OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 6ix9ine

Daniel Hernández (Nova York, 8 de maig de 1996), més conegut pel seu nom artístic 6ix9ine ("six-nine"), també anomenat Tekashi, és un raper i compositor estatunidenc d'ascendència mexicana i porto-riquenya.
Va arribar a la fama a finals de 2017 amb el llançament del seu primer senzill "Gummo". La cançó va aconseguir el seu punt màxim al número 12 del Billboard Hot 100 i va ser certificada com platí per la RIAA. A principis de 2018 va llançar el seu primer mixtape debut, Day69, que va debutar en el número quatre a la llista d'àlbums de Billboard 200. Va obtenir la seva primera entrada entre els deu primers del Billboard Hot 100 amb la seva reeixida cançó "Fefe" en col·laboració amb Nicki Minaj i Murda Beatz.

## Biografia

Daniel Hernández va néixer a Nova York, de mare mexicana, originària d'Atlixco, Puebla i de pare porto-riqueny. Tekashi no va conèixer al seu pare biològic i, per tant, ell no es considera porto-riqueny; va ser criat per l'espòs de la seva mare. Hernández va ser expulsat de l'escola durant el 8è curs per estar involucrat en problemes i no va tornar-hi. El 2009, el seu padrastre va ser assassinat prop d'on vivia, fet que va portar Hernández a realitzar diversos treballs de repartidor i a vendre drogues per a ajudar econòmicament la seva mare i el seu germà.
El 2018 va ser acusat de diferents delictes que podien comportar-li fins a 47 anys de condemna, dels quals es va declarar culpable i així va poder començar a negociar amb la fiscalia.

## Referències

* ↑ «Gold & Platinum» (en anglès). [Consulta: 29 agost 2019].
* ↑ «Top 200 Albums | Billboard 200 chart». [Consulta: 29 agost 2019].
* ↑ Burks, Tosten. «Fans Think a Nicki Minaj and 6ix9ine Collab Is Coming Soon - XXL» (en anglès). [Consulta: 29 agost 2019].
* ↑ «Tekashi 6ix9ine Before He Was Famous». Arxivat de l'original el 2019-09-18. [Consulta: 29 agost 2019].
* ↑ «The 6IX9INE Interview». [Consulta: 29 agost 2019].
* ↑ Klasfeld, Adam. «Rapper Tekashi 6ix9ine Cops to Heroin and Violence Charges» (en anglès), 01-02-2019. [Consulta: 29 agost 2019].
* ↑ Univision. «Tekashi 6ix9ine se declara culpable de todos los cargos, pide perdón y coopera con fiscalía» (en castellà). [Consulta: 29 agost 2019].
# Tema musical

Un tema musical és una peça que sovint s'escriu específicament per a un programa de ràdio, un programa de televisió, un videojoc o una pel·lícula i que normalment es reprodueix durant la presentació, durant els crèdits d'inici o els crèdits del final. Quan està escrit per un programa de ràdio o de televisió també se l'anomena sintonia.
La cançó temàtica d'una frase o la melodia de la signatura també es pot utilitzar per referir-se a una cançó insígnia que s'ha associat especialment a un intèrpret o a un dignitari en particular, sovint utilitzada a l'hora d'entrar. El propòsit d'una cançó temàtica és sovint similar al d'un leitmotiv. Aquestes cançons també es poden utilitzar d'altres maneres. Un autor ha fet un ús extensiu d'ells en un esforç per explorar els sentiments que hi ha darrere de les visions del món.

## Propòsit

El propòsit de la música és establir un estat d'ànim per a l'espectacle i proporcionar una sonoritat auditiva que comença un programa en particular, que era especialment útil als primers dies de la ràdio. En alguns casos, inclosos The Brady Bunch, The Fresh Prince of Bel-Air, ambdues versions de Land of the Lost (1974 i 1991), The Nanny i The Beverly Hillbillies, les lletres de la cançó temàtica proporcionen una presentació necessària per gent que desconeixen l'espectacle.
A més, algunes músiques temàtiques utilitzen partitures orquestrals o música original per establir l'estat d'ànim per a l'espectacle, com la cançó temàtica Batman: The Animated Series, que es va treure del tema per a la pel·lícula Batman de 1989 creada per Danny Elfman i que marca l'estat d'ànim per al dibuix. Un altre exemple és la música de Ron Grainer per a Doctor Who. Altres espectacles utilitzen remescles o versions de cançons anteriors, com la cançó temàtica de Spider-Man: The Animated Series (1994–1998), que presentava una versió reelaborada del tema musical del clàssic dibuix animat de Spider-Man dels anys 60. La cançó va ser interpretada pel guitarrista principal d'Aerosmith, Joe Perry.

