OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Rahola i d'Espona

Josep Rahola i d'Espona (Barcelona, 3 de juliol de 1918 - Fortià, 17 de gener de 2023) fou un enginyer industrial i polític català.

## Trajectòria

Era un dels set fills de l'advocat Baldiri Rahola i Llorens i de Roser d'Espona i Puig, i germà de Frederic Rahola i d'Espona. Militant d'ERC, estudià a la Mútua Escolar Blanquerna, i després de la guerra civil espanyola s'exilià a França. Després d'estar un temps al camp de concentració del Voló va fugir i tornà a amagar-se a Figueres, i d'ací a Barcelona. Participà en l'oposició al franquisme i fou membre de l'IPECC i del CAOC. Fou escollit senador per la circumscripció de Girona a les eleccions generals espanyoles de 1979 i 1982. Fou portaveu del Grup Parlamentari Mixt del Senat i secretari segon de la Comissió d'Economia i Hisenda. El 2007 fou condecorat per les JERC per haver procurat un accés al coll de la Manrella.
El setembre de 2013 es va inscriure a l'Assemblea Nacional Catalana a través de Fortià per la Independència. El desembre del 2014 se'n va publicar una biografia, Josep Rahola, una veu catalanista d'esquerres al Senat, obra de Francesc Marco i guanyadora de la Beca d'Estudi President Irla 2013 convocada per la Fundació Josep Irla i amb la col·laboració de la Diputació de Girona que va ser presentada a Figueres el gener del 2015 en el marc d'un homenatge a l'exsenador. L'any 2018 va rebre la distinció del Segell de Fortià atorgada pel municipi de Fortià.

## Referències

* ↑ Marco, Francesc. Josep Rahola, una veu catalanista d'esquerres al Senat. Fundació Josep Irla, p. 19. Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* ↑ «La millor manera de dominar un país com Catalunya és arruïnar-lo econòmicament», entrevista a El Punt Avui, 30 d'agost de 2009
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Web de la JERC de Figueres, 14-20-2007
* ↑ El polític Josep Rahola (ERC) de 95 anys s'inscriu a l'ANC Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a aragirona.cat, 9 de setembre de 2013
* ↑ «Homenatge a Josep Rahola a Figueres». El Punt Avui. [Consulta: 3 març 2015].
* ↑ «Personatges il·lustres». Arxivat de l'original el 2014-10-22. [Consulta: 13 maig 2020].

## Bibliografia

* Marco, Francesc. Josep Rahola, una veu catalanista d'esquerres al Senat Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.. Barcelona, Fundació Josep Irla: 2014.
# Matusalem (arbre)

Methuselah (anglès per Matusalem) és el sobrenom donat a un pi (Pinus longaeva, o segons el nom vulgar en anglès Great Bristlecone Pine), considerat com un dels més antics organismes vius coneguts no clonats (colònia clonal) amb una edat de més de 4789 anys. Edmund Shulman el va descobrir als anys 50 del segle xx quan estudiava els arbres més vells d'Amèrica del Nord. El 2012 Tom Harlan va poder determinar l'edat exacta. Està situat a les muntanyes a l'est de Califòrnia, Estats Units, creix a 2.900-3.000 m sobre el nivell del mar al bosc de Methuselah Grove, un bosc de pins de l'espècie Great Bristlecone, dins el Bosc Nacional Inyo.
Un altre pi, anomenat Prometheus, cinquanta anys més vell es troba al parc nacional Wheeler Peak, també a Nevada. La seva localització exacta roman secreta per protegir-lo i evitar vandalismes.
El nom fa al·lusió al personatge bíblic de Matusalem, que segons la llegenda va viure més de 969 anys.

