OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Agència Estatal de Seguretat Aèria

L'Agència Estatal de Seguretat Aèria, també coneguda per l'acrònim AESA, és una agencia estatal encarregada de la seguretat de l'aviació civil en l'àmbit territorial d'Espanya. La seva fundació data de l'any 2008, arran de la promulgació del Reial decret 184/2008. Es troba adscrita al Ministeri de Foment d'Espanya, a través de la Direcció general d'Aviació Civil. La directora general des de 2008 és Isabel Maestre Moreno.

## EASA i les Autoritats Nacionals d'Aviació Civil

Les Autoritats Nacionals d'Aviació Civil de cada país membre segueixen encarregant-se de la majoria de tasques operatives com llicèncias i certificació d'aeronaus. L'Agència Europea de Seguretat Aèria és l'encarregada de desenvolupar les normes comunes per a l'aviació civil, assegurant el compliment de les mateixes a través d'inspeccions en els Estats membres. A Espanya l'Autoritat d'Aviació Civil és AESA.

## Entitats Auditores

La AESA està controlada i auditada per les següents entitats:
* L'Organització Internacional d'Aviació Civil (OACI).
* La Comissió Europea.
* L'Agència Europea de Seguretat Aèria (EASA).
* L'Organització Europea per a la Seguretat de la Navegació.

## Competències

Les competències d'AESA es reparteixen segons l'àmbit de treball en el qual es trobin, podent trobar les següents divisions:

### Aeronaus

* Realitzar juntament amb l'AESA l'expedició de certificacions de tipus de fabricacions aeronàutiques i el control de les entitats que s'encarreguen del disseny i producció d'aeronaus.
* Controlar els centres de manteniment d'aeronaus, a través de la inspecció i aprovació dels seus programes de manteniment.
* Controlar la fabricació d'aeronaus de manera aficionada.
* Emissió de les Certificacions de Tipus d'Ultralleugers.

### Infraestructures

* Autorització i certificació d'Aeroports, Aeròdroms i Heliports.
* Aprovar la funcionalitat dels Sistemes de Navegació Aèria.
* Autoritzar a les organitzacions de Handling o Assistència en Terra.

### Companyies Aèries

* Autoritzar l'ús de permisos de tipus comercial de tràfic aeri a Espanya.
* Controlar la seguretat de les operacions de les aerolínies, a través de les organitzacions que gestionen l'Aeronavegabilitat Continuada de les Aeronaus (CAMO) i la formació de les tripulacions.

### Formació Aeronàutica

* Aprovar els cursos i les escoles de formació, encarregant-se també de la inspecció d'aquestes institucions.
* Expedició d'habilitacions i títols de Tècnics de Manteniment, Auxiliars de Vol, Controladors Civils de Trànsit Aeri, Pilots…

## Vegeu també

* Comissió d'Investigació d'Accidents i Incidents d'Aviació Civil
* Direcció general d'Aviació Civil
* Seguretat aèria

## Referències

* ↑ Agencia Estatal de Seguridad Aérea. «Sede corporativa de la Agencia Estatal de Seguridad Aérea». [Consulta: 27 abril 2013].
* ↑ «REAL DECRETO 184/2008, de 8 de febrero, por el que se aprueba el Estatuto de la Agencia Estatal de Seguridad Aérea.». Boletín Oficial del Estado, 39, 14-02-2008 [Consulta: 27 abril 2013].
* ↑ Isabel Maestre Moreno Arxivat 2018-08-08 a Wayback Machine. a fomento.gob.es

## Enllaços externs

* Sitio web de l'Agència Estatal de Seguretat Aèria
# Agència Gómez

L'Agència Gómez és un edifici modernista del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'agència Gómez es va construir l'any 1909. Actualment encara conserva el mobiliari interior original, amb els calaixos que ocupen totes les parets i serveixen per guardar la documentació dels Ajuntaments. Aquesta agència està a mans de l'Ajuntament de Girona i del Museu d'Història de Girona.

## Descripció

L'Agència Gómez ocupa la planta baixa de l'edifici del carrer Ciutadans, 3. Exteriorment presenta un gran forat que ocupa tota la part baixa de la façana, dues obertures es troben separades per un massís d'obra en el que hi ha el rètol esgrafiat amb fons rugós. Els tractaments són amb fusta envernissada i vidres gravat a l'àcid. Interiorment destaquem el taulell original, de fusta i vidre, i tota la fusteria amb calaixos que ocupen les parets.

