OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Émile Benveniste

Émile Benveniste (1902-1976) fou un lingüista defensor de l'estructuralisme famós pels seus estudis comparatistes entre les llengües indoeuropees, que va plasmar en diverses obres, la més famosa de les quals és Problèmes de linguistique générale. Va reconstruir diverses arrels de noms comuns del protoindoeuropeu i va explicar com aquestes arrels es transmetien i modificaven als idiomes fills de manera regular. Desenvolupà el concepte de parell mínim i d'oposició entre signes, aplicant-lo a diverses construccions gramaticals, ja que pensava que una paraula o un tret lingüístic només té sentit en relació a les relacions paradigmàtiques que estableix.

## Biografia

Benveniste va néixer a Alep, a la Síria otomana, en una família sefardita. El seu pare el va enviar a París per cursar estudis rabínics, però va deixar l'escola rabínica després de rebre el batxillerat i es va matricular a l'École pratique des hautes études de la Sorbona. Allà va estudiar amb Antoine Meillet, antic deixeble de Ferdinand de Saussure, i Joseph Vendryes, acabant la seva carrera el 1920. Tornaria a l'École pratique des hautes études el 1927 com a director d'estudis, i allí es va doctorar el 1935, amb la seva tesi principal sobre la formació de les arrels substantives, i la seva tesi secundària sobre l'infinitiu avèstic.
Després de la mort de Meillet el 1936, va ser elegit per a la Càtedra de Gramàtica Comparada del Collège de France el 1937. Va ocupar el seu escó al Collège de France fins a la seva mort, però va deixar de donar classes el desembre de 1969, després de patir un ictus que el va deixar afàsic. A principis d'aquell any havia estat escollit primer president de l'Associació Internacional d'Estudis Semiòtics, i va romandre nominalment en aquest càrrec fins al 1972. Benveniste va morir en una residència d'avis a Versalles, als 74 anys.

## Obra

Les seves primeres obres són una continuació de les investigacions de Meillet sobre les llengües indoeuropees. Com a gran comparatista, fou autor d'un important Vocabulari de les institucions indoeuropees (1969).
* Assaig de gramàtica sogdiana, t. II : Morfologia, sintaxi i glossari
* Els infinitius avèstics
* Orígens de la formació dells noms en indoeuropeu
* Noms d'agent i noms d'acció en indoeuropeu
* «Inscripcions de Bactriana»
* «Noves inscripcions de Bactriana»
* Hitita i indoeuropeu: estudis comparatius
* Problemes de lingüística general, t. 1
* Problemes de lingüística general, t. 2
* El vocabulari de les institucions indoeuropees, 2 volums
* The Persian religion, according with the chief Greek texts
* Baudelaire, presentació i transcripció de Chloé Laplantine, Limoges, Lambert-Lucas
* Últimes lliçons: Collège de France 1968 i 1969, presentades i editades per Jean-Claude Coquet i Irène Fenoglio

## Referències

* ↑ Calvert Watkins, 'L'Apport d'Emile Benveniste à la grammaire comparée,' a E. Benveniste aujourd'hui, Actes du Colloque International du C.N.R.S. Université François Rabelais Tours, 28 - 30 septembre 1983 Vol. 2 Peeters Publishers, 1984 pp. 3-11 p. 3.
# Amatori Lodi

L'Amatori Wasken Lodi, més conegut com a Amatori Lodi, és un club d'hoquei sobre patins de la localitat italiana de Lodi que actualment disputa la SèrieA1 italiana. Fundat l'any 1965, els seus partits com a local els disputa al Palazzetto dello Sport Eugenio Castellotti, amb una capacitat per 2.655 espectadors.
El seu primer títol l'aconseguí l'any 1978 en alçar-se amb la Copa d'Itàlia, mentre que la temporada 1980/81 aconseguia la Lliga, fet que li permeté disputar la Copa d'Europa d'hoquei patins masculina de l'any 1982, arribant a la final, que perdé davant del poderós FC Barcelona. Posteriorment, l'any 1987 aconseguí la Copa de la CERS al derrotar el CE Noia a la final.
D'altra banda, la temporada 1994 s'alçà amb la Recopa d'Europa d'hoquei patins, derrotant el CP Voltregà a la final. La temporada 1995 i 1996 també disputà la final de la Recopa d'Europa, però en aquestes dues ocasions fou derrotat pel Roller Monza i el HC Liceo, respectivament.

