OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dordonya (riu)

El Dordonya (Dordonha, en occità; Dordogne, en francès) és un riu d'Occitània, al sud-oest de França. Neix a Alvèrnia, a 1.680 metres d'altitud, al vessant del Puèi de Sant Circ, a la confluència dels torrents Dòr i Donha, al massís dels monts Dòr. Té 490 quilòmetres de longitud. És un riu de règim pluvionival, navegable en 117 km del seu curs inferior.
La vall del Dordonya està classificada com a terra d'art i d'història al seu lot part. L'11 de juliol de 2012, la conca va ser classificada com a reserva de la biosfera per la UNESCO. La conca té una rica biodiversitat d'espècies vegetals i animals, notables a nivell nacional i europeu. S'hi troben 39 espècies de peixos i és especialment valuós perquè és l'últim refugi dels principals peixos migratoris, com ara l'esturió comú, a l'Europa occidental.
Flueix en direcció nord-est - sud-oest, travessant els departaments francesos de Puèi de Doma, Corresa, Òut, Dordonya, i Gironda, fins a desembocar en la Gironda formant el més gran estuari d'Europa, de 72 km de longitud, al nord de la ciutat de Bordeus, en l'oceà Atlàntic. En ser aquest estuari el mateix de la Garona algunes fonts el consideren el Dordonya un afluent de la Garona mentre que d'altres els consideren dos rius independents que conflueixen a l'estuari. Separat de la Garona és el cinquè riu de França després del Loira, la Garona, el Roine i el Sena.

## Vegeu també

* Llista de peixos del riu Dordonya

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor mundial - Oficina d'Onomàstica - Secció Filològica - Institut d'Estudis Catalans». [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ La Gran Enciclopèdia Catalana proposa la Dordonya, la CCMA recomana el per al riu i reserva la per al departament homònim. «Dordonya». ÉsAdir. CCMA. [Consulta: 27 abril 2023].
* 1 2 3 «La Dordonya». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 27 abril 2023].
* 1 2 «Bassin de la Dordogne Biosphere Reserve, France» (en anglès). Unesco, 11-04-2019. [Consulta: 27 abril 2023].
* ↑ «Pays d'art et d'histoire de la vallée de la Dordogne» (en francès). Occitanie – Sude de France. [Consulta: 27 abril 2023].
* ↑ «Réserve de biosphère : qu’est-ce que cela signifie ?» (en francès). Biosphère Dordogne. [Consulta: 27 abril 2023].

## Bibliografia

* Barrobés, Glòria. La Dordonya, un riu, oques i castells (pdf), p. 29 (Rutes del món).
# Juan Pablo Ebang Esono

Juan Pablo Ebang Esono (multilingüe: Juan Pablo Ebang) (Malabo, 30 de juny de 1981) és un director de cinema ecuatoguineà.

## Biografia

Esono va néixer a Malabo, capital de Guinea Equatorial, el 1981. Va estudiar a l'acadèmia Nucine de València, llicenciant-se en Direcció Cinematogràfica. Va dirigir el seu primer curtmetratge, No está desnuda, el gener de 2007. Va rebre el premi al millor curtmetratge al III Festival Internacional de Cinema d'Integració de València.
El 2010 va dirigir Teresa, el primer migmetratge produït a Guinea Equatorial. Produïda per la Biblioteca Nacional de Guinea Equatorial, tracta sobre la vida de tres amics adolescents amb interessos diferents. Després de produir la pel·lícula, Esono va dirigir classes de cinema en diverses ciutats i províncies del seu país en nom de la Biblioteca Nacional. Moviepilot.de la va nomenar la millor pel·lícula de Guinea Equatorial.
Va dirigir el curtmetratge La familia el 2011. Va rebre "Le grand Prix Africain du Cinema de la Television" als premis Golden Crown a Abidjan. En 2016, va dirigir la pel·lícula Milu de 21 minuts, amb guió escrit per Salvador Máquina. Al setembre de 2020 va ser nomenat Director General de Producció, Programació i Recopilació d'Arxius Històrics Audiovisuals.

