OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antílop blau

L'antílop blau (Hippotragus leucophaeus) és una espècie extinta d'antílop, el primer gran mamífer africà en extingir-se en temps històrics. Estava relacionat amb l'antílop equí i l'antílop sabre, però una mica més petit. Vivia a la regió costanera sud-occidental de la sabana de Sud-àfrica, però durant l'últim període glacial tenia una major difusió. Probablement era un menjador selectiu, preferint l'herba d'alta qualitat.
# Sant Pau de Segúries

Sant Pau de Segúries, històricament Seguries ([səɣu'ɾiəs]), és un municipi català de la vall de Camprodon, que pertany oficialment a la comarca del Ripollès i està situat al nord-est de la regió de l'Alt Ter.

## Geografia

* Llista de topònims de Sant Pau de Segúries (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).
És situat prop del límit amb la Garrotxa, a la Vall del Ter, accidentat per la Serra del Capsacosta, al sud, i pel puig de Miralles, contraforts meridionals de la Serra Cavallera, al nord-oest. El poble, que es troba a una altitud de 860 metres, fou edificat a la riba esquerra del riu Ter. El municipi comprèn també el poble de La Ral.
| Entitat de població | Habitants (2023) |
| Sant Pau de Segúries | 706 |
| la Ral | 36 |
| Font: Idescat ||

## Història

El lloc és esmentat ja l'any 898, i l'església el 920. Entre el 907 i el 927 se'n possessionà el monestir de Sant Joan de les Abadesses, que en conservà la jurisdicció. L'abat Pere de Soler hi establí uns solars entre 1203 i 1217, i el seu successor, Arnau de Corsavell, li concedí carta de poblament i franqueses el 1217.
El nucli antic és de carrers estrets, i modernament s'ha eixamplat per la carretera de Ripoll a Camprodon. El 1971 hom hi bastí una nova església, obra de Francesc Vayreda i Pau Monguió. L'antiga església, a llevant del nucli, fou edificada entre 1681 i 1693.
El municipi comptà amb un dels primers equips de bàsquet femení de la província de Girona, el Club Bàsquet Santpauenc, i també fou un dels primers municipis gironins en disposar d'un pavelló cobert.

## Evolució demogràfica

| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 2 | 4 | 3 | 275 | 379 | 480 | 439 | 465 | 461 | 487 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 580 | 585 | 568 | 606 | 602 | 585 | 607 | 606 | 656 | 656 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 648 | 659 | 655 | 658 | 656 | 666 | 699 | 710 | 675 | 674 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 670 | 707 | 688 | 732 | 724 | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Economia

Els conreus són principalment de cereals. Són molt importants les pastures i la cria de bestiar. Posseeix una certa infraestructura turística.

## Llocs d'interès

* La Via romana que passa per la Vall de Bianya i el Capsacosta

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# América Futebol Clube (PE)

L'América Futebol Clube és un club de futbol brasiler de la ciutat de Paulista a l'estat de Pernambuco.

## Història

El club fou fundat el 12 d'abril de 1914. A la primera meitat del Segle XX guanyà sis campionats estatals els anys 1918, 1919, 1921, 1922, 1927, i 1944.

## Estadi

L'América Futebol Clube juga a l'Estadi Ademir Cunha amb capacitat per a 7.000 espectadors.

## Palmarès

* Campionat pernambucano:
** 1918, 1919, 1921, 1922, 1927, 1944

## Referències

* ↑ Rodolfo Rodrigues. Escudos dos Times do Mundo Inteiro. Panda Books, 2009, p. 65.
* ↑ Placar Guia 2011, 1350-C, 1-2011, pàg. 64.
* ↑ Placar Guia 2011, 1350-C, 1-2011, pàg. 67.
* ↑ «CNEF - Cadastro Nacional de Estádios de Futebol» (PDF) (en portuguese). Confederação Brasileira de Futebol. Arxivat de l'original el 10 de maig 2013. [Consulta: 26 gener 2011].

