OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cementeri d'al-Mual·la

El Cementiri d'al-Mual·la, Maqbara al-Mu‘ala o Jannatul Mualla (en àrab, El més exaltat Paradís), també conegut com el "Cementeri de Ma'la" (àrab: Maqbarah al-Maʿlāh)', és un cementeri al nord de la gran mesquita d'Al-Màsjid al-Haram, i a prop de la Mesquita dels genis de La Meca, a Aràbia Saudita. És el lloc on la primera esposa del profeta islàmic Mahoma, l'avi, i altres avantpassats i parents estan soterrats.

## Història

Molts dels parents de Mahoma foren soterrats en aquest cementeri abans del 622 (Hègira). Amb el temps, moltes cúpules (qutbas) i mausoleus s'alçaren damunt les tombes dels difunts més famosos i solien ser visitats pels pelegrins del hajj. Les tombes en aquest cementeri foren destruïdes el 1925 o 1926, el mateix any que les del Cementeri de Jannatul Baqi de Medina, per ordre del rei saudita Abb-al-Aziz Ibn Saüd, a causa del credo radical wahhabita que professava, i que considera blasfema la veneració i visita de tombes de sants; això provocà les protestes de la comunitat islàmica internacional. Alguns xiïtes lamenten el dia en què la dinastia Al Saüd enderrocà les cúpules i mausoleus en els dos cementeris més sagrats de l'islam, el de Mual·la i el d'Al-Baqi, i l'han anomenat Yaum-e Gham o "Dia del Dolor", reclamant la restauració de les tombes i mausoleus; les autoritats saudites, però, ignoren les crítiques i reclamacions. La situació del Mual·la, que des dels temps de la demolició fou a més anivellat i cobert de ciment, ha provocat el ressentiment entre la majoria musulmana, no wahhabita, que continua recordant la seua passada esplendor.

## Enterraments notables

Les figures històriques ací enterrades són:
* Abu-Tàlib ibn Abd al-Múttalib, oncle de Mahoma i pare de l'imam Alí.
* Abd-Manaf, rebesavi de Mahoma.
* Abd-al-Múttalib ibn Hàixim, avi de Mahoma.
* Khadija bint Khuwàylid, primera esposa de Mahoma.
* Rahmatullah Kairanwi, erudit musulmà indi del segle xix i autor d'Izhar ul-Haqq.
* Imdadullah Muhajir Makki, un altre erudit musulmà indi del segle xix.
* Abu Turab al-Zahiri, clergue musulmà del segle xx.
* Muhammad Alawi al-Maliki, clergue musulmà sunnita del segle xx.
* Mul·là Ali Qari Herawi, famós erudit sunnita de Tafsir, Alcorà, Fiqh, teologia islàmica i llengua àrab.

## Referències

* ↑ Tütüncü, Mehmet. «The Uppsala Makkah Painting: A New Source for the Cultural Topography and Historiography for Mecca». A: Buitelaar. Hajj: Global Interactions through Pilgrimage. Leiden: Sidestone Press, 2015, p. 137-163. ISBN 978-90-8890-285-7.
* ↑ «History of JANNAT AL-MAULLA». Arxivat de l'original el 11 de setembre de 2019. [Consulta: 26 agost 2015].
* ↑ «History of the cemetery of Jannat al-Baqi». [Consulta: 26 agost 2015].
* ↑ Mawlāna Abd al-Rashīd Arshad. «Mujāhid-e-Islām Mawlāna Rahmatullah Kairānwi Muhājir Makki». A: Deobandi. Sawaneh Ulama-e-Deoband (en urdu). 1. January 2000. Deoband: Nawaz Publications, p. 444. «Adapted from Āsār-e-Rahmat of Imdād Sābri»
* ↑ Mawlāna Abd al-Rashīd Arshad. «Hadhrat Hāji Imdādullah Muhājir Makki». A: Deobandi. Sawaneh Ulama-e-Deoband (en urdu). 1. January 2000. Deoband: Nawaz Publications, p. 367.
# Pi Gros de Mestres

El Pi Gros de Mestres (Pinus pinea) és un arbre que es troba a Vilallonga del Camp (el Tarragonès), el qual va esdevenir un pi mediàtic a causa de la lluita per la seua defensa que van dur a terme els seus propietaris i el poble contra la companyia elèctrica que pretenia retallar de manera impactant la capçada (l'acció de protesta va ser seguida amb gran intensitat pels mitjans de comunicació locals, nacionals, estatals i, fins i tot, internacionals)

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: 4,35 m.
* Perímetre de la base del tronc: 5,83 m.
* Alçada: 21 m.
* Amplada de la capçada: 24 m.
* Altitud sobre el nivell del mar: 98 m.