## Referències

* ↑ Reitz, Joan M. ABC-CLIO. Online Dictionary for Library and Information Science (theme song) (en anglès), 2004-2014 [Consulta: 15 setembre 2019].
* ↑ Creus, Imma; González, Rodolf; Julià i Muné, Joan; Romero, Sílvia. Llengua i ràdio. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2000, p. 133. ISBN 84-8415-177-8 [Consulta: 15 setembre 2019].
* ↑ Cook, Stephen P. The Worldview Theme Song Book (en anglès). Parthenon Books, 2015.
# Hans Baur

Peter Johann "Hans" Baur (19 de juny de 1897 † 17 de febrer de 1993) va ser el pilot del dictador Adolf Hitler durant les seves campanyes polítiques dels anys 1920 i 1930, i més tard es va convertir en el seu pilot personal i cap de la flota Reichsregierung.
Hans Baur va néixer a Ampfing al Landkreis Mühldorf am Inn, Baviera. Durant la Primera Guerra Mundial, va servir en l'aviació Luftstreitkräfte, avions imperials anteriors a la Luftwaffe. V aconseguir sis victòries aèries (de les quals tres o més no estan oficialment aprovades). Durant un dels seus vols, l'avió va tenir problemes amb el motor i comença a caure en picat, Baur fou capaç de reengegar la màquina. Hitler va prendre això com un senyal del destí.
Hitler ja Führer del Tercer Reich, el convidava sovint a sopar a la Cancelleria. Aquest confiava molt en Baur i l'ajudabva en la política de guerra aèria i l'evolució tècnica.
El 31 de gener de 1944, Baur va ser ascendit a SS-Brigadeführer (general) i general de divisió de la policia, i el febrer de 1945 es va convertir en dels SS-Gruppenführer (Tinent General)
Durant els últims dies de la guerra, quan la batalla de Berlín, s'enfuria, Baur es refugia al Führerbunker. Després del suïcidi de Hitler, intenta escapar amb diversos companys per rendirse a les línies anglo-nord-americanes, però va ser capturat per l'Exèrcit Roig va ser ferit de gravetat és fet presoner de guerra durant una dècada. No va ser fins a 1955, després de la intervenció del canceller Adenauer, que va poder tornar a casa.
Cal assenyalar que Baur mai va entrar en política i no era un membre de l'NSDAP. El títol de la seva autobiografia, Ich flog mit donin Mächtigen der Erde, publicat el 1957, es pot traduir com vaig volar amb el major [personatge] de la Terra, però el títol d'altres edicions com la francesa és el més trivial: jo Pilot de Hitler. Aquest llibre, ha estat durant molt de temps esgotat.
Baur va morir a Herrsching, Baviera el 1993. Està enterrat juntament amb la seva família a Múnic.
# Universitat de Música Fryderyk Chopin

La Universitat de Música Fryderyk Chopin (en polonès: Uniwersytet Muzyczny Fryderyka Chopina (UMFC) - anteriorment Akademia Muzyczna im. Fryderyka Chopina w Warszawie, PWSM w Warszawie, Konserwatorium Muzyczne w Warszawie) de Varsòvia és el centre d'estudis musicals més antic i més gran de Polònia, així com un dels més antics d'Europa. S'hi imparteixen estudis de grau fins al màster, en els següents camps: direcció (orquestral i coral), composició i teoria de la música, estudis instrumentals i estudis vocals, pedagogia i educació musical, enginyeria de so i pedagogia instrumental.

