OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ignasi Aragay

Ignasi Aragay Sastre (Barcelona, 1966) és un periodista català, actual director adjunt de l'Ara, diari on va ser membre de l'equip fundacional. Va treballar al diari Avui durant vint anys, els vuit darrers dels quals, com a cap de la secció de Cultura i Espectacles. Anteriorment havia redactat a la revista El Món i havia treballat al gabinet de premsa del Partit dels Socialistes de Catalunya. És autor dels llibres Anolecrab, Diccionari Montaigne, El lector obsedit, la conversa amb Salvador Cardús Què pensa Salvador Cardús, i de l'Elogi de la modernitat, una tria de quaranta-un articles escrits per Oriol Bohigas entre el 1951 i el 2013.
També ha col·laborat en l'obra What's up with Catalonia?, editada per Liz Castro, i en les revistes L'Avenç, Barcelona Metròpolis, Revista de Catalunya i Cultura, entre d'altres. També és autor de l'assaig El món us espera (2020), un relat en forma epistolar dedicat als seus fills.

## Publicacions

* Anolecrab: Barcelona, posa't guapa (Lunwerg, 2003)
* Diccionari Montaigne (Pòrtic, 2009)
* El lector obsedit (A contravent, 2010)
* Què pensa Salvador Cardús? (Dèria, 2012)
* Elogi de la Modernitat. Articles d'Oriol Bohigas (coord) (Arcàdia Editorial, 2015)
* El món us espera (Empúries, 2020)

## Referències

* ↑ «Junta de govern». Col·legi de Periodistes de Catalunya.
* ↑ «Diccionari Montaigne». Catalunya Ràdio, 15-04-2009. Arxivat de l'original el 23 d’abril 2014. [Consulta: 24 setembre 2013].
* ↑ «Lectures motores». VilaWeb, 25-11-2010.
* ↑ Nopca, Jordi «L'heterodòxia de Salvador Cardús». Ara, 18-12-2012.
* 1 2 «Elogi de la modernitat». [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ «Ignasi Aragay». CCCB, 2020. [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ «El món (que) us espera». [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ Pujol i Fabrelles, David. «Diccionari Montaigne». El Punt Avui, 17-04-2009. [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ El món us espera - Ignasi Aragay | Grup62.

## Enllaços externs

* http://www.ara.cat/opinio/firmes/ignasi_aragay/ Arxivat 2013-09-27 a Wayback Machine.
# Aligot de Swainson

L'aligot de Swainson (Buteo swainsoni) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). A l'estiu habita en regions Del Canadà, Estats Units, Mèxic i Amèrica Central. Al hivern habita al sud del Brasil, Uruguai, Xile i l'Argentina. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Aligot de Swainson». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 285. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Swainson's Hawk. Buteo swainsoni» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Aconitasa

L'aconitasa o aconitat hidratasa (EC 4.2.1.3 4.2.1.3) és un enzim que catalitza la isomerització estereoespecífica de citrat a isocitrat a través de cis-aconitat en el cicle de Krebs.
* Àcid cítric
* Aconitato
* Isocitrato

