OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Associació de Tècnics d'Informàtica

L'Associació de Tècnics d'Informàtica (ATI) és una associació espanyola que agrupa a professionals i estudiants del sector de les Tecnologies de la Informació i la Comunicació (TIC). L'associació té presència a tot Espanya a través dels capítols territorials existents en diverses Comunitats Autònomes. Fundada l'any 1967, és l'associació més veterana de la professió informàtica espanyola, amb seus a Barcelona (seu general) i Madrid.
Publica la revista Novática, degana de la premsa informàtica espanyola, així com REICIS (Revista Española de Innovación, Calidad e Ingeniería del Software). Entre els anys 2001 a 2011 va publicar també la revista digital en anglès UPGRADE: The European Journal for the Informatics Professional, per delegació del Council for European Professional Informatic Societies (CEPIS).
L'entitat és la representant espanyola a la Federació Internacional per al Processament d'Informació, i representa també als informàtics espanyols a CEPIS, organització de la qual n'és membre fundador i també compta amb un acord de col·laboració amb l'Association for Computing Machinery.

## Referències

* 1 2 3 4 «Associació de Tècnics d'Informàtica». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ ATI y la Historia de la Informática. Periodo inicial (Visitada el 22-6-2015)
* ↑ «ATI Contacto» (en castellà).
* ↑ «Reicis». Dialnet. Dialnet. [Consulta: 13 juliol 2015].
* ↑ IFIP - Members * (Visitada el 22-6-2015)
* ↑ «Council of European Professional Informatics Societies - ATI Among Pioneers of Spanish Web (Visitada el 22-6-2015)». Arxivat de l'original el 2015-06-22. [Consulta: 29 juny 2015].
* ↑ Discounted Membership Dues for Joint Society Members — Association for Computing Machinery (Visitada el 22-6-2015)

## Enllaços externs

* Associació de Tècnics d'Informàtica - Lloc web oficial
# Emperador Zhongzong de Tang

L'Emperador Zhongzong de Tang (xinès: 唐中宗) (Chang'an 656 - 710) 4t emperador de la Dinastia Tang (618 - 907). Va néixer el 26 de novembre de 656. Va regnar durant dues etapes; una primera l'any 684, molt curta, de dos mesos, i una segona des del 23 de febrer de 705 fins a la seva mort l'any 710.

## Biografia
### Primers anys i primer regnat

En Lǐ Xiǎn (xinès: 李顯), en alguns moments de la seva vida conegut com a Li Zhe (李哲) i Wu Xian (武 顯), era el setè fill de l'emperador Gaozong de Tang i de l'emperadriu Wu (més tard coneguda com a Wu Zetian). Es va casar amb l'emperadriu Wei i van tenir almenys quatre fills.
El 681, després que l'emperador Gaozong hagués emmalaltit, Li Zhe exercí breument els poders imperials i va succeir el seu pare el 684, però la seva mare el va destituir en favor del seu germà petit l'emperador Ruizong i inicialment només va governar durant dos mesos. Zhongzong va ser desposseït del rang de príncep, va ser enviat a l'exili i sotmès a arrest domiciliari. Sis anys després, l'emperador Ruizong va renunciar al tron en favor de la seva mare, l'emperadriu Wu Zetian que es va proclamar oficialment a si mateixa "emperadriu" i va ocupar el poder durant el període de 690 - 705, proclamant la seva pròpia dinastia, la Dinastia Zhou

### Segona etapa

Cap al 698, la cort va quedar atrapada enmig d'una amarga lluita per al poder. En un intent de disminuir les lluites, l'emperadriu Wu va alliberar l'ex emperador dels seus 14 anys de reclusió i el va tornar a la capital l'abril de 698, recuperant el títol de príncep. El 20 de febrer de 705, un cop a palau va esposar-se amb Wu Zetian i tres dies després va ser restaurat com a emperador. L'emperador Zhongzong va regnar durant cinc anys, però el seu govern era feble i influenciat. El poder real estava en mans de la seva consort, l'emperadriu Wei i el seu amant Wu Sansi (nebot de Wu Zetian) i la germana de l'emperadriu, la princesa Anluo.
Va morir el 3 de juliol de 710. La seva tomba es troba a Dingling, comtat de Fuping, Shaanxi. Alguns historiadors han acusat a la seva dona l'emperadriu Wei d'haver-lo enverinat, però sense evidencies concretes. El va succeir el seu fill Li Chongmao, amb el nom d'emperador Shang de Tang.