## Filmografia

* 2007: No está desnuda (curtometratge)
* 2010: Teresa
* 2011: La familia (curtometratge)
* 2016: Milu (curtometratge)

## Referències

* 1 2 «“Teresa”, the first medium-length film produced by the National Library: a story based on actual events.». Government of Equatorial Guinea, 08-08-2010. Arxivat de l'original el 2012-05-21. [Consulta: 7 octubre 2020].
* ↑ «Die besten Filme aus Äquatorialguinea» (en alemany). Moviepilot.de. [Consulta: 7 octubre 2020].
* ↑ «Milu - Juan Pablo Ebang». , 23-02-2019 [Consulta: 7 octubre 2020].
* ↑ «Decreto de nombramiento de los Directores Generales, Directores Generales Adjuntos y Asimilados» (en castellà). Partido Democratico de Guinea Equatorial, 09-09-2020. [Consulta: 7 octubre 2020].
# Tuditànids

Els tuditànids (Tuditanidae) són una família extinta de lepospòndils que visqueren a la fi del període Carbonífer en el que avui són els Estats Units, Canadà i la República Txeca. Està representat pels gèneres Boii, Crinodon i Tuditanus.
Asaphestra, que abans es pensava que era el membre de Tuditanidae, va ser reclassificat com a sinàpsid primitiu el 2020.

## Referències

* ↑ Carroll, R. L. «The Order Microsauria». Memoirs of the American Philosophical Society, vol. 126, 1978.
* ↑ A. Mann, B. M. Gee, J. D. Pardo, D. Marjanović, G. R. Adams, A. S. Calthorpe, H. C. Maddin; J. S. Anderson «Reassessment of historic ‘microsaurs’ from Joggins, Nova Scotia, reveals hidden diversity in the earliest amniote ecosystem». Papers in Palaeontology, vol. 6, 4, 2020, pàg. 605–625. DOI: 10.1002/spp2.1316.
# Yves-Marie André

Yves-Marie André (22 de maig de 1675, Châteaulin - † 26 de febrer de 1764, Caen) fou un jesuïta i filòsof francès, autor d'un important tractat sobre estètica: Essai sur le Beau.
André pretén salvar al seu tractat l'objectivisme clàssic del judici estètic davant de la relativitat present a molts cercles intel·lectuals de l'època.
Hi distingeix tres classes de bellesa: l'essencial, que és objectiva en estar per sobre de qualsevol consideració humana; la natural, igualment objectiva però a escala humana, tot i que aliena a opinions de gust; il'arbitrària, que és subjectiva i relativa. Així doncs, davant d'aquell que afirma que la bellesa depèn del gust, l'educació o els prejudicis, André atribueix aquesta variabilitat a la bellesa arbitrària i defensa un ordre superior on sí que es pot trobar una bellesa objectiva, present en qualitats com la veritat, l'honestedat, l'ordre i la decència. Defineix la bellesa amb dos components: adequació (decorum) i mesura (modus), seguint un antic concepte clàssic de la bellesa. D'aquesta manera defineix aquestes dues qualitats en tot el que és bell, i afirmar que l'excés de bellesa pot conduir a la lletjor.

## Referències

* ↑ Bouillet, Marie-Nicolas; Chassang, Alexis. «André, Yves-Marietítol=Dictionnaire universel d'histoire et de géographie Bouillet Chassang - Wikisource». A: [Consulta: 5 agost 2020].
* ↑ Avril, Jean-Loup. 500 Bretons à connaître (en francès). Saint-Malo: Editions L'Ancre de marine, 1989, p. 14. ISBN 2-905970-17-0.
* ↑ Campbell, Thomas Joseph. «Yves Marie André». A: Catholic Encyclopedia. Volume 1, 1913.
# Euromycter rutenus

Euromycter rutenus és una espècie extinta de sinàpsid de la família dels casèids que visqué durant el Permià inferior, fa entre 272,3 i 290,1 milions d'anys, en allò que avui en dia és Europa. Se n'han trobat restes fòssils a l'Avairon (França). Es tracta de l'única espècie del gènere Euromycter. Era un casèid menut i de crani inusualment ample. El nom genèric Euromycter significa ‘nas europeu’, mentre que el nom específic rutenus fa referència als rutens, la tribu gal·la que vivia a la comarca de Rodés.