## Edificis

L'edifici principal, dissenyat pels arquitectes Witold Benedek, Stanisław Niewiadomski, Stefan Sienicki i Władysław Strumiłło, va ser construït entre 1960 i 1966. Conté 62 aules insonoritzades; 5 auditoris: una sala de concerts (Sala Koncertowa) de 486 seients, l'auditori Szymanowski (adaptat per a projeccions cinematogràfiques) amb 155 seients, una sala música de cambra (Sala Melcera) amb 196 seients, un auditori d'òpera i representacions vocals (Sala Operowa im. Stanisława Moniuszki) de 53 seients, i una sala d'orgue (sala Organowa im. Bronisława Rutkowskiego). Així mateix, també compta amb una gran sala de dansa i ball (Sala Rytmiki i Tanca im. Zbigniewa Koryckiego i Marii Wieman), tres estudis de gravació i so, un estudi d'afinació, biblioteca i sala de lectura, fonoteca, oficines d'administració, una cafeteria-menjador i una clínica mèdica. Dins també hi ha una botiga de lutieria i articles musicals, i la botiga oficial de l'editorial Chopin University Press.
El 1974 es va establir la filial de Białystok, on s'imparteix l'especialitat de pedagogia (Departament VII).
El 1979 la Universitat va adoptar el nom d'un dels seus primers alumnes: Fryderyk Chopin, convertint-se oficialment en Akademia Muzyczna. El 2008, en virtut de la Llei de 25 d'abril del mateix any, la Universitat rep la seva actual denominació de Uniwersytet.
La Universitat compta també amb la seva pròpia residència d'estudiants: Dziekanka, situada al 58/60 de Krakowskie Przedmieście. Aquesta última té la seva pròpia sala de concerts amb 150 seients (Sala Elsnera).

## Referències

* ↑ Statut Uniwersytetu Muzycznego Fryderyka Chopina.
* ↑ «Fryderyk Chopin - Infochopin - Wydarzenia, Miejsca i Organizacje». [Consulta: 9 abril 2020].
* ↑ «Akademia Muzyczna w Warszawie - Zapytaj.onet.pl -» (en polonès). [Consulta: 9 abril 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2010-03-22 a Wayback Machine.
# Creu de terme d'en Ramis

La Creu de terme d'en Ramis és una creu de terme del municipi de Mataró (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu de terme que s'aixeca al camí Ral, davant el carrer de Sant Agustí, on formava un petit espai enjardinat. L'actual és una reproducció de la que es conserva, degudament restaurada, al Museu Municipal. La creu porta la imatge del Sant Crist a l'anvers i de la Mare de déu al revers. Rodegen la base els apòstols. Pel seu estil es pot datar al segle xvi. A la base de la creu hi ha una inscripció que resa: "Construida en el siglo XVI. Destruida en 1936. Reconstruida en Santa Misión en 1941".

## Història

La Creu de terme erigida al segle xvi, ha estat objecte de múltiples intervencions, entre les quals destaca la restauració feta per Josep Puig i Cadafalch l'any 1892. Malauradament, la creu va ser destruïda l'any 1936 i es pot veure parcialment reconstruïda al Museu de Mataró. Al seu emplaçament original, a la plaça de Santa Anna, podem veure una reproducció que se'n va fer l'any 1942.
Probablement la seva construcció es refereix a un acord del Consell de la Vila de l'any 1562 pel qual hom resol de fer "la creu enderrocada que està a prop de la casa d'en Ramis, la qual s'hagué de fer del modo que esta la creu de Badalona". L'any 1803 fou enretirada del seu lloc primitiu i més tard hi fou adossada una font que només deixava sobresortir la part superior de la creu.

## Referències

* 1 2 3 «Creu de terme d'en Ramis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 abril 2015].
# Romane Serda

Romane Serda (París, 1971) és una cantant i actriu francesa.

## Biografia

Romane Serda va créixer a la Droma abans de continuar els seus estudis a Montpeller. Allà entrà en contacte amb el món de l'entreteniment mentre treballava a l'estació local d’Europe 2. Després va anar a París per treballar a la sucursal parisenca d'aquesta xarxa.
A principis de la dècada de 1990 va actuar en diverses comèdies de situació (Salut les Musclés i L'Annexe). Després va marxar a Londres, on va crear el seu grup de música i va tocar a bars abans de tornar a França el 2002.