## Referències

* 1 2 «Agència Gómez». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Agència Igualada

L'Agència Igualadina, és un edifici modernista del municipi d'Igualada (Anoia) protegit com a bé cultural d'interès local, i situat al número 13 de la Rambla Sant Isidre.

## Descripció

La façana de l'Agència Igualadina és d'estil modernista. En la façana hi trobem els elements propis de les arts decoratives del Modernisme català; com són: la rajola, l'esgrafiat, els ferros decorats, maó vist, etc. Tots aquests elements tenen en comú la decoració floral pròpia de l'estil a què pertany. Aquests elements modernistes que hi veiem són part d'una reforma de la façana que es portà a terme l'any 1903. Per això l'estil d'aquest ve remarcat més pels elements decoratius que pels estructurals. S'insereix doncs aquest edifici en el corrent decorativista del Modernisme.
La façana va ser arranjada a finals de l'any 2018.

## Història

La història de l'Agència Igualadina està lligada en els seus orígens a l'hostal d'en Rovira, ja que l'any 1828 sortien des d'aquí les diligències que arribaven a Barcelona. El ferrocarril de Barcelona a Martorell escurçà la meitat del camí a les diligències, reduint el trajecte des d'Igualada a Martorell. Amb l'arribada del Tren Central l'any 1895, la diligència perd tot el seu sentit, però adquireix importància el servei de transports, rama a la qual es dedicà a partir de 1909, quan se'n feu càrrec Francesc Ollé. Promotor de l'obra : Francesc Ollé Malet.

## Referències

* 1 2 3 «Agència Igualada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# Agència Veneçolana de Notícies

L'Agència Veneçolana de Notícies (AVN), fins al juny de 2010 anomenada Agència Bolivariana de Notícies (ABN), és el servei d'informació oficial del govern de Veneçuela, amb cobertura regional i nacional, així com amb informació internacional sobre Amèrica Llatina i la resta del món. Disposa de serveis de multimèdia i galeria d'imatges.
L'Agència Bolivariana de Notícies neix l'abril de 2005 per iniciativa del Ministeri del Poder Popular per a la Comunicació i la Informació, com agència informativa de la Revolució Bolivariana i en substitució de l'agència estatal Venpres. El 21 de juny de 2010, l'agència va ser rebatejada com Agència Veneçolana de Notícies, ja que el nom anterior és preservat per a una futura agència de notícies internacional. El format de la pàgina web de AVN es troba en castellà i anglès.

## Referències

* ↑ «A partir del lunes ABN será Agencia Venezolana de Noticias». YVKE Mundial, 19-06-2010. Arxivat de l'original el 24 de juny de 2010. [Consulta: 30 juny 2010].
# Anís paloma

L'anís paloma és un licor que s'elabora a la localitat valenciana de Montfort (el Vinalopó Mitjà). En el passat, també va tenir la denominació oficial d'anís d'Alacant.
S'obté de la destil·lació de l'anís verd (Pimpinella anisum) o anís estrellat (Illicium verum), també dit badiana, a alcohol neutre. Té una graduació alcohòlica entre el 40% i 55% amb un màxim de sucre de 50 grams per litre, i és, per tant, una beguda relativament forta. Amb aquest anís sol fer-se un combinat, barrejant-lo amb aigua i gel, anomenat palometa.
L'elaboració és regulada per la denominació d'origen begudes espirituoses d'Alacant juntament amb la del cafè licor, l'herbero i el cantueso.

## Vegeu també

* Anís
* Licors

## Enllaços externs

* Consell regulador. Begudes espirituoses tradicionals d'Alacant Arxivat 2010-02-07 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ «CORRECCIÓ d'errades de l'Ordre de 27 de juliol de 1993, de la Conselleria d'Agricultura i Pesca,». Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 2131, 26-10-1993 [Consulta: 14 gener 2021].
* ↑ «ORDE de 3 de juny de 2004, de la Conselleria d'Agri-cultura Pesca i Alimentació». Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 4785, 29-06-2004 [Consulta: 14 gener 2021].
* ↑ «Herbes de Sant Ponç, per menjar i per beure». Vilaweb, 13-05-2010. [Consulta: 6 desembre 2014].
# Kerrang!

Kerrang! és una revista musical setmanal britànica especialment dedicada al rock, rock alternatiu i al metal.

