OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dennis Meadows

Dennis L. Meadows (nascut el 7 de juny de 1942) és un científic estatunidenc, professor emèrit d'Administració de Sistemes, i antic director del Institute for Policy and Social Science Research de la Universitat de Nou Hampshire. És àmpliament conegut per ser coautor de l'article científic Els límits del creixement.

## Biografia

Va començar treballant a l'Institut Tecnològic de Massachusetts (MIT) en la dècada de 1960. Entre 1970 i 1972, al MIT, va ser el director del Club of Rome Project on the Predicament of Mankind del qual va partir el citat informe Els límits del creixement. Posteriorment Meadows ha estat professor titular en les facultats de gestió, enginyeria i ciències socials. Així mateix, ha estat durant molts anys director d'un programa de postgrau basat en els negocis i l'enginyeria. També ha realitzat tallers, i desenvolupat jocs estratègics, alhora que impartia conferències en més de 50 països.
Meadows ha estat director en tres instituts universitaris de recerca: en el MIT, en el Dartmouth College i en la Universitat de nou Hampshire. És a més expresident de la Societat Internacional de Dinàmica de Sistemes, i de l'Associació Internacional de Simulació i Jocs.
També ha estat consultor per a governs, la indústria i grups sense ànims de lucre per a l'administració dels Estats Units i altres països. Va ser cofundador del Grup Balaton, una xarxa internacional de professionals de més de 30 nacions, que analitzen temes sobre la ciència, la política pública i el desenvolupament sostenible.
Ha rebut nombrosos premis internacionals pel seu treball, entre ells el Premi Japó el 2009.

## Referències

* ↑ Chelsea Green Publishing. «Our Chelsea Green Authors : Dennis Meadows» (en inglés). [Consulta: 23 setembre 2013].
* 1 2 3 Chelsea Green Publishing. «Dr. Dennis Meadows Awarded Prestigious Japan Prize» (en inglés). [Consulta: 23 setembre 2013].
* ↑ The Japan Prize Foundation. «The 2009 (25th) Japan Prize» (en inglés). [Consulta: 23 setembre 2013].
# Afghan Mobile Mini Children's Circus

L'Afghan Mobile Mini Children's Circus (Petit circ infantil mòbil afganès) és un grup itinerant d'entreteniment educatiu a l'Afganistan. MMCC accepta nens de 5 a 17 anys per aprendre malabars, monociclisme, acrobàcies, cant, comèdia, teatre i trucs de màgia. El seu objectiu és tornar a fer riure als nens del país devastat per la guerra. L'organització sense ànim de lucre es va crear el 2002 per treballar amb nens orfes i traumatitzats. Després de dècades de guerra, pretenia desbloquejar la creativitat i l'esperit de diversió dels nens afganesos aportant eines per a la narració de contes, la representació i l'expressió pública als nens de tot l'Afganistan. Els membres del circ fan tres dies de tallers sobre habilitats circenses com ara titelles, caminar sobre xanques i malabars. Amb l'ajuda d'entrenadors de circ i un grup d'artistes infantils viatgers, la majoria orfes, els nens afganesos creen un espectacle per a la comunitat durant els dos primers dies i després el representen el tercer dia. Durant l'estiu del 2006, un grup de 13 nens artistes MMCC van visitar Japó per actuar i fer amistat a través de les fronteres.

## Referències

* ↑ Reuters, Afghanistan's circus gives children fun with a future, Aug 20, 2013
* ↑ youtube, Afghanistan's circus
* ↑ NPR, In Kabul, A Juggling Act That Offers Joy For Afghan Kids, August 19, 2013
# Neus Sanz i Escobar

Neus Sanz i Escobar (Igualada, 18 de setembre de 1973) és una actriu catalana de teatre, televisió i cinema.
És coneguda per la seva trajectòria en companyies de teatre com La Cubana i la seva participació en sèries de televisió com Los hombres de Paco, d'Antena 3, i films com Volver, de Pedro Almodóvar. El 2007 rebé el premi Intercoiffure.

