OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jeroni Araolla

Jeroni Araolla (en sard, Hieronimu; en italià, Gerolamo) fou un poeta, polític i eclesiàstic sard, nascut a Sàsser entre 1500 i 1520 en una família noble i benestant, i mort entre 1595 i 1615. Va començar els seus estudis a Sàsser, on va ser alumne del metge i filòleg Gavino Sambigucci, estudià filosofia i lletres i es va graduar en dret a la Universitat de Bolonya. Del 1543 al 1544, del 1548 als 1549 i del 1554 al 1555 va ser primer conseller de la ciutat de Sàsser. Va ser canonge al capítol de Bosa.
Va abraçar la carrera eclesiàstica va dedicar-se a la literatura. Escriví en sard, italià i castellà, i va editar i corregir el famós poema d'Antoni Canu. Va ser conseller del Sant Ofici i en aquesta funció va haver d'anar a Roma on probablement ha mort, car no se sap gairebé res dels últims anys de la seva vida.
Va fer part d'un moviment de joves escriptors de la meitat del segle xv que s'oposava a l'ocupant aragonès en afirmar la seva identitat per l'ús de la llengua sarda. Va ser un dels únics d'aquest grup del qual la fama va sobreviure al segle. La seva poesia no era gaire original, però sincera, d'un home cordial i bo. Després d'ell, l'hostilitat per la influència aragonesa sobre la llengua va desaparèixer, i al segle xvi va surgir un moviment contrari.

## Obres

* Discurso de sa miseria humana (1582)
* Sa vida, su Martiriu, et morte dessos gloriosos Martires Gavinu, Protho, et Gianuari (1582)
* Rimas diversas Spirituales de su Dottore Hieronimu Araolla Sardu Sassaresu (1597) El 1914 la Societat de Literatura Romana de Dresde va reeditar aquest recull, a base de l'única còpia conservada a la biblioteca universitària de Càller.
* Su velu de Calpurnia

## Referències

* ↑ «Enciclopèdia.cat».
* 1 2 Mutini, Claudio. «Araolla, Girolamo». A: Dizionario Biografico degli Italiani. 3. Roma: Treccani, 1961.
* ↑ Almagia, Roberto; et alii. «Sardegna». A: Enciclopedia Italiana, 1939.
* ↑ reedició a: Wagner, Max Leopold Archivio storico sardo, VIII, 1912, pàg. 145 ss.
* ↑ Araolla, Gerolamo; Wagner, Max Leopold (editor). Die Rimas Spirituales Von Girolamo Araolla: Nach Dem Einzigen Erhaltenen Exemplar Der Universitätsbibliothek in Cagliari. 13. Dresden: Gesellschaft fur romanische literatur, 1914, p. 84.
# Ateneu Català de la Classe Obrera

L'Ateneu Català de la Classe Obrera fou una associació fundada el 1861 a Barcelona per un grup de liberals progressistes (entre els quals el republicà Joan Nuet) que tenia el propòsit de difondre la cultura entre els obrers. A partir de la Revolució de 1868 l'Ateneu va virar ideològicament aglutinant un nucli de dirigents obrers que, més endavant, impulsarien el bakuninisme espanyol de la Primera Internacional: Rafael Farga i Pellicer, Jaume Balasch i Josep Llunas i Pujals. Igualment com la FRE de l'AIT, fou clausurat en produir-se el cop d'estat del general Manuel Pavía el gener del 1874.
Quan el moviment obrer organitzat va poder recuperar-se, el 1881 l'Ateneu va tornar a activar-se dirigit aleshores per Manuel Bochons i Josep Pàmies i sota el nom d'Ateneu Obrer de Barcelona.

## Referències

* 1 2 Aracil, 2006: p. 182
* ↑ Mestre, 1998: p. 743, entrada: "Nuet i Vidal, Joan"
* 1 2 3 4 Mestre, 1998: p. 75, entrada: "Ateneu Català de la Classe Obrera"

## Bibliografia

* Aracil Martí, Rafael. Memòria de la transició a Espanya i a Catalunya: Ensenyament, cultura, justícia. Edicions Universitat Barcelona, 2006. ISBN 8447530442.
* Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 1.147 p.; p. 75 entrada: "Ateneu Català de la Classe Obrera" i p. 743 entrada: "Nuet i Vidal, Joan". ISBN 84-297-3521-6.
# Escala BBCH