## Entorn

Se situa entre conreus de secà, amb predomini d'avellaners i acompanyat d'altres pins pinyoners (n'hi ha un de força gran) i xiprers. La flora herbàcia de l'entorn està formada per ortiga, blet blanc, mercurial, malva, boixac, morella de paret i arítjol. S'hi observa activitat d'esquirol, rata negra (pinyes rosegades diferentment), i picot verd (nius a les branques mortes).

## Aspecte general

Es manté molt sa, sobretot gràcies als esforços dels seus propietaris per salvaguardar-lo. No s'observen irregularitats o incidències destacables, excepte la presència de diversos forats al tronc, entre els 4 i els 6 metres d'alçada, segurament causats per l'acció del picot verd. A l'octubre del 2008, la companyia elèctrica va haver d'alçar 5 metres més les torres d'alta tensió, amb l'objectiu de no haver de tallar cap més branca del pi, com ja havien fet fa uns 12 anys, sense autorització dels propietaris. Fou declarat Arbre Monumental l'any 1997.

## Curiositats

Es diu que aquest pi pinyer fou plantat l'any 1898 per Josep Mestres i Miquel (1868-1915), fill del poble que va ser president de la Diputació de Tarragona (1913-1915). A la mateixa població de Vilallonga del Camp, a la carretera que va cap a la Selva del Camp, hi havia un altre pi espectacular, el Pi del Baró, el qual encara era més vell i més gran, ja que es diu que datava del segle xvi. Però, malauradament, el 2001 li va caure un llamp a sobre que el va deixar ferit de mort. El 2008 les seues restes van caure a terra i ja pràcticament no se'n conserva res.

## Accés

Des de Tarragona cal dirigir-se a Constantí i, després, a la Pobla de Mafumet, fins que arribem a Vilallonga del Camp. Un cop al poble, és necessari anar al camp de futbol. Passem a prop d'aquest, fins a trobar una pista forestal que travessa la riera i, uns 500 metres després, ens deixa just sota el pi, el qual és a peu de camí, a la finca de la família Mestres. GPS 31T 0350148 4563239.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Boada, Martí; Boada, Arnau, 2011. Arbres remarcables de Catalunya. 100 ombres colossals. Edicions Brau, Figueres. ISBN 9788496905535. Pàgs. 214-215.
* 1 2 Pi Gros de Mestres i Pi del Baró (Vilallonga del Camp) (català)
* 1 2 Gegants ben arrelats: arbres monumentals i singulars de les comarques de Tarragona (3) (català)

## Enllaços externs

* Parcs de Catalunya - Arbres Monumentals Arxivat 2016-02-18 a Wayback Machine. (català)
# Corcovada

La corcovada, amb nom científic Dentex gibbosus, és un peix de mar de la infraclasse dels teleostis de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes. El nom de corcovada fa referència a una prominència o gibositat frontal que es desenvolupa en els mascles adults. Va ser descrit com a Sparus gibbosus per Constantine Rafinesque el 1810.
Pot arribar fins a 106 cm de llargària total. Es troba a les costes de l'Atlàntic oriental (des de Portugal fins a Angola, incloent-hi les Illes Canàries i São Tomé i Príncipe) i de la mar Mediterrània. És una espècie litoral i sublitoral que habita als fons de roca i als conglomerats, entre els 20 i els 220 metres. No se l'ha de confondre amb el seu parent, el déntol (dentex dentex).

