OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Riformatori Sardi

Riformatori Sardi (RS) és un moviment polític format a Sardenya el 1993, d'ideologia catòlica i liberaldemocràtica que es proposa el reformisme regional sard.
Es defineix com a bipolarista i alternatiu a l'esquerra política, però no s'identifica en l'acció política de la Casa de les Llibertats en temes importants com les institucions i el repartiment de poders. Treballa per a transformar l'actual centredreta en sentit liberal amb projecte autònom.
Ha col·laborat amb el Pacte dels Liberaldemòcrates de Mariotto Segni. Els principals dirigents del partit han estat el diputat Michele Cossa, el senador Massimo Fantola, Gavino Cassano, Sergio Pisano, Pierpaolo Vargiu, Attilio Dedoni.
L'octubre de 2005 va crear el moviment juvenil Giovani Riformatori Arxivat 2015-08-01 a Wayback Machine. òrgan integrant del partit
A led eleccions legislatives del 2001 participaren amb la seva pròpia llista proporcional a Sardenya, mentre que en el majoritari arribaren a un acord amb la Casa de les Llibertats i assoliren l'escó de diputat per a Michele Cossa.
A les eleccions europees de 2004 donaren suport a la llista del Pacte Segni-Scognamiglio, que no assolí cap escó.
A les eleccions legislatives del 2006 arribaren a un acord amb la UDC, i Massimo Fantola fou escollit senador.
A les eleccions municipals de Càller de 2006 van assolir el 10% dels vots, el segon partit de la coalició de centredreta.

## Resultats electorals
### Eleccions regionals

Consell Regional de Sardenya :
| Any | Vots | % | Escons | +/- | Govern |
| 1999 | 38,259 | 4.4 | 3 / 80 | Nou | Coalició |
| 2004 | 50,953 | 6.00 | 4 / 85 | 1 | Oposició |
| 2009 | 56,056 | 6.78 | 5 / 80 | 1 | Coalició |
| 2014 | 41,060 | 6.02 | 3 / 60 | 1 | Oposició |
| 2019 | 36,299 | 5.08 | 4 / 60 | 1 | Coalició |
| 2024 | 49,629 | 7.2 | 3 / 60 | 1 | Oposició |

## Enllaços externs

* Riformatori Sardi - Lloc web oficial
# New International Encyclopedia

La New International Encyclopedia és una enciclopèdia nord-americana inicialment publicada en 1902 per Dodd, Mead and Company. Provenia de la International Cyclopaedia, de 1884.
La New International Encyclopedia va ser ampliada de 17 volums a 20 l'any 1906; i la 2a edició va aparèixer l'any 1914 en 24 volums.
El contingut de 1926 va ser imprès a Cambridge, Massachusetts per la The University Press. La Boston Bookbinding Co. de Cambridge va elaborar les cobertes. Comprèn L'enciclopèdia es comprèn de tretze llibres en vint-i-tres volums, incloent-se després un suplement pel volum 23. Cada text conté prop de 1.600 pàgines.
Gran part del material biogràfic es va registrar en la New International Encyclopedia. Així, per exemple, s'inclou en el suplement de l'edició de 1926 una primerenca descripció d'Adolf Hitler i les seves activitats de 1920 a 1924. Molts noms i descripcions científiques de plantes i animals són obsolets.
Conté nombrosos mapes desplegables en color de nacions, colònies i protectorats que van existir a principis del segle XX. Aquests mapes són valuosos per les seves dades de fronteres nacionals i colonials a Europa, Àsia i Àfrica en l'època de la primera guerra mundial. Contenia abundants dibuixos, il·lustracions i fotografies.

## Història

La New International Encyclopedia va ser la successora de la International Cyclopaedia, 1884.
Inicialment, la International Cyclopaedia va ser en gran part una reimpressió de la Biblioteca del Coneixement Universal de Alden, la qual era una reimpressió de la britànica Chambers's Encyclopaedia amb addicions nord-americanes (incloent moltes entrades biogràfiques de ciutadans nord-americans).
La International Cyclopaedia va ser molt millorada pels editors Harry Thurston Peck i Selim Peabody, canviant-se el títol a New International Encyclopedia l'any 1902, amb els editors Harry Thurston Peck, Daniel Coit Gilman, Frank Moore Colby.
A 1906, la New International Encyclopedia va ser ampliada de 17 a 20 volums.
La 2a edició va aparèixer l'any 1914 amb 24 volums, posada a punt amb nous tipus i revisada a fons. Posseïa abundant quantitat de biografies.

