# Kork Ballington

Hugh Neville Ballington, més conegut com a Kork Ballington (Harare, 10 d'abril de 1951), és un antic pilot de motociclisme sud-africà nascut a Rhodèsia -actual Zimbàbue- que fou quatre vegades Campió del Món en les categories de 250 i 350cc (aconseguint-ne el doblet dos anys consecutius) a finals de la dècada del 1970. El 2018 va ser nomenat MotoGP Legend.

## Carrera esportiva

Nascut a Salisbury (l'actual Harare), a l'antiga Rhodèsia, Ballington va emigrar amb la seva família a Sud-àfrica quan era jove. Més tard aconseguí entrar a l'escena de les curses britàniques gràcies a la seva experiència en curses de producció al seu país. Un cop al Regne Unit, va competir amb una Yamaha bicilíndrica privada uns quants anys.
El 1976 va començar a competir al campionat del món i va obtenir la seva primera posició de podi en acabar segon al Gran Premi d'Alemanya de 250cc, celebrat a Nürburgring, aleshores de 22,9 km de llarg i considerat massa perillós per a la Fórmula 1. Va millorar aquesta actuació en guanyar el Gran Premi d'Espanya de 350cc, celebrat al circuit de Montjuïc. Ballington va continuar millorant el 1977 i va guanyar tres Grans Premis, entre ells el Gran Premi de Gran Bretanya, on va aconseguir una doble victòria a les classes de 250cc i 350cc.
De cara a la temporada de 1978, Kawasaki li va oferir un lloc a l'equip de fàbrica al costat de Mick Grant i Barry Ditchburn, on disposà de sengles Kawasaki KR250 i KR350. Després d'un començament de temporada fluix, Ballington va guanyar quatre curses i va acumular dos segons llocs i dos de tercers al campionat de 250cc, de manera que va guanyar el seu primer campionat del món d'aquesta cilindrada. Encara va dominar més a la classe de 350cc, on va guanyar sis curses i va obtenir tres segons llocs, aconseguint així el seu primer campionat del món de 350cc i segon títol de la temporada. El 1979 va revalidar els seus èxits en guanyar set curses de 250cc i cinc de 350cc, proclamant-se de nou doble campió del món.
El 1980, en canvi, va acabar segon darrere d'Anton Mang (també amb Kawasaki) al campionat del món de 250cc i va córrer amb la nova Kawasaki KR500 al mundial de 500cc. Desenvolupar una moto nova a la "classe reina" va resultar més difícil del que s'esperava i després de tres anys Kawasaki no va poder obtenir el mateix èxit que havia experimentat a les classes inferiors. Malgrat tot, Ballington sí que va triomfar al campionat britànic de 500cc de 1982, on el sud-africà va guanyar sis curses consecutives i el títol per a Kawasaki. Després de tres temporades sense aconseguir èxits significatius al mundial, però, la marca japonesa va prendre la decisió de retirar-se de la competició un cop acabada la temporada de 1982, deixant Ballington sense moto per a la temporada següent.
El 1984, Kork Ballington va participar en les 8 hores de Suzuka amb una Kawasaki GPZ750 al costat de Rob Phillis, però l'equip es va retirar després de completar només 15 voltes. El 1986 va córrer per primera vegada a la Daytona 200 amb una Suzuki GSX-R750 per a l'equip britànic Skoal Bandit Suzuki. Va quedar tercer en la seva classificatòria darrere dels pilots de fàbrica de Yamaha Eddie Lawson i Jimmy Filice, però es va retirar de la cursa després de completar 37 voltes.
La seva actuació a Daytona li va valer un lloc al MacLean Racing Team, on pilotà una Honda RS500 al Campionat de Fórmula 1 de l`AMA de 1986. Ballington va lluitar amb Randy Renfrow durant tota la temporada i va acabar el campionat com a subcampió. El 1987 va tornar als Estats Units per a competir al campionat nacional de velocitat de 250cc amb una Honda NSR250, on va ser també subcampió, en aquest cas darrere de John Kocinski. El 1988 va tornar a córrer al mateix campionat i tot seguit va prendre la decisió de retirar-se.
Actualment, Ballington viu amb la seva família a Brisbane, Austràlia.