## Obres
### Teatre

* Cómeme el coco, negro (La Cubana. Gran Casino de Barcelona, Sant Pere de Ribes). 1991
* Maratón dancing (La Cubana. Mercat de les Flors. Barcelona). 1992
* Equipatge per al 2000 (La Cubana. CCCB. Barcelona). 1999
* Cubanades (La Cubana. Gira per Espanya i França). 2000-2001
* Una nit d'òpera (La Cubana. Barcelona). 2001-2002
* Asesinas monólogos. (Dirigida per Filomena Martorell). 2003
* Tinc pis monólogos. (El Terrat, Teatre Victòria. Barcelona). 2003
* 5mujeres.com (Globomedia. Gira per Espanya). 2005-2008

### Televisió

* Els Grau (La Cubana. TV3). 1991
* Teresines, S.A (La Cubana. TV3). 1991-1992
* Me lo dijo Pérez (La Cubana. Tele 5). 1998-1999
* Tinc pis (El Terrat. BTV). 2003-2004
* Casi perfectos (Globomedia Antena 3). 2004
* 4 arreplegats (El Terrat. TV3). 2005.
* Los hombres de Paco (Globomedia. Antena 3). 2006
* Los Irrepetibles de Amstel (Globomedia. La Sexta). 2006
* Al pie de la letra (Antena 3). 2007
* El barco (Globomedia, Tele 5). 2011

### Cinema

* Volver, de Pedro Almodóvar, 2006
* Carlitos y el campo de los sueños, 2008

## Referències

* ↑ «Neus Sanz» (en castellà). La Vanguardia, 13-04-2022. [Consulta: 1r agost 2023].
* ↑ Neus Sanz, protagonista del corto 'Reloj de Arena'
# Enganyapastors de Nuttall

* Reclam
* Un enganyapastors de Nuttall al Parc Nacional de la Gran Conca, Nevada. El seu nom comú en anglès ("poorwill") és una onomatopeia de les dues primeres notes del reclam.
L’enganyapastors de Nuttall (Phalaenoptilus nuttallii) és una espècie d'ocell caprimulgiforme de la família Caprimulgidae i única representant del gènere Phalaenoptilus. Viu als deserts nord-americans i és un dels pocs ocells que hiverna, fet que fou descobert per la ciència el 1946, tot i ser conegut d'antic pels aborígens de l'ètnia hopi, que l'anomenen hölchko, que significa "dormilega". Per espantar els predadors, sobretot quan està incubant al niu, que el fa a terra, imita el so d'una serp de cascavell.

## Referències

* 1 2 3 Rodríguez de la Fuente, F.. Enciclopedia Salvat de la Fauna. 4. Pamplona: Salvat, 1970, p. 92-94.
* ↑ «Enganyapastors de Nuttall». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11/09/2013 (català)
# Alció de Guam

L'alció de Guam (Todiramphus cinnamominus) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita manglars i boscos de Palau, illes Carolines i Marianes.
# Angle de despreniment

L'angle de despreniment és l'angle format per la cara de despreniment de l'eina de tall utilitzada i la direcció perpendicular a la superfície de la peça mecanitzada. L'angle de despreniment influeix en la qualitat de tall, en la potència i en la força de tall. Està relacionat amb l'angle lliure o també anomenat angle d'incidència.

## Característiques

L'angle de despreniment depèn principalment de:
* La resistència del material de l'eina.
* La resistència del material a mecanitzar.
* La calor desenvolupada durant la mecanització.
L'angle de despreniment pot ser positiu o negatiu:
Positiu:
* Facilita el despreniment d'encenalls, s'aconsegueix un tall ràpid.
* Redueixen el fregament entre l'eina i l'encenall.
Negatiu:
* El despreniment d'encenalls és difícil; s'utilitzen grans forces de tall.
* Incrementa el fregament entre l'eina i l'encenall que produeix un increment del consum de potència amb el consegüent escalfament.
* Sol emprar-se quan s'han de mecanitzar materials durs.