## Contribuents i editors

Més de 500 editors i editores, van compondre i van presentar la informació continguda en la New International Encyclopedia.

### Editors de la Primera Edició

* Daniel Coit Gilman, LL.D., president de Johns Hopkins University (1876-1901), President de la Carnegie Institution
* Harry Thurston Peck, Ph.D., L.H.D.
* Frank Moore Colby, M. A., abans professor a New York University

### Editors de la Segona Edició

* Frank Moore Colby, M. A.
* Talcott Williams, LL.D., L.H.D., Litt. D. Director de l'Escola de Periodisme, Columbia University

## Referències

* ↑ New International Encyclopedia
* ↑ Bessie Graham, Bookman's manual (1928) - Página 28
* ↑ "Encyclopedias," en The Encyclopedia Americana, (1988) Volumen 10, página 333

## Enllaços externs

* Fragments de diverses edicions en Google Books. (anglès)
# Grimaldi (Cosenza)

Grimaldi és un municipi italià, dins de la província de Cosenza, que limita amb els municipis d'Aiello Calabro, Altilia, Domanico, Lago i Malito a la mateixa província, i Martirano a la de Catanzaro.

## Evolució demogràfica

Població censada al municipi de Grimaldi (Cosenza) :
| Notes: | Elaboració gràfica per part de la Viquipèdia |
| | Font: ISTAT (Institut Nacional d'Estadística) |

## Referències

* ↑ «CensimentoPopolazione» (en italià). ISTAT - Istituto nazionale di statistica, 2011.

## Enllaços externs

* «Pàgina web oficial de Grimaldi» (en italià). Arxivat de l'original el 2013-04-20. [Consulta: 18 desembre 2014].
# Àgnats

Els àgnats (Agnatha) formen una superclasse parafilètica dins l'embrancament dels cordats i els subfílum dels vertebrats; són un tipus de peixos sense mandíbules, com indica el nom.

## Descripció

A més de l'absència de mandíbules, els àgnats es caracteritzen per tenir notocordi, tant les larves com els adults. Els àgnats no són un grup natural sinó parafilètic, ja que el que els uneix no són determinades característiques comunes, sinó l'absència d'altres, en aquest cas de mandíbules.
Es consideren els vertebrats més primitius. El seu esquelet és cartilaginós, per la qual cosa no desenvolupen veritables ossos, escates ni dents. Els més primitius no tenen aleta dorsal ni anal, i només els més derivats tenen aletes parelles. En cap cas, no tenen aletes pelvianes ni pectorals.
La majoria de les espècies d'àgnats s'han extingit; actualment, només sobreviuen les llamprees (Petromyzontidae) i les mixines (Myxini). Es coneixen un centenar d'espècies actuals i són els últims representants actuals d'aquells primitius peixos del paleozoic, que van sorgir fa uns 510 milions d'anys, a començaments del període Ordovicià, i que van ser molt abundants fins a la seva desaparició fa uns 370 milions d'anys, a finals del Devonià.
Aquests animals continuen alimentant-se d'una manera molt primitiva, que no es dona en la resta de vertebrats; són hematòfags en el cas de les llamprees, i necròfags en el cas dels mixinoïdeus. Habiten en les aigües temperades d'ambdós hemisferis, i en les aigües més fredes del tròpic.

## Taxonomia

Els àgnats inclou les següents classes:
* Conodonta †
* Anaspida †
* Thelodonti †
* Pteraspidomorphi †
* Thelodonti †
* Cephalaspidomorphi †
* Galeaspida †
* Pituriaspida †
* Osteostraci †
* Cyclostomata
** Myxini
** Hyperoartia
Abans, tots els grups extints es reunien sota el nom d'ostracoderms, grup que avui es considera parafilètics.

