OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Everything Will Be OK

Everything Will Be OK és una pel·lícula documental franco-cambodjana dirigida per Rithy Panh del 2022. L'obra tracta els temes del totalitarisme, la democràcia i una nova forma de comunicació i també s'ha descrit com un conte de moral apocalíptic.
La pel·lícula es va estrenar el febrer de 2022 com a part del 72è Festival Internacional de Cinema de Berlín.

## Argument

La pel·lícula utilitza diorames per explorar la qüestió de com seria un món en què els animals arribessin al poder. Es comportarien com els humans? Els animals cometirien errors similars, lluitarien pel poder o establirien dictadures terroristes? O hi hauria més pau al món? I què simbolitzarien les obres d'art dels animals?
Després de sotmetre els humans, els animals enderroquen els seus monuments i en construeixen de nous. Aquests estan destinats a suprimir la voluntat del poble. Els animals inverteixen les atrocitats del segle XX i en cometen de noves. Les figures d'animals també veuen els arxius de pel·lícules dels homes.

## Producció

Per a Rithy Panh Everything Will Be OK és el seu 24è treball de direcció. També va aparèixer a la pel·lícula com a guionista i editor. Va agafar el títol de l'estampat d'una samarreta que portava un jove que va ser assassinat a la primavera del 2021 durant les protestes contra el cop militar a Myanmar.
Basat en la seva pel·lícula L'Image manquante (2013) Everything Will Be OK se centrarà en figures de titelles. Molts d'ells són figures d'animals a l'estil de La rebel·lió dels animals (1945) de George Orwell o les faules de Jean de La Fontaine publicades al segle XVII. En el projecte, Panh va treballar amb la seva productora Catherine Dussart. Segons Dussart, l'obra tracta els temes del totalitarisme, la democràcia i una nova manera de comunicar-se. A la presentació del programa de la Berlinale, la pel·lícula va ser descrita com un "conte de moralitat apocalíptica".

## Llançament

L'estrena d' Everything Will Be OK va tenir lloc el 12 de febrer de 2022 a la Berlinale.

## Premis

Amb Everything Will Be OK, Rithy Panh va competir per l'Os d'Or, el premi principal de la Berlinale, per segona vegada després del 2020. Allà va rebre l'Ós de Plata a l'assoliment artístic excepcional.

## Referències

* ↑ Everything Will Be Ok. In: playtime.group (abgerufen am 19. Januar 2022)
* 1 2 Everything Will Be Ok. In: berlinale.de (abgerufen am 2. Februar 2022).
* ↑ Naman Ramachandran: Venice: Amos Gitai, Rithy Panh, Peter Greenaway Projects Revealed by Producer Catherine Dussart (EXCLUSIVE). In: variety.com, 7. September 2021 (abgerufen am 19. Januar 2022).
* ↑ Elizabeth Grenier, Torsten Landsberg: Berlinale 2022 präsentiert ihr Programm. In: dw.com, (abgerufen am 24. Januar 2022).
* ↑ Everything Will Be Ok. In: berlinale.de (abgerufen am 1. Februar 2022).
* ↑ Berlinale 2022: Die Filme des Wettbewerbs. In: berlinale.de, 19. Januar 2022 (abgerufen am 19. Januar 2022).

## Enllaços externs

* Arte. «Everything Will Be OK». presse.arte.tv.
* Everything Will Be OK a playtime.group (anglès)
# Appellplatz

L'Appellplatz dels camps de concentració era la gran plaça central en la qual al matí i a la tarda es duia a terme el recompte (Appell) dels presoners. Cada matí els kapos duien a terme el primer recompte per a posteriorment dirigir els comandos als seus respectius llocs de treball.
Els presoners de molts comandos tornaven al camp l'hora de dinar. Si en alguna inspecció s'havia considerat que algun jaç no estava en l'ordre esperat, el presoner perdia el dret a menjar i havia de dedicar-se a esmenar el «desordre». Després de menjar, els presoners havien de netejar el barracó i, en alguns camps, en acabar tenien un altre recompte breu.
El recompte de la tarda solia allargar-se fins que tots els presoners de tots els comandos de treball haguessin tornat. Depenent de la quantitat de presoners que hi hagués al camp podia rondar l'hora de durada. En cas de complicacions (intent de fugida, etc) el recompte podia allargar-se hores i hores. Després del recompte de la tarda es distribuïa el sopar. Les grans cassoles de sopa a les quals els presoners havien d'acostar el plat fins al punt de repartiment pesaven de 65 a 70 Kg.
A l'hivern, a causa de les baixes temperatures, els exercicis gimnàstics que amb freqüència eren obligats a fer els presoners resultaven una mica més suportables per aconseguir escalfar el cos.