## Referències

* ↑ Earle, Christopher J. «Pinus longaeva» (en anglès). Gymnosperm Database, 15-03-2007. [Consulta: 20 juny 2008].
* ↑ Info and clips from documentary film
* 1 2 Brown, Peter M. «Oldlist». Rocky Mountain Tree-Ring Research. [Consulta: 19 març 2020].
* ↑ Inyo N.F.-Bristlecone Forest.accessed 8/30/2010
* 1 2 NFS: Bristlecone Natural History.accessed 8/30/2010
* ↑ Methuselah Walk. U.S. Forest Service/Eastern Sierra Interpretive Association.
# Nia-Malika Henderson

Nia-Malika Henderson (7 de juliol de 1974), és una reportera política de la CNN. Va informar en la campanya de les eleccions del 2016 per plataformes digitals i televisives de la CNN, amb un focus especial en la política identitària, explorant la dinàmica de la demografia, de les races i de la religió, i informant sobre en col·lectius de persones que donen forma als resultats a les eleccions nacionals.
Es va graduar en l'Institut Lower Richland a Hopkins, Carolina del Sud al 1992. Es va graduar cum laude a la Universitat de Duke amb un grau en literatura i antropologia cultural; i va obtenir postgraus en Estudis Americans a la Universitat Yale i en periodisme a la Universitat de Colúmbia.
Va començar la seva carrera escrivint al The Baltimore Sun i després en la redacció nacional del Newsday, on va seguir la seva cobertura com a reportera principal de la campanya presidencial de Barack Obama de 2008, la cursa en les primàries demòcrates i la Convenció Nacional Democràta. Henderson va cobrir també els primers dos anys de l'administració Obama per Politico.
De 2010 a 2015, va treballar com a reportera al The Washington Post. Com a reportera política nacional pel Post, va cobrir la Casa Blanca, la campanya presidencial de 2012, les eleccions de mig mandat de 2010 i va cobrir el blog del The Washington Post en les eleccions de 2012. Al 2015, es va unir a la CNN com a reportera política.

## Referències

* ↑ «Election 2016: 'Inside Politics': Would Trump actually quit the race? - CNNPolitics.com». cnn.com. [Consulta: 27 novembre 2016].
* ↑ National Association of Black Journalists: "ABJ Congratulates Member Nia-Malika Henderson on New Role as a Senior Political Reporter for CNN" by April Turner April 7, 2015
* ↑ «Nia-Malika Henderson: The Root 100 2016». theroot.com. Arxivat de l'original el 2016-11-01. [Consulta: 27 novembre 2016].
* ↑ «Nia-Malika Henderson - The Washington Post». washingtonpost.com. [Consulta: 27 novembre 2016].
* ↑ https://www.cnn.com/profiles/nia-malika-henderson
# Federació de Futbol del Turkmenistan

La Federació de Futbol del Turkmenistan, també coneguda per les sigles FFT (en anglès: Football Federation of Turkmenistan, en turcman: Türkmenistanyň Futbol Federasiýasy, en rus: Федерация футбола Туркменистана) és l'òrgan de govern del futbol a la República de Turkmenistan. Va ser fundada l'any 1992 i està afiliada a la Confederació Asiàtica de Futbol (AFC) i a la Federació Internacional de Futbol Associació (FIFA) des de 1993 i 1994 respectivament.
El 2014, la FFT va ser una de les sis federacions fundadores de l'Associació de Futbol de l'Àsia Central (CAFA), una de les cinc zones geogràfiques en les quals està dividida l'AFC.
La FFT és la responsable d'organitzar el futbol de totes les categories, incloses les de futbol femení, futbol sala i les respectives seleccions nacionals.
La FFT no es va constituir fins al 1992, poc després de proclamar-se la independència del Turkmenistan l'any 1991. Anteriorment, el futbol del Turkmenistan era part integrant de la Unió Soviètica.
El 1992, la FFT va fundar la Ýokary Liga o Lliga turcmana de futbol, que és la principal lliga del país i la disputen vuit equips.
El 1993, va fundar la Turkmenistan Cup o Türkmenistanyň kubogy, que és la principal competició per eliminatòries. Des de 2005, el campió de la Turkmenistan Cup i el campió de la Lliga Turcmana diputen la Turkmenistan Super Cup, una competició a partit únic que dona pas a l'inici de la temporada.
El 2015, la FFT va fundar la Türkmenistan Birinji Ligasy oTurkmenistan First League, que és la segona competició de lliga i està dividida en quatre grups, un per cada província del país. Els campions de grup disputen una ronda final de promoció a la categoria superior.