## Valors

Segons el material del qual està feta l'eina de tall i el material de la peça que es vol mecanitzar s'utilitzen els següents valors per a l'angle de despreniment.
| Material peça | Angle despreniment (acer ràpid) | Angle despreniment (metall dur) |
| Acer 370-1200 N/mm² | 5º-25º | 0°-15º |
| Alumini fos | 20º-30º | 10º-20º |
| Alumini al bronze | 15º-20º | 6º-12º |
| Bronze fos | 5º-10º | 4º-7º |
| Ferro fos tou | 12º-18º | 6º-12º |
| Ferro fos semi-dur | 10º-15º | 4º-9º |
| Ferro fos dur | 5º-10º | 0°-5º |
| Ferro fos tou | 12º-18º | 6º-12º |
| Coure | 20º-30º | 10º-20º |
| Fosa mal·leable | 10º-15º | 5º-10º |
| Plàstics | 20º-35º | 10º-25º |

## Referències

* ↑ «angle de despreniment». Termcat. [Consulta: 12 febrer 2019].

## Bibliografia

* Millán Gómez, Simón. Procediments de Mecanitzat. Madrid: Editorial Paraninfo, 2006. ISBN 84-9732-428-5.
* Larbáburu Arrizabalaga, Nicolás. Màquines. Promptuari. Tècniques màquines eines, 2004. ISBN 84-283-1968-5.
* Diversos autors. Tecnologies de Fabricació i Tecnologia de Màquines, 2010. ISBN 84-953-5571-X.

## Vegeu també

* Fresadora
* Serra circular
* Torn
* Angle d'incidència (fabricació)
# Devin Nunes

Devin Gerald Nunes, GOIH /ˈnuːˌnɛs/ (nascut l'1 d'octubre de 1973), és un polític republicà americà, membre de la Cambra de Representants dels Estats Units en representació del 22è districte congressual de Califòrnia des de 2003. Va ser president del Comitè d'Intel·ligència de la Cambra de Representants en el període 2015-2019 i membre de l'equip de transició del president Trump. El districte de Nunes, numerat com el 21 des de 2003 fins a 2013 i com el 22 després de la redistribució de districtes, es troba a la Vall de San Joaquin i inclou la major part de l'oest del comtat de Tulare i gran part de l'est del comtat de Fresno.

## Primers anys, educació i carrera

Nunes Va néixer l'1 d'octubre de 1973 a Tulare, Califòrnia, el més gran dels dos fills nascuts d'Anthony i Diane Nunes. La seva família ha tingut una granja al comtat de Tulare durant tres generacions. La família Nunes és d'origen portuguès, immigrant de les Açores a Califòrnia. Després de rebre el grau d'arts al College of the Sequoias, Nunes va obtenir un grau en negoci agrícola i un postgrau en agricultura al Cal Poly San Luis Obispo (Universitat Politècnica Estatal de Califòrnia).
El 2001 va ser nomenat pel President George W. Bush director de l'estat de Califòrnia de la Secció de desenvolupament rural d'agricultura dels Estas Units. Va deixar-ho el 2002 quan es va presentar candidat pel Partit Republicà en el 21è districte congressual, un districte nou creat després del cens del 2000 dels Estats Units.

## Vida personal

Nunes està casat amb Elizabeth Nunes (nascuda Tamariz), amb qui té tres filles: Evelyn, Julia i Margaret.