L'Escala BBCH és una escala d'intervals utilitzada en la fenologia per identificar els estadis de desenvolupament d'una planta.
BBCH prové de l'alemany per "Biologische Bundesanstalt, Bundessortenamt und CHemische Industrie". També es diu que aquestes lletres corresponen a les quatre empreses que van patrocinar inicialment el seu desenvolupament; Bayer, BASF, Ciba-Geigy i Hoechst.
S'han desenvolupat sèries de l'escala BBCH per a diverses plantes conreades. Els estadis fenològics de les plantes es fan servir en un gran nombre de disciplines científiques (fisiologia vegetal, fitopatologia, entomologia i la millora vegetal) i en la indústria agrícola (moment d'aplicació de plaguicides, fertilització, assegurances agrícoles). L'escala BBCH utilitza un sistema de codi decimal, subdividit entre estadis principals i secundaris, i està basat en el sistema per a cereals (escala de Zadoks) desenvolupat per Zadoks

## Referències

* ↑ «E-Notes». E-Notes.
* ↑ Zadoks, J.C.; T.T. Chang; C.F. Konzak «A decimal code for the growth stages of cereals.». Weed Research, 14, 6, 1974, pàg. 415–421. DOI: 10.1111/j.1365-3180.1974.tb01084.x.

## Enllaços externs

* A downloadable version Arxivat 2011-07-18 a Wayback Machine. of the BBCH scales
# Edició diplomàtica

L'Edició diplomàtica és l'edició d'una obra que reprodueix l'original tal com és amb la finalitat de donar tota la informació sobre l'ortografia de l'original de manera que l'investigador puga llegir-ho sense complicació. Algunes d'aquestes informacions són: l'ús de majúscules, la puntuació i les rúbriques. L'edició diplomàtica sol fer-se prèviament a l'edició crítica. Se n'ocupen els filòlegs.
Aquest tipus d'edició ha estat substituït per l'edició hipertextual i els facsímils. Es diferencia del facsímil en quant que el facsímil no pretén facilitar la lectura mentre que l'edició diplomàtica sí.

## Referències

* ↑ Knowles, Elizabeth. «diplomatic edition». A: The Oxford Dictionary of Phrase and Fable, 2006 [Consulta: 27 setembre 2015].
* 1 2 3 Sánchez Mariana, 1995, p. 61.
* 1 2 «Types of Editions». A: Editions and Editing. Universitat Harvard, 2010.

## Bibliografia

* Sánchez Mariana, Manuel. Introducción al libro manuscrito. 1ª. Madrid: Arco Libros, 1995. ISBN 84-7635-168-2.
# Nicolás Castellanos Franco

Nicolás Castellanos Franco (Mansilla del Páramo, 18 de febrer de 1935 - Santa Cruz de la Sierra, 19 de febrer de 2025) va ser un religiós espanyol que el 1998 va compartir el premi Príncep d'Astúries de la Concòrdia.

## Biografia

Va fer estudis eclesiàstics en el monestir de La Vid (Burgos), però abans de ser ordenat sacerdot, el 1959, va fer una estada a Roma, on va graduar-se en Filosofia i Ciències de l'Educació a la Universitat Pontifícia Salesiana. De 1962 a 1973 va ser educador en una escola de Palència; també va ser professor de pedagogia a l'Institut de Ciències de l'Educació de Valladolid. Va ser provincial dels agustins d'Espanya de 1973 a 1978, any en què va ser nomenat bisbe de Palència. El 1991 va dimitir com a bisbe i va marxar com a missioner a Santa Cruz de la Sierra (Bolívia), amb un grup de laics i sacerdots obrers.
Des de 1992 va treballar en aquesta ciutat boliviana en l'anomenat «Plan 3000», un barri on la major part de la població és pobre i la resta viu en la misèria i en el qual va endegar el projecte Hombres Nuevos per a millorar les condicions de vida dels més desfavorits. Va organitzar diversos projectes per a atendre les dones i la població infantil: menjadors, centres escolars, habitatges socials, centres de salut, etc.
Per la seva tasca va rebre diversos premis a Espanya i Bolívia. El 1998 va compartir el premi Príncep d'Astúries de la Concòrdia amb Vicenç Ferrer, Joaquín Sanz Gadea i Muhammad Yunus. El mateix any va rebre la Medalla al Mèrit Municipal de la ciutat de Santa Cruz de la Sierra. El 1999 va ser nomenat Leonés del año. El 2001, la seva labor humanitària en favor de la mainada pobre va ser reconeguda amb el premi de l'Associació Espanyola de Fabricants de Joguines i el 2001 va rebre el premi Castella i Lleó en la modalitat Valores Humanos.
L'any 2021, Nicolás Castellanos va publicar les seves memòries: Memorias. Vida, pensamiento e historia de un obispo del Concilio Vaticano II (ISBN 978-84-09-31183-5).