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ Alegre, Montserrat; Llenart, Jordu; Veny, Joan. Espècies pesqueres d'interès comercial : nomenclatura oficial catalana. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Departament de Cultura, 1992. ISBN 84-393-2027-2.
* 1 2 de Sostoa, Adolf; Casals, Frederic; Casaponsa, Joaquim; Fernández i Colomé, Joan Víctor; Lloris, Domènec; Matallanas, Jesús; de Sostoa, Francesc J.; Vinyoles, Dolors. «Els espàrids: bogues, sards, pagells i afins». A: Història natural dels Països Catalans. Barcelona: Enciclopèdia Catalana [Consulta: 27 juny 2021].
* ↑ Rafinesque, Constantine S. Indice d'ittiologia Siciliana, ossia, Catalogo metodico dei nomi Latini, Italiani, e Siciliani dei pesci, che si rinvengono in Sicilia : disposti secondo un metodo naturale : eseguito da un appendice che contiene la descrizione di alcuni nuovi pesci siciliani : illustrato da due piance (en italià). Messina: Presso Giovanni del Nobolo, 1810.
* ↑ Luna, Susan M.; Capuli, Estelita Emily. «Dentex gibbosus (Rafinesque, 1810) Pink dentex» (en anglès). Fishbase. [Consulta: 27 juliol 2021].
* ↑ Eschmeyer, William; van der Laan, Richard; Fricke, Ron. «filosus, Dentex; gibossus, Sparus, synodon Dentex» (en anglès). Eschmeyer's Catalog of Fishes. California Academy of Sciences, 07-12-2020.
* ↑ Fàbrega, Jaume. «El déntol i la frontera, segons Josep Pla». Bona Vida. VilaWeb, 11-06-2016.
# Crani de Hofmeyr

El Crani de Hofmeyr, o Hofmeyr 1'', és un crani fòssil d'Homo sapiens amb una antiguitat estimada d'uns 36.600 anys. El va trobar en un jaciment proper a la ciutat sud-africana de Hofmeyr un equip dirigit per Frederick E. Grine el 1952.
La primera descripció del crani la feu Grine et al. el 2007.
El crani de Hofmeyr conserva trets arcaics com ara l'arc superciliar, contemporani de l'expansió africana a Euràsia. Aquest fòssil ha sofert danys des del seu descobriment.

## Vegeu també

* Evolució dels éssers humans
* Llista de fòssils humans

## Referències

* ↑ Smithsonian National Museum of Natural History. «Hofmeyr» (en anglés). What does it mean to be human?. [Consulta: 16 febrer 2015].
# Derivada logarítmica

En matemàtiques, específicament en càlcul i anàlisi complexa, la derivada logarítmica d'una funció f es defineix per la fórmula${\frac {f'}{f}}$on $f'$ és la derivada de f. Intuïtivament, aquest és el canvi relatiu infinitesimal en f; és a dir, el canvi absolut infinitesimal en f, és a dir $f',$ escalada pel valor actual de f.
Quan f és una funció f (x) d'una variable real x, i pren valors reals estrictament positius, això és igual a la derivada de ln(f), o al logaritme natural de f. Això es desprèn directament de la regla de la cadena:${\frac {d}{dx}}\ln f(x)={\frac {1}{f(x)}}{\frac {df(x)}{dx}}$Moltes propietats del logaritme real també s'apliquen a la derivada logarítmica, fins i tot quan la funció no pren valors en els reals positius. Per exemple, com que el logaritme d'un producte és la suma dels logaritmes dels factors, tenim$(\log uv)'=(\log u+\log v)'=(\log u)'+(\log v)'.$Així, per a les funcions de valor positiu-real, la derivada logarítmica d'un producte és la suma de les derivades logarítmiques dels factors. Però també podem utilitzar la llei de Leibniz per obtenir la derivada d'un producte${\frac {(uv)'}{uv}}={\frac {u'v+uv'}{uv}}={\frac {u'}{u}}+{\frac {v'}{v}}.$Exemples:
* El creixement exponencial i la decadència exponencial són processos amb derivada logarítmica constant.
* En finances matemàtiques, el símbol grec λ és la derivada logarítmica del preu del derivat respecte al preu subjacent.
* En l'anàlisi numèrica, el nombre de condició és el canvi relatiu infinitesimal en la sortida per a un canvi relatiu en l'entrada i, per tant, és una relació de derivades logarítmiques.