## Resultats al Mundial de motociclisme

Font:
Barem de puntuació de 1969 a 1987:
| Posició | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| Punts | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
(Ids. Grans Premis | Llegenda) (Curses en negreta indiquen pole; curses en itàlica indiquen volta ràpida)
| Any | Categoria | Equip | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | Punts | Posició | Victòries |
| 1976 | 250cc | Yamaha | FRA - | NAT Ret | YUG - | IOM - | DTT - | BEL - | SWE - | FIN - | CSR - | GER 2 | ESP 8 | | | 15 | 13è | 0 |
| 1976 | 350cc | Yamaha | FRA - | NAT 6 | YUG - | IOM - | DTT - | BEL - | SWE - | FIN - | CSR - | GER 12 | ESP 1 | | | 20 | 12è | 1 |
| 1977 | 250cc | Yamaha | VEN 5 | | GER 6 | NAT - | ESP 11 | FRA - | YUG - | DTT - | BEL 6 | SWE - | FIN 3 | CSR 4 | GBR 1 | 49 | 6è | 1 |
| 1977 | 350cc | Yamaha | VEN - | AUT - | GER - | NAT - | ESP - | FRA - | | DTT 1 | | SWE 2 | FIN 13 | CSR 7 | GBR 1 | 46 | 5è | 2 |
| 1978 | 250cc | Kawasaki | VEN 5 | ESP 4 | | FRA 3 | NAT 1 | DTT 2 | BEL 5 | SWE 2 | FIN 1 | GBR - | GER 1 | CSR 1 | YUG 3 | 124 | 1r | 4 |
| 1978 | 350cc | Kawasaki | VEN 4 | | AUT 1 | FRA 2 | NAT 1 | DTT 1 | | SWE 2 | FIN 1 | GBR 1 | GER 2 | CSR 1 | YUG - | 134 | 1r | 6 |
| 1979 | 250cc | Kawasaki | VEN 2 | | GER 1 | NAT 1 | ESP 1 | YUG 4 | DTT 3 | BEL NVC | SWE 5 | FIN 1 | GBR 1 | CSR 1 | FRA 1 | 141 | 1r | 7 |
| 1979 | 350cc | Kawasaki | VEN 4 | AUT 1 | GER 4 | NAT - | ESP 1 | YUG 1 | DTT - | | | FIN 9 | GBR 1 | CSR 1 | FRA 5 | 99 | 1r | 5 |
| 1980 | 250cc | Kawasaki | NAT - | ESP 1 | FRA 1 | YUG - | DTT - | BEL - | FIN 1 | GBR 1 | CSR 2 | GER 1 | | | | 87 | 2n | 5 |
| 1980 | 500cc | Kawasaki | NAT NC | ESP 13 | FRA 8 | | DTT - | BEL - | FIN 5 | GBR 7 | | GER 6 | | | | 13 | 12è | 0 |
| 1981 | 500cc | Kawasaki | AUT 6 | GER NC | NAT - | FRA 7 | YUG - | DTT 3 | BEL - | SM 5 | GBR NC | FIN 3 | SWE 4 | | | 43 | 8è | 0 |
| 1982 | 500cc | Kawasaki | ARG 8 | AUT NC | FRA - | ESP 9 | NAT 6 | DTT 7 | BEL 8 | YUG 10 | GBR 7 | SWE 6 | SM 7 | GER - | | 31 | 9è | 0 |