## El càstig de romandre drets

Si un presoner faltava al recompte o havia aconseguit escapar, la resta de presoners eren castigats a romandre en formació i dempeus. El presoner Louis Übrig va aconseguir escapar de Dachau el 1939. Per aquest motiu, els presoners van sofrir el càstig de passar drets i al ras tota una gèlida nit, tortura que va costar diverses vides.
Aquests càstigs col·lectius a causa del «mal comportament» de presos concrets servien per reforçar el control que els uns exercien sobre els altres. Gràcies a això i a l'ús de presoners funcionaris, les SS necessitaven una quantitat relativament petita dels seus membres per administrar i controlar eficaçment un camp de concentració.
El càstig de romandre drets era extremadament dur per als presos més febles, per exemple els anomenats muselmann. Els SS utilitzaven aquest càstig també per a les seleccions dels incapaços de treballar.

## Seleccions i execucions

La selecció dels presoners no aptes per al treball (amb l'objectiu d'enviar-los a ser executats) es realitzava principalment a l'Appellplatz. A Dachau aquesta selecció la feien els metges del camp i el kapo Heiden. Per intensificar el control sobre els presoners van tenir lloc moltes execucions en les Appellplatz.

## Referències

* ↑ Deutschland, Stiftung Deutsches Historisches Museum, Stiftung Haus der Geschichte der Bundesrepublik. «Gerade auf LeMO gesehen: LeMO Bestand» (en alemany). [Consulta: 27 agost 2019].
* ↑ Zámečník: Das war Dachau, 2002. S.142-143
* ↑ Zámečník, Stanislav.. Das war Dachau, 2002. ISBN 2879969484.
# Alboranita

L'alboranita és una roca ígnia descoberta a l'illa de Alborán (província d'Almeria, Espanya) al 1899, pel professor de geologia Friedrich Becke, que presenta un caràcter intermedi entre basalts (més màfics) i andesites (més àcides però de composició intermèdia entre màfiques i fèlsiques). Les alboranites són riques en òxid de calci (CaO), pobres en òxid de sodi (Na2O), sense olivino i amb incrustacions de hiperstena (present també al Cap de Gata).
A més hi podem trobar com minerals associats augita, calcedonia, hornblenda, magnetita, goethita, hematita i la ilmenita. Si més no a les mostres trobades a l'Illa.

## Origen geològic

L'any 1899 Becke, va realitzar un estudi microgràfic de les mostres recollides al descobrir la roca, qualificant-les de «andesites hiperstenas amb caràcters exclusius de l'illa», raó per la qual els donaria el nom de l'illa. L'illa de Alborán té el seu origen probable al Miocè, sent la resta d'un edifici volcànic sorgit arran el plegament alpí, durant el pas del Miocè al Pliocè. Es tractaria de les restes d'una caldera explosiva subaérea anterior al Tirreniense, erosionada posteriorment per la mar. Així doncs aquest seria l'origen més probable d'aquesta roca característica de l'illa.

## Referències

* ↑ Cohen, Myriam. «Becke Friedrich - (1855-1931)» (en francés). Encyclopædia Universalis. [Consulta: 30 maig 2015].
* ↑ Junta de Andalucía, capítulo IV, pág. 5
* ↑ Almería y sus islas
* ↑ Junta de Andalucía, capítulo I, pág. 28
* ↑ Junta de Andalucía, pág. 6

## Enllaços externs

* Fundació Punta Entinas-Sabinar i Illa de Alborán Entorn Illa de Alborán.
* Mapa Geológico Alborán Estrecho de Gibraltar a escala 1:500.000 Mapa geològic de l'illa i el seu entorn.