## Referències

* 1 2 Entrada «Euromycter rutenus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 27 febrer 2024].
* ↑ Reisz et al., 2011, p. 244.
* ↑ Sigogneau-Russell i Russell, 1974, p. 147.

## Bibliografia

* Reisz, R. R.; Maddin, H. C.; Fröbisch, J.; Falconnet, J. «A new large caseid (Synapsida, Caseasauria) from the Permian of Rodez (France), including a reappraisal of "Casea" rutena Sigogneau-Russell & Russell, 1974» (en anglès) p. 227-246, 2011. DOI: 10.5252/g2011n2a2.
* Sigogneau-Russell, D.; Russell, D. E. «Étude du premier caséidé (Reptilia, Pelycosauria) d'Europe occidentale» (en francès) p. 145-215, 1974.
# Gneu Domici Calví

Gneu Domici Calví (en llatí Cneus Domitius Calvinus) va ser cònsol de Roma el 332 aC. pertanyia a la Gens Domícia. Durant el seu mandat es va aprovar la llei Papiria de civitate.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita VII, 17
# Giovanni Valetti

Giovanni Valetti (Vinovo, Piemont, 22 de setembre de 1913 – Avigliana, 28 de maig de 1998) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1935 i 1948.
Els seus principals èxits esportius foren els dos Giro d'Itàlia consecutius que guanyà, el 1938 i el 1939. Destacable fou la victòria al Giro de 1939, quan s'imposà a Gino Bartali gràcies a llunyà atac durant la penúltima etapa que li va servir per recuperar els 3'46" que tenia perduts amb Bartali. També guanyà la Volta a Suïssa de 1938.
La Segona Guerra Mundial suposa un final avançat per a una prometedora figura del ciclisme italià.

## Palmarès

* 1933
** 1r al Giro del Laci
* 1936
** 1r al Gran Premi de Fréjus
* 1937
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1938
** 1r del Giro d'Itàlia, vencedor de 3 etapes i 1r del Gran Premi de la Muntanya
** 1r de la Volta a Suïssa, vencedor de 2 etapes i 1r del Gran Premi de la Muntanya
* 1939
** 1r del Giro d'Itàlia i vencedor de 3 etapes
** 1r al Giro de la província de Milà, amb Cino Cinelli

### Giro d'Itàlia

* 1936. 5è de la classificació general
* 1937. 2n de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1938. 1r de la classificació general. Vencedor de 3 etapes. 1r del Gran Premi de la Muntanya
* 1939. 1r de la classificació general. Vencedor de 3 etapes
* 1940. 17è de la classificació general

### Tour de França

* 1937. Abandona (2a etapa)

## Referències

* ↑ «VALETTI Giovanni». [Consulta: 8 novembre 2022].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Giovanni Valetti: il primo grande avversario di Gino Bartali» (en italià). [Consulta: 8 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Storia di Giovanni Valetti» (en italià). [Consulta: 8 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès de Giovanni Valetti a siteducyclisme.net
# Carles de la Cerda

Carles de la Cerda, o Carles d'Espanya, dit de la Cerda, nascut cap a 1326 i mort a l'Aigle del 8 de gener del 1354, va ser conestable de França, i comte d'Angulema de 1351 a la seva mort.