## Palmarès

* 4 Copes italianes: 1978, 2011-2012, 2015-2016, 2020-2021
* 4 Lligues italianes: 1980-1981, 2016-2017, 2017-2018, 2020-2021
* 1 Copa de la CERS: 1986-1987
* 1 Recopa d'Europa: 1993-1994
* 1 Copa de la Lliga: 2009-2010
* 2 Supercopes italianes: 2016, 2018

## Referències

* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.Urso, Santi. «Benvenuti a Lodi, la capitale dell'hockey» pàg. 15. Corriere della Sera, 10-12-2010. [Consulta: 20 desembre 2010].

## Enllaços externs

* Amatori Lodi - Lloc web oficial
# Arc del carrer d'en Botí

L'Arc del carrer d'en Botí és una obra del municipi de Manresa (Bages) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un arc lleugerament apuntat. Doble arc que recolza una volta de 6m. de llargària al damunt de la qual s'aixeca un edifici d'habitatges i dona pas al carrer d'en Botí. De 4m. de llum per una banda i uns 3,5m. per l'altra. A la façana d'aquest carrer, just al damunt de l'arc, apareix una finestra geminada. És una obra de carreus de pedra (arcs adovellats) i volta estucada. Serveix de suport de l'edifici i pont, pas de vianants a nivell de planta baixa.

## Referències

* 1 2 3 4 «Arc del carrer d'en Botí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 juny 2015].
# Centre Catòlic (Vilanova i la Geltrú)

El Centre Catòlic és un edifici del municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres, de planta rectangular i que fa cantonada entre els carrers de Sant Gervasi i de Cervantes, consta de planta baixa i un pis. La coberta és a dues vessants. Les façanes presenten obertures allindanades i elements decoratius d'inspiració clàssica, com les mènsules dels balcons, esculpides amb figures dels diferents oficis artesanals. L'emmarcament dels balcons és de pedra. Hi ha una sala interior amb platea, un pis de llotges perimetrals i escenari. A la façana lateral hi ha una galeria.

## Història

Els socis de la societat "Casino Artesà" van finançar el 1857 la construcció d'aquest edifici per a local social. Van ocupar-lo fins a l'any 1879, quan es van traslladar a un altre edifici de la Rambla. Posteriorment, l'antic casino va ser seu de la institució "Ateneu de Vilanova" i del "Círcol Catòlic". L'any 1983 es realitzaren obres de remodelació interior segons projecte de l'arquitecte Cyril Innes Nunday.
El 1985 el pintor Armand Cardona Torrandell creà la gran pintura mural "Murs de Teatre" per al Círcol Catòlic, en la qual pintà a l'Esperanceta Trinquis juntament amb altres personatges de Ronda de mort a Sinera de Salvador Espriu i de La bona persona de Sezuan de Bertolt Brecht, entre d'altres.
L'Escotillo G.T és el grup de teatre del Círcol Catòlic. El 2016 va rebre el Premi Arlequí de la Federació de Grups Amateurs de Teatre de Catalunya per la seva continuïtat i excel·lent trajectòria teatral en l'estrena de diversos espectacles cada temporada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Centre Catòlic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 gener 2016].
* ↑ Armand Cardona Torrandell, 1928-1995. Vilanova i la Geltrú: El Cep i la Nansa, 2004. ISBN 84-85960-91-2.
* ↑ Cardona i Masdeu, Àlex «Armand Cardona i Torrandell : 1928-1995». Retrats. Ajuntament de Vilanova i la Geltrú [Vilanova i la Geltrú], 27, 2003, pàg. 22 [Consulta: 21 novembre 2020].
* ↑ «El grup de teatre l'Escotilló, premi Arlequí al grup amateur». Eix diari, 14-07-2016. [Consulta: 10 gener 2022].
# Alfredopetrovita

L'alfredopetrovita és un mineral aprovat el 2015, del qual se'n té poca informació. La seva localitat tipus es troba a la Mina El Dragón, Província d'Antonio Quijarro, Departament de Potosí, Bolívia.