## Bibliografia

* Becke, F. (1899) «Der Hyperstrenandesit der Inseln Alborán». Tsechemacks Mineralogishe und Petrographische Mitteilungen, 18: 525-555
# Tronc de piràmide

El tronc de piràmide, o piràmide truncada, és un poliedre comprès entre la base de la piràmide i un pla que talla a totes les arestes laterals.
Si el pla és paral·lel al pla de la base es diu que el tronc és de bases paral·leles. La distància entre les bases és l'altura del tronc. Un tronc de bases paral·leles d'una piràmide regular està format per dues bases, polígons regulars semblants, i diverses cares laterals que són trapezis isòsceles. Les altures d'aquests trapezis es diuen apotemes d'aquests troncs.
L'àrea total d'un tronc de piràmide està donada per la següent fórmula matemàtica:
    $A={\frac {(P_{1}+P_{2})}{2}}\cdot a+B_{1}+B_{2}$
Àrea total d'un tronc de piràmide de bases paral·leles, on P$_1$, P₂ són els perímetres de les bases, a l'apotema del tronc i B$_1$, B₂ les àrees de les bases.
El volum d'un tronc de piràmide, les bases són paral·leles i tenen superfícies B$_1$ i B₂, i l'altura és h, és igual a l'alçada del tronc per la mitjana heroniana de l'àrea de les seves bases:
    $V={\frac {h}{3}}(B_{1}+B_{2}+{\sqrt {B_{1}\cdot B_{2}}})$

## Vegeu també

* Tronc de con

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Tronc de piràmide» a MathWorld (en anglès).
* Derivation of formula for the volume of frustums of pyramid and connexió] (Mathalino.com)
# Alt Comissariat de l'Amaziguitat

L'Alt Comissariat de l'Amaziguitat, HCA (amazic: ⴰⵙⵇⴰⵎⵓ ⵓⵏⵏⵉⴴ ⵏ ⵜⵉⵎⵓⵣⵖⴰ, Asqamu unnig n timmuzɣa; francès: Haut commissariat à l'amazighité) és un institut acadèmic de l'Estat algerià encarregat de l'estudi i de la promoció de les llengües amazigues d'Algèria. Fou creada per decret presidencial de 27 de maig de 1995 sota el mandat del president Liamine Zeroual. Va ser el primer institut oficial al Magrib consagrat a la cultura i la llengua amazigues. Depèn directament del president de la República des de la seva creació en 1995.
El HCA, per abreujar, va ser creat com a resultat del boicot escolar (any en blanc) observat pels nens de la Cabília. Té la seu a Alger.

## Presidents

* 27 de maig de 1995 – 30 d'octubre de 2004: Mohand Idir Aït Amrane.
* 30 d'octubre de 2004 – 2016: Youcef Merrahi.
* Des de 2016: El Hachemi Assad.

## Missió

Les seves missions són variades i van des de l'estudi del component central de la societat algeriana: la identitat amaziga, a la promoció de l'ensenyament de l'amazic a les escoles. També és editor de llibres sobre la cultura amaziga en general.

## Realitzacions

L'HCA ha assolit diverses fites per a les llengües i cultures amazigues d'Algèria, incloses:
* la integració de l'amazic en el sistema d'ensenyament primari, mitjà i secundari a diverses regions d'Algèria.
* La formació de centenars de professors universitaris.
* El llançament de telenotícies en amazic en els canals de televisió pública.
* La creació d'un canal de televisió amazigòfon públic : Chaîne 4.
* L'ús de l'amazic al parlament algerià.
* L'oficialització de l'amazic a Algèria.
* La creació d'una llicenciatura en llengües amazigues.

## Comparació

Comparació entre l'Alt Comissariat de l'Amaziguitat i l'organisme anàleg del Marroc: l'Institut Reial de la Cultura Amazic (IRECAM):
| | Haut-commissariat à l'amazighité | Institut royal de la culture amazighe |
| Data de creació | 1995. | 2001. |
| Circumstàncies de creció | Arran d'un decret persidencial (precedit de manifestacions). | Arran d'un decret reial (dahir). |
| Relació amb l'Estat | Lligat a la presidència de la república. | Independent administrativament i financerament. |
| Realitzacions | Oficialització de l'amazic en 2016. | Oficialització de l'amazic en 2011. |
| Realitzacions | Integració al sistema educatiu i creació d'una llicenciatura en amazic. | Integració al cicle primari i secundari. |
| Realitzacions | Integració als mitjans. | Adopció de l'alfabet tifinagh. |