## Referències

* 1 2 «Tang Dynasty emperor Zhongzong» (en anglès). [Consulta: gener 2020].
* ↑ Rothschild, N. Harry. Emperor Wu Zhao and Her Pantheon of Devis, Divinities, and Dynastic Mothers (en anglès). Columbia University Press, 2015, p. 31. ISBN 9780231539180.
* 1 2 «Emperor Zhongzong of Tang» (en anglès), 06-06-2012. [Consulta: gener 2010].
* 1 2 Lewis, Mark Edward. China's Cosmopolitan Empire. The Tang dynasty (en anglès). Cambridge MA: Belknap Press, 2009, p. 34-39. ISBN 9780674064010.
# Ebro S800

L'Ebro S800 és un vehicle crossover de mida mitjana (segment D) produït pel fabricant d'automòbils EV Motors. És el crossover insígnia d'aquesta marca situat per sobre de l'Ebro S700.
Es preveu que es fabriqui a la planta d'EV Motors de Barcelona a partir del 28 de novembre de 2024. El model es va presentar el 22 de maig de 2024.

## Referències

* ↑ «Els quatre cotxes que Ebro i Chery fabricaran a Barcelona». Nació Digital, 22-05-2024 [Consulta: 25 maig 2024].

## Enllaços externs

* Ebro S800
# Premi d'assaig Ricard Torrents Bertrana

El Premi d'assaig Ricard Torrents Bertrana és un premi d'assaig en català convocat per la Universitat de Vic i l'editorial Eumo. Fou creat el 2021 per promoure la redacció i la difusió d’aquest gènere en llengua catalana. Hi poden optar obres d'assaig inèdites que tractin sobre qüestions relacionades amb les humanitats, les ciències, l'educació i la universitat. Té una dotació de 5.000 euros i la publicació de l’obra guanyadora per Eumo Editorial.
El premi porta el nom de l’assagista, traductor i crític literari Ricard Torrents i Bertrana que fou impulsor i primer rector de la Universitat de Vic, a més de fundador d’Eumo Editorial i se suma a les iniciatives que ell va liderar des de la consciència cultural i la militància cívica.

## Obres guanyadores

* 2021 Va de virus d'Albert Altés
* 2022 L’Odissea de Mercè Rodoreda de Jordi Julià
* 2023 La veritat literària de Teresa Pàmies de Montserrat Bacardí
* 2024 Les bicicletes i els dies de Jordi Romeu i Rovira

## Referències

* ↑ «Premi d’Assaig Ricard Torrents Bertrana». Universitat de Vic - Universitat Central de Catalunya. [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ «Neix el Premi d’Assaig Ricard Torrents dotat amb 5.000 euros impulsat per la UVic-UCC i Eumo Editorial». El Punt Avui, 08-07-2020. [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ «“Sí, hi ha assaig en català”». , 11-06-2021 [Consulta: 9 juny 2022].
* ↑ «Jordi Julià guanya el premi d’assaig Ricard Torrents Bertrana amb ‘L’Odissea de Mercè Rodoreda’». Vilaweb, 08-06-2022 [Consulta: 9 juny 2022].
* ↑ «Montserrat Bacardí guanya el III Premi d’Assaig Ricard Torrents Bertrana amb una biografia sobre Teresa Pàmies». Universitat de Vic - Universitat Central de Catalunya. [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ «Jordi Romeu guanya el IV Premi d’Assaig Ricard Torrents Bertrana amb una història cultural de la bicicleta». Universitat de Vic - Universitat Central de Catalunya. [Consulta: 7 juny 2024].
# L'Homme orchestre (pel·lícula de 1900)

L'homme-orchestre és una pel·lícula muda de la productora francesa Star Film Company de l'any 1900, dirigida per Georges Méliès, i té el número 262–263 als seus catàlegs. Assegut en successió en cadires, un home hàbil es multiplica per a formar una orquestra, que toca. Després reintegra a cadascun dels seus dobles, fa desaparèixer les cadires i després desapareix ell mateix.