## Enllaços externs

* (portuguès) Web oficial Arxivat 2019-02-09 a Wayback Machine.
# Acrilonitril

L'acrilonitril és un líquid sintètic, incolor, d'olor penetrant semblant al de la ceba o l'all. Pot dissoldre en aigua i s'evapora ràpidament. Altres noms usats són: acriló, cianoetilè, fumigrà, propilenonitril, BCN, Bentox, cianur de vinil, AN). És un monòmer que s'utilitza en la fabricació de plàstics, com el poliacrilonitril (PAN), o com a dienòfil en una reacció de Diels-Alder. Una barreja d'acrilonitril i tetraclorur de carboni va ser usada com a pesticida en el passat; però, tots els usos com a pesticida han cessat.
Actualment s'utilitza per a la fabricació de fibres tèxtils resistents als agents atmosfèrics ia la llum solar.
Recentment s'ha descobert que hi ha concentracions relativament grans d'aquest compost a l'atmosfera i en la superfície de la lluna Tità. Un equip d'investigadors fins i tot ha suggerit que aquesta molècula podria ser la base per a la formació de membranes cel·lulars d'una vida basada en el metà líquid que tant abunda en aquest satèl·lit.

## Problemàtica mediambiental

A nivell mediambiental, la producció d'acrilonitril requereix un catalitzador amb metalls Bi i Mo com a residu sòlid que es recupera posteriorment en una planta de recuperació de metalls, ja que el reciclatge és convenient donada la perillositat d'aquests metalls sobre el medi ambient. Pel que fa a la producció de residus líquids, es produeix acetonitril en aigües residuals que són emmagatzemades en una piscina dins de la mateixa planta. D'allí passaran a contactors biològics disposats en sèrie. També es produeix HCN que té un tractament químic, de neutralització. Posteriorment, tots aquests efluents passaran a una depuradora d'aigües industrials. Els efluents gasosos que s'han de tenir en compte són els que cremin al cremador: hidrocarburs, sobretot propilè, que produeixen emissions de CO i CO₂.

## Seguretat i higiene

En la producció d'acrilonitril s'hauran de tenir en compte una sèrie de factors referits a seguretat i higiene, com són les proteccions contra incendis dins de la planta de producció, límits exteriors de les instal·lacions, seguretat en canonades, ventilació dels tancs, seguretat en els tancs d'emmagatzematge i en les zones de càrrega i descàrrega, sobretot en la protecció de riscos professionals enfront dels productes a tractar (acrilonitril, acetonitril, HCN i àcid sulfúric).

## Referències

* ↑ Revista Seguridad Industrial Año 1, Número 6, Página 7
* ↑ «Una vida «diferente» es posible en Titán» (en castellà). , 31-07-2017 [Consulta: 1r agost 2017].

## Vegeu també

* Curat per UV
* Gelació
* Reticulació
* Reticulació (química)
* Plàstic termoestable
* Adhesiu
* Material compost
* Fibra de vidre
* Fibra de carboni
* Epoxi
* Kevlar
* Vinil
* Polímer

## Enllaços externs

* ATSDR en Espanyol - ToxFAQs ™: acrilonitril : Departament de Salut i Serveis Humans d'EE. UU. (domini públic)
# Anàlisi de cost-efectivitat

L'anàlisi de cost-efectivitat o, senzillament, anàlisi cost-efectivitat (CEA) és una forma d'anàlisi econòmica que compara la despesa relativa (cost) i els resultats (efectes) de dos o més vies d'acció. L'anàlisi cost-efectivitat se fa servir sovint on una anàlisi cost-benefici és inapropiada p. ex. si el problema és determinar com complir millor amb un requeriment legal.

## CEA a la gestió d'actius d'infraestructura

L'anàlisi cost-efectivitat és sovint fet servir en Gestió d'actius d'infraestructura en comptes de l'anàlisi cost-benefici on l'objectiu és mantenir l'estàndard de servei existent. El reemplaçament o la renovació d'un actiu d'infraestructura és un bon exemple d'això.
En efecte, els beneficis obtinguts es mantenen a un estàndard de servei determinat, i diverses opcions per a assolir aquest estàndard de servei són comparades, amb el mètode menys costós identificat com a l'opció preferida.
L'ús de CEA se suportat pels beneficis identificats al pla de gestió d'actius on el cost de tota la vida és també detallat. Així, al pla de gestió d'actius es posa un indicatiu de la relació cost-benefici perquè actius individuals siguin justificats com a part d'un sistema de béns. Això dona un marc de treball per a l'ús segur de CEA per a actius individuals.