## Funció

Al contrari que la majoria de les proteïnes ferro-sofre, que funcionen com a transportadors d'electrons, el centre ferro-sofre de l'aconitasa reacciona directament amb el substrat d'un enzim. L'aconitasa té un centre actiu [Fe4S4]2+, que pot convertir-se a una forma inactiva [Fe3S4]+. S'ha demostrat que tres residus de cisteïna (Cys) són lligands del centre [Fe4S4]. En estat actiu, els ions febles de ferro del centre [Fe4S4] no estan coordinats per Cys, sinó per molècules d'aigua.
Són homòlegs de l'aconitasa la proteïna que uneix l'element regulador de ferro (IRE-BP) i la 3-isopropilmalat deshidratasa (α-isopropilmalat isomerasa, un enzim que catalitza el segon pas de l'biosíntesis de leucina). Els elements reguladors de ferro (IRES) constitueixen una família de seqüències de 28 nucleòtids, no codificants, que formen estructures de tija i bucle que regulen l'emmagatzematge de ferro, la síntesi del grup hemo i l'absorció de ferro.
També participen en la unió a ribosomes i el control del ARNm (degradació). La proteïna reguladora específica, el IRE-BP, s'uneix a IREs a les regions 5' i 3', però només en el ARN en la forma apo, sense el centre ferro-sofre. L'expressió d'IRE-BP en els cultius cel·lulars ha revelat que la proteïna funciona tant com una aconitasa activa, quan les cèl·lules estan repletes de ferro-, o com una proteïna activa d'unió a ARN, quan les cèl·lules manquen de ferro. Les IRE-BP mutantes, on tots o algun dels tres residus de cisteïna que participen en la formació de Fe-S se substitueixen per serina, l'aconitasa perd la seva activitat, però conserva les seves propietats d'unió a ARN.
L'aconitasa és inhibida per fluoroacetat, raó per la qual aquest és verinós. El centre ferro-sofre és molt sensible a l'oxidació per superóxido.

## Referències

* ↑ Aconitase: sensitive target and measure of superoxide.
* Beinert, H., Kennedy, M.C. and Stout, C.D. (1996). Beinert, H., Kennedy, M.C. and Stout, C.D. «Aconitase as iron-sulfur protein, enzyme, and iron-regulatory protein». Chem. Rev., 96, 1996, pàg. 2335–2373. DOI: 10.1021/cr950040z.
* Flint, D.H. and Allen, R.M. (1996). Flint, D.H. and Allen, R.M. «Iron-sulfur proteins with nonredox functions». Chem. Rev., 96, 1996, pàg. 2315-2334. DOI: 10.1021/cr950041r.
* Frishman, D. and Hentze, M.W. (1996). Frishman, D. and Hentze, M.W. «Conservation of aconitase residues revealed by multiple sequence analysis». Eur. J. Biochem., 239, 1996, pàg. 197–200. DOI: 10.1111/j.1432-1033.1996.0197u.x.

## Enllaços externs

* IPR000573 - Entrada per aconitasa en InterPro.
* Aconitasa en MeSH.
# Amazona de Cuba

L'amazona de Cuba, lloro de front blanc o lloro de Cuba (Amazona leucocephala) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos i matolls de les illes Bahames, Cuba, Illa de la Juventud i illes Caiman.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo (Zoo de Barcelona); Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
* ↑ «Amazona de Cuba». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Broadway

El districte teatral de Broadway, és un dels punts més visitats de Manhattan, a Nova York, EUA. Està format per 38 teatres que s'agrupen al voltant de Times Square.
Comença amb State Street al parc de Bowling Green (Nova York), recorre 21 km pel borough de Nova York a Manhattan i 3,2 km a través del Bronx, deixa la ciutat pel nord, recorre 29 km a través dels municipis de Yonkers, Hastings-on-Hudson, Dobbs Ferry, Irvington i Tarrytown, i s’acaba al nord de Sleepy Hollow, al comtat de Westchester.
És l’avinguda nord-sud més antiga de Nova York. Una bona part del carrer actual va començar com el camí de Wickquasgeck abans de l'arribada dels europeus. Aquest camí seria la base d’una de les principals vies del barri holandès de Nova Amsterdam, i continuava sent sota el domini britànic, tot i que la majoria no va prendre el seu nom actual fins a finals del segle XIX. Broadway és conegut per ser el cor de la indústria del teatre americà i s'utilitza sovint com a picoteig per referir-la, així com en els noms de circuits de teatre alternatius com ara Off-Broadway.
La majoria de les obres de teatre que s'hi representen són musicals i han passat i hi passen les millors veus com la cantant de jazz Adelaida Hall. Destacades figures del cinema han fet actuacions a Broadway, com ara Groucho Marx, Charlton Heston, Robert Redford, Orson Welles, Katharine Hepburn, Burt Lancaster, James Dean, Marlon Brando, Gene Hackman, Grace Kelly i Lauren Bacall entre molts d'altres. Alguns han passat per Broadway abans que per Hollywood.