## Història

L'origen del nom és una onomatopeia basada en el soroll que fa un power chord en una guitarra elèctrica. La primera edició correspon a Geoff Barton, el 6 de juny de 1981 i va ser com un suplement de Sounds, revista britànica dedicada principalment a tractar la "nova onada del heavy metal britànic".
La revista ha anat escrivint al llarg de la seva existència sobre les tendències més importants del moment. Així, entre la dècada de 1980 i la dècada de 1990 els seus continguts es van ofegar de reportatges, entrevistes i anàlisi del thrash metal i glam metal que dominava gran part de la música. Grups com Mötley Crue, Slayer, Metallica, Megadeth, Poison o Testament eren habituals en les seves portades. Al començament dels 90 la revista es va centrar en el fenomen grunge que emergia de Seattle amb Nirvana i Pearl Jam com a principals grups.
A començaments de segle la revista va viure un dels seus moments més dolços en els que els reportatges se centraven al nu metal, que estava arrasant als Estats Units, i en bandes com Limp Bizkit, Linkin Park, Deftones o Korn. El seu principal rival en el Regne Unit, la revista NME es va veure superada per Kerrang !, però el fenomen nu metal va perdre força i el 2003 NME va tornar a prendre la davantera en les vendes.
Segons les dades de Audit Bureau of Circulations, Kerrang! ha tornat a posar davant deNME, venent 12.000 còpies més per setmana que el seu etern rival.

## Expansió a Austràlia

Actualment la revista té una edició expressa a Austràlia, creada a finals dels 90. També compta amb una ràdio pròpia, 'Kerrang! 105.2 ', i un canal de televisió', Kerrang! TV '. Seguint la mateixa tendència que a la revista, tant a la ràdio com a la televisió es pot escoltar i veure als grups més importants dins el panorama del rock alternatiu més mainstream i als grups clàssics del rock alternatiu i el metall de sempre. Emap va llençar Kerrang! Australia a finals dels 90. A diferència de la publicació setmanal establerta al Regne Unit, la versió australiana es publicava mensualment. Això va ser degut a una dura competència de les publicacions locals de música gratuïtes, cosa que va comportar Kerrang! Australia a establir una publicació mensual de la revista. Kerrang! també és publicada en castellà.

## Els premis «Kerrang! Awards»

Cada any lliura els Kerrang! Awards, uns premis musicals anuals al Regne.

## Referències

* ↑ «Kerrang! overtakes NME» (anglès)(en català:«Kerrang! supera a NME a les llistes de vendes» BBC, 15 de febrer de 2002
* ↑ Kerrang! cau davant NME en les vendes Arxivat 2007-12-12 a Wayback Machine. (en anglès)
* ↑ Kerrang!, líder en vendes Arxivat 2008-06-16 a Wayback Machine. (en anglès)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial deKerrang! (anglès)
* Lloc web oficial de Kerrang! 105.2 (anglès)
* http://www.kerrang-tv.co.uk/ Arxivat 2005-10-23 a Wayback Machine.
* MySpace de Kerrang! (anglès)
# Assemblea Nacional (Gabon)

L'Assemblea Nacional (en francès: Assemblée Nationale) és la cambra baixa del Parlament de Gabon. Té 143 membres, triats pel sistema de dues voltes.

## Referències

* ↑ http://www.gabonactu.com/communique-final-du-conseil-des-ministres-du-26-janvier-2018-tout-le-texte-decoupage-electoral/

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Assemblea Nacional
# Joseph Lagrosillière

Marie-Samuel Joseph Lagrosillière (Sainte-Marie (Martinica) 1872 - 1950) fou un polític socialista martiniquès, equivalent a Hégésippe Jean Légitimus a Guadalupe. Estudià dret al continent i el 1901 s'establí a Fort-de-France, on va treballar com a advocat i hi fundà la Federació Socialista de Martinica i el diari Le Prolétaire. Es presentà a les eleccions legislatives franceses de 1902, però foren suspeses per l'erupció del Mont Pelée de 1902. La seva família fou delmada per la catàstrofe, cosa que el va dur a establir-se dos anys a Saint-Pierre i Miquelon.
Fou elegit diputat per Martinica de 1910 a 1924, alhora que fou escollit alcalde de Sainte-Marie de 1910 a 1936. El 1914 va dimitir com a diputat a l'Assemblea Nacional Francesa, en desacord amb els seus companys de partit francesos sobre la qüestió de l'assimilació, de la que n'era partidari aferrissat. El 1915 presentà amb el diputat guadalupeny René Boisneuf una proposta de departamentalització de les Antilles. Així, el 1919 fou escollit primer president del Consell General de Martinica, càrrec que ocuparà fins al 1939.
Fou arrestat durant les eleccions municipals de 1925 sota l'acusació d'instigació a la violència, i novament el 1931, per tràfic d'influències. Tot i empresonat a Le Havre, això no li impedí a les eleccions legislatives franceses de 1932 ser escollit novament diputat per Martinica, escó que ocuparà fins al 1940. El 1945 es presentà a les eleccions municipals per l'alcaldia de Fort-de-France, però fou derrotat pel jove Aimé Césaire.