## Referències

* ↑ Entrada «Agnatha» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «Agnathan | Definition, Characteristics, Habitat, Examples, Reproduction, & Facts | Britannica» (en anglès). [Consulta: 21 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Fauna europea: Agnatha Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine..
# Janet Campbell Hale

Janet Campbell Hale (Riverside, Califòrnia, 11 de gener de 1946) és una escriptora Coeur d'Alene. Ha estat professora visitant a diverses universitats i ha guanyat diversos guardons literaris. Autora de The owl song (1974), The jailing of Cecelia Capture (1987), Bloodlines: odyssey of a native daughter (1993) i Women on the run (1999).

## Referències

* ↑ «Janet Campbell Hale» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 3 desembre 2021].
* ↑ Strom, Karen M. «Janet Campbell Hale». Storytellers Native American Authors Online, 1999.
# Jardí japonès

El jardí japonès (en japonès:日本庭園 nihon teien) forma part de la tradició tant en les cases privades del Japó com en els parcs de les ciutats, en temples budistes o en capelles sintoistes. També apareix en llocs històrics, com són castells vells. Molts dels jardins japonesos més famosos són els jardins zen. La tradició de la cerimònia del te ha generat jardins japonesos refinats que evoquen la simplicitat rural.
El jardí japonès és de tradició molt antiga ja en l'era Heian, com un art importat de la Xina.

## Interpretació del jardí japonès

Té una lectura geogràfica i topogràfica, el mateix paisatge japonès, un arxipèlag d'illes organitzades al voltant d'un mar interior.
En un segon pla, el jardí japonès també té una visió del cosmos, que es correspon a la que dona el sintoisme, un gran buit (la mar) que s'omple amb objectes (les illes).

## Elements del jardí japonès

Les roques són l'element bàsic d'aquest tipus de jardins, la roca com a muntanya o com a illa, contingudes en el buit que representa la mar. Les roques que més s'hi fan servir són les d'origen volcànic, especialment el basalt.
* Shima, 島. Illa, emprada per a designar les roques del jardí i el recinte que les conté i, finalment per extensió, tot el jardí.
* Iwakura, 岩倉. Textualment, el 'lloc que ocupen les roques'.
* La muntanya Shumi, que és l'eix del món per al sintoisme, es representa com una roca en el jardí.
* L'illa/muntanya Hōrai, 蓬莱. Un lloc místic heretat de la muntanya Penglai de la mitologia xinesa.
* S'hi fa servir la tècnica dels bonsai.

## Bibliografia

* Nitschke, Gunter. Jardín japonés. Köln: Taschen Benedikt, 2007. ISBN 978-3-8228-3033-8.

## Enllaços externs

* Jgarden - Base de dades de jardins japonesos Arxivat 2020-10-28 a Wayback Machine..
* Meditacions sobre els jardins japonesos Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine..
* Japanese Gardens Arxivat 2009-12-18 a Wayback Machine.. Inclou la història dels jardins japonesos.
* Art i cultura del Japó.
# Jaume Pau

Jaume Pau (Perpinyà, ? - Barcelona, 1466) fou un notable jurista català.
Establert a Barcelona, Jaume Pau va ser un home que es distingí per la seva integritat, segons informa Carbonell en la biografia que escriu d'aquest baró il·lustre. Exercí com a jutge a les Balears durant quatre anys.
Membre del consell reial d'Alfons el Magnànim, amb qui estigué a Nàpols, i de Joan II d'Aragó. Arran d'ocupar aquest càrrec, Jaume Pau no va poder sostreure's als esdeveniments polítics del país, i per això l'any 1461, durant la revolta dels catalans contra Joan II a favor de l'alliberament del príncep de Viana i de la confirmació de drets del Principat de Catalunya, fou empresonat a Barcelona el dia 11 de març, el dia abans de l'entrada del príncep Carles a Barcelona.
Es va casar amb Elisabet Coll i va tenir quatre fills, un d'ells seria Jeroni Pau (un dels més importants humanistes del segle xv als Països Catalans). Va morir als idus de juny de 1466, i fou enterrat al monestir de Sant Jeroni de Betlem. A l'Arxiu de la Catedral de Girona es conserva, transcrit per Pere Miquel Carbonell, el poema-epitafi de Jaume Pau.