## Sinopsi

En un escenari buit, un mag (Méliès) es multiplica amb la seva cadira per formar una banda instrumental, que dirigeix en una peça musical viva. Després torna a cadascuna de les seves còpies idèntiques, i un ventall ornamental gegant apareix darrere seu. Saltant, el mag desapareix en una bufada de fum abans de tornar a l'escenari per fer una reverència final.

## Producció

Per a crear la il·lusió de set músics idèntics, la pel·lícula va requerir set exposicions múltiples simultànies; només una altra pel·lícula coneguda de Méliès, Le Mélomane, utilitza tantes exposicions alhora. A més, l'efecte requeria una acurada coordinació en el temps i la posició del cos entre les exposicions. Primer, Méliès va disposar les set cadires en fila i es va asseure en l'última. Després, la pel·lícula es va rebobinar en la càmera sis vegades per a permetre que Méliès interpretés el paper de cada músic. Mentre filmava la part de cada músic, totes les altres cadires es van emmascarar de la lent per a evitar que quedessin exposades. El procés es va repetir fins que es va filmar a tota la banda, tot en una sola tira de pel·lícula.
En 1906, Méliès comentava sobre la dificultat de l'exposició múltiple: "t'enfureixes quan, després de tres quarts d'hora de treball i atenció, es trenca una roda dentada que t'obliga a començar de nou, sent impossible reparar el mal". Els altres efectes de la pel·lícula es van crear amb maquinària escènica, pirotècnia i l'entroncament de substitució. Méliès havia creat prèviament un efecte similar en la seva pel·lícula de 1898 La triple dama, en la qual dues còpies d'una dona emergeixen del seu cos i se sentin al seu costat. El tema de la multiplicació de cadires va tornar en la pel·lícula posterior de Méliès Le Diable noir, encara que aquesta pel·lícula no usa exposicions múltiples.

## Referències

* ↑ Malthête, Jacques; Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 342.
* ↑ «El hombre orquesta». [Consulta: 18 juny 2022].
* ↑ Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, pp. 85–6, ISBN 2903053073, OCLC 10506429
* 1 2 Frazer, John (1979), Artificially Arranged Scenes: The Films of Georges Méliès, Boston: G. K. Hall & Co., pp. 81–2, ISBN 0-8161-8368-6

## Bibliografia

* Malthête, Jacques; Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 342, ISBN 9782732437323

## Enllaços externs

* L'Homme orchestre a YouTube
# Eruguera negrosa

L'eruguera negrosa (Edolisoma coerulescens) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les illes de Luzon, Catanduanes i Marinduque, a les Filipines septentrionals. Antany també a Cebú.

## Referències

* ↑ «Eruguera negrosa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Estany de Flamisella

L'Estany de Flamissella és un estany d’origen glacial a la capçalera de la Noguera de Cardós.
És un estany relativament petit (2,4 ha) i somer situat a 2206 m d’altitud. La seva conca està orientada de nord a sud, amb el Pic de Flamisella (2785 m) al nord-est i el Tuc de Marterat (2666 m) al nord com a punts més alts. Es troba al límit del bosc, tot i que la presència de pi negre (Pinus uncinata) a la conca es redueix a uns quants arbres dispersos, aquests són suficients per donar-li un atractiu especial al paisatge. La major part de la conca està coberta per gespets, o prats de Festuca eskia, amb només una part de roca nua i unes quantes tarteres. La característica més destacable de l'estany és l’abundant vegetació aquàtica, principalment de subulària (Subulariaaquatica) i isòets. És un estany conegut per l’atractiu per a la pesca esportiva, s'hi han introduït la truita comuna (Salmo trutta) i també el barb roig (Phoxinus phoxinus).
Es troba englobat dins del Parc Natural de l’Alt Pirineu. El seu estat ecològic és bo segons la classificació de la Directiva marc de l'aigua.