## Referències

* ↑ «Broadway | Theater District, Times Square, Entertainment» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 22 febrer 2025].
* ↑ Goffe, Tao Leigh; Bhandari, Aparajita; Camel, Lydia Macklin; Griswold, Delilah; Humphrey, Leanna «Dirge: Black and Indigenous Hemispheric Burial, A Sound Sculpture». ASAP/Journal, 7, 3, 2022, pàg. 463–498. ISSN: 2381-4721.
* ↑ Nelson, Steve «Broadway and the Beast: Disney Comes to Times Square». TDR (1988-), 39, 2, 1995, pàg. 71–85. DOI: 10.2307/1146445. ISSN: 1054-2043.
* ↑ «Off-Broadway». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 22 febrer 2025].

## Vegeu també

* Edifici Flatiron
# Álvaro de Luna Blanco

Álvaro de Luna Blanco (Madrid, 10 d'abril de 1935 - Madrid, 2 de novembre de 2018) fou un actor espanyol, conegut per la seva interpretació de «l'Algarrobo» a la sèrie de televisió Curro Jiménez.
Va estudiar Medicina abans de ser actor, fent la seva primera pel·lícula el 1963 a La máscara de Scaramouche d'Antonio Isasi-Isasmendi i amb una breu interpretació a El verdugo de Luis García Berlanga. També va participar en diferents espagueti westerns, com Navajo Joe i Salario para matar.
Va participar en la sèrie de TVE Curro Jiménez entre 1976 i 1978 on va interpretar a «l'Algarrobo», el company d'aventures del protagonista, un bandoler de l'Espanya ocupada per les tropes napoleòniques. Després va protagonitzar La barraca de Vicent Blasco Ibáñez. També va interpretar a Carlos Vergara a Farmacia de guardia.
L'any 2008 va rebre una nominació al millor actor protagonista per la pel·lícula El prado de las estrellas de Mario Camus. Va morir a Madrid el 2 de novembre de 2018, als 83 anys, a causa de les complicacions d'un càncer de fetge.

## Referències

* 1 2 «Mor Álvaro de Luna, l'actor que va encarnar l'Algarrobo de 'Curro Jiménez'». Ara.cat, 02-11-2018. [Consulta: 5 novembre 2018].
* ↑ Martínez, Beatriz. «Mor Álvaro de Luna, l'Algarrobo de 'Curro Jiménez'». ElPeriódico.cat, 02-11-2018. [Consulta: 5 novembre 2018].
# Aligot emmantellat

L'aligot emmantellat (Pseudastur polionotus) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita els boscos de les terres baixes del sud-est d'Amèrica del Sud a l'est i sud-est del Brasil, est del Paraguai i nord-est de l'Argentina. El seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.

## Referències

* ↑ «Aligot emmantellat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 284. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Mantled Hawk. Pseudastur polionotus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 7 novembre 2022].
# El Forn

El Forn o les Cases del Forn és un nucli de població oficial o veïnat de la parròquia de Canillo, al Principat d'Andorra. L'any 2023 tenia 99 habitants.

## Geografia

La localitat del Forn està situada a la part sud-oest de la parròquia de Canillo, a la conca hidrogràfica de la Valira d'Orient; de fet, un afluent d'aquest riu, el Forn, du el nom de la localitat. El forn no és un núcli urbà, sinó que es tracta d'un seguit de bordes disperses al llarg de la carretera del Forn (CS-251). S'hi troba a vora quatre quilòmetres de distància de la capital parroquial, la vila de Canillo. L'única manera d'arribar-hi és, des de Canillo, prendre la CS-250 fins al desviament de la CS-251, la carretera secundària que condueix exclusivament cap El Forn. El núcli poblat més proper al Forn és el de Prats.