## CEA en farmacoeconomia

En el context de la farmacoeconomia, el cost-efectivitat d'una teràpia o d'una intervenció preventiva és la relació entre el cost de la intervenció i la mesura rellevant del seu efecte. El cost fa referència als recursos gastats per a la intervenció, habitualment mesurats en termes monetaris com ara euros. La mesura dels efectes depèn de la intervenció que es consideri. Per exemple el nombre de persones curades d'una malaltia, la reducció de mm Hg en pressió sanguínia diastòlica i el nombre de dies sense símptomes experimentats pel pacient. La selecció de la mesura d'efecte apropiada hauria de basar-se en un judici clínic basat en el context de la intervenció considerada.
Un cas especial de CEA és l'anàlisi cost-utilitat, on els efectes són mesurats en termes d'anys de plena salut viscuts.
El cost-efectivitat és típicament expressat com una relació incremental cost-efectivitat (ICER), la relació entre el canvi en costos i el canvi en efectes.

## Referències

* ↑ «Life-cycle preferences over consumption and health: when is cost-effectiveness analysis equivalent to cost-benefit analysis?». J Health Econ, 18, 6, 12-1999, pàg. 681–708. DOI: 10.1016/S0167-6296(99)00014-4. PMID: 10847930.
* ↑ «Five-hundred life-saving interventions and their cost-effectiveness». Risk Anal., 15, 3, 6-1995, pàg. 369–90. DOI: 10.1111/j.1539-6924.1995.tb00330.x. PMID: 7604170.

## Vegeu també

* Anàlisi cost-benefici

## Enllaços externs

* Why some drugs are not worth it BBC report
* World Health Organization - CHOICE CHoosing Interventions that are Cost Effective
* ISPOR-CO, The Colombian Chapter of The International Society for Pharmacoeconomics and Outcomes Research Arxivat 2009-03-02 a Wayback Machine.
# Agar xocolata

L'agar xocolata (CHOC) és un medi de cultiu enriquit i no selectiu. És una variació de l'agar sang, ja que conté, entre altres components, glòbuls vermells que han sigut lisats escalfant-los a 56 °C. Aquest agar s'usa per a la delicada i exigent proliferació de bacteris aeròbic, com per exemple Haemophilus influenzae. Aquests bacteris necessiten factors de creixement, com el NAD i hematina, components que presents dins dels glòbuls vermells; per tant, un requisit lògic pel creixement és la lisi dels glòbuls rojos. L'agar es diu així degut a la seva semblança amb la xocolata, però no en conté gens. Com que aquest medi suporta molts tipus de bacteris, no és gaire útil per analitzar mostres provinents de femta o altres mostres riques en microorganismes.

## Vegeu també

* Agar CLED
* Agar MacConkey
# América Futebol Clube (SE)

L'América Futebol Clube és un club de futbol brasiler de la ciutat de Propriá a l'estat de Sergipe.

## Història

Membres descontents de l'Esporte Clube Propriá fundaren l'América Futebol Clube el 8 d'agost de 1942. Aquests fundadors foren Durval Feitosa, Pedro Cardoso, Gerdiel Graça, José Rodrigues de Nelo, Miguel Apolônio, José Graça Leite, Eugênio Amaral, Normando Rogério Lima i José Coutinho. El 1960, el club professionalitzà la seva secció de futbol. El 1965, l'América fou subcampió estatal, essent derrotat pel Confiança.
El 1966 guanyà el seu primer campionat sergipano vencent el Confiança a la final. Guanyà els segon campionat estatal el 2007, derrotant l'Itabaiana.

## Palmarès

* Campionat sergipano:
** 1966, 2007

## Estadi

L'América juga els seus partits com a local a l'Estadi José Neto, amb capacitat per a 3.000 persones. També juga a l'Estadi João Alves Filho, també amb capacitat per a 3.000 espectadors.

