconstrucció va començar el 1950.

## Demografia

El 2007 la població de fet de Virming era de 268 persones. Hi havia 112 famílies i 134 habitatges, (111 'habitatges principals, cinc segones residències i 18 estaven desocupats.

### Veïnats

* Ibrick (al sud-oest),
* Obrick (al nord-est)
* Besville, alemany Besweiler, al sud.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 168 persones, 106 eren actives i 62 eren inactives. Hi havia una empresa de fabricació de productes industrials, dues de construcció, una empresa financera, una empresa immobiliària i una lampisteria.
L'any 2000 hi havia deu explotacions agrícoles que conreaven un total de 690 hectàrees. Té una escola maternal integrada dins d'un grup escolar

## Referències

* ↑ «La Communauté de Communes» (en francès). Ajuntament de Virming, 13-01-2018. [Consulta: 23 gener 2021].
* ↑ «Histoire» (en francès). Ajuntament de Virming. [Consulta: 23 gener 2021].
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
# Lluís II de Baden

Lluís II de Baden (Karlsruhe 1824 - 1858) va ser un gran duc de Baden des de l'any 1852 fins a l'any 1856; a causa d'un trastorn mental que patia s'establí una regència en la figura del seu germà, el gran duc Frederic I de Baden.
Nascut a la ciutat de Karlsruhe, capital del gran ducat de Baden, el dia 15 d'agost de l'any 1824, era fill del gran duc Leopold I de Baden i de la princesa Sofia de Suècia. Per via paterna era net del gran duc Carles Frederic I de Baden i de l'aristòcrata alemanya Luise Karoline Geyer von Geyersberg, i per via materna del rei Gustau IV Adolf de Suècia i de la princesa Frederica de Baden.
Després de la mort del seu pare, el gran duc Leopold I de Baden, ascendí al tron gran ducal. Ara bé, la incapacitat per governat el país generada pel trastorn mental que patia obligaren a les autoritats a establir una regència en la persona del seu germà petit, el príncep Frederic de Baden.
El regnat de Lluís fou molt breu, i quatre anys després d'accedir al tron se'l desposseí de la dignitat de sobirà en favor del seu germà que accedí al tron amb el nom de Frederic I de Baden. Lluís morí dos anys després de la seva renúncia, l'any 1858 a la capital gran ducal, Karlsruhe.
# Wambrechies

Wambrechies (picard Vamberchi, neerlandès Wemmersijs) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, al marge del canal del Deule. L'any 2006 tenia 9.875 habitants. Limita al nord-oest amb Quesnoy-sur-Deûle, al nord amb Linselles, a l'oest amb Verlinghem, a l'est amb Bondues, al sud amb Marquette-lez-Lille.

## Demografia

Evolució de la població Cassini i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 3 066 | 3 224 | 3 481 | 3 066 | 3 322 | 3 403 | 3 571 | 3 542 | 3 571 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 3 822 | 3 849 | 3 817 | 3 714 | 3 833 | 4 239 | 4 012 | 4 335 | 4 599 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 4 914 | 4 634 | 4 602 | 4 057 | 4 423 | 4 693 | 4 894 | 4 984 | 5 281 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 6 031 | 5 845 | 7 894 | 8 152 | 8 250 | 8 552 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-1994 | Alphonse Bredow | |
| 1994- | Daniel Janssens | |
# William Austin Burt

William Austin Burt (Petersham, 13 de juny de 1792 - Detroit, 18 d'agost de 1858) fou un inventor estatunidenc, legislador, agrimensor i mecànic.
Va ser l'inventor, fabricant i va patentar la primera màquina d'escriure construïda a Amèrica. Es coneix com "el pare de la màquina d'escriure".
Burt també va inventar la primera brúixola solar operable, un instrument de topografia d'ús solar i el sextant equatorial, una ajuda de navegació de precisió per determinar amb una observació la ubicació d'un vaixell al mar.

## Principals invents
### Tipògraf (màquina d'escriure)

Entre els nombrosos invents de Burt, hi ha el "tipògraf" de 1829, que era un predecessor de la màquina d'escriure moderna. El "tipògraf" va ser la primera màquina d'escriure construïda i operativa en qualsevol lloc segons Burt.