## Font

* Joseph Lagrosillière, socialiste colonial, biografia en 3 volums de Camille Darsières, éditions Désormeaux, 1999 - Tome 1: "Les années pures, 1872-1919", Tome 2: "Les années dures, 1920-1931", Tome 3: "La remontée, 1932-1950".
| Precedit per: nou càrrec | President del Consell General de Martinica 1919 - 1945 | Succeït per: Georges Gratiant |
# Anatomia humana

L'anatomia humana o antropotomia és un camp dins l'anatomia que estudia les estructures i sistemes del cos humà, excepte l'estudi dels teixits, ja que correspon a la histologia. El cos humà, d'igual manera que el dels animals, està format per sistemes, que estan formats per òrgans, aquests per teixits i els teixits per cèl·lules. Determinades professions, especialment la medicina i la fisioteràpia, requereixen l'estudi de l'anatomia humana en profunditat.

## Aparells i sistemes del cos humà

* Aparell o sistema circulatori: bomba sang a través del cos.
* Aparell digestiu: processament dels aliments.
* Sistema endocrí: comunicació a través d'hormones.
* Sistema ossi: protecció i moviment.
* Sistema immunitari: defensa.
* Sistema integumentari o dèrmic: pell, pèl i ungles.
* Sistema limfàtic: transferència de limfa a la sang.
* Sistema locomotor: implicat amb el moviment.
* Sistema nerviós: recull, transfereix i processa informació.
* Sistema o aparell reproductor: que ens serveixen per tenir descendència.
* Aparell respiratori: que utilitzem per respirar.
* Aparell urinari: producció i secreció d'orina.
* Sistema vestibular: contribueix al nostre equilibri i el nostre sentit de l'orientació espacial.

## Característiques externes

Cabell i pell

### Cap i coll

* Boca
* Cara
* Cella
* Dents
* Front
* Galta
* Gola
* Mandíbula
* Barbeta
* Nas
* Nou
* Orella
* Parpella
* Llavi
* Llengua
* Ull

### Tronc

* Abdomen
* Anus
* Engonal
* Esquena
* Llombrígol
* Mamella
* Natja
* Òrgans sexuals
* Perineu
* Tòrax

### Extremitat superior

* Aixella
* Braç
* Canell
* Colze
* Espatlla
* Mà
Extremitat inferior
* Cuixa
* Cama
* Dit
* Engonal
* Maluc
* Natja
* Genoll
* Peu
* Taló
* Turmell

## Òrgans interns

Òrgans interns:
* Apèndix vermiforme
* Bufeta urinària
* Bronquis
* Cor
* Encèfal
* Esòfag
* Estómac
* Fetge
* Glàndula paratiroide
* Glàndula suprarenal
* Glàndula tiroide
* Intestí gros (amb Cec, Còlon i Recte)
* Intestí prim (amb Duodè, Jejú i Ili)
* Medul·la espinal
* Melsa
* Ovari
* Pàncrees
* Pròstata
* Pulmó
* Ronyó
* Testicles
* Tràquea
* Tim
* Urèter
* Uretra
* Úter
* Vesícula biliar

### Encèfal

* Nucli amigdaloide
* Bulb raquidi
* Cerebel
* Cervell
* Còrtex cerebral
* Diencèfal
* Epífisi
* Hipòfisi
* Hipotàlem
* Mesencèfal
* Protuberància anular
* Sistema límbic
* Tàlem
* Tronc de l'encèfal

## Disciplines principals

L'anatomia es pot dividir en dues subdisciplines principals: l'anatomia humana regional i l'anatomia descriptiva. Se sol classificar el cos amb els següents grups regionals:
* Cap i coll. Inclou la part més cranial del tòrax.
* Extremitat superior. Inclou:
* Mà
* Avantbraç
* Braç
* Espatlla
* Aixella
* Regió pectoral
* Cintura escapular
* Tòrax. Conté la regió del pit fins al diafragma.
* Abdomen. Des del diafragma fins a la pelvis.
* Part posterior. Conté la medul·la espinal i els seus components.
* Pelvis i perineu.
* Extremitat inferior. Tot allò que està per sota del lligament inguinal:
* Cuixa
* Maluc
* Cama
* Peu