## Referències

* ↑ Weisstein, Eric W. «Logarithmic Derivative» (en anglès). https://mathworld.wolfram.com.+[Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «Derivatives of Logarithmic Functions | Brilliant Math & Science Wiki» (en anglès). https://brilliant.org.+[Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «logarithmic derivative». planetmath.org. [Consulta: 12 agost 2021].
* ↑ «Calculus I - Logarithmic Differentiation» (en anglès). https://tutorial.math.lamar.edu.+[Consulta: 8 gener 2023].
# Fonamentació de la metafísica dels costums

La Fonamentació de la metafísica dels costums (en alemany: Grundlegung zur Metaphysik der Sitten), és el primer dels treballs de maduresa d'Immanuel Kant en filosofia moral publicat el 1785 essent un dels més influents en el seu àmbit d'estudi.
Kant concep la seva investigació com un treball d'ètiques fonamentals que obre el camí per a futures investigacions a l'explicar els conceptes centrals i els principis d'una teoria moral, mostrant que aquests són normatius per a agents racionals. Kant aspira a revelar els principis fonamentals de la moralitat i mostrar que són aplicables per nosaltres. En el text, Kant argumenta que una acció moral està determinada pel caràcter del principi pel qual una persona decideix actuar, és a dir, un principi estrictament pur o a priori (sense continguts empírics o a posteriori). Per aquesta raó, l'ètica kantiana pren una postura contrària a les teories teleològiques morals que dominaven la filosofia moral en l'època que escrivia.
En aquesta obra Kant busca desenvolupar el sistema de tota la moralitat, podent-se considerar com l'«edifici de la moralitat». La base de l'obra és aconseguir l'estudi de la moralitat pura, deixant de banda qualsevol principi empíric i assentant la moralitat en la bona voluntat, que seria l'únic principi autònom i sense restriccions, ja que remet a la llei moral que dicta la raó pura pràctica.

## Estructura del llibre

* Prefaci
* Primer capítol. Trànsit del coneixement moral vulgar de la raó al coneixement filosòfic
* Segon capítol. Trànsit de la filosofia moral popular a la metafísica dels costums
* Tercer capítol. Últim pas de la metafísica dels costums a la crítica de la raó pura pràctica
El llibre està dividit en un prefaci seguit per tres seccions. L'argument de Kant parteix des del raonament comú fins a la llei suprema incondicional a fi d'identificar la seva existència. Tanmateix, treballa a la inversa des d'aquest punt per a provar la rellevància i el pes de la llei moral. La tercera i última secció del llibre és cèlebrement densa i és el motiu perquè, el 1788, Kant decidí publicar la Crítica de la raó pràctica.

## Traducció al català

* Kant, Immanuel. Fonamentació de la metafísica dels costums. Barcelona: Labutxaca, 2009. ISBN 978-84-9930-003-0.

## Referències

* ↑ Introducció de Manuel García Morente a la Fundamentación de la metafísica de las costumbres

## Enllaços externs

* Fundamentación de la metafísica de las costumbres (traducció de Manuel García Morente al castellà. Edició digital basada en la 6a ed., Madrid, Espasa-Calpe, 1980).
* Artícle comparatiu de la moral en Kant i Schopenhauer (Revista Voluntas, en castellà)
# Les flors de maig

Les flors de maig és una composició coral amb lletra i música de Josep Anselm Clavé de l'any 1858.
A l'impuls de la Renaixença, Clavé va compondre les primeres cançons en català, la més coneguda de les quals és Les flors de maig. La cançó data de 1858 i juntament amb Lo Pom de Flors, del 1859, seran de les més populars entre les melodies de Clavé. Eren interpretades per cors d'homes.

## Referències

* ↑ Casademont i Comas, Emili. «L´autor de ´Les flors de maig´». Diari de Girona. [Consulta: 17 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Les flors de Maig del compositor Anselm Clave, interpretada per l'Orfeó Català
# Marcador

Marcador o Marker, és una peça gràfica (imatge, llibre, fotografia, dibuix imprès) que el dispositiu electrònic (ordinador, tauleta o telèfon intel·ligent) detecta a través de la seva camera web i connexió a internet per poder incorporar la realitat augmentada. Els marcadors ajuden els dispositius a col·locar correctament l'objecte de la realitat augmentada (imatge virtual), dins l'escenari real. Aquesta és el tipus de RA (realitat augmentada) més utilitzat i té millors resultats si s'empra a través d'un ordinador que des d'un dispositiu mòbil gràcies a la fixació de la càmera web.