### Brúixola solar

Burt és més conegut per la seva brúixola solar, inventada el 1835. La raó és que aquest instrument va resoldre molts problemes trobats pels topògrafs en l'ús normal de la brúixola magnètica per a topografia.

### Sextant equatorial

Burt va dissenyar i va inventar el sextant equatorial amb la finalitat d'aconseguir càlculs precisos i poder establir la posició dels vaixells al mar. Quan l'instrument es manipulava correctament era capaç, amb una observació, de llegir les azimuts, l'altitud, el temps i la declinació d'un vaixell. Burt va aplicar els principis de la seva brúixola solar anterior per fer d'aquesta precisió una ajuda de navegació que utilitzava el sol com a punt de referència.
* La brúixola solar de Burt
* Sextant equatorial

## Referències

* ↑ Fuller, p. 188
* 1 2 Kidder, p. 12
* ↑ Kidder, p. 11
* ↑ Annual report of the American Historical Association, Volume 1, page 121
* ↑ Martin, p. 47
* ↑ Patent 5581X
* ↑ The life and times of William A. Burt Arxivat 2011-07-15 a Wayback Machine.
* ↑ United States Letters Patent No. 16,002 (Nov. 4, 1856) - Equatorial Sextant
# William Mulready

William Mulready (Ennis, Comtat de Clare, 1 d'abril de 1786 - Bayswater, Londres 7 de juliol de 1863) va ser un pintor de gènere irlandès que va viure a Londres. És conegut sobretot per les seves pintures idealitzades d'escenes rurals.

## Biografia

Encara que nascut a Irlanda, es va traslladar a Londres estant nen el 1792, cosa que li va permetre obtenir una educació i ser format prou bé en pintura com per ser acceptat a l'Escola de la Royal Academy a l'edat de catorze anys. El 1802, es va casar amb la també pintora Elizabeth Varley (1784-1864). Els seus tres fills, Pau August (1805-1864), William (1805-1878) i Michael (1807-1889) també es van convertir en artistes. La relació amb la seva esposa, es va deteriorar gradualment al llarg dels anys, com es detalla als documents emmagatzemats a la biblioteca del Museu Victoria and Albert. Les seves fortes creences catòliques van impedir qualsevol possibilitat de divorci, però es van separar. Ell la va acusar de «mal comportament», però va evitar tots els detalls. A una carta dirigida a ell, de 1827, ella el va culpar pel fracàs del matrimoni, i el va acusar de crueltat, així com d'activitats pederastes i adúlteres.
El 1815 va ser escollit membre de la Royal Academy. El mateix any, va ser premiat amb la Legió d'honor francesa. Les seves pintures més destacades es troben al Museu Victoria and Albert i a la Tate Gallery.

## Referències

* ↑ Robinson, Leonard. William Etty; The Life and Art (en anglès). Jefferson, N.C.: McFarland, 2007, p. 354. ISBN 0-7864-2531-8.
* ↑ Brian Reade, Sexual Heretics, Londres, 1970. p. 16
* ↑ «Works by William Mulready». Tate Collection, UK. [Consulta: 19 febrer 2013].

## Enllaços externs

* William Mulready
* County Clare Library Famous Artist Born in Ennis
# Jamie Oliver

Trevor James "Jamie" Oliver, MBE (Clavering, Essex, Anglaterra, 27 de maig de 1975), és un xef anglès, restaurador i presentador de televisió. Ha publicat diversos llibres de cuina i més recentment ha dut a terme una campanya contra l'ús dels aliments processats a les escoles nacionals del Regne Unit. S'esforça per millorar les dietes poc saludables i els hàbits de cuina pobres al Regne Unit i els Estats Units. L'especialitat d'Oliver és la cuina italiana, tot i que compta amb un ampli repertori internacional.