## Referències

* 1 2 3 4 (portuguès) América Futebol Clube a Arquivo de Clubes Arxivat 2013-01-17 at Archive.is
* ↑ «Sergipe State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ 2007 Sergipe State Championship a RSSSF
* ↑ (portuguès) América-SE é campeão com "ajuda" de rival - Terra Esportes (Abril 29, 2007)
* ↑ (portuguès) América Futebol Clube a Times Brasileiros Arxivat 2007-05-07 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* (portuguès) América Futebol Clube a Arquivo de Clubes Arxivat 2013-01-17 at Archive.is
# Acrílic (desambiguació)

«Acrílic» té aquests significats:
* L'àcid acrílic, component principal de la pintura acrílica.
* La pintura acrílica, classe de pintura en la qual els pigments estan continguts en una emulsió d'un polímer acrílic.
* La fibra acrílica, fibra sintètica elaborada a partir d'acrilonitril.
* El polimetilmetacrilat (també conegut com a PMMA), un dels plàstics d'enginyeria.
# Anàlisi de sensibilitat

L'anàlisi de sensibilitat financera és un terme, utilitzat a les empreses per prendre decisions d'inversió, que consisteix a calcular els nous fluxos de caixa i el VAN (en un projecte, en un negoci, etc.), en canviar una variable (la inversió inicial, la durada, els ingressos, la taxa de creixement dels ingressos, els costos, etc.). D'aquesta manera, en comptar amb els nous fluxos de caixa i el nou Valor Actual Net (VAN), podrem calcular i millorar les nostres estimacions relacionades amb el projecte. Això serà especialment valuós en cas que aquestes variables canviïn o si hi hagués errors en la nostra apreciació de les dades inicials.
Els estimats dels resultats han de ser establerts a través de l'anàlisi de cada projecte. En altres paraules, si es tracta d'una societat d'inversió, podem examinar l'historial d'aquest instrument financer en particular. En el cas d'un projecte de negoci, és necessari conèixer les projeccions financeres i les bases en les quals es van determinar aquestes projeccions.
Un cop hagueu entès el sistema d'anàlisi de sensibilitat d'un projecte, el següent pas és analitzar i prendre decisions en funció de les vostres expectatives de risc. Recomaneu consultar amb un professional abans d'invertir els vostres diners, ja que junts podreu considerar aquests mètodes i altres per prendre la decisió que millor s'ajusti a les vostres necessitats.

## Bibliografia

* Gava, L. ; E. Ropero; G. Serna i A. Ubierna, Direcció Financera: Decisions d'Inversió, Ed. Delta, 2008.
# Su Min

Su Min (Xanadú, Xina, 1964) és una viatgera i influencer xinesa. Al desembre de 2024 ha estat distingida com una de les 100 dones de la BBC, entre les més influents i inspiradores del món en aquest any, segons aquesta cadena.
Al 2020, quan tenia 56 anys, essent víctima d’un matrimoni abusiu, Su Min va abandonar el seu marit, Du Zhoucheng, i va iniciar en solitari un viatge en cotxe per la Xina, comptant només amb el seu Volkswagen, una tenda de campanya i la seva pensió, en un recorregut que l’ha fet arribar a centenars de ciutats des d’aleshores.
Al llarg de 290.000 quilòmetres i durant quatre anys, ha compartit el seu recorregut i les aventures amb què transcorria el seu viatge, i també el dolor dels anys passats. Això ha donat lloc a intervencions i discussions de tota mena entre els milions de seguidors a internet i ha animat altres dones grans a enfrontar-se a les seves pròpies situacions i a l'statu quo imperant. Així, sense pretendre-ho, ha esdevingut un referent feminista: «Vaig sentir que finalment podia respirar [...] Vaig sentir que podia sobreviure i trobar la vida que volia». Els seus seguidors recorren amb ella tots els paratges per on passa: les muntanyes nevades de Xinjiang, les ciutats de Yunnan, llacs i boscos, praderies i deserts, de manera que ella no sembla mai sentir-se sola. I de passada coneixen de primera mà una experiència que en alguns casos no havien imaginat mai, plena de «pallisses, violència, abús emocional i manipulació psicològica» o que en altres casos els resulta un reflex de la pròpia existència.
La seva és una història com la de moltes dones xineses i d'arreu del món, atrapades en matrimonis infeliços i asfixiants. Nascuda i criada al Tibet, al 1982 la seva família es va traslladar a Henan, a la vall al llarg del riu Groc. Després de fer la secundària i trobar feina en una fàbrica, va acceptar un matrimoni arranjat, com era comú, amb la intenció de deixar d'atendre el pare i els tres germans i poder iniciar la seva pròpia vida. No n'estava enamorada, del seu marit –només l'havia vist dos cops abans de casar-s'hi– però esperava estimar-lo un cop casats. La seva experiència ha significat una lliçó d'esperança per a les dones del seu país i de tot arreu.
De la seva història se n’ha fet una pel·lícula, Like a Rolling Stone, dirigida per Lichuan Yin, estrenada al setembre de 2024.