## Biografia

Alfons de la Cerda, avi de Carles, anomenat el Desheretat de resultes de la mort prematura del seu pare Ferran de la Cerda, hereu del tron de Castella havia de succeir a Alfons X el Savi seguint les regles en vigor a la corona de Castella, però es va veure privat dels seus drets pel seu oncle Sanç, que, per un abús d'autoritat institucional va aconseguir fer-se designar com a hereu al seu lloc, i regnarà a la mort d'Alfons X sota el nom de Sanç IV de Castella el Valent.
Alfons el Desheretat va trobar refugi a França el 1303 on Carles IV de França li va donar la baronia de Lunel. El seu fill Lluís de la Cerda va tenir un paper important al seu país d'acollida, sent nomenat comte de Clermont i de Talmont, i fou fet "almirall de França" pel rei Felip VI de França combaten al costat dels francesos durant la Guerra dels Cent Anys. Un altre fill d'Alfons es va dir també Alfons i fou el pare de Carles.
L'educació de Carles fou confiada a Miles X de Noyers, principal conseller de Felip VI. Criat amb el que després fou rei de França sota el nom de Joan II de França, va esdevenir favorit d'aquest darrer. Joan II el Bo el va nomenar el 1350 o 1351 com a comte d'Angulema al lloc de l'intrigant Carles II de Navarra al que va expropiar el comtat (tot i que el mateix Carles II i després el seu fill Carles III de Navarra van mantenir el títol de manera nominal). Carles II va considerar el fet una espoliació, el que es va afegir al seu rancor de no regnar sobre el regne de França.
El gener de 1351, Carles fou fet conestable de França al lloc de Raül II de Brienne, comte d'Eu.
De resultes d'un sever altercat amb el desconfiat Felip de Navarra (el germà de Carles el Dolent), Carles de la Cerda fou assassinat el 8 de gener de 1354 de 80 estocades a l'hostal de la «Truja que Fila» a L'Aigle per un dels homes de mà del rei de Navarre, Joan de Soult dit le Bascon.
Es va casar el 1351 amb Margarida de Blois, filla de Carles de Blois, baró de Mayenne, senyor de Guisa i per matrimoni Comte regent de Penthièvre, i Duc regent de Bretanya. Va morir sense descendència.

## Genealogia ascendent

Carles de La Cerda era el fill d'Alfons de La Cerda el Desheretat († 1327), i d'Isabel d'Antoing. Era de doble llinatge reial, ja que descendia a la vegada d'Alfons X el Savi i de Lluís IX de França

## Notes i referències

* ↑ . Georges Bordonove,Les Rois qui ont fait la France - Charles V le Sage, Pygmalion, 1985, pàg. 85
# Grup de música

Un grup de música o grup musical, també denominat agrupació musical o formació musical, és un conjunt de dos o més músics que interpreten música vocal o instrumental. En cada estil i gènere musical, s'han desenvolupat diferents normes per a la mida i la composició de les diferents agrupacions i pel repertori musical que aquests grups interpreten.
Algunes de les agrupacions musicals més habituals, de diferents estils musicals serien: l'orquestra simfònica, un cor o coral, una big band o orquestra de jazz; una cobla, o un grup de rock.
Es troba una infinitat de grups de música de tota classe: música rock, música de cambra, música d'orquestra simfònica, entre d'altres. Per citar alguns exemples: de música rock hi ha grups com U2, els Rolling Stones; de música electrònica grups com Dadafon…; de música de cambra hi ha grups com Stradivarius o com el prestigiós grup nascut al Conservatori Municipal de Música de Barcelona anomenat Seizansha, entre d'altres; d'orquestres simfòniques n'hi ha moltes. Algunes de caràcter nacional són: l'Orquestra Simfònica del Vallès, l'Orquestra Simfònica de Badalona.
Altres tipus de formacions són la brass band, els mariatxis, les bandes de marxa i les bandes de música militar.

## Duo

Quan els seqüenciadors electrònics van esdevenir àmpliament assequibles a la dècada del 1980 les bandes de dos membres van poder afegir elements musicals que no els resultava possible utilitzar actuant. Aquests els permetien pre-programar alguns elements de la seva actuació, com ara una part de bateria electrònica i una línia de sintetitzador de baixos. Duos de música pop com Soft Cell, Blancmange, Yazoo i Erasure van utilitzar seqüenciadors preprogramats.
Altres exemples de duos són Carpenters, Pet Shop Boys, Hella, Flight of the Conchords, Little Fish, The White Stripes, Two Gallants, Lightning Bolt, The Ting Tings, The Black Keys, Twenty One Pilots, Tenacious D, Simon and Garfunkel, Hall & Oates, Air Supply, Royal Blood, Blood Red Shoes, Indigo Girls, The Judds, Pimpinela, Dúo Dinámico, Sergio y Estíbaliz, etc.