## Llibres de cuina publicats

* Something for the Weekend, ISBN 0-14-102258-2
* The Naked Chef, ISBN 0-7868-6617-9
* The Return of the Naked Chef, ISBN 0-7181-4439-2
* Happy Days with the Naked Chef, ISBN 0-7868-6852-X
* The Naked Chef Takes Off, ISBN 0-7868-6755-8
* Jamie's Kitchen, ISBN 1-4013-0022-7
* Jamie's Dinners, ISBN 1-4013-0194-0
* Jamie's Italy, ISBN 0-7181-4770-7
* Cook With Jamie: My Guide to Making You a Better Cook, ISBN 0-7181-4771-5
* Jamie's Little Book of Big Treats, ISBN 0-14-103146-8
* Jamie at Home: Cook Your Way to the Good Life, ISBN 0-7181-5243-3
* Jamie's Ministry of Food: Anyone Can Learn to Cook in 24 Hours, ISBN 978-0-7181-4862-1
* Jamie's Red Nose Recipes, ISBN 0-14-104178-1

## Referències

* ↑ «Web oficial». [Consulta: maig 2013].
# Xavier Serrahima

Xavier Serrahima (Terrassa, 1966) és un poeta, novel·lista i crític literari català. Ha publicat cinc poemaris (Vent dels dies, 2011; Engrunes d'hores, 2012; Lleu batec, 2016; Oceà d'incertesa, Editorial Fonoll, 2019 i sensdir, Eumo Editorial / Cafè Central, 2022), un llibre infantil (Les amigues, 2009), una adaptació infantil (L'ase d'or, d'Apuleu, Editorial Teide, 2010), tres novel·les (Al pic de l'hivern ens aturàrem descansar sota un arbre, Editorial Gregal, 2015; La vida que no vam viure, Edicions el Gall, 2019; i Terra de mar, Edicions Xandri, 2021) i un assaig (L'esfinx sense enigmes. Llegir poesia, AdiA, 2023). El 2011 va rebre el Premi Internacional de Literatura Antonio Machado. Ha col·laborat al suplement cultural d’El Punt Avui, a la Revista de Catalunya, al Diari de Terrassa, Núvol, Catorze, Llibertat.cat i en la revista infantil Tretzevents.

## Referències

* ↑ Llort, Luís «"La literatura ha de crear un món on la vida es reflecteixi"». El Punt Avui (Cultura), 10-04-2015, p. 5.

## Enllaços externs

* Xavier Serrahima - Lloc web oficial
* El racó de la paraula: bloc de crítica, anàlisis i orientació literària.
# Rei de Deira

Els reis de Deira són aquells que varen governar Deira entre el 559 i el 679. En aquest període no sempre varen ser independents, ja que juntament amb el regne de Bernícia varen crear Northúmbria l'any 651, després de dos episodis intermitents de annexió per part de Bernícia.

## Llista de reis de Deira

| rei | període | altres formes del nom |
| Ælla | (559–588) | Ella o Ille |
| Æthelric | (589–604) | Æthelric, Etelric |
| Æthelfrith | (604–616) | Etelfred |
| Edwin | (616–632) | |
| Osric | (633–634) | |
| Osvald | (634–642) | Oswald |
| Oswiu | (642–644) | |
| Oswine | (644–651) | |
| Etelwald | (651–654) | Œthelwald |
| Oswiu | (654–670) | |
| Alhfrith | (656–664) | Alcfrith |
| Aelfwine | (670–679) | Ælfwine, Elfwin |

## Vegeu també

* Rei de Northúmbria
* Rei de Bernícia
# Fougerita

La fougerita és un mineral recentment descrit de la classe dels òxids. És l'arquetip del Grup de la fougerita dins del més gran Supergrup de la hidrotalcita d'hidròxids en doble capa que es presenten de manera natural. La seva estructura està basada en les capes de la brucita que contenen cations Fe$^{2+}$ i Fe$^{3+}$, anions O$^{2−}$ i OH$^−$,amb enllaços [CO₃]$^{2−}$ i H₂O. La Fougerita cristal·litza en el sistema trigonal. La formula ideal per a la fougèrita és [Fe$^{2+}$₄Fe$^{3+}$₂(OH)₁₂][CO₃]·3H₂O.
La Fougerita es va trobar primer en sòls forestals prop de Fougères, Bretanya, França, i es va reconèixer com mineral vàlid per la International Mineralogical Association el 2002. És de color vers-blau a gris blavenc i sembla els minerals d'argila en hàbit. Aquest mineral és inestable a l'aire, i es descompon per oxidació, deshidratació i descarbonació a ferrihidrita, i finalment a lepidocrocita o goethita, Fe$^{3+}$O(OH).