## Referències

* 1 2 3 «Estany de Flamisella». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 6 juny 2014].
# Associació de Voluntaris de Protecció Civil d'Argentona

L'Associació de Voluntaris de Protecció Civil d'Argentona és una entitat d'Argentona de servei voluntari a la societat
L'entitat es va crear l'any 2000, essent la primera associació de voluntaris de protecció civil que es va registrar a Catalunya. La seva principal activitat és donar suport als cossos de seguretat, especialment en emergències, col·laborant amb policia local, Mossos d'Esquadra i agrupacions de defensa forestal.
Durant la pandèmia de Covid de 2020-2022, va desenvolupar la seva tasca en activitats com informació a la població i transport de material escolar i sanitari
L'any 2021 va rebre la Creu de Sant Jordi En reconeixement de la tasca de servei a la societat en situacions de risc i d’emergència, de les quals la pandèmia n’ha estat recentment una mostra significativa. Per la tasca altruista de servei a la ciutadania que exerceix el col·lectiu de voluntaris de protecció civil. En representació d’aquest, es fa una distinció als voluntaris d’Argentona, la primera associació de voluntaris de protecció civil que es va registrar a Catalunya; és, per tant, un homenatge a tot el voluntariat de protecció civil de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Creu de Sant Jordi per l'Associació de Voluntaris de Protecció Civil d'Argentona». [Consulta: 23 abril 2022].
* ↑ «2021». Arxivat de l'original el 2022-04-06. [Consulta: 23 abril 2022].
# Emperador blau

L'emperador blau (Anax imperator) és una espècie d'odonat anisòpter de la família dels èsnids.

## Distribució

Es troba per tota Àfrica, gran part d'Europa (excepte l'extrem més septentrional) i sud-oest i centre d'Àsia.

## Hàbitat

Les nimfes viuen en aigües de poc corrent o estancades, permanents o estacionals, borejades de joncs i vegetació.

## Període de vol

Al nord d'Àfrica, de març a desembre, encara que més retallat més al nord. Arriba a la màxima abundància entre juny i agost.

## Comportament

És l'única espècie d'Anax en la que la femella diposita els ous sense el mascle. Acostumen a pondre'ls sobre les plantes flotants.

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 8 novembre 2021].
* 1 2 3 4 Dijsktra, Klaas-Douwe B.; Lewington, Richard. Guía de campo de las libélulas de España y de Europa (en castellà). Omega, 2014. ISBN 978-84-282-1602-9.
* 1 2 «Anax imperator» (en anglès). IUCN Red List. Mitra, A. 2013. [Consulta: 30 agost 2015].
# Aliança DK-MSZP-Diàleg

L'Aliança DK-MSZP-Diàleg (en hongarès DK–MSZP–Párbeszéd pártszövetség) oficialment DK - MSZP - Diàleg Aliança Socialdemòcrata-Verda, és una coalició hongaresa de centreesquerra formada pels partits Coalició Democràtica, Partit Socialista Hongarès i Diàleg – Partit dels Verds.
Klára Dobrev, Primera Ministra del govern alternatiu de Coalició Democràtica, va anunciar el 28 de març de 2024 que el partit es presentaria en una llista conjunta a les eleccions al Parlament Europeu de 2024 i a les eleccions locals, així com a les eleccions parlamentàries hongareses de 2026, proporcionant als votants una llista unificada socialdemòcrata-verda. La creació de la coalició es va llegir ràpidament com una resposta a l'ascens del nou partit opositor Respecte i Llibertat.
A les eleccions europees de 2024 la coalició va acabar tercera, per darrere de Respecte i Llibertat, amb el 8% dels vots i dos eurodiputats, tres menys que els resultats combinats de 2019. Els eurodiputats escollits són membres de Coalició Democràtica, formant part del Grup Socialista.