## Referències

* ↑ Haut commissariat à l'amazighité : Une institution illégale Arxivat 2017-03-25 a Wayback Machine., tamurt.info, 31 de març de 2017
* ↑ Site officiel
* 1 2 Al Jazeera Encyclopedia. «المحافظة السامية للأمازيغية» (en àrab), 18-02-2016. [Consulta: 15 juny 2016].
* ↑ Le Haut commissariat à l'amazighité : "Recul de tamazight dans les écoles", Le Matin Dz, 6 de desembre de 2012
* ↑ ENSEIGNEMENT DU BERBÈRE ALGÉRIE/MAROC

## Enllaços externs

* Web oficial del HCA
# Aïda Cortés i Ausió

Aïda Cortés i Ausió (Esplugues de Llobregat, Baix Llobregat, 20 d'octubre de 1977) és una jugadora d'hoquei sobre patins catalana, ja retirada.
Formada al Club Patí Corbera, va jugar al Club Hoquei Sants-Montjuïc i al Club Hoquei Mataró. Internacional amb la selecció espanyola, va participar en diferents tornejos internacional, en els quals va aconseguir dos Campionats del Món i un d'Europa.

## Palmarès
### Selecció espanyola

* 2 medalles d'or al Campionat del Món d'hoquei patins femení: 1994, 1996
* 1 medalla d'or al Campionat d'Europa d'hoquei patins femení: 1995

## Referències

* ↑ «Aïda Cortés i Ausió». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Gurt, Pere. «Las chicas de oro ganan el Mundial» (en castellà). Mundo Deportivo, 11-10-1994. [Consulta: 19 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Aïda Cortés Ausió - RinkHockey.net (anglès)
# Alcalde d'Esch-sur-Alzette

L'alcalde d'Esch-sur-Alzette (en luxemburguès: Buergermeeschter vun Esch-Uelzecht) és la màxima autoritat política de la comuna i ciutat d'Esch-sur-Alzette, a Luxemburg, encarregada de presidir la corporació, dirigir l'administració local i representar l'ajuntament.

## Historial

| Nom | Inici | Fi |
| Johannes-Nepomuk Haas | 1814 | 1828 |
| Henri Motté | 1828 | 1830 |
| Jacques Schmit (primer mandat) | 1830 | 1836 |
| François-Joseph Hoferlin | 1836 | 1841 |
| Dominique Stoffel | 1841 | 1843 |
| Jacques Schmit (segon mandat) | 1843 | 1861 |
| Pierre Claude | 1861 | 1878 |
| Dominique Joseph Hoferlin | 1879 | 1906 |
| Léon Metz | 1906 | 1909 |
| Armand Spoo | 1909 | 1911 |
| Jean-Pierre Michels | 1912 | 1917 |
| Nicolas Biwer | 1917 | 1919 |
| Pierre Pierrard | 1919 | 1920 |
| Victor Wilhelm | 1921 | 1934 |
| Hubert Clément | 1935 | 1945 |
| Arthur Useldinger (primer mandat) | 1946 | 1949 |
| Michel Rasquin | 1949 | 1951 |
| Antoine Krier | 1951 | 1965 |
| Jules Schreiner | 1965 | 1969 |
| Arthur Useldinger (segon mandat) | 1970 | 1978 |
| Joseph Brebsom | 1978 | 1990 |
| François Schaack | 1990 | 2000 |
| Lydia Mutsch | 2000 | 2014 |
| Vera Spautz | 2014 | 2017 |
| Georges Mischo | 2017 | En el càrrec |

## Referències

* ↑ Alcalde en nom només sota l'ocupació nazi (1940 - 1944)
# Abscés dental

L'abscés dental (o flegmó dental) és un abscés localitzat a la geniva. El tipus més comú és l'abscés periapical, i el segon més comú és el periodontal. En un abscés periapical, en general l'origen és una infecció bacteriana que s'ha acumulat en el teixit tou, la polpa, de la dent. Això pot ser causat per la càries dental, dents trencades o una malaltia periodontal extensa (o combinacions d'aquests factors). Un tractament de la polpa pot crear un abscés similar.

## Tipus d'abscés dental

Generalment, els tipus d'abscessos dentals es poden classificar en tres grans grups: abscés periodontal, gingival i periapical. El primer d'ells, s'inicia al teixit dels ossos de les peces dentals. El segon, l'abscés només afecta la geniva i no afecta la dent ni l'os. Finalment, l'últim d'ells s'inicia a la peça dental.

### Abscés periodontal

Quan s'afecten els teixits periodontals en la zona afectada. Les parts afectades són l'arrel de la dent i la paret interna de la bossa periodontal.