## Referències

* 1 2 «Fougèrite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ Mills, S.J., Christy, A.G., Génin J.-M.R., Kameda, T. and Colombo, F. 2012: Nomenclature of the hydrotalcite supergroup: natural layered double hydroxides, Mineralogical Magazine, 76, 1289-1336. Arxivat 2013-05-24 a Wayback Machine.
* ↑ Trolard F., Bourrié G., Abdelmoula M., Refait P. and Feder F. 2007: Fougerite, a new mineral of the pyroaurite-iowaite group: description and crystal structure, Clays and Clay Minerals, vol. 55, no. 3, p. 323-334; doi:10.1346/CCMN.2007.0550308
* ↑ Génin J.-M. R., Aïssa R., Géhin A., Abdelmoula M., Benali O., Ernstsen V., Ona-Nguema G., Upadhyay Ch. and Ruby Ch.; 2005: Fougerite and Fe$^{II-III}$ hydroxycarbonate green rust; ordering, deprotonation and/or cation substitution; structure of hydrotalcite-like compounds and mythic ferrosic hydroxide Fe(OH)$_{2+x}$, Solid State Sciences, vol. 7., no. 5, p. 545-572. doi:10.1016/j.solidstatesciences.2005.02.001
Supergrup de la hidrotalcita :
# Fidel García Berlanga

Fidel García Berlanga (Camporrobles, Plana d'Utiel, 24 d'abril de 1859 - Utiel, 2 de gener de 1914) fou un advocat, polític i terratinent valencià, pare de José García-Berlanga Pardo i avi del director de cinema Luis García Berlanga.
Estudià dret a la Universitat de València i el 1884 fou escollit alcalde d'Utiel pel Partit Liberal. Mercè les seves bones relacions amb Práxedes Mateo Sagasta, el 1888 fou diputat provincial pel districte de Sueca-Gandia, el 1892 pel de Requena-Aiora i el 1894 fou nomenat president de la Diputació de València, càrrec en el qual es distingí per les seves campanyes en defensa dels interessos dels viticultors valencians.
La seva popularitat li facilità ser elegit diputat a les Corts a les eleccions generals espanyoles de 1901, 1905, 1907 i 1910 pel districte de Requena, distingint-se sempre per defensar els interessos dels vinyataires i oposar-se a la llei d'alcohols industrials de 1909. També formà part de la Junta d'Aranzels i Valoracions que va aprovar l'aranzel de 1906.
Durant les disputes internes del Partit Liberal es decantà per la facció demòcrata, dirigida primer per José Canalejas y Méndez i després per Manuel García Prieto. Va morir d'una peritonitis mentre feia un míting electoral a la Venta del Moro (Utiel)

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.229. ISBN 9788495484802.
* la família Berlanga Arxivat 2009-02-05 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Agustí Pons i Mir

Agustí Pons i Mir (Barcelona, 20 de juny de 1947) és un periodista i escriptor català, que exercí de director de la Revista de Catalunya entre 2018 i 2021.

## Carrera professional

Va estudiar periodisme (1964-1967) a l'Escola de Periodisme de l'Església a Barcelona i després va convalidar el títol a l'Escola Oficial de Periodisme de Madrid (1973). L'any 1964 va entrar a treballar a El Noticiero Universal, on va organitzar la secció de Catalunya i va crear el Suplement Literari. També va ser redactor de Destino i director d'Oriflama. El 1976 va formar part de l'equip fundador del diari Avui —on va ser, successivament, cap de les seccions de Cultura i Opinió, responsable del Suplement Literari i, finalment, subdirector de les àrees d'Opinió, Cultura i Espectacles. Editorialista durant molts anys, la seva columna “Figures, paisatges” li va valer el premi Ciutat de Barcelona de periodisme (1991). Del 1981 al 1984 va exercir de Cap del Gabinet del conseller de Cultura Max Cahner, en el primer govern de Jordi Pujol. Com a escriptor, ha destacat en el camp de la biografia i del memorialisme. Des de maig del 2018 fins al desembre del 2021 va dirigir la Revista de Catalunya.
El 2015 li fou concedida la Creu de Sant Jordi «per la seva significativa presència en el panorama periodístic del darrer mig segle a Catalunya».