## Referències

* ↑ Ballester Esquivias, José María. «El obispo que renunció a una diócesis para educar y formar a los pobres» (en castellà), 24-02-2025. [Consulta: 24 febrer 2025].
* 1 2 «Nicolás Castellanos, Vicente Ferrer, Joaquín Sanz Gadea y Muhammad Yunus - Premiados - Premios Princesa de Asturias» (en castellà). Fundación Princesa de Asturias. [Consulta: 2 gener 2024].
* 1 2 3 4 «Premios Castilla y León 2001» (en castellà). Junta de Castilla y León. [Consulta: 2 gener 2024].
* 1 2 «Nicolás Castellanos recibirá el Garbanzo de Plata del Casino de León» (en castellà). La Vanguardia, 08-06-2016. [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ «Nicolás Castellanos: «La iglesia no nos apoya, nos critica»» (en castellà). Diario de León, 03-08-2013. [Consulta: 2 gener 2024].
# Praominis

Els praominis (Praomyini) són una de les tribus més diverses i abundants dels rosegadors de la subfamília dels murins. Aquest grup fou descrit el 2008 per Lecompte et al. Les espècies d'aquest tàxon són endèmiques d'Àfrica. La tribu aparegué fa 10,2 ± 0,6 Ma, però tots els gèneres vivents avui en dia daten de fa 7,6 ± 0,6 Ma o menys. Algunes espècies causen danys als conreus i són vectors de malalties humanes i bovines.

## Referències

* ↑ Lecompte, E.; Aplin, K.; Denys, C.; Catzeflis, F.; Chades, M.; Chevret, P. «Phylogeny and biogeography of African Murinae based on mitochondrial and nuclear gene sequences, with a new tribal classification of the subfamily» (en anglès). BMC Evolutionary Biology, 8, 199, 2008. DOI: 10.1186/1471-2148-8-199.
# Escala Calba

L'Escala Calba és una serra situada al municipi d'Alins a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 2.016 metres.
# Creüsa

Creüsa és el nom dels següents personatges:
* Creüsa (filla de Gea)
* Creüsa (filla d'Erecteu)
* Creüsa (filla de Creont)
* Creüsa (filla de Príam)
* Creusa (reina)
# Ensaladeta

L'ensaladeta (Sonchus crassifolius) és una espècie de lletsó dins la família asteràcia.
El seu epítet específic crassifolius fa referència al fet que les seves fulles són crasses. Creix en jonqueres i terrenys salins i les seves fulles són comestibles. Fa de 10 a 50 cm d'alt. Floreix de juliol a setembre.
Està distribuïda per la Conca occidental del Mediterrani, incloent Catalunya i el País Valencià.

## Referències

* Flora Catalana
* biodiversidad
# Arman Manukyan

Arman Manukyan (Fatih, İstanbul, 21 de març de 1931 - 28 de desembre de 2012) va ser un catedràtic turc, professor del Robert College i la Universitat del Bòsfor a Istanbul per més de mig segle. Pertanyia a la comunitat dels Armenis de Turquia. Va ser professor de Tansu Çiller, ex Primera Ministra de Turquia. Entre els seus alumnes va tenir figures conegudes a la societat turca, com les famoses dones de negocis Güler Sabancı i Suna Kıraç. Els seus alumnes el coneixien com a «Efsane Papyon» (Corbatí llegendari). L'escriptora turca Nuran Çakmakçı va escriure un llibre en la seva memòria, amb el títol «Efsane Papyon: Arman Manukyan Kitabı» (Corbatí llegendari: El llibre d'Arman Manukyan, en turc).
Manukyan diu que ha fet treballs de lobby contra ASALA com a part d'un "task force".