## Obres

* Glossae siue postillae... super constitutionibus Jacobi II regis in tercia curia Barcinone, obra en col·laboració amb altres jurisconsults, ms. d-ii-17 a la Biblioteca del Monestir de l'Escorial.
* Notae de represaliis et de aliquibus quaestionibus quae ortae fuerunt occasione mortis regis Martini, ms. d-ii-19 a la Biblioteca del Real Monasterio de El Escorial.
L'obra jurídica de Pau és formada per unes glosses al dret romà que després de la seva mort foren copiades per Jaume Garcia, arxiver de la Corona d'Aragó, antecessor de Pere Miquel Carbonell, i per encàrrec de Bartomeu de Verí. Encara romanen inèdites.

## Referències

* ↑ «Biografia de Jaume Pau a la udg». Arxivat de l'original el 2010-06-08. [Consulta: 29 juny 2010].

## Bibliografia

* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 469-471 [Consulta: 12 octubre 2013].

## Enllaços externs

* «Jaume Pau». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jean-Jacques Schuhl

Jean-Jacques Schuhl (Marsella, 9 d'octubre de 1941) és un escriptor francès, Premi Goncourt de l'any 2000, per la novel·la Ingrid Caven.

## Biografia

Jean-Jacques Schuhl va néixer a Marsella el 9 d'octubre de 1941.
Escriptor amb una obra molt reduïda i una biografia poc coneguda.
Segons declara en algunes entrevistes els seus escrits estan molt influenciats per la cinematografia, declarant-se seguidor de directors com Rainer Werner Fassbinder, Jean-Luc Godard, Jim Jarmusch o Raoul Ruiz.

## Obra

* 1972: Rose poussière
* 1976: Telex nº 1
* 2000: Ingrid Caven, basada en la vida de l'actriu i cantant alemany del mateix nom i companya de Schuhl. Com a actriu Caven ha protagotnitzat moltes pel·lícules de Fassbinder, com "Angst essen Seele auf", "Faustrecht der Freiheit", "Desesperació", "In einem Jahr mit 13 Monden" i d'altres directors, com "Mes petites amoureses" de Jean Eustache i "Le temps retrouvé" de Raul Ruiz.
* 2010: Entre des fantômes
* 2014: Obsessions, recull d'escrits publicats a Libération, L'Infini i Vanity Fair.

## Bibliografia

Basquin, Guillaume, Jean-Jacques Schuhl, Du dandysme en littérature. Honore Champion, París, 2016. ISBN 9782745330321

## Referències

* ↑ Perrier, Jean. «Making-of, Jean-Jacques Schuhl mythe majestueux» (en francès), 12-02-2015. [Consulta: gener 2019].
* ↑ «Jean-Jacques Schuhl» (en francès). Arxivat de l'original el 2021-03-01. [Consulta: gener 2019].
* ↑ Gris, Fabien. «Les cinéastes fantomatiques de J.J.S» (en francès). Université Paris-Sorbonne. [Consulta: gener 2019].
# Gueorgui Malenkov