## Obres
### Poesia

* Cossos i fets (1977)
* Tractat de geografia (1980)
* Signe i desig (1987)
* Temps d'esbrotar (1989)
* Metàfora (2009)

### Biografies i assaig

* Converses amb Frederica Montseny (1977)
* Tretze contes llibertaris (1981)
* Retrats contemporanis (1991)
* Deu daus (1991) (Premi Joan Fuster d'assaig i Premi Nacional d'assaig)
* Joan Triadú, l'impuls obstinat (1994)
* Pere Calders, veritat oculta. (1998)
* Maria Aurèlia Capmany. L'època d'una dona (2000); segona edició, 2018 (Premi Serra d'Or de biografies i memòries)
* Nèstor Luján, el periodisme liberal (2004) (Premi Crítica Serra d'Or de biografies i memòries, 2005)
* Temps indòcils (2007)
* Cartes a Clara, una periodista del segle xxi (2010)
* Espriu, transparent (2013) (Premi Quima Jaume, de Cadaqués, a la trajectòria literària)
* 1914-2014: Per entendre l'Europa del segle XX (2014)
* Bàrbara (2015)
* Zuric, 1917: Lenin, Joyce, Tzara (2017)
* Crònica al marge (2019)

## Referències

* 1 2 «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 27 personalitats i 15 entitats». Gencat, 14-04-2015 [Consulta: 15 abril 2015].
* ↑ «Agustí Pons i Mir». Enciclopèdia.cat. [Consulta: 16 juny 2023].
* ↑ «Agustí Pons, nou director de la Revista de Catalunya en substitució de Quim Torra». ElPuntAvui.cat, 29-05-2018. [Consulta: 16 juny 2023].
* ↑ «Lluïsa Julià, nova directora de la ‘Revista de Catalunya'». ElPuntAvui.cat, 05-07-2022. [Consulta: 16 juny 2023].
* ↑ «Revista de Catalunya inicia nova etapa sota la direcció de Lluïsa Julià». Comunicació21.cat, 06-07-2022. [Consulta: 16 juny 2023].

## Enllaços externs

* Agustí Pons a Editorial Meteora
* Agustí Pons a Associació d'Escriptors en Llengua Catalana
# Amat-Mamu

Amat-Mamu, sacerdotessa i escriba que va viure aproximadament cap al 1750 aC,, a Sippar a l'antiga Babilònia, Coneixem la seva existència a través de les tauletes escrites en cuneïforme per ella mateixa.
Amat-Mamu va ser una sacerdotessa naditu, terme accadi referit a una classe de dones dedicades al culte d'un déu determinat; en el seu cas, del déu Shamash de Sippar, Sabem que vivia al gagum -recinte emmurallat habitat exclusivament per dones naditu- del temple de Shamash de Sippar', on feia la funció d'escriba.
La seva vida va abastar tres regnats, el de Hammurabi (1792–1750 aC), Samsu-iluna (1749–1712 aC), i Abi-eshuh (1711–1684 BC).

## Referències

* 1 2 Leick, Gwendolyn. Who's who in the Ancient Near East. Taylor & Francis e-Library. Londres: Routledge, 2002, p. 12. ISBN 9780203287477.
* ↑ Radner, edited by Karen; Robson, Eleanor. The Oxford handbook of cuneiform culture. Oxford: Oxford University Press, p. 99. ISBN 9780199557301.
* ↑ R. Harris. Ancient Sippar. 1975 | PIHANS Volume 36 A Demographic Study of an Old-Babylonian City (1894-1595 B.C.) ISBN 978-90-6258-036-1 | ISSN 1571-5728.
* ↑ Leemans, W. F.. The old-Babylonian merchant; his business and his social position. Leiden: E. J. Brill, 1950, p. 96.