## Referències

* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/16-bin-ogrenci-mezun-etti-birinin-kalbini-kirmadi-arman-manukyan-5138249
* ↑ Sayfa, Ana. «Arman Manukyan yaşamını yitirdi». Bugün, 30-08-2012. Arxivat de l'original el 8 de novembre 2014. [Consulta: 3 maig 2016].
* ↑ http://www.haberler.com/efsane-papyon-son-yolculuguna-ugurlandi-4220251-haberi/
* ↑ http://www.milliyet.com.tr/bogazici-efsane-papyon-u-kaybetti/gundem/gundemdetay/31.12.2012/1649169/default.htm
* ↑ https://www.iskultur.com.tr/efsane-papyon-arman-manukyan-kitabi.aspx
* ↑ http://www.haber10.com/siyaset/asalaya_karsi_task_force_kurduk-274874 Arxivat 2016-10-12 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Entrevista amb Manukyan (turc)
* Imatges de Manukyan
# Escala Edmonton

L'Avaluació de símptomes d'Edmonton és un instrument de referència per la valoració de 8 símptomes (dolor, fatiga, nàusees, depressió, ansietat, somnolència, gana i sensació de benestar) o 10 símptomes (els anteriors més la falta d'aire i la dificultat per dormir) en pacients en cures pal·liatives. Cada símptoma es valora en l'escala de 0 (absència) a 10 (màxim símptoma).

## Referències

* ↑ Carvajal A, Martínez M, Centeno C. «Versión española del Edmonton Symptom Assessment System (ESAS): un instrumento de referencia para la valoración sintomática del paciente con cáncer avanzado.» (en castellà). Med Paliat., 20, 4, 2013, pàg. 143-144.
* ↑ Bruera E; Kuehn N; Miller MJ; Selmser P; Macmillan K «The Edmonton Symptom Assessment System (ESAS): A simple method for the assessment of palliative care patients». Journal of palliative care, 7, 2, 1991, pàg. 6–9. PMID: 1714502.

## Enllaços externs

* Anexo 2. Escalas
# Arquitectura en pissarra

L'arquitectura en pissarra és un model arquitectònic de programari habitualment utilitzat en sistemes experts, sistemes multiagent i, en general, sistemes basats en el coneixement.

## Descripció

L'arquitectura en pissarra consta de múltiples elements funcionals, denominats agents, i un instrument de control denominat pissarra.
Els agents solen ser programes especialitzats en una tasca concreta o elemental. Tots ells cooperen per a arribar a una meta comuna, si bé, els seus objectius individuals no estan aparentment coordinats. El comportament bàsic de qualsevol agent consisteix a examinar la pissarra, realitzar la seva tasca i escriure les seves conclusions en la mateixa pissarra. D'aquesta manera, altre agent pot treballar sobre els resultats generats pel primer. La computació acaba quan s'arriba a alguna condició desitjada entre els resultats escrits en la pissarra.
La pissarra té un doble paper. D'una banda, coordina als diferents agents i, per una altra, facilita la seva intercomunicació. L'estat inicial de la pissarra és una descripció del problema a resoldre. L'estat final serà la solució del problema.
Els resultats generats pels agents han de respondre a un llenguatge i semàntica comuna. En general, se solen utilitzar formalismes lògics o matemàtics, tals com expressions lògiques de primer ordre.

## Avantatges i inconvenients

Aquesta arquitectura és molt útil quan el problema a resoldre (o algorisme a implementar) és extremadament complex en termes cognitius. És a dir, quan el flux de control de l'algorisme és enrevessat, o simplement, no es té un coneixement complet del problema a resoldre.
Els desavantatges de l'arquitectura són bastant òbvies a priori. És important no generalitzar en aquest aspecte, ja que cada implementació en particular pot solucionar aquests desavantatges en algun àmbit limitat:
* No existeix garantia que s'arribarà a una solució.
* És una arquitectura ineficient, ja que no existeix una cota respecte al temps de còmput necessari per a resoldre el problema.
* És difícil obtenir una traça dels passos que van dur a la solució, és a dir, no oferix explicacions. Des d'un punt de vista més filosòfic, l'arquitectura en pissarra oferix un interessant experiment de tipus social. Cada agent té els seus propis objectius, desconeix els objectius dels altres, i tampoc coneix l'objectiu global (la solució del problema). No obstant això, es produïx una cooperació inconscient entre ells que duu a una meta més important.

## Referències

* ↑ Erman, L. D.; Hayes-Roth, F.; Lesser, V. R.; Reddy, D. R. «The Hearsay-II Speech-Understanding System: Integrating Knowledge to Resolve Uncertainty». ACM Computing Surveys, 12, 2, 1980, pàg. 213. DOI: 10.1145/356810.356816.
* ↑ Corkill, Daniel D. «Blackboard Systems». AI Expert, 6, 9, 9-1991, pàg. 40–47.
* ↑ Hayes-Roth, B. «A blackboard architecture for control». Artificial Intelligence, 26, 3, 1985, pàg. 251–321. DOI: 10.1016/0004-3702(85)90063-3.