Gueorgui Maksimiliànovitx Malenkov (rus: Гео́ргий Максимилиа́нович Маленко́в) (Orenburg, 1902 - Moscou, 14 de gener de 1988) fou un polític rus, dirigent del PCUS, així com íntim col·laborador de Ióssif Stalin. Breument es va convertir en mandatari de la Unió Soviètica (març-setembre de 1953) a la mort de Stalin i va ser primer ministre de la Unió Soviètica de 1953 a 1955.
Malenkov va néixer el 13 de gener -8 de gener del calendari julià- de 1902 a la ciutat russa d'Orenburg. Es va allistar a l'Exèrcit Roig l'any 1919 i es va afiliar al Partit Comunista l'abril de 1920. Durant el seu servei militar, fou comissari polític. Després de donar-se de baixa de l'Exèrcit Roig el 1921, va estudiar a l'Escola Tècnica Superior de Moscou. En graduar-se el 1925, va treballar en el Partit Comunista i es va convertir en un dels confidents de Stalin. Junt amb Lavrenti Béria, Malenkov va col·laborar amb Stalin durant les purgues de finals dels anys 1930. Es va convertir en rival de Béria.
Nomenat candidat al Politburó, Malenkov hi va ingressar el 1946. Tot i que Malenkov va perdre el favor de Stalin davant dels seus rivals, Andrei Djanov i Béria, aviat el va recuperar, especialment per la caiguda de Djanov. Béria de seguida es va unir a Malenkov, i ambdós es van encarregar de purgar del Partit tots els aliats de Djanov i enviar-los a camps de treball. El 1952, Malenkov es va convertir en membre del secretariat del Partit. La mort de Stalin el [953 va col·locar breument Malenkov en el càrrec més elevat que hauria d'ocupar. Amb el suport de Béria, Malenkov es va convertir en President del Consell de Ministres així com en Secretari general del Partit, però va haver de renunciar al Secretariat el 13 de març per l'oposició d'altres membres del Presidium. Nikita Khrusxov va assumir el càrrec de Secretari general el setembre, i amb això es va iniciar un període de tàndem Malenkov-Khrusxov.
Malenkov va conservar el càrrec de primer ministre durant 2 anys en què va ser molt honest en la seva oposició a l'armament nuclear, declarant que "una guerra nuclear podria portar a la destrucció mundial". També va preconitzar reorientar l'economia de la indústria pesant a la producció de béns de consum.
Forçat a dimitir el febrer de 1955, va tornar a ser atacat per la seva proximitat a Béria (que va ser executat com a traïdor el desembre de 1953) i pel fracàs de les seves polítiques de govern. Malenkov va romandre en el successor del Politburó, el Presidium. Tanmateix, el 1957, va ser obligat a renunciar una vegada més per participar, junt amb Nikolai Bulgànin, Viatxeslav Mólotov i Làzar Kaganòvitx (l'anomenat Grup Antipartit) en un intent frustrat de privar del poder Khrusxov. El 1961 va ser expulsat del Partit Comunista i exiliat dins de la Unió Soviètica, destinant-lo ca la gerència d'una central hidroelèctrica del Kazakhstan. En els darrers anys de la seva vida, es convertí en cantant de coral eclesiàstica a la Catedral de Yelokhovsky a Moscou. La seva mort el 14 de gener de 1988 fou ignorada per les autoritats soviètiques.
Guerra Freda :
Principals països implicats :
Protagonistes :
Esdeveniments :
# Joaquim Delclòs i Urgell

Joaquim Delcòs i Urgell va néixer a Barcelona el 23 d'agost de 1945. Ha dedicat la seva vida professional a la Cardiologia i a la Cirurgia Cardíaca. Els serveis com a metge els ha desenvolupat preferentment en l'Hospital del Mar de Barcelona. La seva dedicació principal ha estat el món de l'estimulació cardíaca, amb més de 5000 marcapassos implantats. Com a escriptor va fer els seus primers passos en descobrir un llegat documental del seu avi, un diari que va escriure al llarg dels sis mesos i un dia de reclusió que va passar a la presó Model de Barcelona, imposats en un consell de guerra arran de la publicació del poema "L'allau", que es va publicar en el número extraordinari de La Tralla dedicat a l'onze de setembre de 1922. Posteriorment ha fet una primera incursió al gènere de la novel·la.

## Publicacions

* Sis mesos i un dia (Diari de presó), Editorial La Desclosa, Barcelona, 2015
* I res no ens farà mal, Editorial La Desclosa, Barcelona, 2017
# Nginx

nginx (pronunciat en anglès "engine X") és un servidor web / proxy invers lleuger d'alt rendiment i un proxy per protocols de correu electrònic ( IMAP / POP3).
És programari lliure i de codi obert, llicenciat sota la Llicència BSD simplificada. És multiplataforma, de manera que corre en sistemes tipus Unix (GNU / Linux, BSD, Solaris, Mac OS X, etc.) i Windows.
El sistema és usat per una llarga llista de llocs web coneguts, com: WordPress, Hulu, GitHub, Ohloh, SourceForge, TorrentReactor i parts de Facebook (Com el servidor de descàrrega d'arxius ZIP Pesats).