## Història

La població del Forn fou estimada en 18 habitants el 1838 i en 30 el 1875.

## Demografia

* Gràfica d'evolució de El Forn entre 2010 i 2023

## Transport
### Carretera

* CS-251

### Públic

Al Forn no hi ha cap servei de transport públic, el més proper es troba a la vila de Canillo.

## Referències

* ↑ «El Forn». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ https://www.femturisme.cat/ca/pobles/el-forn
* ↑ «Població per poble». Departament d'Estadística d'Andorra. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2016. [Consulta: 30 novembre 2010].
* ↑ https://www.cartografia.ad/images/stories/cartografia/mapa_carreteres_complet_20220801_A1.pdf
* ↑ https://www.cartografia.ad/planols-de-viles
* ↑ Imprimerie de P. Montaubin. Relació sobre la vall de Andorra, 1838, p. 4–.
* ↑ J. Baer. Études géographiques sur la vallée d'Andorre (en francès), 1875, p. 97–.
* ↑ https://www.estadistica.ad/portal/apps/sites/#/estadistica-ca/pages/estadistiques-i-dades-detall?Idioma=ca&N2=605&N3=606&DV=1096&From=2010&To=2023&Var=
# Science Commons

Science Commons va ser un projecte de Creative Commons que va iniciar-se a començaments del 2005 i va finalitzar el 2009 liderat per John Wilbanks. El seu objectiu principal va ser traslladar la filosofia del projecte mare al camp de la recerca científica
Es va partir de la crítica feta per molts científics que han assenyalat que avui en dia, malgrat els grans avenços tecnològics que podrien permetre un accés i un processament distribuït de les dades a escala mundial, les restriccions legals vigents posen traves a l'avanç de la ciència.
El projecte se centra actualment en tres camps d'actuació:
* Publicació: Es promociona la publicació d'accés obert
* Llicenciament: Es treballa per l'estandardització i llicenciament de materials de tal forma que es pugui ajudar a la transferència del coneixement científic a la societat
* Dades: Se cerca facilitar l'accés i intercanvi de dades en la mateixa comunitat científica

## Referències

* ↑ Wilbanks, John «Openness as infrastructure». Journal of Cheminformatics, 3, 1, 14-10-2011, pàg. 36. DOI: 10.1186/1758-2946-3-36. ISSN: 1758-2946. PMC: PMC3197551. PMID: 21999327.
* ↑ Lafuente, Antonio; Estalella, Adolfo «Ways of Science: Public, Open, and Commons». IBICT, 2015.

## Enllaços externs

* Lloc oficial del projecte
* Què és Science Commons? Arxivat 2006-03-08 a Wayback Machine.
# Avril Haines

Avril Danica Haines (Manhattan, Nova York, 29 d'agost de 1969) és una advocada i funcionària governamental estatunidenca, actual directora dels Serveis Nacionals d'Intel·ligència dels Estats Units del govern de Joe Biden. És la primera dona a accedir a aquest càrrec.
Anteriorment, va ocupar el càrrec de consellera adjunta de Seguretat Nacional entre el 2015 i el 2017, sota la presidència de Barack Obama i havia estat la primera dona subdirectora de la CIA a partir del 2013.

## Referències

* ↑ ; Smialek, Jeanna«Biden Will Nominate First Woman to Lead Intelligence, Latino for Homeland Security». The New York Times, 23-11-2020. Arxivat de l'original el 23 novembre 2020.
* ↑ Press, Europa. «El Senado de EEUU ratifica a Avril Haines como directora de Inteligencia, la primera mujer en ocupar el cargo», 21-01-2021. [Consulta: 28 gener 2021].
# Arc Àrtabre

L'Arc Àrtabre o golf Àrtabre és la denominació comuna amb la qual es coneixen les ries de la Corunya, Betanzos, Ares i Ferrol, l'autoria de la qual correspon al geògraf Ramón Otero Pedrayo.
En altres paraules, el golf Àrtabre coincideix amb el final de la Costa da Morte i el principi de les Rías Altas, i també es correspon amb el que els geògrafs grecoromans Estrabó, Pomponi Mela i Plini designaven com Portus Magnus Artabrorum.
L'arc Àrtabre té una amplària màxima de 5800 metres i s'endinsa uns 5600 metres cap a la desembocadura del riu Mero a Santa Cristina, al municipi d'Oleiros.