## Vegeu també

* Arquitectura de programari
# Ateneu de Celrà

L'Ateneu de Celrà és una obra de Celrà (Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una construcció de línies clarament modernistes, distribuïda en dos cossos. El primer, de majors dimensions, és una gran sala d'una sola planta i golfes que s'obre a l'exterior mitjançant una sèrie de finestrals allargassats a la façana, a banda i banda de la porta. Aquesta era abans una gran obertura d'arc rebaixat, però reformes posteriors la van empetitir i hi van construir una tribuna avançada a sobre, suportada amb dos pilars quadrangulars. La cornisa, inicialment amb un seguit de respiralls allargassats i avui cega, té la forma d'una elegant línia corba.
Adossat, hi ha l'edifici del bar, de menors dimensions, que s'obre a l'exterior amb una porta i dos finestrals laterals encabits en un gran arc de punt rodó. La segona planta, amb finestres quadrangulars, hi fou afegida més tard. El conjunt de l'Ateneu està lleugerament enlairat i s'hi accedeix per unes escales que menen a una terrassa amb balustrada. L'any 2007 va ser reformat totalment. Està catalogat al Pla especial de protecció de Celrà amb el número 63.

## Referències

* 1 2 «Ateneu de Celrà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 novembre 2016].
# Escala Kinsey

L'escala Kinsey pretén fer mesura de l'orientació sexual partint de 0 (exclusivament heterosexual) a 6 (exclusivament homosexual). Inicialment va ésser publicada a Sexual Behavior in the Human Male (1948) d'Alfred Kinsey, i fou important en el treball complementari de títol Sexual Behavior in the Human Female (1953).
Per descriure l'escala, Kinsey afirmà:
| « | (anglès) Males do not represent two discrete populations, heterosexual and homosexual. The world is not to be divided into sheep and goats. It is a fundamental of taxonomy that nature rarely deals with discrete categories... The living world is a continuum in each and every one of its aspects. | (català) Els mascles no representen dues poblacions separades d'homosexuals i heterosexuals. Com igualment el món no està dividit entre ovelles i cabres. És, doncs, fonamental per a la taxonomia el fet que la Natura rarament es descriu amb grups marcadament separats... El món natural és continu en tots i cadascun dels seus aspectes. | » |
| — Alfred Kinsley ||||
Amb el remarcament de la gradació existent entre els historials homosexual i heterosexual exclusius, ha semblat apropiat el desenvolupament d'una classificació que es basi en la quantitat d'experiències homosexuals i heterosexuals de cada historial... Cada individu seria assignat a una posició dintre d'aquesta escala, per a cada període de la seva vida…. Una escala amb set punts assenyala fidedignament les múltiples gradacions que de fet existeixen." (Kinsey, i cols. (1948). pp. 639, 656)
L'escala Kinsey presentada és la següent:
| Rang | Descripció |
| 0 | Exclusivament heterosexual |
| 1 | Predominantment heterosexual, només ocasionalment homosexual |
| 2 | Predominantment heterosexual, però més que ocasionalment homosexual |
| 3 | Tant heterosexual com homosexual |
| 4 | Predominantment homosexual, però més que ocasionalment heterosexual |
| 5 | Predominantment homosexual, només ocasionalment heterosexual |
| 6 | Exclusivament homosexual |

## Recerca
### Informes Kinsey

* Homes: L'11,6% dels homes blancs d'entre 20 i 35 van tenir un grau 3r en aquest període de la seva vida.
* Dones: El 7% de les dones fadrines d'entre 20 i 35 i el 4% de les dones prèviament casades d'entre 20 i 35 van tenir un grau 3r en aquest període de les seves vides. d'un 2 a un 6% de les dones, d'entre 20 i 35, van tenir un grau 5è i d'un 1 a un 3% de les dones fadrines d'entre 20 i 35 en tengueren un grau 6è.