## Ús

Originalment, Nginx va ser desenvolupat per satisfer les necessitats de diversos llocs web de Rambler que rebien unes 500 milions peticions al dia a setembre de 2008.
D'acord amb l'estudi de Netcraft, Netcraft s May 2010 Web Server Survey, Nginx va ser el tercer servidor web més utilitzat en tots els dominis (6,55% dels llocs estudiats) i el quart servidor web més utilitzat en els llocs actius (8,77% dels llocs estudiats).

## Característiques bàsiques servidor web

* Servidor d'arxius estàtics, índexs i autoindexat.
* Proxy invers amb opcions de memòria cau.
* Balanç de càrrega.
* Tolerància a fallades.
* Suport de HTTP en SSL.
* Suport per FastCGI amb opcions de memòria cau.
* Servidors virtuals basats en nom i / o en adreça IP.
* Streaming de fitxers FLV i MP4.
* Suport per autenticació.
* Compressió gzip.
* Habilitat per suportar més de 10.000 connexions simultànies.

## Característiques proxy de correu

* Proxy SMTP, POP3 i IMAP.
* Suporta STARTTLS.
* Suporta SSL.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-02-09. [Consulta: 13 febrer 2012].
* ↑ http://nginx.org/en/#tested_os_and_platforms
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-05-08. [Consulta: 13 febrer 2012].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-10-01. [Consulta: 27 febrer 2012].
* ↑ http://news.netcraft.com/archives/2010/05/14/may_2010_web_server_survey.html
* ↑ http://www.linuxjournal.com/article/10108
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2010-07-31. [Consulta: 27 febrer 2012].
* ↑ http://www.kegel.com/c10k.html

## Vegeu també

* Servidor web
* Servidor HTTP Apache
* Lighttpd
* Cherokee (servidor web)

## Enllaços externs

* Nginx - Lloc web oficial
* wiki.nginx.org Arxivat 2011-03-25 a Wayback Machine. Wiki oficial
* forum.nginx.org Fòrum oficial
* nginx.org/mailman Llistes de correu
# Luis Serrano Pubull

Luis Serrano Pubull és un investigador espanyol (Madrid, 1959).
La seva recerca actual se centra en la biologia de sistemes i la biologia sintètica. Específicament vol aconseguir una comprensió dels sistemes biològics a nivell quantitatiu amb l'objectiu final de predir-ne les característiques i poder dissenyar i modificar el seu comportament. Tot combinant anàlisi teòrica i experimental (fent servir diferents Ómiques). Actualment està treballant en dues línies de recerca: l'aplicació de la biologia estructural a l'enteniment de xarxes de regulació complexes (com la de les MAP quinases, implicades en la senyalització per factors de creixement i càncer) en l'anàlisi quantitativa a gran escala del bacteri Mycoplasma pneumoniae, un dels més petits que es coneixen, per intentar crear el primer model computacional 3D d'un organisme complet i convertir-ho en un xassís per desenvolupar píndoles vives.
Ha sigut reconegut pel Premi Ciutat de Barcelona de l'Ajuntament de Barcelona (2010), el premi d'Excel·lència Marie Curie de la Unió Europea (2003) i és membre d'EMBO des de 1999 i ICREA des de 2006. Des del 2011 és director científic del Centre de Regulació Genòmica havent substituït a Miguel Beato. Va ser el primer president d'EU-LIFE (2014-2015), l'aliança d'instituts de recerca que advoca per una recerca excel·lent a Europa.

## Referències

* ↑ Ochman, Howard; Raghavan, Rahul «Excavating the Functional Landscape of Bacterial Cells». Science, 2009, pàg. 1200-1201.
* ↑ «Premi ciutat de Barcelona 2009 en Ciències Naturals». Arxivat de l'original el 2016-06-30. [Consulta: 9 juny 2016].
* ↑ «El investigador español Luis Serrano, ganador del Premio Marie Curie 2003» (en castellà). Europa Press. [Consulta: 9 juny 2016].
* ↑ «Serrano Pubul, Luis, ICREA Research Professor at Centre de Regulació Genòmica (CRG). Life & Medical Sciences» (en anglès). La comunitat ICREA. [Consulta: 9 juny 2016].
* ↑ «L'investigador Luis Serrano, nou director del Centre de Regulació Genòmica de Barcelona». Biocat. Arxivat de l'original el 2016-08-26. [Consulta: 17 agost 2016].