## Honors

* Gran Oficial de l'Orde de l'Infant Dom Henrique, Portugal (7 de juny de 2013)
* Comandant de l'Orde de l'Estrella de Romania, Romania (8 de juny de 2018)

## Referències

* ↑ As pronounced in his own political ad, "New Day"
* ↑ «Essential Politics November archives» (en en-us). Los Angeles Times [Consulta: 26 març 2017].
* ↑ Devin Nunes 1973— Government Publishing Office.
* ↑ Case, Charles. «'I broke so many tractors, they made me work with the cows'», September 6, 2005.
* ↑ «Current Hispanic-American Members: Devin Nunes». U.S. Government Publishing Office, 2012.
* ↑ «Cidadãos Estrangeiros Agraciados com Ordens Portuguesas». [Consulta: 29 gener 2017].
* ↑ «President Iohannis and U.S. congressmen discuss Romania's inclusion in Visa Waiver programme». Arxivat de l'original el 10 de febrer 2018. [Consulta: 22 juny 2017].
* ↑ «Klaus Iohannis a decorat opt congresmani americani cu Ordinul Steaua României în grad de Comandor». Adevarul, 09-06-2017 [Consulta: 24 abril 2018].

## Enllaços externs

* Congressista Devin Nunes Arxivat 2017-03-27 a Wayback Machine. lloc oficial
* Devin Nunes per Congrés Arxivat 2006-10-04 a Wayback Machine.
* Devin Nunes a Curlie
# Afició al ferrocarril

L'afició al ferrocarril inclou activitats relacionades amb aquest mitjà de transport com la fotografia de trens, el col·leccionisme de maquetes, els viatges en ferrocarril i el modelisme virtual.

## Activitats
### Fotografia de trens

És una activitat freqüent entre els aficionats al ferrocarril. Consisteix a anar a algun lloc on hi haja vies i esperar un tren determinat. A Espanya on hi ha 9 companyies ferroviàries (omeses les contractes d'obres): El Metro de Bilbao, el Metro de Madrid, el Metro de Barcelona, els Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya, els Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, l'Euskotren Bideak, La FEVE, els Serveis Ferroviaris de Mallorca i la Renfe Operadora. Hi ha molta varietat de trens per fotografiar, malgrat que Renfe Operadora ha anat llevant trens i tancant línies i relacions (vegeu degradació material convencional).

### Col·leccionisme de trens en miniatura

Hi ha molts aficionats que posseeixen reproduccions en miniatura de certs trens. A Espanya on hi ha pocs fabricants, hi ha poc material en comparació amb altres països com Alemanya o Regne Units. Les reproduccions estan normalment fetes a escala OO (1:76), HO (1:86/1:100) o N (1:150/1:160). Malgrat el poc material espanyol que hi ha al mercat, els fabricants comencen a treure moltes peces noves.

### Simulació ferroviària

Amb l'abaratiment dels ordinadors i la potència cada cop més elevada d'aquestos, els fabricants de programari estan traient simuladors de conducció de trens, i de disseny de maquetes. Els simuladors més populars són transport Tycoon, Railway Tycoon, Microsoft Train Simulator, TrainZ i Raily. Hi ha simuladors molt bons com el Zusi, BVE o Loksim 3D que fan molt bona la simulació, especialment aquest darrer on el "maquinista" pot interaccionar amb els senyals de la mateixa manera que es fa en la realitat, i els moviments del tren, així com el so, són molt reals i de bona qualitat. Pel que fa als simuladors de maquetes, cal dir que són generalment programes que serveixen per dissenyar maquetes amb les vies d'un fum de fabricants, i hi ha alguns d'estos que permeten fins i tot fer córrer trens per "provar" la maqueta. El XTrkCad Arxivat 2005-03-23 a Wayback Machine., programari lliure, n'és un bon exemple.
Els simuladors de trànsit ferroviari o de CTC, són un altre tipus de simuladors que agraden molt a aquests aficionats, ja que hi ha molts que els agrada la circulació ferroviària. Generalment aquesta mena de simuladors són els mateixos que s'empren als centres de control ferroviari reals. Entre ells podem trobar Train Director que és programari lliure, o Train Dispatcher.