## Vegeu també

* Conjunt instrumental
* Trio
* Quartet (música)
* Quintet
# 909

El 909 (CMIX) fou un any comú començat en diumenge del calendari julià. L'ús del nom «909» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini esdevingué el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments

* Inici del Califat Fatimita d'Egipte.
* Fundació de l'abadia de Cluny (910, segons altres fonts).
* Mariozza es casa amb Alberic I de Spoleto.
# Dècada del 830 aC

La dècada del 830 aC comprèn el període que va des de l'1 de gener del 839 aC fins al 31 de desembre del 830 aC.

## Esdeveniments

* 836 aC: esclata una guerra civil a Egipte.

## Referències

* ↑ Török, 1997, p. 147.

## Bibliografia

* Török, L. The Kingdom of Kush: Handbook of the Napatan-Meroitic Civilization (en anglès). Brill, 1997. ISBN 978-90-04-10448-8.
# Entre figueres

Entre figueres (àrab: تحت الشجرة, Taḥta ax-xajara, ‘Sota l'arbre’; francès: Sous les figues) és una pel·lícula dramàtica tunisiana del 2021, dirigida per Erige Sehiri. S'ha subtitulat al català.
La pel·lícula formà part de la selecció oficial de la 54 edició de la Quinzaine des Réalisateurs, secció paral·lela al Festival de Cannes, amb crítiques favorables. Fou seleccionada per Tunísia per a representar al país als Premis Oscar en l'edició del 2022.

## Repartiment

* Fidé Fdhili com a Fidé
* Feten Fdhili com Melek
* Ameni Fdhili com a Sana
* Samar Sifi
* Leila Ouhebi com a Leila
* Hneya Ben Elhedi Sbahi
* Gaith Mendassi
* Abdelhak Mrabti com a Abdou
* Fedi Ben Achour
* Firas Amri com a Firas

## Recepció

Lovia Gyarkye de The Hollywood Reporter va escriure que «el llenguatge corporal lànguid i relaxat, les cadències retallades de les històries compartides i l'afecte amb què les dones es parlen fins i tot durant els moments de tensió, tot reforça el realisme de la pel·lícula i el seu sentit de l'ànima.»
Amber Wilkinson de Screen Daily va escriure que «Sehiri ja s'ha demostrat com a documentalista amb la guardonada Railway Men, i aporta el mateix sentit del naturalisme al seu primer llargmetratge de ficció.»

## Referències

* ↑ «Erige Sehiri talks about her Cannes title 'Under the Fig Trees'». Moving Image Middle East. Arxivat de l'original el 2022-10-21. [Consulta: 21 octubre 2022].
* ↑ Lerer, Diego. «Cannes 2022: crítica de "Under the Fig Trees", de Erige Sehiri (Quincena de Realizadores)». Micropsia cine, 22-05-2022. [Consulta: 21 octubre 2022].
* ↑ Entre figueres a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Cannes 2022 - Deux films tunisiens à la Quinzaine des Réalisateurs.». Webdo. [Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ «Cannes 2022 - "Under the fig trees" est un bonbon !». Webdo. [Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ Gyarkye, Lovia. «‘Under the Fig Trees' (‘Sous les figues'): Film Review [Cannes 2022]». The Hollywood Reporter, 27-05-2022. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ Wilkinson, Adam. «‘Under The Fig Trees': Cannes Review». Screen Daily, 21-05-2022. [Consulta: 29 agost 2022].

## Enllaços externs

* Tràiler subtitulat al català
# Abu-Yahya al-Qazwiní

Abu-Yahya Zakariyyà ibn Muhàmmad ibn Mahmud al-Qazwiní, més conegut senzillament com al-Qazwiní (Qazvín (Pèrsia), 1203 - 1283) fou un notable cosmògraf i geògraf àrab.
Va viure a Bagdad i Damasc i va visitar Sinjar i Janaba, a Pèrsia. Fou cadi de Wasit i d'al-Hilla sota el darrer califa de Bagdad al-Mústassim (1240-1258) i per aquest temps hauria viscut a Kufa; l'historiador i polític Alà-ad-Din Juwayní, mort el 1283, el va protegir. Fou el cosmògraf àrab més important i a la vegada fou astrònom, geògraf, geòleg, mineralogista, botànic, zoòleg i etnògraf, tot i que de fet es va limitar a compilar i difondre sense aportar cap fet nou o teoria nova. Va escriure dues grans obres, una cosmogràfica i una geogràfica:
* Ajàïb al-makhlukat wa-gharàïb al mawjudat, Meravelles de les coses creades i fets miraculosos de les coses existents, dedicada als fenòmens celestes, la lluna, el sol, les estrelles, els àngels, el calendari, els meteors, les mars, els rius, els terratrèmols i els tres regnes de la natura, l'animal, el vegetal i el mineral.
* Athar al-bilad wa-akhbar al-ibad, Monuments dels països i història dels seus habitants, sobre geografia.