## Referències

* 1 2 3 4 «BBC 100 Women 2024: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC News, 03-12-2024. [Consulta: 11 gener 2025].
* 1 2 «La abuela de 60 años que se convirtió en un icono feminista en China mientras trataba de escapar de los abusos de su marido» (en castellà). BBC News, 09-01-2025. [Consulta: 12 gener 2025].
* ↑ Desk, O. V. «Su Min: A Journey to Freedom and Empowerment» (en anglès americà), 05-01-2025. [Consulta: 12 gener 2025].
* ↑ «Chu zou de jue xin». IMDb, 15-09-2024. [Consulta: 12 gener 2025].
# Agenda

L'agenda (del llatí agenda, coses que s'han de fer) és un llibre o quadern amb la seva part principal originalment en blanc, però que amb el seu ús s'anirà emplenant amb les anotacions que ens permetin recordar i planificar els diversos esdeveniments previstos en el nostre temps d'oci o exercici professional, els assumptes pendents de fer. És una eina de treball imprescindible per a un "executiu", i una bona ajuda per a la gent atrafegada o de flaca memòria.
Per la seva grandària, poden ser de butxaca, de cartera, o de sobretaula. Poden comptar amb una pàgina per mes, per a recordatoris elementals, algunes més per a programacions setmanals, o amb una pàgina completa per a cada dia, que permetin registrar les diverses activitats més detalladament.

## Història

La data oficial d'aparició dels primers diaris moderns és l'any 1650. Les editorials italianes consideren la patria històrica dels diaris, i durant molt de temps la ciutat italiana de Bérgam, junt amb el centre administratiu de la província, Milà, no es va veure únic europeu, sinó també el centre mundial per a la fabricació de les marques més populars de les agendes.
Desde finals de segle XVII fins als nostres dies, la presència d'un diari testificava la importància d'aquesta persona i també implicaba que hi havia alguna cosa que escriure en el diari.
Aquests poden ser obligacions de deutes, escriptures, declaracions d'impostos i ordres als administradors. Per tant, el cuadern en sí es va fer amb totes les insígnies i escuts d'armes característics del cognom, per ordre especial dels artesans de la enquadernació. La majoria de vegades estava enquadernada en cuir, amb molt dorat i contenia en la seva forma original els dades personals del propietari, on s'indica a quién pertany, on i amb quina recompensa ha de devolver el diari en cas de pèrdua.

## Ús escolar

En l'àmbit escolar, es fan servir per apuntar deures, exàmens o per informar els pares un tema desitjat.

## Vegeu també

* Agenda visual personalitzada

## Referències

* ↑ «The History of the Diary, the Original Blog». theoldtimey.com. [Consulta: 18 agost 2023].
* ↑ «Italy’s town of diaries: where ordinary people’s memoirs are salvaged and celebrated». www.theguardian.com. [Consulta: 18 agost 2023].
* ↑ «Daily Planner and its history». grado-inspired.com. Arxivat de l'original el 2023-08-15. [Consulta: 18 agost 2023].
* ↑ «Diaries of the Seventeenth Century». www.bbc.co.uk. [Consulta: 18 agost 2023].
* ↑ «17th Century : The Rationalization Of Writing Styles». pennavolans.com. [Consulta: 18 agost 2023].
* ↑ «What was 17th century England like?: History, Economy, Society, Religion and Fashion». stilleducation.com. [Consulta: 18 agost 2023].
Viccionari
# Karla Grosch

Karla Grosch (Weimar, 1r de juny de 1904 – Tel-Aviv, 8 de maig de 1933) va ser una ballarina alemanya que treballà com a professora a la Bauhaus de Dessau.