## Carrera

El seu primer àlbum, produït pel cantant Renaud i dirigit i arranjat per Franck Eulry, es va publicar el novembre del 2004. Va ser nominada als Victoires de la musique el 2005 en la categoria "Àlbum revelació de l'any". El primer senzill, Mon envers de moi, es va publicar el novembre del 2004, seguit al març del 2005 pel duo amb Renaud titulat Anaïs Nin. El seu segon àlbum, Après la pluie, es va publicar el dia del seu aniversari, el 26 de febrer de 2007, amb lletra de Renaud i música d'ella. El 2011 va publicar el seu tercer àlbum, Ailleurs, on participà en la composició de deu temes, i en la producció artística i tècnica de so en cinc cançons El quart àlbum, Pour te plaire, va sortir el març de 2018.

## Vida privada

El 1999 va conèixer el cantant Renaud a la Closerie des Lilas, un local del barri de Montparnasse, a París, i el va ajudar a sortir de l’alcohol del qual havia estat addicte durant set anys. Després d'un fals casament a Las Vegas, es van casar el 5 d'agost de 2005 a l'Ajuntament de Chastelnòu de Bordeta, a Droma.
D'aquest matrimoni va néixer el seu únic fill, anomenat Malone, el 14 de juliol de 2006. Romane i Renaud es van divorciar el 23 de setembre de 2011.
El 2020 va publicar un llibre autobiogràfic, À la vie, à l'amour, en què va revelar que va ser violada quan només tenia 9 anys i que de jove també va ser víctima de violència conjugal en una relació de parella.

## Discografia

* 2004: Romane Serda
* 2007: Aprés la pluie
* 2011: Ailleurs
* 2018: Pour te plaire

## Filmografia

* 1993: Salut Les Musclés: Caroline (3 episodis)
* 1993: L’annexe: Marie (38 episodis)
* 1998: This Could Be the Last Time (telefilm per a la BBC)
* 2000: Sydney Fox, l'aventurer (un episodi)

## Llibres

* 2020: À la vie, à l'amour (Harpercollins France)

## Referències

* 1 2 3 «Romane Serda. Biography» (en francès). IMDb. [Consulta: 5 juny 2021].
* ↑ «AUTOBIOGRAPHY: ROMANE SERDA REVEALS SHE WAS RAPED AT THE AGE OF 9» (en anglès). Archyworldys, 09-10-2020. [Consulta: 5 juny 2021].
* ↑ «Romane Serda battue par son ex-compagnon : "Il me bastonnait comme un malade"» (en francès). Femme actuelle, 08-03-2021. [Consulta: 5 juny 2021].
# Naruto Shippuden: La Presó de sang

Naruto Shippuden: La Presó de sang (劇場版 NARUTO(ナルト) ブラッド・プリズン, Gekijō-ban Naruto: Buraddo Purizun) és una pel·lícula de fantasia d'acció japonesa del 2011 basada en la sèrie de manga i anime de Masashi Kishimoto. Es va estrenar al Japó el 30 de juliol de 2011. El tema principal "Otakebi" és interpretat per Yusuke Kamiji. La pel·lícula està ambientada després de l'episodi 196.
Es va estrenar a la plataforma AnimeBox el 7 de juliol de 2023 amb doblatge i subtítols en català.

## Argument

En Naruto és empresonat per un terrible delicte que no ha comès i l’envien al Castell de Hozuki, una presó d’alta seguretat. El seu guardià, en Mui, segella ràpidament el txakra d'en Naruto per a prevenir que es rebel·li i fugi, però l’incansable ninja planifica la seva fugida mentre es fa amic d'altres dos convictes, la Ryuzetsu i en Maroi.

## Referències

* ↑ «8th Naruto Film to Open Next Summer» (en anglès), 17-07-2023. [Consulta: 17 juliol 2023].
* ↑ «Naruto Shippuden: Blood Prison Film's Trailers Posted» (en anglès), 17-07-2023. [Consulta: 17 juliol 2023].
* ↑ «https://twitter.com/AnimeBoxOficial/status/1677292259610435585». [Consulta: 17 juliol 2023].
* ↑ «AnimeBox estrena todas las películas de 'Naruto' por tiempo limitado» (en castellà). Estantería Otaku, 10-07-2023. Arxivat de l'original el 17 juliol 2023. [Consulta: 17 juliol 2023].
* ↑ «Naruto Shippuden: La Presó de sang». Desdelsofà.cat. [Consulta: 9 juliol 2023].
# Zenó (metge)