## Vegeu també

* Andreas Vesal
# Agència d'Indore

L'agència d'Indore fou una entitat administrativa britànica dins l'Agència de l'Índia Central, formada per tres estats:
* Indore
* Dewas
* Bagli
L'agència tenia com a agent del governador general al que ho era per l'Índia Central.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Apalis capbruna

L'apalis capbruna o apalis capbrú (Apalis alticola) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Cisticolidae pròpia del sud d'Àfrica central i de la regió dels Grans Llacs d'Àfrica.

## Descripció

Mesura entre 12–13 cm de llarg, inclosa la seva llarga cua. El plomatge de les parts superiors és de color marró grisenc, excepte la part superior del cap que és de color castany. En canvi les parts inferiors són blanquinoses. El bec és negre, força llarg i lleugerament corbat cap avall. Les potes són rosades i els ulls ataronjats clars. Tots dos sexes tenen un aspecte similar però els joves són de tons més olivacis a les parts superiors i lleugerament groguencs a les inferiors.
La subespècie A. a. alticola les puntes de les plomes exteriors són blanques i els tres parells següents tenen puntes blanques més fines. La subespècie A. a. dowsetti té les plomes exteriors totalment blanques.
L'apalis capbruna és similar a l'apalis grisa, però aquesta última té el cap grisenc i els ulls foscos. Té les plomes exteriors de la cua blanques com les de l'A. a. dowsetti però la seva àrea de distribució no solapa amb les d'aquesta subespècie.
El cant de l'apalis capbruna consisteix en una sèrie de notes agudes de tipus "xip".

## Taxonomia

Va ser descrit científicament el 1899 per l'ornitòleg anglès George Ernest Shelley. Anteriorment va ser considerat una subespècie de l'apalis grisa, però actualment es consideren espècies separades.
Es reconeixen dues subespècies:
* A. a. alticola (Shelley, 1899) - es troba en parts d'Angola, Zàmbia, Malawi, el sud-est de la República Democràtica del Congo, Tanzània i el cingle Nguruman, al sud de Kenya.
* A. a. dowsetti (Prigogine, 1973) - es localitza només a l'altiplà Marungu a la República Democràtica del Congo.

## Distribució i hàbitat

Es distribueix fragmentàriament pel sud d'Àfrica central i la regió dels Grans Llacs. Habita als boscos d'altituds mitjanes i altes. Se sol trobar en parelles o en petits grups.
Als llocs on coincideix amb l'apalis grisa, es restringeix al límit del bosc.

## Referències

* ↑ «Apalis capbruna». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 21/01/2023(català)
* ↑ «Master Lists – IOC World Bird List v12.2» (en anglès americà). IOC. [Consulta: 21 gener 2023].
* ↑ «Results for 'Apalis alticola'» (en anglès). Xeno-canto. [Consulta: 21 gener 2023].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Grassbirds, Donacobius, tetrakas, cisticolas, allies – IOC World Bird List» (en anglès americà), 2017. [Consulta: 21 gener 2023].

## Bibliografia

* Sinclair, Ian & Ryan, Peter (2003) Birds of Africa south of the Sahara, Struik, Cape Town.
* Zimmerman, Dale A.; Turner, Donald A. & Pearson, David J. (1999) Birds of Kenya & Northern Tanzania, Christopher Helm, London.
# Sylvie Desgroseilliers

Sylvie Desgroseilliers, nascuda Sylvie Guimont (1965, Mont-real) és una cantant quebequesa de gòspel i soul, d'ascendència haitiana.