## Referències

* ↑ Zusi
* ↑ «BVE». Arxivat de l'original el 2012-05-16. [Consulta: 2 març 2006].
* ↑ Loksim 3D
* ↑ Train Director
* ↑ Train Dispatcher

## Enllaços externs

* Railfaneurope.net Intercanvi de fotografies
* Tranvia.org
* Images.Chemin-de-Fer.es, grup de fitxers binaris d'USENET
# Freddie, agent 07

Freddie, agent 07 (títol original: Freddie as F.R.0.7) és una pel·lícula d'animació britànica escrita i dirigida per Jon Acevski. Es va estrenar l'estiu de 1992. Ha estat doblada al català.

## Argument

Freddie és un príncep convertit en granota. De l'alçada d'un home i amb uns poders especials heretats del seu pare, la granota Freddie es llança al món per lluitar contra el mal i acaba per convertir-se en l'Agent 07, l'heroi del servei secret A Londres, els monuments històrics comencen a desaparèixer uns després dels altres. Desemparat, el govern britànic es decideix a actuar cridant al millor agent secret: Freddie, alies F.R.0.7.

## Repartiment

* Ben Kingsley: Freddie
* Edmund Kingsley: Freddie jove
* Jenny Agutter: Daffers
* Brian Blessed: El Supremo
* Billie Whitelaw: Messina
* John Sessions: Scotty
* Phyllis Logan: Nessie
* Nigel Hawthorne: Brigadier G
* Michael Hordern: el pare de Freddie
* Victor Maddern: el vell corb
* Jonathan Pryce: Trilby
* Adrian Della Toca: el narrador

## Rebuda

Estrenada l'agost de 1992, Freddie, agent secret només va generar 1,119 milions de dòlars de recaptació (o sigui l'equivalent d'aproximadament 100.000 entrades). Un resultat més que modest, que pot explicar-se pel fet que el llargmetratge va ser produït per una societat independent (Hollywood Road Film Produccions), el « pes del màrqueting » de la qual no és evidentment el mateix que el d'una societat com la Walt Disney Pictures. A més, l'any 1992 és el cor del que s'anomena la « segona edat d'or » dels estudis Disney, un període durant la qual han estrenat llargmetratges com la Petita Sirena, Aladdin o El Rei lleó. Freddie d'altra banda ha aparegut poc de temps després d'un dels més grans èxits de l'estudi, La bella i la Bèstia (estrenada el novembre de 1991).
D'altra banda, el film ha estat pobrament acollit per la critica. I no ha tingut cap indulgencia del part dels espectadors: a IMDb, la seva ràtio global és de 4,8/10 (sobre una base de 312 parers). Al lloc Rotten Tomatoes, Freddie, no té cap critica, prova que el llargmetratge ha conegut un fracàs real. A Allociné, per contra, els internautes li atribueixen una mitjana de 3/5, sense ser significativa tanmateix atès que només es recullen quatre critiques.

## Banda original

* George Benson i Patti Austin – I’ll keep your dreams alive
* Phyllis Logan – Shy Girl
* Grace Jones – Evilmainya
* Asia – Lay down your arms
* Boy George – Fear not the sword my so
* Holly Johnson – FR 07

## Referències

* ↑ «Freddie, agent 07». esadir.cat.
* ↑ «Freddie as F.R.0.7». The New York Times.
* ↑ Box office de Freddie, agent secret – Box office mojo
* ↑ Critica espectadors – IMDb,
* ↑ Critique – Rotten Tomatoes
* ↑ Critique spectateurs – Allociné, consulté le 10/09/12
# Alció de l'illa de Bougainville

L'alció de l'illa de Bougainville (Actenoides bougainvillei) és un alció, per tant un ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que manglars i boscos de Bougainville, a les illes Salomó. La població de l'illa de Guadalcanal era considerada coespecífica però ara és considerada una espècie diferent (Actenoides excelsus).