### Abscés gingival

Quan s'afecta la geniva que provoca la inflamació i posterior hemorràgia de les genives. Aquest pot ser crònic o agut.

### Abscés periapical

Quan s'afecta els teixits tous que envolten l'arrel de la dent.

## Simptomatologia

Els signes i símptomes de l'abscés dental són variats, depenent del tipus, localització i evolució farà que apareguin uns o altres: febre, dolor, malestar general, mal gust a la boca, inflor de cara, galtes, ganglis limfàtics, sensibilitat a aliments freds o calents, dolor irradiat a orelles o mandíbula inferior, entre d'altres.

## Tractament

L'abscés dental és una patologia molt comuna a la societat i si es tracta correctament té un bon pronòstic. El tractament base consisteix a controlar el dolor mitjançant analgèsia, disminuir la inflamació de la zona afectada amb antiinflamatoris i finalment, erradicar la infecció amb antibioteràpia. Un cop controlada la simptomatologia s'ha d'estudiar quina ha estat l'etiologia i tractar la causa per evitar una reaparició.

## Referències

* ↑ «Què són les urgències dentals?». Clínica Dental Barcelona. Arxivat de l'original el 2017-07-01. [Consulta: 2 juny 2015].
* ↑ «Causas y tratamiento flemón dental». db. Arxivat de l'original el 2015-05-11. [Consulta: 2 juny 2015].
* ↑ «Absceso periodontal» (en castellà). Propdental. [Consulta: 2 juny 2015].
* ↑ «Gingival Abscess» (en anglès). MD Guidelines. Arxivat de l'original el 2018-02-02. [Consulta: 2 juny 2015].
* ↑ «Tooth abscess». MedlinePlus. [Consulta: 2 juny 2015].
* ↑ «Un flegmó a la boca». Col·legi oficial d'Odontòlegs i Estomatòlegs de Catalunya. Arxivat de l'original el 2013-05-07. [Consulta: 2 juny 2015].
# Alt Comissionat per a les Minories Nacionals

L'Alt Comissionat per a les Minories Nacionals va ser creat el 8 de juliol de 1992 per la Reunió de la Cimera de Hèlsinki de la Conferència sobre la Seguretat i la Cooperació a Europa (CSCE), 1975, l'Alt Comissionat per a les Minories Nacionals està encarregat d'identificar i cercar la ràpida resolució de les tensions ètniques que podrien posar en perill la pau, l'estabilitat o les relacions amistoses entre els Estats participants de l'Organització per a la Seguretat i la Cooperació a Europa (OSCE). L'Organització està formada per 57 Estats participants d'Amèrica del Nord, Europa i Àsia.
El Consell d'Europa té capacitat en la determinació de criteris que orientin la solució dels conflictes territorials de sobirania des dels valors, atenent els principis que fonamenten l'organització com són el respecte dels drets fonalmentals, la democràcia i l'estat de dret.

## Comissionats

* Max van der Stoel (Països Baixos) — 1993—2001.
* Rolf Ekéus (Suècia) — 2001—2007.
* Knut Vollebæk (Noruega) — 2007—2013.
* Astrid Thors (Finlàndia) — 2013-2016.
* Lamberto Zannier (Itàlia) — 2017-2020.
* Kaïrat Abdrakhmanov — 2020-

## Referències

* ↑ «Mandate» (en anglès). OSCE. [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ «Europa encara pot salvar les minories nacionals?». VilaWeb, 14-11-2020. [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ «Lamberto Zannier» (en anglès). European Leadership Network. [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ «Kaïrat Abdrakhmanov» (en francès). Le Journal du Parlement. [Consulta: 27 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Pàgina web del Comissionat
# Astèrix legionari

Astèrix legionari (francès: Astérix légionnaire) és el desè àlbum de la sèrie Astèrix el gal de René Goscinny (guió) i Albert Uderzo (dibuix), publicat en francès el 1967. El tiratge original va ser d'un milió d'exemplars. El 1985 es presentà una adaptació animada, que combinava aquesta història amb la d'Astèrix gladiador, anomenada Astèrix i la sorpresa del Cèsar.