## Membres

| Partit | Abr. | Ideologia | Líder(s) |
| Coalició Democràtica | DK | Socioliberalisme | Ferenc Gyurcsány |
| Partit Socialista Hongarès | MSZP | Socialdemocràcia | Imre Komjáthi Ágnes Kunhalmi |
| Diàleg – Partit dels Verds | PM | Ecologisme | Richárd Barabás Rebeka Szabó |

## Resultats electorals
### Parlament Europeu

| Any | Vots | % | Pos. | Escons | +/− | Grup PE |
| 2024 | 367,162 | 8.03% | 3r | 2 / 21 | 3 | S&D |

## Referències

* ↑ «Létrejött a DK, MSZP, Párbeszéd szociáldemokrata-zöld szövetség» (en anglès). [Consulta: 21 agost 2024].
* ↑ «Ha létezne, Magyar Péter pártja Gyurcsány nyakában lihegne» (en hongarès), 05-04-2024. [Consulta: 21 agost 2024].
* ↑ «Resultados de las elecciones europeas en Hungria, resultados y ganadores al Parlamento Europeo» (en castellà), 09-06-2024. [Consulta: 21 agost 2024].
# Eruguera ventre-rogenca

L'eruguera ventre-rogenca (Lalage aurea) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae). Habita boscos, clars i matolls de les illes de Morotai, Ternate, Halmahera, Bacan i Obi, a les Moluques septentrionals.

## Referències

* ↑ «Eruguera ventre-rogenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021(català)
# Emperador de totes les Rússies

L'emperador o emperadriu de totes les Rússies (en rus, amb ortografia d'abans de 1918: Императоръ Всероссійскій, Императрица Всероссійская; ortografia moderna: Император Всероссийский, Императрица всероссийская) era el títol utilitzat pel monarca absolut i, més tard, constitucional de l'Imperi Rus.
El títol s'originà arran de la victòria russa a la Gran Guerra del Nord de 1700 – 1721 i aparegué com l'adaptació del títol de tsar sota el sistema acceptat de titulacions a Europa. El sufix "de totes les Rússies" era la continuació del tradicional "de tota Rússia", usat en els títols dels governants russos des dels temps dels grans ducs de Vladímir.

## Enllaços externs

* Excerpts from Statesman's Handbook for Russia. By the Chancery of the Committee of Ministers, St. Petersburg. 1896. (anglès)
# I nostri anni

I nostri anni és una pel·lícula italiana del 2000 dirigida per Daniele Gaglianone.
Es va presentar a competició al Festival de Cinema de Torí 2000 i a la Quinzena de Cineastes al 61a Mostra Internacional de Cinema de Venècia.

## Argument

L'Alberto i la Natalino, expartisans, es troben després d'anys de separació per recuperar esdeveniments passats, després que Alberto entri en un hospici i trobi un antic comandant feixista de les brigades negres que havia matat un dels seus companys d'armes, Silurino.
La pel·lícula acaba amb la frase: «Els nostres anys han passat com una història que ens han explicat i el lloc on van passar aquestes coses no en conservarà cap rastre.

## Repartiment

* Virgilio Biei: Alberto
* Piero Franzo: Natalino
* Giuseppe Boccalatte: Umberto Passoni
* Massimo Miride: Alberto Giovane
* Enrico Saletti: Natalino jove
* Luigi Salerno: Silurino
* Carlo Cagnasso: partisà ferit
* Luciano D'Onofrio: partisà ferit
* Stefano Ferrero: partisà ferit
* Diego Canteri: Umberto Passoni jove
* Leonardo De Pilla: entrevistador
* Monica Affatato: entrevistadora
* Marisa Bonetti: directora de residència d'avis
* Liliana Olariu: infermera

## Premis

La pel·lícula va guanyar el premi a la millor pel·lícula a Cervino Cinemountain 2001. També va participar en la XXII edició de la Mostra de València, on va rebre el premi a la millor actuació masculina.
Gaglianone va ser nominat al Nastro d'argento al millor director novell.

## Notes

* ↑ I nostri anni: Gaglianone e la memoria come esperienza interiore, schermaglie.it
* ↑ «Quinzaine 2001». quinzaine-realisateurs.com. Arxivat de l'original el 25 de març 2018. [Consulta: 17 juny 2017].
* ↑ I nostri anni a Il Cinematografo
* ↑ Una comedia eslovena gana la Palmera de Oro en una competición de calidad, El País, 26 d'octubre de 2001
* ↑ «Moretti candidato ai Nastri d'argento». Il Corriere della Sera, 09-06-2001.