## Referències

* ↑ «Alció de l'illa de Bougainville». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2023(català)
# Péyi-A

Péyi-A és un moviment polític independentista martiniquès fundat el 2019 per Jean-Philippe Nilor i Marcellin Nadeau.

## Història

Péyi-A va ser fundat el 3 de febrer de 2019 pel diputat de l'Assemblea Nacional francesa Jean-Philippe Nilor, que havia abandonat el Moviment per la Independència Martiniquès (MIM) unes setmanes abans, i Marcellin Nadeau, alcalde de Le Prêcheur i copresident del moviment.
Aquest moviment reuneix antics membres del MIM, del Moviment dels Demòcrates i Ecologistes per una Martinica Sobirana, del Nou Pèp La i del Partit per l'Alliberament de Martinica, i defensa la «co-construcció» i els interessos de l'illa de Martinica.
Durant les eleccions presidencials franceses de 2022, el partit va donar suport a La França Insubmisa de Jean-Luc Mélenchon a qui considera «l'únic candidat que pot donar resposta als problemes del territori». A les eleccions legislatives franceses de 2022, Péyi-A es va unir a la coalició de la Nova Unió Popular Ecològica i Social, així com al Nou Front Popular a les eleccions legislatives franceses de 2024.

## Resultats electorals
### Eleccions legislatives

| Any | 1a volta | 1a volta | 2a volta | 2a volta | Escons | Pos. | Govern |
| Any | Vots | % | Vots | % | Escons | Pos. | Govern |
| 2022$^a$ | 13.487 | 21,72 | 28.093 | 38,53 | 2 / 4 | 1r | Oposició |
| 2024$^b$ | 41.527 | 46,05 | 57.402 | 61,98 | 3 / 4 | 1r | Oposició |
$^a$ Part de la Nova Unió Popular Ecològica i Social. $^b$ Part del Nou Front Popular.

### Eleccions Territorials

| Any | 1a volta | 1a volta | 1a volta | 2a volta | 2a volta | 2a volta | Escons | Líder |
| Any | Vots | % | Rang | Vots | % | Pos. | Escons | Líder |
| 2021 | 11.481 | 12,01 | 4t | 16.664 | 12,54 | 4t | 5 / 51 | Jean-Philippe Nilor |

## Referències

* ↑ «PÉYI-A, le mouvement politique de Jean Philippe Nilor est né». RCI.FM, 03-02-2019. Arxivat de l'original el 2019-05-07. [Consulta: 13 juliol 2024]..
* ↑ «Municipales 2020 à Ducos : Aurélie Nella s'impose» (en francès), 28-06-2020. [Consulta: 13 juliol 2024].
* ↑ «Le député Jean-Philippe Nilor démissionne du MIM pour créer un "mouvement plus moderne"». Martinique La Première, 03-09-2018..
* ↑ Laurent de Boissieu. «Péyi-A (PÉYI-A)». France politique, 10-01-2021. [Consulta: 11 gener 2021]..
* ↑ «Présidentielle 2022 : Péyi-A choisit Jean-Luc Mélenchon» (en français). RCI. [Consulta: 15 maig 2022]..
* ↑ «Nupes ou pas Nupes : de quels partis sont issus les candidats aux législatives dans les Outre-mer ?» (en francès), 14-06-2022. [Consulta: 13 juliol 2024].
# Afon Adda

L'Afon Adda (Riu Adda en gal·lès) és un riuet d'uns quatre quilòmetres que creua la ciutat de Bangor a Gwynedd, Gal·les. La major part del seu curs transcorre canalitzat subterràniament i desemboca a Hirael Bay, al port de la ciutat. Es creu que el seu nom procedeix del segle xix, de la finca Cae Mab Adda (el camp del fill de l'Adam) situada a prop del seu naixement. Anteriorment se l'havia anomenat Tarannon.