## Característiques

L'alfredopetrovita és un element químic de fórmula química Al₂(Se$^{4+}$O₃)₃·6H₂O. Cristal·litza en el sistema hexagonal. L'any 2022 va ser descoberta una espècie dimorfa seva: la bernardevansita.

## Referències

* ↑ «Alfredopetrovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 70». European Journal of Mineralogy, 34, 6, 09-12-2022, pàg. 591–601. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-34-591-2022 [Consulta: 31 desembre 2022].
# Associació Olesa Ateneu

L'Associació Olesa Ateneu és una entitat cultural privada, de naturalesa associativa, sense ànim de lucre, del municipi d'Olesa de Montserrat. Es va crear l'any 2014 amb l'objectiu de promoure la cultura i facilitar les iniciatives culturals locals mitjançant exposicions, actuacions, conferències, cursos...des de l'àmbit dels ateneus.
Entre d'altres iniciatives, una de les més rellevants és la que des d' OlesaAteneu es va dur a terme el juliol del 2015. Es tracta de l'apadrinament d'un dels llibres que l'Ateneu Barcelonès tenia previst restaurar. El motiu d'aquest apadrinament és el fet que l'autor d'aquest llibre (un tractat de cirurgia del segle xvi) és Pere Bernat d'Olesa.
L'entitat Olesa Ateneu va ser guardonada amb el Premi a la Capacitat d'Innovació, dels Premis Ateneus 2015 i 2018
Un seguit d'artistes olesanes especialistes en diferents disciplines artístiques van participar en el primer Passeig de l'Art de la dona Olesana, una activitat en la que va col·laborar Olesa Ateneu dins dels actes commemoratius del Dia Internacional contra la Violència Masclista, el 25N de 2020.

## Referències

* ↑ Estatuts de la fundació de l'associació l'any 2014. Arxiu Municipal Olesa de Montserrat . expedient 2018/3207
* ↑ «Olesa apadrina una obra del segle XVI de la Biblioteca de l'Ateneu». Ateneu Barcelonès, 15-07-2015. [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ «L'Associació Olesa Ateneu ha estat guardonada amb el Premi a la Capacitat d'Innovació, dels Premis Ateneus 2015». llobregat digital.cat, 23-12-2015. [Consulta: 3 març 2021].
* ↑ «Premis anuals de la Federació d'Ateneus». El Punt avui +, 12-03-2021. [Consulta: 3 març 2021].
* ↑ «El Passeig de l'Art de la Dona Olesa triomfa al Camí del Riu». Olesa Ràdio. Ajuntament d'Olesa, 30-11-2020. Arxivat de l'original el 2020-12-01. [Consulta: 3 març 2021].

## Enllaços externs

* Web de l'associació OlesaAteneu
# Amaurosi

L'amaurosi (que en grec significa enfosquiment, fosc o obscur) és la pèrdua o disminució molt important de la visió, que es produeix sense que aparentment hi hagi una lesió que afecti l'ull.

## Tipus

L'amaurosi congènita de Leber, una malaltia genètica.
L'amaurosi fugaç, és una pèrdua temporal de la vista en un ull causada per la disminució del flux sanguini (isquèmia) cap a la retina. La causa de la isquèmia pot ser una embolització de plaques ateroscleròtiques a l'artèria caròtide interna ipsilateral (del mateix costat). És un tipus d'atac isquèmic transitori (TIA). [Necessita citació] Els que experimenten amaurosi solen experimentar una resolució símptoma completa en pocs minuts.
L'amaurosi tòxica, la més habitual per quinidina.