## Enllaços externs

* I nostri anni a YouTube
# Pieris cheiranthi

Pieris cheiranthi és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels pièrids (Pieridae) endèmica de les Illes Canàries Existeix una subespècie pròpia de l'illa de La Palma, Pieris cheiranthi benchoavensis.

## Referències

* ↑ «BioLib - Pieris cheiranthi» (en anglès). [Consulta: 26 febrer 2025].
# Alec Soth

Alec William Soth (Minneapolis, 1969), més conegut com a Alec Soth, és un fotògraf estatunidenc establert a Minneapolis. És reconegut per dur a terme projectes de gran envergadura sobre els Estats Units d'Amèrica.
Membre de ple dret de l'Agència Magnum des de l'any 2008, Alec Soth gaudeix en l'actualitat de prestigi internacional i les seves fotografies formen part de col·leccions públiques i privades, entre les quals s'hi inclouen les del Museu d'Art Modern de Nova York, el Museu d'Art Modern de San Francisco, el Museu de Belles Arts de Houston, el Minneapolis Institute of Art o el Walker Art Center.
El treball d'Alec Soth ha estat editat en diversos llibres, publicats tant per grans editorials com pel seu propi segell, Little Brown Mushroom. Les seves principals publicacions són Sleeping by the Mississippi, Niagara, Broken Manual, Songbook i I Know How Furiously Your Heart Is Beating.

## Referències

* ↑ Booth, Hannah «The genius behind Alec Soth's Brighton biennial success» (en anglès). The Guardian, 19-09-2010. ISSN: 0261-3077.
* ↑ Ltd 2002-2017, Canon Europa N. V. and Canon Europe. «Magnum Photos elects three new Members» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-03-06. [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ «Alec Soth | MoMA» (en anglès). [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ «Alec Soth · SFMOMA» (en anglès americà). [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ «The MFAH Collections | Alec Soth». [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ «ALEC SOTH: SLEEPING BY THE MISSISSIPPI –– Minneapolis Institute of Art». [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ «Alec Soth» (en anglès americà). [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ Brumfitt, Stuart. «alec soth: in the pool of images» (en anglès), 06-10-2015. [Consulta: 29 abril 2020].
# Esbart Sabadell Dansaire

L'Esbart Sabadell Dansaire va ser fundat l'any 1977 a Sabadell. Entitat dedicada a la recerca, l'ensenyament i la difusió de la dansa tradicional catalana. Està formada per diferents seccions: infantil, juvenil i cos de dansa. El repertori de danses que ha ballat supera les vuitanta danses. A banda d'activitats lúdiques, d'ensenyar i mostrar balls, l'entitat organitza altres esdeveniments culturals per difondre la dansa i la cultura catalana.
Des de l'any 1996 organitza la commemoració del Dia Internacional de la Dansa a Sabadell amb una Mostra de Dansa, on hi participen, a més a més del mateix Esbart, grups i escoles de dansa de Sabadell, dels municipis de l'entorn i de Barcelona. A partir de 2010, també organitza una Gala de Dansa Clàssica.
L'any 1998 va crear el Ball de la bola de Sabadell i, des d'aleshores, cada any se n'encarrega de l'organització en el marc de la Festa Major de Sabadell.

## Referències

* ↑ Vila, Núria. Sabadell, cent anys de dansa tradicional catalana.
* ↑ «ESBART SABADELL DANSAIRE | [ AGRUPAMENT D'ESBARTS DANSAIRES ]». [Consulta: 25 maig 2017].
* ↑ 010. «Esbart Sabadell Dansaire». [Consulta: 25 maig 2017].
* ↑ Sabadell cent anys de dansa tradicional catalana : XXVè Aniversari de l'Esbart Sabadell Dansaire, 1977-2002. Fundació Ars, 2003. ISBN 9788489991088.

## Enllaços externs

* Esbart Sabadell Dansaire - Lloc web oficial