## Referències

* ↑ «Football Federation of Turkmenistan» (en anglès). AFC. [Consulta: 19 desembre 2019].
* ↑ «Football Federation of Turkmenistan» (en anglès). FIFA. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2020. [Consulta: 19 desembre 2019].
* ↑ «About CAFA» (en anglès). CAFA. [Consulta: 7 desembre 2019].
* ↑ «Member Associations» (en anglès). AFC. [Consulta: 19 desembre 2019].
* ↑ «Turkmenistan National Football Team» (en anglès). Facebook. [Consulta: 19 desembre 2019].
* ↑ «Türekmenistanyň futbol hem-de futzal milli ýygyndylaryny horwatiýaly hünärmenleri türgenleşdirer» (en turcman). FFT. [Consulta: 19 desembre 2019].
* ↑ «Historia de Turkmenistan» (en castellà). Ikuska Libros. [Consulta: 19 desembre 2019].
* ↑ «Yokary Liga 2019» (en castellà). Soccer Stand. [Consulta: 19 desembre 2019].
* ↑ ««Алтын асыр» в пятый раз завоевал Суперкубок Туркменистана» (en rus). turkmenportal, 03-08-2019. [Consulta: 19 desembre 2019].
* ↑ «Türkmenistanyň futzal ligasy - 2019: "Köpetdag" birinji orna geçdi» (en turcman). turkmenportal, 12-04-2019. [Consulta: 19 desembre 2019].
# Gans (França)

Gans (occità) (francès) és un municipi francès al departament de la Gironda (regió de Nova Aquitània). L'origen del nom del lloc seria la denominació Gou-Hans del territori, el “pas o coll dels huns”, que s'hauria transformat en Gans al segle V. Durant la Revolució Francesa la parròquia de Saint-Pierre de Gans va formar el municipi de Gans.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 202 | 222 | 184 | 171 | 152 | 158 | 186 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Laurent Belloc | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
* ↑ Site officiel de la commune, Chap. La Commune, rubrique Historique (francès)
* ↑ Historique des communes, p. 22, sur GAEL (Gironde Archives en ligne) des Archives départementales de la Gironde (francès)2013.
# Haouaria

El Haouaria o Haouaria (àrab: الهَوَارِيّة, al-Hawāriyya) és una ciutat de Tunísia a la regió del cap Bon, al nord-oest de la península de cap Bon, a la governació de Nabeul. Es troba a uns 50 de Nabeul. La municipalitat té una superfície de 4.200 hectàrees i la seva població és d'uns 9.000 habitants.

## Cultura

És la vila dels falcons pelegrins, activitat a la qual es dediquen gran nombre dels seus ciutadans; l'art de la falconeria es transmet de pares a fills entre els pagesos de la comarca; la seva associació, fundada el 1967, té més de 140 membres. Sembla que aquesta activitat ja es practicava en temps dels romans, segons es veu en alguns mosaics avui al Museu del Bardo. Actualment, s'utilitzen uns 27 falcons caçadors a la comarca i s'hi celebra un festival anual.

## Economia

L'agricultura té com a principal producte el cacauet.

## Patrimoni

A la vora de la ciutat, a uns 2 km, hi ha les anomenades Grutes d'Haouaria', la principal de les quals és Ghar el Kebir o la Gran Gruta. Es tracta d'unes antigues pedreres romanes, en part descobertes i en part subterrànies, que probablement ja eren explotades pels grecs de Sicília en temps d'Agàtocles de Siracusa. La Gruta de la ratapinyada (francès: Grotte de chauve-souris) fou declarada reserva natural el 1993.
Enfront d'El Haouaria, es troben l'illa Zembretta i l'illa Zembra.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 15 59 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en vuit sectors o imades:
* El Haouaria Nord (15 59 51)
* El Haouaria Sud (15 59 52)
* Saheb El Jebel Nord (15 59 53)
* Saheb El Jebel Sud (15 59 54)
* Bou Krim (15 59 55)
* Tazaghrane Est (15 59 56)
* Tazaghrane Ouest (15 59 57)
* Zaouiet El Megaiez (15 59 58)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 15 25). La municipalitat fou creada per decret el 2 d'abril de 1966.

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 48-52. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 136-138. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Haouaria - Lloc web oficial
# Haptanthus hazlettii

Haptanthus hazlettii és una espècie d'angiosperma, l'única del gènere Haptanthus, la situació taxonòmica de la qual ha estat controvertida. L'última actualització dels sistema de classificació APG (APG IV) la situa dins la família Buxaceae mercès a estudis de filogènia molecular.
Es tracta d'una planta molt rara i molt poc coneguda que només es troba a Matarras, Hondures. No és clar si Haptanthus és una planta extinta; la zona on es va trobar originàriament conté l'herba introduïda Megathyrsus maximus.