## Referències

* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2008-03-03.
* ↑ "Hersh: What causes amaurosis fugax, a temporary loss of vision?", metrowestdailynews.com, Dec 4, 2012
# Arca Santa

L'Arca Santa és un dels tresors i relíquies sagrades que es custodien en la Catedral d'Oviedo, Espanya. Roman guardada en l'anomenada Cambra Santa. L'Arca data de la segona meitat del segle xi, d'època d'Alfons VI de Lleó (cap a 1075), encara que altres propostes la situarien prop de 1120.
La llegenda sobre els orígens de l'Arca Santa d'Oviedo explica que prové d'una antiga arca o caixa de fusta -de cedre- que contenia, a Jerusalem, relíquies de Jesús i de María. Vista la invasió dels perses mandadados per Cosroes II en el 614, els cristians de Palestina van posar fora de perill l'Arca Santa, amb el Sant Sudario i altres relíquies, enviant-la a Alexandria a través del prevere Filip. Posteriors avanços dels perses per Àfrica van tenir com a conseqüència que finalment l'Arca arribés fins a Espanya entrant per Cartagena, on el bisbe d'Écija, Sant Fulgenci, va disposar d'ella enviant-la al seu superior el bisbe de Sevilla, Sant Leandro.
Sant Isidoro, bisbe de Sevilla, va aconseguir portar l'Arca amb si quan va ser nomenat bisbe de Toledo on en la primera meitat del segle viii; en aquest moment, es va fer una nova caixa (de roure) que va substituir l'antiga. Empesa ara per la invasió musulmana, l'Arca va ser ocultada durant 80 anys en la cova de Sant Toribio a la muntanya Monsacro. Finalment, entre l'any 812 i 842 va ser traslladada fins a Oviedo per Alfons II d'Astúries, El Cast, lloc en el qual es custodia des de llavors.
Amb motiu de la visita del rei Alfons VI a Oviedo, es va procedir a l'obertura de l'Arca i a inventariar els diferents objectes guardats en ella. Com a homenatge al seu preciós contingut, la reina Donya Urraca va ordenar que es recobrís de plata. Aquest recobriment té una llegenda en la qual es relaciona el seu contingut i la data de realització del mateix en el 1113.
La importància i fama d'aquestes relíquies arriba a ser tal durant l'edat mitjana que malgrat la dificultat de travessar la Serralada Cantàbrica, els pelegrins es desviaven del Camí francès a Compostela per apropar-se a Oviedo a venerar l'Arca Santa de les relíquies.
L'any 1035 el bisbe Ponce va obrir l'Arca Santa per veure les grandeses que albergava. Es diu que ell i alguns dels abats i clergues que l'acompanyaven van quedar cecs de la resplendor que va sortir d'ella.

## Referències

* ↑ Raquel Alonso Álvarez, «La obra histórica del obispo Pelayo de Oviedo (1089-1153) y su relación con la Historia legionensis (llamada silensis)», e-Spania, 14 de desembre de 2012, pujat el 5 de gener 2013, consultat el 19 de gener de 2013. URL <http://e-spania.revues.org/21586>; DOI 10.4000/e-spania.21586
* ↑ Raquel Alonso Álvarez, «El obispo Pelayo de Oviedo (1101-1153): historiador y promotor de códices iluminados», Semata. Ciencias Sociais e Humanidades, 2010, vol. 22, pág. 347. ISSN 1137-9669
* 1 2 3 Neira, Chus «Un tesoro inimaginable». La Nueva España, 28-04-2013.
# Cine ABC

L'Cine ABC o ABC Cinema (1961-2000) va ser una sala d'exhibició cinematogràfica ubicada en el número 306 del Carrer de Balmes de Barcelona. Va obrir les portes per les festes de Nadal de 1961 amb la projecció de la pel·lícula de la Paramount Brumas de inquietud protagonitzada per Lana Turner, Barry Suvillan i Glynis Johns. El cinema tenia una capacitat de 914 butaques. El cinema ABC es va fer conegut per les seves dimensions de les sales i vestíbuls. Tot i que es va proclamar un cinema d'estrenes exclusives, aviat va caure en la modalitat de continuació d'estrenes.
El 19 de juliol de 1971, Pere Balañá va fer-se càrrec del cinema. Tot i que va tornar a projectar estrenes en exclusiva, el seu futur es veia girant al voltant d'altres sales més grans i poderoses de la cadena. La funció que tenia aquest cine per a Balañá era de cobrir les zones del centre de la ciutat amb les estrenes programades. Entre el 1963 - 1967, el cine va ser la primera seu de la Filmoteca Espanyola a Barcelona. Aquesta va iniciar-se amb un cicle dedicat a Michelangelo Antonioni. Projectava les pel·lícules de els dilluns, la resta de la setmana actuava com a sala comercial. El Grup Balañá va tancar les portes del cinema ABC el 6 de juliol de 2000.