## Referències

* ↑ Gwynedd O. Pierce & Thomas Roberts Ar Draws Gwlad 2 Gwasg Carreg Gwalch, 1999 ISBN 0-86381-556-1

## Enllaços externs

* Breu descripció i treballs per prevenir inundacions a Bangor Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine. (gal·lès) (anglès)
# Estanyol del Vilar

L'estanyol del Vilar és l'estanyol més conegut de la comarca del Pla de l'Estany.
Es troba just a la riba sud de l'estany, i, igual que el mateix estany, recorda la forma d'un 8 degut a les dues cubetes que el formen. L'aigua entra pel fons d'aquestes i es comunica amb l'estany a través d'un canal artificial format l'any 1949, sobre el qual hi ha un pont.
Les seves dimensions: té 12.450 metres quadrats i una fondària màxima de 9 metres.
Al seu costat hi ha la font del Vilar, actualment amb una escultura de l'artista Lluís Vilà que marca el límit entre els municipis de Banyoles i Porqueres.
Hi ha dos motius que fan especial l'estanyol del Vilar: primerament perquè en aquest mateix estanyol fa més de cent anys que s'hi celebra el concurs de pesca per les Festes de la Mare de Déu d'Agost. Els pescadors participants es troben davant de l'Ajuntament i acompanyats d'una orquestra desfilen fins a l'estanyol on comença l'esdeveniment. Tan bon punt s'acaba la festa, els animals es tornen a l'aigua. El segon motiu és perquè està a tocar d'un dels paratges més emblemàtics de l'estany, els Desmais; lloc de descans, trobada, on la mainada juga i on es troben dues fonts més: La Filosa i la font del Ferro.
A més a més, entre l'estanyol del Vilar i l'estany s'hi troba una esplanada que condueix a una petita passera que s'endinsa a les aigües de l'estany, per a poder-lo contemplar tranquil·lament.

## Referències

* ↑ «estanyol del Vilar». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ «encos/ Caminada I-184». encos.cat. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ Duran i Coderch, Salvador «Records de les repoblacions de peixos a l’estany de Banyoles». Els peixos de l’estany de Banyoles, 2005.
* ↑ «Estanyol del Vilar». museusdebanyoles.cat. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ «Festes de la Mare de Déu d'Agost (Banyoles) , Festa Petita, de Banyoles». Patrimoni festiu - Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2024-05-20. [Consulta: 26 novembre 2023].
# Alció de manglar

L'alció de manglar (Halcyon senegaloides) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita les boscos costaners i manglars des de les costes del sud de Somàlia, cap al sud fins a l'est de Sud-àfrica, incloent les illes de Zanzíbar, Pemba i Mafia.
# Alció del paradís de Biak

L'alció del paradís de Biak (Tanysiptera riedelii) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita la selva, prop de corrents fluvials, de l'illa de Biak, a prop de la costa occidental de Nova Guinea.
# Alció del paradís nimfa

L'alció del paradís nimfa (Tanysiptera nympha) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita boscos de les terres baixes i manglars de l'oest i nord-est de Nova Guinea.
# Publi Treboni

Publi Treboni (en llatí Publius Trebonius) va ser un magistrat i polític romà del segle iv aC. Formava part de la gens Trebònia, una gens romana d'origen plebeu.
Era tribú amb potestat consular l'any 379 aC. En parla Diodor de Sicília, però en canvi Titus Livi no l'indica entre els tribuns consulars d'aquell any.

## Referències

* ↑ Diodor de Sicília. Bibliotheca historica XV,51
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita VI,30
# Alció garser

L'alció garser o alció pigallat (Ceryle rudis) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) i única espècie del gènere Ceryle (Boie, F, 1828). Habita rius, llacs i aiguamolls de l'Àfrica Subsahariana, vall del Nil, Orient Mitjà, i des del Pakistan, cap a l'est, per l'Índia i Sri Lanka fins al sud de la Xina, Hainan i Indoxina.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Termcat