## Carrera musical

Va treballar en un despatx d'advocats fins als 35 anys, cantant només en el seu temps lliure en els cors de les esglésies, incloent el Cor de l'Església de la Jubilació de Mont-real i la Célébration de Québec. Després va començar a treballar a temps complet com a cantant. Ha aparegut als musicals Rock at the Opera, Belle & Bum i Génération Motown. El 2005, Desgroseilliers va cantar l'himne nacional a la cerimònia d'inauguració de la governadora general de Canadà, Michaëlle Jean, i el mateix any va llançar el seu primer àlbum, Sylvie Desgroseilliers, a Universal Music Canada. El seu segon àlbum Ensemble es va publicar el 2009. Canta en anglès i en francès. Desgroseilliers va actuar al 2005 en un aclamat espectacle al festival de jazz més gran del món, el Festival de Jazz Internacional de Montreal, amb Patti LaBelle. El 2006 va cantar a la inauguració dels Outgames a Mont-real. També ha aparegut en diversos programes de televisió canadencs, en gires i festivals, i continua treballant en musicals. A principis de 2015, Sylvie Desgroseilliers va aparèixer en el programa de càsting La Voix a la televisió canadenca. A més del reconeixement per la seva veu poderosa, va rebre crítiques, a causa de la seva edat, en considerar que treia el lloc a participants més joves.

## Referències

* ↑ ICI.Radio-Canada.ca, Zone Société-. «« J'aime ma couleur café... au lait! » | Le Mois de l'histoire des Noirs» (en francès canadenc). [Consulta: 7 juliol 2019].
* ↑ «Sylvie Desgroseilliers - Sylvie Desgroseilliers | Songs, Reviews, Credits» (en anglès). [Consulta: 7 juliol 2019].
* ↑ «Sylvie Desgroseilliers, woman of soul» (en anglès). CBC/Radio Canada, 16-02-2014. [Consulta: 7 juliol 2019].
* ↑ July 27, News Desk Updated:; 2011. «Soul diva Sylvie Desgroseilliers guest stars at free outdoor Divers/Cité concert on July 28 | Montreal Gazette» (en anglès), 27-07-2011. [Consulta: 7 juliol 2019].
* ↑ «Sylvie Desgroseilliers présente Femmes de soul au Palais Montcalm» (en francès). Arxivat de l'original el 2020-08-09. [Consulta: 7 juliol 2019].
* ↑ Durocher, Sophie. «L'importance de Sylvie Desgroseilliers». [Consulta: 7 juliol 2019].
* ↑ Beaudin, Marlie. «Sylvie Desgroseilliers a sa place à La Voix», 20-01-2015. [Consulta: 7 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Sylvie Desgroseilliers - Lloc web oficial
# Assemblea Nacional d'Eslovènia

L'Assemblea Nacional d'Eslovènia (Državni zbor) és la cambra baixa del parlament de la república d'Eslovènia. Té 90 membres, escollits per a quatre anys, 88 d'ells pel sistema de representació propoarional directa i 2 membres escollits per les minories ètniques (italians i hongaresos) pel Mètode Borda, que tenen dret de veto absolut en matèria referent a grups ètnics.
L'actual President de l'Assemblea Nacional és France Cukjati.

## Últimes eleccions

Resultat de les eleccions de 3 d'octubre de 2004 a l'Assemblea Nacional d'Eslovènia
| Partits | Vots | % | Escons |
| Partit Democràtic Eslovè (Slovenska demokratska stranka, SDS) | 281,710 | 29.1 | 29 |
| Liberal Democràcia d'Eslovènia (Liberalna demokracija Slovenije, LDS) | 220,848 | 22.8 | 23 |
| Llista Unida dels Socialdemòcrates (Združena Lista socialnih demokratov, ZLSD) | 98,527 | 10.2 | 10 |
| Nova Eslovènia – Partit Cristià Popular (Nova Slovenija – Kršcanska ljudska stranka, NSi) | 88,073 | 9.0 | 9 |
| Partit Popular Eslovè (Slovenska ljudska stranka, SLS) | 66,032 | 6.8 | 7 |
| Partit Nacional Eslovè (Slovenska nacionalna stranka, SNS) | 60,750 | 6.3 | 6 |
| Partit Democràtic dels Pensionistes d'Eslovènia (Demokraticna stranka upokojencev Slovenije, DeSUS) | 39,150 | 4.0 | 4 |
| Eslovènia Activa (Aktivna Slovenija) | | 3.0 | - |
| Eslovènia és Nostra (Slovenija je naša, SJN) | | 2.6 | - |
| Partit dels Joves d'Eslovènia (Stranka mladih Slovenije, SMS) | | 2.1 | - |
| Minories ètniques hongareses i italianes | | | 2 |
| Total (participació 60.5 %) | 991,123 | | 90 |
| Ciutadans amb dret de vot | 1,634,402 | | |
| Font: Center Vlade za Informatiko. ||||

## Enllaços externs

* Assemblea Nacional de la República d'Eslovènia - pàgina oficial