Zenó (en llatí Zenon, en grec Ζήνων) fou un metge grec seguidor d'Heròfil de Calcedònia. Va viure al final del segle III aC i començament del segle II aC, contemporani d'Apol·loni Empíric amb el que va mantenir una controvèrsia sobre alguns aspectes (χαρακτῆρες) del llibre Epidèmies d'Hipòcrates.
Va donar atenció especial a la matèria mèdica i probablement és el metge les fórmules del qual són citades per Galè a De Antidotus (vol. XIV, pp. 163, 171), i si així és, seria nadiu de Laodicea. L'esmenten a més de Galè, Erotià, Celi Aurelià i segurament Plini, Alexandre d'Afrodísies i Ruf Efesi. Galè el qualifica d'home no ordinari, i Diògenes Laerci diu que pensava millor que no pas escrivia.

## Referències

* ↑ 1.Zenon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1318-1319
# Casa Miquel Gusi

La casa Miquel Gusi és un edifici situat al carrer del Call, 6 de Barcelona. Com que no està catalogat, li correspon la categoria D (bé d'interès documental), atorgada per defecte a tots els edificis del districte de Ciutat Vella.

## Història

El 1851, el passamaner Miquel Gusi i Sabat va demanar permís per a reedificar la seva casa del carrer del Call, segons el projecte del mestre d'obres Antoni Valls i Galí.
Gusi, que es va presentar a la Exposició de Barcelona del 1860, hi tenia una botiga i obrador de brodats, gases i mosquiteres: «Call, 6. Fábrica de sederías, tisús y mosquiteros. Tisús de oro y plata finos; brocados; lamas; tapicerías; telas de bordar; rasos; sargas; tafetanes para ornamentos de iglesia; gasas adamascadas y lisas, para colgaduras. Mosquiteros. Telas abrillantadas para trajes de teatro. Tejidos de seda. Se hacen expediciones á todos los puntos del reino y Ultramar. D. Miguel Gusi.»
A la seva mort, els seus fills van continuar el negoci sota la raó social Fills de Miquel Gusi, que a finals de segle va obrir una fàbrica a Badalona, mantenint el despatx al carrer del Call: «Casa fundada en 1850. Antigua fábrica de tejidos y taller de bordados para ornamentos de iglesia. HIJOS DE MIGUEL GUSI. Fábrica en Badalona. Despacho: Call, nº. 6. Barcelona, España.»

## Descripció

Es tracta d'un edifici d'habitatges de planta baixa i quatre pisos, amb dues obertures per planta. Als tres primers pisos hi ha plafons amb medallons de terracota.

## Referències

* ↑ «Fitxa 0 de Ciutat Vella». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ Guía general de Barcelona, 1849, p. 330.
* ↑ La Imprenta. Diario de avisos, noticias y decretos, 5-4-1875, p. 1788.
* ↑ «Miguel Gusi. Call 6. Construir casa». Q127 Foment 596 bis C. AMCB, 1851.
* ↑ Catálogo de la Exposición Industrial y Artística de Productos del Principado de Cataluña, 1860, p. 41.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1857, p. 173, 313.
* ↑ Anuario general del comercio, de la industria y de las profesiones; de la magistratura y de la administracion, 1863, p. 532, 629, 941, 980, 989, 1039, 1063, 1082.
* ↑ Figueroa Domenech, Jerónimo. Guía general descriptiva de la República Mexicana: Estados y territorios federales, 1899, p. 928.
* ↑ Anuario-Riera, 1898, p. 123.
* ↑ Anuario del comercio, de la industria, de la magistratura y de la administración, 1906, p. 1136.
# Vehicle de reentrada maniobrable

Un vehicle de reentrada maniobrable ( en anglès: MARV o MaRV) és un tipus de míssil balístic l' ogiva del qual és capaç de fer un seguiment autònom d'objectius terrestres. Aquest vehicle de reentrada sovint requereix una guia activa (com ara la guia activa del radar del Pershing II ) perquè el míssil arribi a l'objectiu, a causa dels freqüents canvis de trajectòria.