## Referències

* 1 2 3 Munsó Cabús, Joan. Els cinemes de Barcelona. Barcelona: Edicions Proa, 1995. ISBN 8482560638.
* ↑ Digital, La Vanguardia. «Edición del jueves, 06 noviembre 2003, página 3 - Hemeroteca - Lavanguardia.es» (en castellà). [Consulta: 22 maig 2017].
* ↑ Digital, La Vanguardia. «Edición del sábado, 08 julio 2000, página 50 - Hemeroteca - Lavanguardia.es» (en castellà). [Consulta: 22 maig 2017].
# Alfredstelznerita

L'alfredstelznerita és un mineral de la classe dels borats. Anomenada per Alfred Wilhelm Stelzner, professor de mineralogia a la Bergakademie Freiberg.

## Característiques

La alfredstelznerita és un borat de fórmula química Ca₄(H₂O)₄[B₄O₄(OH)₆]₄(H₂O)$_{15}$. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.

## Formació i jaciments

Descrita en roques evaporítiques i en argiles riques en borat.

## Referències

* ↑ «Alfredstelznerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Associació Professional Serveis Educatius de Catalunya

L'Associació Professional Serveis Educatius de Catalunya és una associació que aplega els titulars de les escoles cristianes de Catalunya que estan associades a la Fundació Escola Cristiana de Catalunya. És una de les patronals del sector educatiu privat de Catalunya, que com a organisme forma part del Secretariat de l'Escola Cristiana de Catalunya. L'any 1998, l'APSEC i la Fundació Escola Cristiana de Catalunya varen crear el Projecte Montserrat, per tal de donar a conèixer Montserrat a les escoles i promoure activitats relacionades amb les eines TIC. L'APSEC va ser una de les entitats signants del Pacte Nacional per a l'Educació a Catalunya l'any 2006. Forma part de la Comissió Consultiva dels Concerts Educatius depenent de la Generalitat de Catalunya. El 2015, l'APSEC, junt amb altres entitats, va signar una declaració conjunta en defensa de la immersió lingüística a l'ensenyament.

## Referències

* ↑ Revista Fòrum, 2006, p. 24-28.
* ↑ fecc. «Ara fa un any...». catalunyareligio.cat, 15-03-2021. [Consulta: 10 desembre 2022].
* ↑ Efe. «Les patronals de les concertades catalanes reclamen un rescat per salvar el sector». El Periódico, 08-05-2020. [Consulta: 10 desembre 2022].
* ↑ Medina, 2007, p. 140.
* ↑ NacióManresa. «Mil escolars envairan Montserrat divendres | NacióManresa». [Consulta: 10 desembre 2022].
* ↑ Farré Roure, 2009, p. 34.
* ↑ «Comissió Consultiva dels Concerts Educatius». [Consulta: maig 2015].
* ↑ «L'escola concertada de Catalunya reitera el seu suport a la immersió lingüística i el model de la LEC» (en castellà). La Vanguardia, 06-05-2015. [Consulta: 10 desembre 2022].

## Bibliografia

* Medina, David «Pacto por la Educación en Catalunya. La realidad y el deseo» ( PDF) (en castellà). Revista de Educación, 344, Setembre-desembre, 2007, pàg. 117-140.
* Farré Roure, Ramon. Crònica de la Llei d'Educació de Catalunya ( PDF). Fundació Jaume Bofill, Informes Breus - 21 - Educació, 2009 [Consulta: febrer 2015]. Arxivat 2011-09-06 a Wayback Machine.
* Revista Fòrum - Opinió «Patronals de l'ensenyament privat a Catalunya» ( PDF). Fòrum. Revista d'Organització i Gestió Educativa, 9, 1-2006 [Consulta: juny 2015].
# Amazona de Kawall

L'amazona de Kawall (Amazona kawalli) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita els boscos del Brasil Central.