## Referències

* ↑ Guía de Galicia, Ramón Otero Pedrayo
* ↑ La Coruña en la Edad Moderna

## Vegeu també

* Rías Altas
* Costa Àrtabre
# Aligot muntanyenc

L'aligot muntanyenc (Buteo oreophilus) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita els boscos de muntanya de l'Àfrica oriental, al sud del Sudan i d'Etiòpia, Kenya, Ruanda, Burundi, Uganda, est de la República Democràtica del Congo, Tanzània, Malawi i Sud-àfrica. El seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.

## Referències

* ↑ «Aligot muntanyenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 286. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Mountain Buzzard. Buteo oreophilus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2022. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Acord de Kanslergade

L'Acord de Kanslergade (en danès: Kanslergadeforliget) va ser l'acord polític de 1933 que va establir les bases de l'estat del benestar a Dinamarca. Fou portat a terme pel govern del primer ministre Thorvald Stauning, juntament amb el ministre social Karl Kristian Steincke com a arquitecte principal. L'Acord es va negociar al domicili particular del primer ministre, al carrer Kanslergade a Copenhaguen, d'on pren el nom.
L'Acord va posar en marxa les reformes que establiren el model escandinau per als serveis estatals de benestar a Dinamarca. Va ampliar els drets laborals, va devaluar la corona danesa i va estendre els subsidis estatals als agricultors. Les tarifes dels serveis socials també es van fixar a nivells assequibles. Com a part de l'acord, el Partit Liberal va retirar les objeccions al model de benestar social defensat pel govern. En aquell moment es tractava de l'acord més extens a la política danesa, amb la possible excepció de l'acord pressupostari de 1894.

## L'Acord

L'acord va ser assolit pel govern Stauning, format pel seu propi partit, el Partit Socialdemòcrata, i el seu soci de coalició, el Partit Social Liberal, així com pel principal partit d'oposició, el Partit Liberal, el 30 de gener de 1933. Els dos partits del govern tenien una estreta majoria de 76 de 149 escons al Folketinget (parlament danès). Tanmateix, només tenien 34 dels 76 escons al Landstinget (la cambra alta) i, per tant, necessitaven el suport dels liberals, que ocupaven 27 escons a la cambra alta.
Aquest fou el més complet d'una sèrie d'acords que havien de mitigar els efectes economicosocials provocats per la crisi mundial des de la tardor de 1929. La reducció dels impostos sobre la propietat, la conversió, l'ajornament i la liquidació del deute, així com la compra de carn de boví i l'ampliació d'una sèrie de plans temporals per afrontar la crisi. Al mercat laboral, les demandes dels ocupadors per una reducció salarial del 20% i un tancament imminent es van evitar mitjançant accions legals; en els anys següents, però, els salaris reals van caure com a resultat de la devaluació de la corona danesa. A més a més, es varen implementar ajuts d'hivern per a aturats i ajuts a l'habitatge i obres públiques. Finalment, es va incloure a l'acord que el Partit Liberal no s'oposaria a la implementació de la reforma social que K.K. Steincke havia preparat durant diversos anys.
Amb la reforma social de 1933, també coneguda com la reforma social de Steincke, el sistema es va simplificar enormement, es varen abolir 54 lleis socials i es substituïren per només quatre. Es varen introduir regles més clares per als drets dels ciutadans i els serveis més importants es van posar a disposició de la majoria de la població. La intenció era eliminar les almoines que encara predominaven per sobre dels beneficis socials.