## Història taxonòmica

Haptanthus va ser ubicat en la seva pròpia família Haptanthaceae C. Nelson per Shipunov el 2005, però va ser consoderat un tàxon sense ubicar (tàxons incertae sedis) pel sistema APG (Stevens, P. F., Angiosperm Phylogeny Website, 2001 onwards) i altres per tenir dades insuficients: els seus fruits i llavors encara són desconeguts.
Goldberg (de la Smithsonian Institution) prefereix no assignar-lo a cap família, després de comparar-lo amb altres famílies, les més probables són Flacourtiaceae i Euphorbiaceae. Doust aprecia la seva semblança amb les Buxaceae. Ha fallat seqüenciar l'ADN de l'única mostra coneguda.
Hi ha hagut diversos intents de recollir material de Haptanthus, però només va ser possible en l'expedició de l'any 2010 portada a terme per A. Shipunov i E. Shipunova.

## Referències

* ↑ «ANGIOSPERM PHYLOGENY WEBSITE, version 14.». [Consulta: 19 juliol 2023].
* ↑ Byng, J. W.; Chase, Mark W.; Christenhusz, M. J. M.; Fay, Michael F.; Judd, W. S.; Mabberley, D. J.; Sennikov, A. N.; Soltis, Douglas E.; Soltis, Pamela S.; Stevens, Peter F. «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG IV». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 181, n. 1, 5-2016. DOI: 10.1111/boj.12385.
* 1 2 Shipunov, A. & Shipunova, E. «Haptanthus story: Rediscovery of enigmatic flowering plant from Honduras». American Journal of Botany, 98, 4, 2011, pàg. 761–763. DOI: 10.3732/ajb.1000307.
* 1 2 3 4 Doust, A. N. & Stevens, P. F.(2005). A Reinterpretation of the Staminate Flowers of Haptanthus.Systematic Botany 30(4): 779–785.(available online)
* ↑ Shipunov, A. B. (2003). The system of flowering plants from a synthetic point of view. Zhurnal Obshchei Biologii 64: 501–510. [En Rus]
* Nelson S., C. (2001). Plantas descritas originalmente de Honduras y sus nomenclaturas equivalentes actuales. Ceiba 42(1): 1–71. (available online Arxivat 2010-05-27 a Wayback Machine.) [In Spanish] [original description of the family on page 33]
* Shipunov, A. B. (2003). The system of flowering plants from a synthetic point of view. Zhurnal Obshchei Biologii 64: 501–510. [In Russian]
* Goldberg, A. & Alden, H. A. (2005). Taxonomy of Haptanthus Goldberg & C. Nelson. Systematic Botany 30: 773-778.
* Goldberg, A. & Nelson S., C. (1989). Haptanthus, a new dicotyledonous genus from Honduras. Systematic Botany 14: 16-19.
* Shipunov, A. B.(2005). Systema Angiospermarum, v.4.8.(available online)
# Pierre Rapsat

Pierre Rapsat (Elsene-Brussel·les, 28 de maig del 1948 - Verviers, 21 d'abril del 2002) fou un cantautor belga.

## La vida

Va néixer com Pierre Raepsaet a Elsene, als afores de Brussel·les. Son pare era un flamenc de Dottignies/Dottenijs i sa mare la filla de d'una parella de refugiats asturians. Quan tenia deu anys, la família es va mudar a Verviers, a Valònia, que va esdevenir la seva ciutat d'adopció. Des del 1994 va treballar molt per a promoure la cançó francesa al festival d'estiu Les Francofolies a la ciutat balneari de Spa.