## Vehicle de reentrada maniobrable avançat

Advanced Maneuverable Reentry Vehicle (AMaRV, " vehicle de reentrada maniobrable avançat ") va ser un prototip de MARV construït per McDonnell Douglas. Es van fabricar quatre AMaRV i van representar un important pas endavant en la sofisticació dels vehicles de reentrada. Tres dels AMaRV van ser llançats per míssils balístics intercontinentals (ICBM) LGM-30 Minuteman el 20 décembre 1979, 8 octobre 1980 i 4 octobre 1981 . AMaRV tenia una massa d'entrada d'aproximadament 470 kg, un radi de curvatura del morro de 2,34 cm, un angle mig tronc de 10,4 °, un radi entre tronc de 14,6 cm, un angle mig tronc posterior de 6 ° i una longitud axial de 2,079 mètres . No ha aparegut mai cap diagrama o imatge precisa d'AMaRV a la literatura oberta. No obstant això, s'ha publicat un esbós esquemàtic d'un vehicle tipus AMaRV, així com gràfics de trajectòries que mostren girs de forquilla.
El control d'orientació de l'AMaRV estava gestionat per una solapa corporal dividida (també anomenada " body flap "), o persiana de vent dividida ” (split-windward flap ) així com dos flaps de guiñada muntats als laterals del vehicle. S'utilitzava l'accionament hidràulic per controlar els flaps. L'AMaRV estava guiat per un sistema de navegació totalment autònom dissenyat per evadir la intercepció per míssils antibalístics.

## Míssils equipats amb MARV

Xina
* B-611 (actiu)
* DF-15B (actiu)
* DF-21D (actiu)
Índia
* Agni-II (actiu)
* Agni-P (provat)
Iran
* Emad (actiu)
* Khaybar Shekan (provat)
Corea del Nord
* KN-18 (provat, estat desconegut),
Corea del Sud
* Hyunmoo-2C (actiu)
Rússia
* R-27K (cancel·lat)
Estats Units
* Pershing II (retirat)

## Referències

* ↑ Bunn, Matthew. «Technology of Ballistic Missile Reentry Vehicles». A: Review of US Military Research and Development, 1984. Pergamon, 1984.
* ↑ (anglès) Frank J. Regan et Satya M. Anadakrishnan, Dynamics of Atmospheric Re-Entry, AIAA Education Series, American Institute of Aeronautics and Astronautics, Inc., New York, 1993 ISBN 1-56347-048-9.
* ↑ «KN-18 (Scud MaRV)».
* ↑ «KN-18 – Missile Defense Advocacy Alliance».

## Enllaços externs

* SAO/NASA ADS Physics Abstract Service - Disseny de trajectòries maniobrables del vehicle de reentrada
# Vicente Lozano

Vicente Lozano fou un compositor espanyol del segle XX. El seu llegat es conserva a l'Institut Complutense de Ciències Musicals (ICCMU) dins del fons de la Unión Musical Española, on es poden trobar arranjaments de cançons per a veu i piano: Canto vasco, Dicen que viene Erreña, Goiko-mendijan, Los coros de Santa Águeda, Mendirik Mendi, Neskatiya, Itxarkundia i Zeuretzat bixija.

## Referències

* ↑ LEIÑENA MENDIZÁBAL, Pello. «Lozano, Vicente», Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002, vol. 6, p. 1066
# Vincenz Kollar

    Aquest autor és citat en taxonomia animal amb el nom « Kollar».
Vincenz Kollar, (Kranowitz, Silèsia, 15 de gener del 1797-Viena, Àustria, 30 de maig del 1860) fou un entomòleg i museòleg austríac.
Va estudiar medicina a la Universitat de Viena i aviat va interessar-se a la zoologia i l'entomologia. Ja el 1817 va començar com voluntari al Naturalien-Cabinet de la cort imperial, l'antecessor del futur Museu d'Història Natural de Viena, on va ser contractat més tard. Hi va estudiar les espècies col·leccionades per a una expedició imperial cap a Brasil. Des del 1850 va reorganitzar les col·leccions segons un mètode científic molt modern per a aquesta època, que fins avui deixa traces en la museologia.

## Obres

* A Treatise on Insects Injurious to Gardeners, Foresters, & Farmers (Tractat sobre les plagues en horticultura, agricultura i silvicultura) (llibre electrònic) (en anglès, traduït de l'original en alemany). W. Smith, 1840, p. 250-251.
* Bibliografia al catàleg de l'Oberösterreichisches Landesmuseum

## Referències

* 1 2 «Kollar, Vincenz». A: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (en alemany). vol. 4. Viena: Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, 1969, p. 85-86.