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Rider Statistics - Kork Ballington» (en anglès). MotoGP.com. Arxivat de l'original el 5 d’abril 2020. [Consulta: 30 maig 2009].
* 1 2 3 4 «On Yer Bike: Hugh Neville "Kork" Ballington» (en anglès). Franschhoek Motor Museum, 29-03-2020. [Consulta: 26 juny 2023].
* ↑ «Legends» (en anglès). motogp.com. MotoGP. Arxivat de l'original el 2021-11-18. [Consulta: 1r juliol 2022].
* 1 2 3 «Four-Time World Champion Kork Ballington Named MotoGP Legend» (en anglès). motogp.com. [Consulta: 26 juny 2023].
* 1 2 Noyes, Dennis; Scott, Michael. Hazleton Publishing Ltd. Motocourse: 50 Years Of Moto Grand Prix (en anglès), 1999. ISBN 1-874557-83-7.
* ↑ Porcar, Joan «Velocidad. Campeonatos del Mundo.» (en castellà). El año SOLO MOTO'79. SOLO MOTO [Barcelona], 12-1979, p. 57-61.
* ↑ Clifford, Peter. Hazleton Publishing Ltd. Motocourse 1982-1983 (en anglès), 1982. ISBN 0-905138-22-8. «Kork clinched the title at the penultimate round at Oulton Park early in October after a battle royal throughout the series with luckless Keith Huewen...»
* 1 2 3 4 «Archives: Ballington Comes to America» (en anglès). cyclenews.com. [Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «1984 Suzuka 8 Hours results at Moto Racing Japan» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-03-15. [Consulta: 12 octubre 2009].
* 1 2 Anderson, Steve «Daytona '86» (en anglès). Cycle World, 01-06-1986 [Consulta: 26 juny 2023].
* ↑ «Formula One Road Racing Records» (en anglès). AMA, 01-02-1987. [Consulta: 26 juny 2023].

## Bibliografia

* Mas Godayol, Josep (Director). «Kork Ballington. El clandestino de Imola». A: Dos Ruedas. Gran enciclopedia ilustrada de la moto (en castellà). Barcelona: Editorial Delta, 1980, p. 160 (vol. I). ISBN 84-85822-02-1.

## Enllaços externs

* Article biogràfic a Motociclismo.es (castellà)
Campions del Món de motociclisme de 350cc :
1949 - Frith
1950 - Foster
1951 - Duke
1952 - Duke
1953 - Anderson
1954 - Anderson
1955 - Lomas
1956 - Lomas
1957 - Campbell
1958 - Surtees
1959 - Surtees
1960 - Surtees
1961 - Hocking
1962 - Redman
1963 - Redman
1964 - Redman
1965 - Redman
1966 - Hailwood
1967 - Hailwood
1968 - Agostini
1969 - Agostini
1970 - Agostini
1971 - Agostini
1972 - Agostini
1973 - Agostini
1974 - Agostini
1975 - Cecotto
1976 - Villa
1977 - Katayama
1978 - Ballington
1979 - Ballington
1980 - Ekerold
1981 - Mang
1982 - Mang :
Campions del Món de motociclisme de 250cc i Moto2$^1$ :
1949 - Ruffo
1950 - Ambrosini
1951 - Ruffo
1952 - Lorenzetti
1953 - Haas
1954 - Haas
1955 - Müller
1956 - Ubbiali
1957 - Sandford
1958 - Provini
1959 - Ubbiali
1960 - Ubbiali
1961 - Hailwood
1962 - Redman
1963 - Redman
1964 - Read
1965 - Read
1966 - Hailwood
1967 - Hailwood
1968 - Read
1969 - Carruthers
1970 - Gould
1971 - Read
1972 - Saarinen
1973 - Braun
1974 - Villa
1975 - Villa
1976 - Villa
1977 - Lega
1978 - Ballington
1979 - Ballington
1980 - Mang
1981 - Mang
1982 - Tournadre
1983 - Lavado
1984 - Sarron
1985 - Spencer
1986 - Lavado
1987 - Mang
1988 - Pons
1989 - Pons
1990 - Kocinski
1991 - Cadalora
1992 - Cadalora
1993 - Harada
1994 - Biaggi
1995 - Biaggi
1996 - Biaggi
1997 - Biaggi
1998 - Capirossi
1999 - Rossi
2000 - Jacque
2001 - Kato
2002 - Melandri
2003 - Poggiali
2004 - Pedrosa
2005 - Pedrosa
2006 - Lorenzo
2007 - Lorenzo
2008 - Simoncelli
2009 - Aoyama
2010 - Elías
2011 - Bradl
2012 - M. Márquez
2013 - Espargaró
2014 - Rabat
2015 - Zarco
2016 - Zarco
2017 - Morbidelli
2018 - Bagnaia
2019 - À. Márquez
2020 - Bastianini
2021 - Gardner
2022 - Fernández
2023 - Acosta
2024 - Ogura :
$^1$El campionat de 250cc se substituí pel nou de Moto2 la temporada de 2010. :