## L'art

El mestissatge de les cultures catalana, asturiana, flamenca, valona i belga va contribuir a la sensibilitat i la diversitat palesa en la seva poesia. El jove Rapsat era un gran admirador de Jacques Brel, Georges Brassens i els Beatles. Amb el seu grup Laurélie va fer el seu primer disc quan tenia vint anys. Poc després va començar cantar sol per acabar realitzant disset àlbums. El seu primer disc New York va sortir el 1973. El 1976 era vuitè al festival d'Eurovisió amb la cançó Judy & Cie. La seva última obra, Dazibao, va sortir el 2001 poc abans la seva mort.
Inspirada en El Port de la Selva on estiuejava regularment va escriure la cançó Adeu on explica a la gent del nord que aquesta paraula tant suau vol dir més aviat «a reveure» que no pas el comiat per sempre sobreentès amb la paraula francesa adieu. Va dedicar la cançó Aurora a la seva àvia asturiana, que es deia així, i hi canta la seva vida agitada com a refugiada de la dictadura franquista.

## Discografia

* 1973 - New York (versió anglesa)
* 1973 - New York (versió francesa)
* 1975 - Musicolor (en anglès)
* 1976 - Judy et Cie
* 1977 - Je suis moi
* 1978 - Gémeaux
* 1979 - 1980
* 1980 - Donner tout son cœur
* 1981 - Un coup de rouge, un coup de blues
* 1982 - Seul dans la métropole (compilació)
* 1982 - Lâchez les fauves
* 1984 - Ligne claire
* 1986 - J'aime ça
* 1988 - Haut les mains
* 1989 - J'ouvre les yeux
* 1991 - J'ai besoin de nous
* 1992 - Brasero (conté la cançó Aurora)
* 1995 - Pierre Rapsat
* 1997 - En concert: Passager d'un soir (conté la cançó Aurora)
* 1998 - Volte-Face
* 2001 - Dazibao
* 2002 - Tous les rêves (conté Adeu i Aurora)
* 2003 - Tous les rêves (DVD)
* 2003 - Les saisons (antologia, volum 1)
* 2004 - Jardin secret (antologia, volum 2)

## Referències

* ↑ «Biographie» (francès) Fitxa biogràfica RFI musique, juliol 2002]
* ↑ Delhasse, Guy. Pierre Rapsat: Un artiste d'eau douce (en francès). Brussel·les: Editions Lamiroy, 2022. ISBN 9782875956705.

## Bibliografia

* Coljon, Thierry. Pierre Rapsat, Ses rêves sont en nous (en francès). Lieja: Ed. Luc Pire, 2012, p. 304. ISBN 2875420356. Arxivat 2017-08-01 a Wayback Machine. Biografia publicada a l'ocasió del desè anniversari de la seva mort.
# Julia Glass

Julia Glass (Boston, Massachusetts, 23 de març de 1956) és una escriptora estatunidenca. Amb la seva primera novel·la, Three Junes, va guanyar el National Book Award de 2002.

## Obres
### Novel·les

* Three Junes (2002)
* The Whole World Over (2006)
* I See You Everywhere (2008)
* The Widower's Tale (2010)
* And the Dark Sacred Night (2014)
* A House Among the Trees (2017)

## Referències

* ↑ Smith, Dinitia «A First Novel Gets National Book Award» (en anglès). The New York Times, 21-11-2002. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «Julia Glass Book List - FictionDB». [Consulta: 29 setembre 2019].
# Societat Coral La Violeta

La Societat Coral La Violeta és un edifici eclèctic del municipi de Centelles (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de notables dimensions i de sales molt espaioses. Actualment, l'interior ha estat reformat i adequat a la funció de bar. El més destacable és la façana principal. La base està formada per pedres treballades de forma rectangular d'1 m d'alçada x 30 cm d'amplada. Hi ha també tres finestres de base obliqua de guix i pedra superposada de considerable alçada. La part superior fa dos pisos, amb la part central més elevada i sostenen els acabats 12 ampits de guix. Al frontó d'aquesta part central hi ha un dibuix amb l'escut de la societat i a sobre, amb ferro forjat i pedra, hi ha una lira.