## Enllaços externs

* Biographical Notes on the Naditu Women of Sippar Rivkah Harris, Journal of Cuneiform Studies, Vol. 16, No. 1 (1962), pp. 1–12 doi:10.2307/1359426 Accessed September 2007
# Bloq Maj

La tecla de blocatge de majúscules (abreujada com a « Bloq. maj. » o millor « Bloc. maj. » i Bloc. Majús., anotada en anglès « Caps Lock » o « Caps Lock »), i en espanyol Bloq Maj, o Bloq Mayús) és una tecla en un teclat d'ordinador. En prémer-la, s'activa una funció del teclat que fa que les tecles apareguin en majúscula per defecte i en minúscula quan es premi la tecla Shift. El teclat romandrà d'aquesta manera fins que la tecla Bloq Maj sigui premuda de nou.
Quan aquesta és activada el DEL Num Lock (teclats anglosaxons o espanyols) o Verr Num (teclats francòfons), situat a sobre, és encès.

## Bloq Shift

En els teclats QWERTY, encara que el mode Bloq Maj activa les lletres majúscules, no afecta altres tecles, com ara els números o la puntuació, al contrari que la tecla Shift. Existeix una versió de Bloq Maj que afecta totes les tecles com Shift en algunes disposicions de teclats, com la francesa AZERTY, i en alguns ordinadors antics com el Commodore 64; aquesta funció es diu Bloq Shift. L'origen de la funció es troba en les màquines d'escriure mecàniques, on la tecla Shift provocava que l'aparell es desplacés (en anglès, "shift") per produir majúscules i caràcters especials. Existeixen alguns sistemes operatius que permeten utilitzar la tecla Bloq Maj per a una funció similar.
En els sistemes de xat i en els fòrums d'Internet, una oració en majúscules és considerada com de mala educació, per la seva similitud a cridar dins el context social. Les majúscules s'usen també per expressar entusiasme o èmfasi per alguna cosa específica dins el text.
Més pràcticament, l'escriptura en majúscula, com a resultat d'activar la tecla Bloq Maj, pot ser difícil de llegir. Per aquesta raó no hi ha llibres escrits així.

## Referències

* ↑ Processament de textos alfanumèrics en teclats estesos, o en altres tipus de teclats Arxivat 2017-03-21 a Wayback Machine. a xtec.cat
* ↑ Solucionar problemas de estado de las teclas BLOQ MAYÚS a la pàgina de suport de Microsoft
* ↑ Adiós al ‘Bloq Mayús', El Confidencial, 14 d'octubre de 2010

## Mapa de teclat

* Teclat IBM/Windows (disposició de teclat espanyola)
* Esc
* F1
* F2
* F3
* F4
* F5
* F6
* F7
* F8
* F9
* F10
* F11
* F12
* ª º   \
* ! 1   |
* " 2   @
* · 3   #
* $ 4   ~
* % 5   €
* & 6   ¬
* / 7
* ( 8
* ) 9
* = 0
* Tab ↹
* Q
* W
* E       €
* R
* T
* Y
* U
* I
* O
* P
* Bloq Maj
* A
* S
* D
* F
* G
* H
* J
* K
* L
* Ñ
* Ç        }
* Retorn ↲
* Maj ⇧
* Z
* X
* C
* V
* B
* N
* M
* _ -
* Maj ⇧
* Ctrl
* Win (Cmd)
* Alt
* Alt (Gr)
* Win (Cmd)
* Menú (Cmp)
* Ctrl
* ImpPnt PetSis
* Bloq Despl
* Pause Inter
* Insert
* Inicio
* Re Pág
* Supr
* Fi
* Av Pág
* Bloq Núm
* 7 Inici
* 8 ↑
* 9 RePág
* 4 ←
* 5
* 6 →
* 1 Fin
* 2 ↓
* 3 AvPág
* Intro
* 0 Ins
* . Supr
* Mapes de teclats
* Ctrl+Alt+Supr
* AltGR
* Alt (tecla)
* Bloc Num
* Tecla insert
* Tecla de funció
* Retorn de carro