## Tipus de marcadors

* Símbols: Són imatges amb blanc i negre semblants els codis QR.
* Imatges: Poden ser siluetes o imatges més treballades que integren colors.
* Qualsevol llibre, revista o fotografia

## Referències

* #3: Què és un marcador o marker? (2015) Panagea, equip investigador de realitat augmentada destinat el món empreserial. Arxivat 2017-03-28 a Wayback Machine.
* Marcadores de realidad aumentada para fines educativos. Zarate, M.R; Mendoza,C.F. (2013) RECIBE, nº3 Arxivat 2017-03-28 a Wayback Machine.
# Societat Neerlandesa per la Reforma Sexual

La Societat Neerlandesa per la Reforma Sexual, coneguda també per l'acrònim NVSH (en neerlandès: Nederlandse Vereniging voor Seksuele Hervorming), és una organització neerlandesa, fundada el 1946, que defensa un canvi de l'actitud vers la sexualitat en la societat. La NVSH defensa l'acceptació de la sexualitat humana en totes les seves formes com ara el sexe prematrimonial, l'adulteri, l'homosexualitat, la masturbació, l'exhibicionisme, el sexe oral, el sexe anal, la zoofília o la pedofília.
Durant la dècada de 1960, l'NVSH va ser l'única font de distribució de preservatius als Països Baixos.
El 22 de juny del 1979, l'NVSH, la Lliga Coornhert per a la Reforma de la Legislació Penal, la Confederació Humanitària i el sacerdot A. Klamer van enviar una petició, juntament amb una carta de contingut similar, al ministre de justícia neerlandès i simultàniament al parlament neerlandès. Ambdues exigien la legalització de les relacions sexuals consentides entre nens i adults. Aquesta petició estava signada també per diverses organitzacions com l'Associació General de Llibertat Provisional, l'Associació Neerlandesa per a la Integració de l'Homosexualitat (COC), l'Associació Feminista Neerlandesa oficial, el comitè executiu del Partit del Treball i els comitès executius de quatre partits polítics més petits que en aquell moment tenien representació a la cambra baixa neerlandesa (Partit Democràtic Socialista, Partit Socialista Pacifista, Partit Democràtic i Partit Radical).
El mes de març 2009 l'associació va aparèixer a les notícies en relació amb el seu Praatgroep Jon [Grup de Suport Jon], arran una investigació del periodista Alberto Stegeman. Segons aquesta investigació, alguns membres del grup haurien deixat entreveure que l'utilitzaven com una plataforma per a pedòfils i per compartir astúcies sobre com amagar la pornografia infantil.

## Referències

* ↑ Nabrink, Gé. Seksuele Hervorming in Nederland, 1881–1971 (en anglès). Nimega: SUN, 1978.
* ↑ «La educación sexual libra a Holanda de embarazos juveniles» (en castellà). El País, 21-04-2000 [Consulta: 15 novembre 2011].
* ↑ Leopardi, Angelo. Der pädosexuelle Komplex (en alemany). Frankfurt: Foerster Verlag, 1988, p. 212.
* ↑ Telegraaf.nl. Teeven eist opheldering over pedo's (en neerlandès). Telegraaf.nl, 2009-3-30.

## Enllaços externs

* Web de la NVSH Arxivat 2012-09-24 a Wayback Machine. (alemany) (anglès) (francès) (castellà) (neerlandès) (rus)
# Supèrbia

La supèrbia (del llatí superbia) és un sentiment de superioritat d'un mateix per sobre dels altres. La persona superba es creu millor que els altres, menysprea els que l'envolten. A diferència de l'orgull, que té connotacions positives o negatives, la supèrbia és sempre una falta, i fins i tot un pecat en termes religiosos.
Entre els grecs hi havia un tipus especial de supèrbia, la hibris blasfema, que intentava igualar els humans als déus. Dante el considerava el pitjor pecat de tots, ja que és el que va portar Llucifer a intentar igualar-se a Déu i per això va caure a l'infern. A més, la supèrbia porta l'ésser humà a no tenir caritat ni amor al proïsme, el manament més important del cristianisme.