## Referències

* ↑ IUCN «Amazona kawalli» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species. BirdLife International, 02-11-2021. DOI: 10.2305/iucn.uk.2022-1.rlts.t22686363a210148938.en.
# Arca de la Ginebrosa

L'Arca de la Ginebrosa, o Dolmen de Caladroer I, o també del Còrrec de la Pedra Dreta, és un dolmen del terme comunal de Bellestar, a la comarca de la Fenolleda, però en el sector del seu territori que correspon a l'antic terme rossellonès de Caladroer, antigament pertanyent a Millars, a la Catalunya del Nord.
Està situat quasi 900 metres a l'est, i una mica al nord-est, del poble de Caladroer, a la vora d'un camp de conreu gros, a la separació amb un de més petit situat al costat nord. És a 250 metres al sud-oest de la Pedra Dreta. Per damunt seu passen unes línies d'alta tensió.
Fou documentat per primera vegada per Joseph Jaubert de Réart en un article a Le Publicateur, de Perpinyà, que ja el cita com a vestigis d'un dolmen sobre suports de granit a poques passes del menhir de la Pedra Dreta. Els estudiosos posteriors parlen sempre de restes o vestigis d'un dolmen, fins que Lluís Pericot el cita el 1950 com a molt destruït. Abélanet el 1981 el dona per desaparegut, com un altre petit dolmen proper. Fou destruït a començaments del segle XXI durant unes feines agrícoles.

## Referències

* ↑ L'Arca de la Ginebrosa en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Carreras i Tarrús, 2013.

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics de la Catalunya del Nord

## Bibliografia

* Abélanet, Jean. Itinéraires mégalithiques : dolmens et rites funéraires en Roussillon et Pyrénées nord-catalanes (en (francès)). Canet: Trabucaire, 2011. ISBN 9782849741245.
* Becat, Joan. «87 - Millars». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Carreras Vigorós, Enric; Tarrús Galter, Josep. «181 anys de recerca megalítica a la Catalunya Nord (1832-2012)». A: Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, 54. Girona: Institut d'Estudis Gironins, 2013, p. 31-184. Llegir-lo en línia

## Enllaços externs

* Portal Megalithes du monde
# Clorat

L'anió clorat és un oxoanió de fórmula ClO3. En aquest cas l'àtom de clorestà en l'estat d'oxidació +5. "Clorat" també es pot referir al compost químic que conté aquest anió; Els clorats són les sals químiques de l'àcid clòric. Els anions clorat tenen estructura piramidal trigonal.
Els clorats són poderosos oxidants i s'han de mantenir allunyats de materials orgànics o que siguin fàcilment oxidats. Les mescles de lessals de cloats amb pràcticament qualsevol material combustible (sucre, serradures, metalls, etc.) entraran ràpidament en deflagració. Els clorats s'havien utilitzat en pirotècnia per això, però ja no per ser inestables i ara es fan servir els perclorats.

## Preparación
### En laboratori

Els clorats metàl·lics es poden fer afegint clor a hidròxids metàl·lics en calent com l'KOH:
    3 Cl₂ + 6 KOH → 5 KCl + KClO₃ + 3 H₂O
En aquesta reaccó el clor experimenta reducció i oxidació.

### Industrial

Per la síntesi industrial del clorat de sodi es comença amb clorur de sodi aquós. Cal una temperatura de 50-70 °C

## Compostos (sals)

Alguns exemples inclouen
* clorat de potassi, KClO₃
* clorat de sodi, NaClO₃
* clorat de magnesi, Mg(ClO₃)₂

## Toxicitat

Els clorats són relativament tòxic, però formen generalment clorurs innocus per reducció.