## Història

Centelles ha estat un centre notable d'inquietuds culturals, que ara centra l'associació d'Amics de Centelles. La Violeta, que encara conserva un funcionament associatiu, és un exemple de societat recreativa, si bé actualment està molt lluny de les seves primeres èpoques en què es dedicava específicament al cant coral.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Societat Coral La Violeta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 desembre 2015].
# Escombroidis

Els escombroidis (Scombroidei) és un subordre de peixos teleostis de l'ordre dels perciformes. Inclou molts peixos tan coneguts com la tonyina, el verat, el peix vela i Xiphias gladius. Inclou les famílies:
* Sphyraenidae
* Gempylidae
* Trichiuridae
* Scombridae
* Xiphiidae
* Istiophoridae

## Referències

* ↑ Joseph S. Nelson, Fishes of the World, John Wiley & Sons, 2006, ISBN 0-471-25031-7

## Enllaços externs

* "Istiophoridae". FishBase. Ed. Rainer Froese and Daniel Pauly. Novembre 2005 version. N.p.: FishBase, 2005.
* Campanya en defensa del peix espasa de l'Atlàntic Nord. Arxivat 2007-12-31 a Wayback Machine. (anglès)
# Museu d'Art de Ponce

El Museu d'Art de Ponce (MAP) és un museu d'art ubicat a Ponce, Puerto Rico. Alberga una col·lecció d'art europeu, així com obres d'artistes Porto-riquenys.
El museu conté un conjunt d'obres del prerafaelitisme i disposa de més de 3.800 peces d'art distribuït entre catorze galeries. Va ser fundat per Luis A. Ferré i el seu edifici actual fou inaugurat el 28 de desembre de 1965 i ampliat el 2010.

## Obres d'art

El Museu d'Art de Ponce alberga la col·lecció més important d'art europeu dins Llatinoamèrica. Té una col·lecció de gairebé 4.000 peces d'art des del segle xiv fins al XX, barroc italià, prerafaelitisme britànic, segle d'or espanyol i art contemporani llatí-americà.
Alguns dels artistes amb obres exhibides al museu són Peter Paul Rubens, Lucas Cranach el Vell, Bartolomé Esteban Murillo, Eugène Delacroix i Edward Coley Burne-Jones. L'obra mestra principal del museu és el Flaming June pintat per Frederic Leighton. Luis A. Ferré va comprar aquesta peça a Amsterdam.
The Last Sleep of Arthur in Avalon, l'obra mestra final i coronació d'Edward Coley Burne-Jones, és una altra de les peces principals de la col·lecció del museu, adquirida per Ferré per 1.600 guinees britàniques el 1963. L'enorme pintura va ser començada el 1881 i va quedar inacabada per la mort de l'artista el 1898. El 2009, ambdós Flaming June i The Last Sleep of Arthur in Avalon, van ser prestats a la Tate Britain mentre que el museu es va sotmetre a una renovació de dos anys. Altres pintures van ser prestades al Museu del Prado a Madrid.
Inclou una col·lecció d'art d'artistes Porto-riquenys com José Campeche y Jordán, Francisco Oller y Cestero, Miguel Pou Becerra, Myrna Báez, Francisco Rodón, Antonio Martorell Cardona i Arnaldo Roche Rabell, entre d'altres. El març de 2006, el museu va exhibir la feina d'artista mexicana Frida Kahlo.

## Referències

* ↑ «Museo de Arte de Ponce». The Puerto Rico Channel [Consulta: 21 agost 2015].
* ↑ «Top Five Ponce Attractions». TravelPonce.com [Consulta: 21 agost 2015].
* 1 2 Martinez, Marialba «Puerto Rico Grieves Over The Loss Of Its Premier Statesman Four Months Short Of His 100th Birthday». Puerto Rico Herald, 30-10-2003 [Consulta: 4 febrer 2014].
* ↑ Welcome to Puerto Rico.
* ↑ González, Lissette «A punto de caramelo el Museo de Arte». La Perla del Sur [Ponce, Puerto Rico], 15-10-2010 [Consulta: 21 agost 2015].
* ↑ «Flaming June Sketch Rediscovered After 100 Years of Silence». Puerto Rico Art Review [Consulta: 21 agost 2015].
* ↑ «Flaming June». [Consulta: 21 agost 2015].
* 1 2 Brown, Mark «Pre-Raphaelite painting of Arthur returns - temporarily - to Britain». The Guardian, 15-04-2008 [Consulta: 21 agost 2015].
* ↑ Cila Rodríguez, Carmen «Del Prado a Ponce: la cita histórica». La Perla del Sur, 28-03-2012 [Consulta: 21 agost 2015].
* ↑ «Museo de Arte de Ponce». UNESCO [Consulta: 21 agost 2015].

## Enllaços externs

* Museu d'Art de Ponce - Lloc web oficial