## Referències

* ↑ Migne, Jacques-Paul. Patrologiae Cursus Completus: Series Latina: Sive, Bibliotheca Universalis, Integra, Uniformis, Commoda, Oeconomica, Omnium SS. Patrum, Doctorum Scriptorumque Ecclesiasticorum Qui Ab Aevo Apostolico Ad Usuque Innocentii III Tempora Floruerunt (en llatí). Excudebat Migne, 1842, p. 619.
* ↑ Esteller, Pedro Labernia y. Diccionari de la llengua catalana ab la correspondencia castellana. Espasa, 1888, p. 912.
* ↑ «SIGNIFICAT DE SUPÈRBIA (QUÈ ÉS, CONCEPTE I DEFINICIÓ) - EXPRESSIONS - 2021». [Consulta: 23 març 2021].
* ↑ «Significado de Pecados capitales» (en castellà). [Consulta: 24 març 2021].
* ↑ Garrigou-Lagrange, Réginald. Las tres edades de la vida interior I (en castellà). Palabra, 1975-09-01, p. 439. ISBN 978-84-8239-047-5.
* ↑ SHAPIRO, MARIANNE «Purgatorio XI». Lectura Dantis, 12, 1993, pàg. 158–168. ISSN: 0897-5280.
* ↑ Purgatory | Canto 11 | Summary and Analysis Course Hero. (anglès)
* ↑ «How Your Pride Looks to God | Purgatory IX-XI | Henry Center», 07-04-2016. [Consulta: 24 març 2021].

## Vegeu també

* Biaix d'autoservei
* Efecte Dunning-Kruger
* Hibris
* Megalomania
* Narcisisme
* Pecat capital
* Taula dels set pecats capitals
Viccionari
# Steve Novak

Steven Michael Novak (nascut el 13 de juny de 1983 a Libertyville, Illinois) és un exjugador de bàsquet professional estatunidenc de l'NBA.

## Enllaços externs

* Perfil de Steve Novak a NBA.com
* Perfil de Steve Novak a ESPN
* Perfil de Steve Novak a Draft Express Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
* Perfil de Steve Novak a Marquette Arxivat 2007-10-14 a Wayback Machine.
# Lydia Cabrera

Lydia Cabrera (l'Havana, 20 de maig de 1899 - Miami, 19 de setembre de 1991) va ser una etnòloga, investigadora, escriptora, poeta i narradora cubana.
Nascuda en el sí d'una família d'il·lustres criolls, filla de l'escriptor i advocat cubà Raimundo Cabrera, i iniciada en la seva infància en els relats i les històries de la Cuba negra, durant la seva trajectòria professional, s'ocupà de la investigació i l'estudi de la presència i les empremtes de la cultura africana a l'illa de Cuba, especialment dels aspectes lingüístics i antropològics. Retornada a Cuba el 1930, es dedicà a una intensa tasca de recerca, recopilant relats, vocabulari, dites i refranys i cerimònies religioses que es conservaven ocultes als blancs. Reconeguda la seva tasca per personalitats com Roger Bastide, María Zambrano, Gabriela Mistral i Federico García Lorca, entre d'altres, va publicar més d'una vintena de llibres que recollien el seu treball de camp, a base de dades d'informants i multitud de dades recopilades. Entre les seves publicacions es troben com a més destacades Los cuentos negros de Cuba, i la que és considerada la seva obra principal que va publicar a l'Havana el 1954, El monte: notas sobre las religiones, la magia, las supersticiones y el folklore de los negros criollos y del pueblo de Cuba. Després del triomf de la revolució cubana el 1960 s'exilià a Madrid, on passà una llarga estada, i finalment va recalar a Miami, on va morir als 92 anys.

## Referències

* ↑ «Cabrera, Lydia (1899-1991)». Portal d'Arxius Espanyols (PARES). [Consulta: 27 març 2024].
* ↑ Rafael, Luis «Lydia Cabrera y sus Cuentos negros de Cuba». El Rinconete, 05-07-2006. ISSN: 1885-5008 [Consulta: 27 març 2024].
* ↑ «Día de la Mujer 2020. Homenaje a Lydia Cabrera». Archivo Histórico de la Nobleza. Ministeri de Cultura d'Espanya.