## Referències

* ↑ Lewicki, Tadeusz. Arabic External Sources for the History of Africa to the South of Sahara (en anglès). Curzon Press, 1974, p. 76-77.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "(al-)Ḳazwīnī".
# Cal·lírroe (novel·la)

Cal·lírroe, també coneguda com Les aventures de Quèreas i Cal·lírroe (en grec antic Τῶν Περὶ Χαιρέαν Καὶ Καλλιρρόην) o, simplement, Quèreas i Cal·lírroe, és una novel·la grega de vuit capítols escrita per Caritó d’Afrodísias a l'època hel·lenística. L’obra descriu les aventures de dos joves enamorats de Siracusa i està datada entre les acaballes del segle I dC i la primeria del II dC.
La datació és controvertida, però se suposa que fou escrita durant el segle I dC. L’obra s'emmarca en el gènere de novel·la històrica, car l’acció té lloc en un temps i en un espai reals, i els personatges interactuen amb figures històriques.

## Trama

La història té lloc a Siracusa vora l’any 400 aC, quan Quèreas s'enamora de la bella Cal·lírroe, filla d'Hermòcrates, un heroi de la Guerra del Peloponnès i la figura política més important de la ciutat. Ambdós es casen, però els pretendents despitats de la jove conspiren perquè Quèreas pensi que ella li ha estat infidel, per la qual cosa el jove s'enfada i agredeix Cal·lírroe, i la deixa inconscient, gairebé morta. Hi ha un funeral i és tancada en una tomba, però just quan uns pirates miraven de robar-hi, ella es desperta i els espanta. Tanmateix, la segresten i la venen com a esclava a Milet. El nou amo, Dionisi, se n’enamora i s'hi casa sense que ella li digui que ja era casada amb Quèreas ni que n'espera un fill. Com a resultat, Dionisi creu que el fill que Cal·lírroe dona a llum és seu. Mentrimentres, Quèreas s'assabenta que és viva i la cerca, però és capturat i esclavitzat. La situació dels amants crida l’atenció del rei de Pèrsia Artaxerxes, que ha de decidir quin dels dos homes és el vertader marit de la jove, encara que les veritables intencions del rei és fer seva la jove. Quan esclata la guerra, Quèreas assalta la fortalesa persa de Tir en nom dels rebels egipcis i guanya una batalla naval contra els perses després de reunir-se amb la seva esposa. Cal·lírroe escriu a Dionisi i li demana que eduqui el seu fill i que l’enviï a Siracusa quan es faci gran. Quèreas i Cal·lírroe tornen junts i victoriosos a Siracusa, on la dona agraeix a Afrodita la intercessió en els esdeveniments de tota la història.

## Traducció

El maig del 2024 l’editorial Adesiara publicà per primera vegada la traducció catalana de la novel·la, amb el títol Cal·lírroe, amb traducció de l’hel·lenista català Jaume Almirall i Sardà.

## Referències

* ↑ «Avançament editorial: ‘Cal·lírroe’, la primera novel·la de la història». [Consulta: 19 maig 2024].
* ↑ d'Elea, Alcidamant. Discursos i fragments. Fundació Bernat Metge, 2014-06-05. ISBN 978-84-9859-238-2.
* ↑ «The Ancient Novel Webpage», 28-08-2005. Arxivat de l'original el 2005-08-28. [Consulta: 20 març 2023].
* ↑ Editorial, Adesiara. «Al mes de maig, per primer cop en català després de més de dos mil·lennis d’espera, arriba la primera novel·la de la història: "Cal·lírroe", de Caritó d’Afrodísias | adesiara editorial», 09-04-2024. [Consulta: 14 abril 2024].