## Sinopsi

Obèlix s'enamora d'una jove del poble, Farbalà, promesa de Tragicomix; però aquest ha estat enrolat a la força a les legions de Cèsar i enviat a l'Àfrica, al cor de les baralles entre Cèsar i Escipió. Obèlix amaga la seva decepció amorosa i li promet salvar al jove, i juntament amb Astèrix s'enrola a les legions per tal de trobar-lo.
A Condate (Rennes), el seu desconeixement dels dominis militars i la seva força sobrehumana desestabilitzen els seus superiors encarregat d'entrenar els reclutes. Sobretot que s'hi afegeixen altres nous legionaris aspirants alts en color: un grec, un bretó, un belga, un got i un egipci (que es creu en un fonda), els dos últims a més no entenen la llengua dels seus superiors. Acabada la seva formació, tots són enviats al nord d'Àfrica, al camp de Thapsus.
Després d'haver destruït un vaixell pirata al mar, Astèrix i Obèlix arriben, a bord d'una galera amb els altres legionaris, a Thapsus. Hi cerquen en va Tragicomix, mentre desencadenen involuntàriament la batalla de Thapsus, oposant les tropes de Juli Cèsar, presents a l'escena, a les tropes d'Escipió. Astèrix i Obèlix acaben trobant Tragicomix presoner al camp d'Escipion. Juguen un gran paper en la victòria de l'exèrcit de Cèsar sobre el seu adversari i, per agrair-los, Cèsar permet que els tres gals tornin a casa.
De tornada a la Gàl·lia, Tragicomix troba en Falbala, que agraeix cordialment al duet i besa a Astèrix. Mentre la parella marxa per casar-se a Condate, Astèrix no participa en el banquet final, encara embadalit pel petó de Falbala.

## Comentaris

* Primera aparició de Farbalà i Tragicomix.
* Segona aparició de Correuix, el carter.
* Al banquet final, el bard Asseguratòrix no està lligat a l'arbre, sinó que a la porta de la seva cabana. El seu lloc a l'arbre l'ocupa Astèrix, que està assegut a una branca sospirant per Farbalà
* Després d'assaltar el vaixell dels pirates, aquests queden en un rai. La vinyeta és una còpia fidel del disseny del quadre "El rai de la Medusa", de Géricault. L'al·lusió és explicada pel capità, que diu "M'han deixat en quadre" (a l'original francès «Je suis médusé») (p. 35)
* El personatge de Tragicomix pren les faccions de l'actor francès Jean Marais.

## Referències

* ↑ «- Astérix et la surprise de César - Film d'animation de Paul et Gaëtan Brizzi (France, 1985)» (en francès). Télérama, 06-08-2011. [Consulta: 6 abril 2023].
* ↑ «Astérix légionnaire» (en francès). asterix.com. [Consulta: 6 abril 2023].
* ↑ «L'encyclopédix -- Les Gaulois -- Falbala» (en francès). lencyclopedix.free. [Consulta: 6 abril 2023].
* ↑ «Tragicomix» (en francès). lencyclopedix.free. [Consulta: 6 abril 2023].
* ↑ «Pneumatix» (en francès). lencyclopedix.free. [Consulta: 6 abril 2023].
# Alció becganxut

L'Alció becganxut(Melidora macrorrhina) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) i única espècie del gènere Melidora (Lesson, R, 1830). Habita els boscos de Nova Guinea i les illes Raja Ampat i Yapen.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Termcat
# Alūksne

Alūksne és un poble a la riba del llac Alūksne, en el municipi Alūksne a Letònia, prop de la frontera amb Estònia i Rússia. Alūksne és la ciutat més elevada de Letònia, localitzada a l'altiplà de Vidzeme, a 217 metres sobre el nivell del mar. La gran altura de la ciutat afecta la disposició social i física del lloc.

## Ciutats agermanades

* Joniškis, Lituània

## Galeria

* Església luterana d'Alūksne
* Ferrocarril estret d'Alūksne
* Centre de la població d'Alūksne
* Museu de la Bíblia d'Alūksne
* Castell Nou d'Alūksne
* Església ortodoxa d'Alūksne
* Escola d'Art d'Alūksne
* Cementiri d'Alūksne
* Ruïnes del castell d'Alūksne

## Referències

* ↑ «Latvijas augstāko pilsētu TOP 20», 24-05-2010. [Consulta: 18 desembre 2014].
* ↑ «International Relations». joniskis.lt. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 29 abril 2014].

## Vegeu també

* Localitats de Letònia
* Museu de la Bíblia d'Alūksne