## Referències

* ↑ Skou, Kaare R. Dansk politik A-Å. Aschehoug, 2005. ISBN 87-11-11652-8.
* ↑ Christiansen, Niels Finn. «Kanslergadeforliget» (en danès). Den Store Danske. Lex.dk. [Consulta: 16 novembre 2022].
* ↑ «Socialreform» (en danès). Den Store Danske. Lex.dk. [Consulta: 16 novembre 2022].
# Amazona farinosa meridional

L'amazona farinosa meridional (Amazona farinosa) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita la selva humida i boscos de ribera des de Panamà, Colòmbia i oest i sud de Veneçuela, cap al sud, fins a l'oest i est de l'Equador, est del Perú, nord, est de Bolívia, Brasil amazònic i oriental. Ha estat considerada coespecífica d'Amazona guatemalae.
# Portada/efemèride març 12

Leo Esaki
« 11 de març · 12 de març · 13 de març »
# Aligot negre gros

L'aligot negre gros (Buteogallus urubitinga) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita la selva humida, bosc obert i matoll, especialment a prop de l'aigua, de la zona Neotropical, des de Sonora i Tamaulipas, cap al sud, a través de Mèxic i Amèrica Central fins a Colòmbia, Veneçuela, Trinitat i Tobago i Guaiana, i cap al sud, fins a l'oest de l'Equador i l'est del Perú, Bolívia, el Paraguai, Uruguai i nord de l'Argentina. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Aligot negre gros». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 283. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Great Black Hawk. Buteogallus urubitinga» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Tribu de Paiute del Sud de San Juan

La Tribu de Paiute del Sud de San Juan és una tribu reconeguda federalment d'amerindis paiute del sud al comtat de Coconino, Arizona.

## Història

Els paiute San Juan del Sud vivien a l'est del Gran Canyó, a les terres que voregen els rius San Juan i Colorado durant segles. Encara que vivien entre els hopi i navajo, els paiute del Sud San Juan mantingueren la seva pròpia llengua i cultura. Moltes de les seves comunitats es troben actualment enmig de la reserva Navajo al nord d'Arizona, Califòrnia, Nevada, i Utah.

## Avui

La Tribu Paiute del Sud San Juan d'Arizona té la seu a Tuba City (Arizona). Les seves comunitats primàries estan als afores de Tuba City a Willow Springs, a Navajo Mountain a Arizona, i a la frontera Utah-Arizona. Actualment la tribu està litigant per restaurar la seva terra ancestral.
La tribu es governava per un consell tribal de set persones, anomenat Shuupara`api.
Els membres de la tribu obtenen ingressos principalment a través de la ramaderia i l'agricultura de subsistència. El bescanvi de cistelles és també una ocupació habitual.
Llur powwow anyal té lloc la segona setmana de juny i cada segona setmana d'agost té lloc una Reunió de Famílies dels Paiute del Sud San Juan.

## Controvèrsia

L'antiga president i membre del consell tribal Evelyn James fou trobada culpable d'haver-se apropiat de gairebé 300.000 $ de cabals tribals i de blanqueig de diners money laundering. Fou sentenciada a dos anys en una presó federal.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 "San Juan Southern Paiute Tribe." Inter Tribal Council of Arizona. (retrieved 15 Dec 2009)
* ↑ "Northern Paiute - Religion and Expressive Culture". Countries and Their Cultures. (consultat 8 Des 2009)
* ↑ Pritzker, 230
* ↑ Pritzker, 233
* ↑ "Ex-leader of San Juan Southern Paiute sentenced in theft case." News from Indian Country. Dec 2009 (retrieved 29 March 2010)

## Bibliografia

* Pritzker, Barry M. A Native American Encyclopedia: History, Culture, and Peoples. Oxford: Oxford University Press, 2000. ISBN 978-0-19-513877-1.