## Biografia

Era filla d'un fabricant de llums i regidor de la ciutat de Weimar, Rudolf Grosch, que morí quan ella era una adolescent. Després d'estudiar escultura en fusta, Karla Grosch es va formar com a ballarina segons els dictats de la dansa expressionista, i va ser alumna de la professora Gret Palucca a Dresden.
Va arribar a la Bauhaus de Dessau com a responsable del curs d'educació física femenina i hi treballà des del 1928 fins al 1932 com a professora i com a ballarina a la classe de teatre (Bauhausbühne), dins del Departament d'Escena, sota els auspicis d'Oskar Schlemmer.
Per a aquest últim va interpretar el 1929 la seva obra Materialtänze i va actuar en dues coreografies particulars dedicades al metall -Metalltanz- i el vidre -Glastanz-, al teatre Volksbühne de Berlín. La seva activitat docent va acabar l'any 1932 amb el tancament de la Bauhaus de Dessau.
A la primavera de 1933 va marxar amb el seu company, Franz Aichinger, a Palestina, on va morir en un accident de natació poc després de la seva arribada. Grosch estava embarassada, en aquell moment.

## Llegat

Era una ballarina i una atleta amb un "estil rítmic i dinàmic basat en moviments fortament teatralitzats i gestos geomètrics".
La col·laboració amb el director de l'escola de teatre Bauhaus va quedar immortalitzada en una sèrie de fotografies de l'artista T. Lux Feininger. Les imatges es van exposar en el marc de l'exposició La seducció del cyborg durant la 59a Biennal de Venècia. Mostren com a la coreografia Metalltanz la ballarina realitzava gestos atlètics significatius en una escenografia feta amb xapa metàl·lica, mentre que a Glastanz un vestit fet de cristall limitava els seus moviments, en un estil futurista i innovador.

## Referències

* 1 2 3 «Karla Grosch» (en anglès). Grand Tour of Modernism. Bauhaus Kooperation. [Consulta: 2 abril 2023].
* ↑ «Historischer Friedhof Grabstätten berühmter Persönlichkeiten in Weimar» (en alemany). Arxivat de l'original el 2022-07-03. [Consulta: 2 abril 2023].
* 1 2 3 4 5 Stefano Mudu. «KARLA GROSCH». La Biennale di Venezia. [Consulta: abril 2023].
* ↑ «Karla Grosch». Bauhaus Bookshelf. [Consulta: 2 abril 2023].
* ↑ Seraina Graf, Karla Grosch – Eine Spurensuche, in: Zwitscher-Maschine. Journal on Paul Klee / Zeitschrift für internationale Klee-Studien, Heft 5, 2018, pp. 33–34.

## Bibliografia

* Graf, Seraina «Karla Grosch – Eine Spurensuche» (en alemany). Zwitscher-Maschine, 06-04-2018. DOI: 10.5281/ZENODO.1213783.
* Rössler, Patrick. «Karla Grosch». A: Frauen am Bauhaus wegweisende Künstlerinnen der Moderne (en alemany). Deutsche Erstausgabe, 2019, p. 121-126. ISBN 978-3-95728-230-9.

## Enllaços externs

* (alemany) Boris Friedewald, Karla Grosch. 1928–1932 Lehrende am Bauhaus. Arxivat 2023-03-20 a Wayback Machine. bei bauhauskooperation.de
* (alemany) Seraina Graf, Karla Grosch – Eine Spurensuche, in: Zwitscher-Maschine. Journal on Paul Klee / Zeitschrift für internationale Klee-Studien. Heft 5, 2018, S. 17–46.
# Anal (llengua)

L'anal o namfau és una llengua del grup kuki-chin de les llengües sinotibetanes parlada al nord-est de l'Índia, Birmània i possiblement també a Bangladesh. Al cens de 2001 de l'Índia, apareixien comptabilitzats 14.000 parlants d'aquesta llengua.

## Referències

* Anal language. Ethnologue (anglès)
* ANAL language. GLOBAL RECORDINGS NETWORK (anglès)
Viccionari