## Referències

* ↑ Kinsey, i cols. 1948. Sexual Behavior in the Human Male, Table 147, p. 651
* ↑ Kinsey, i cols. 1953. Sexual Behavior in the Human Female, Table 142, p. 499
* ↑ Ibid, p. 488
* ↑ Ibid, Table 142, p. 499, and p. 474

## Vegeu també

* Judith Reisman
* Alfred Kinsey
* Qüestionant (sexualitat i gènere), fluïdesa sexual

## Enllaços externs

* Kinsey Institute Arxivat 2014-01-02 a Wayback Machine.
* Kinsey's Heterosexual-Homosexual Rating Scale Arxivat 2014-01-02 a Wayback Machine.
# Arquitectura espacial

L'arquitectura espacial, es defineix com la teoria i pràctica del disseny i construcció d'ambients habitats en l'espai exterior. L'enfocament està basat principalment en l'enginyeria, però també involucra diverses disciplines com la fisiologia, psicologia i la sociologia. Gran part de les obres d'arquitectura espacial ha estat la del disseny de d'estacions espacials orbitals i naus per l'exploració de la Lluna i el planeta Mart amésdebases de superfície per a les agències espacials particularment per a la National Aeronautics and Space Administration (NASA).
El Sasakawa International Center for Space Architecture (SICSA) és una organització acadèmica amb la Universitat de Houston que ofereix un Màster de Ciència en Arquitectura espacial. A Europa, International Space University està molt involucrada en la recerca de l'arquitectura espacial. La International Conference on Environmental Systems es reuneix cada any per a presentar sessions sobre vols espacials humans i factors humans en l'espai (human spaceflight i space human factors). S'ha format dins l'American Institute of Aeronautics and Astronautics, el Space Architecture Technical Committee. El turisme espacial amenaça la tasca de l'arquitectura espacial.

## Referències

* ↑ Sherwood, Brent (2006-09-21). "Organizing Ourselves: Schema to Build the International Space Architecture Community". Concluding Address, San Jose, CA: AIAA [Consulta: 24 octubre 2009] Arxivat 2011-01-31 at WebCite
* ↑ «Sasakawa International Center for Space Architecture». SICSA, 18-08-2009. [Consulta: 28 octubre 2009].

## Enllaços externs

* Spacearchitect.org (anglès)
* International Space University (ISU) (anglès)
# Enteniment

L'enteniment és la facultat de comprendre d'una manera global que hom relaciona més aviat amb la intuïció que amb la raó. Durant la història de la filosofia, però, se l'ha considerat de diferents maneres: a l'edat mitjana, era la facultat de la funció intel·lectual; amb l'adveniment de l'empirisme era sinònim de percepció, contraposat a la "veritable" coneixença procedent de les dades materials; Kant considerava que si la raó estructura els continguts intel·lectuals, l'enteniment estructura els de l'experiència; per a Hegel es tracta d'un simple moment interior del desenvolupament dialèctic de la raó.

## Aristòtil

Segons Aristòtil l'enteniment és la facultat racional discursiva pròpia de l'home que realitza raonaments. Es poden distingir dos tipus d'enteniment:
* Enteniment passiu: en aquest enteniment es reben les imatges percebudes per les facultats inferiors de l'ànima sensitiva (els sentits). Percep les coses, els objectes materials, físics. Fa com de potència, i passarà a l'acte a causa de l'enteniment agent o actiu.
* Enteniment actiu: també anomenat agent perquè és el que fa que tregui, que abstregui, les essències de les coses. Després de veure moltes flors, extreu el concepte de flor, aquest concepte estava com en potència en les imatges de la percepció sensible. I aleshores, l'enteniment agent actua, es mou, i passa de la potència a l'acte. En l'enteniment agent s'elaboren els conceptes amb què operem en el pensament intel·lectual.
Segons alguns autors, com Sant Tomàs d'Aquino, l'enteniment passiu es corromp juntament amb el cos, i l'altre, l'actiu, és incorruptible i immortal; en el seu Tractat de l'ànima, Aristòtil exposa aquests dos enteniments de forma molt obscura: no se sap si l'enteniment agent actua com si fos separat i subsistent del cos, o si és una potència personal de l'ànima, com ara el cas de l'enteniment passiu; hi ha opinions per a una i altra sentència.

## Fonts

* ↑ «Enteniment». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Entrada Enteniment a Wiki Filosofia
* ↑ Sellés, Juan Fernando «El entendimiento agente según Tomás de Aquino». Revista española de filosofía medieval, 9, 2002, pàg. 105–124. ISSN: 1133-0902.
* ↑ García-Belaúnde, Victor Andrés «Interpretaciones del intelecto activo y pasivo a partir de la memoria a corto y largo plazo» (en castellà). Escritura y Pensamiento, 8, 17, 2005, pàg. 103–113. ISSN: 1609-9109.
Viccionari