OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nikolai Txerepnín

Nikolai Txerepnín (Sant Petersburg, 15 de maig de 1873 - Issy-les-Moulineaux, 26 de juny de 1945), nom complet amb patronímic Nikolai Nikolàievitx Txerepnín, rus: Николай Николаевич Черепнин, fou un compositor rus.
Amb Serguei Rakhmàninov (1873-1943), Aleksandr Glazunov (1865-1936), Anatoli Liàdov (1855-1914), Nikolai Médtner (1879-1951), Anton Arenski (1861-1906) i Serguei Tanéiev (1856-1915), de vegades anomenat "els grans epígons", és un dels successors del Grup dels Cinc. Aquests compositors van reforçar les posicions adquirides pels seus predecessors i van intentar "universalitzar" la música russa.

## Biografia

Nasqué en la família del famós metge de Sant Petersburg Nikolai Petróvitx Txerepnín (1841 - 27 de febrer de 1906), metge personal de F. M. Dostoievski. La mare, Zinaïda Aleksàndrovna, de soltera Ratàieva, va morir quan ell era un nadó, i quan el seu pare es va tornar a casar, va ser substituïda per una madrastra ambivalent. Quan era nen, el pare de Nikolai el colpejava regularment i li feia complir un codi general d'estricta disciplina.
El 1883, Nikolai Txerepnín va ingressar al 6è gimnàs de Sant Petersburg, el director del qual el 1890 era el filòleg i compositor espiritual Dmitri Nikolàievitx Soloviov. Es va graduar al gimnàs l'any 1891 amb una medalla de plata.Txerepnín després va estudiar a la Universitat Estatal de Sant Petersburg; el 1895 es va llicenciar a la facultat de dret de la universitat amb el títol de kandidat en dret.
A la tardor de 1893, sense deixar les classes a la universitat, va ingressar al Conservatori de Sant Petersburg, a la classe de piano del professor Karel van Ark. Aviat però va deixar les classe Fan-Ark, va aprovar els exàmens per al departament de composició del conservatori i va ser acceptat a la classe del compositor i escriptor musical Nikolai Soloviov. El 1894, com recordava Txerepnín
| « | Després de llargues vacil·lacions i emoció, finalment vaig decidir presentar-me davant Rimski-Kórsakov, emportant-me algunes composicions... Nikolai Andréievitx ho va escoltar tot amb molta atenció, em va parlar d'alguns temes musicals i... em va dir que m'acceptaria en la seva classe després, abans d'obtenir el consentiment del meu antic professor per sortir de la seva classe. | » |
A Soloviov no li va importar, i Txerepnín va començar a estudiar amb Nikolai Rimski-Kórsakov en el curs d'harmonia especial, i el 1898 es va graduar amb honors a la classe de composició amb el títol d'artista lliure.

## Referències

* ↑ (anglès) Biografia de Nikolai al lloc web de la Societat Txerepnín
* ↑ (rus) Nota històrica publicada amb motiu del cinquantè aniversari del Sisè Gimnàs de Sant Petersburg
* ↑ (rus) Nikolai Txerepnín. "Sota l'ombra de la meva vida" (fragment de memòries). Primera part Revista "Музыка и революция" (1926-1929)
# Aparell ambulacral

L'aparell o sistema ambulacral, també conegut com a sistema vascular aqüífer, és una estructura anatòmica especialitzada exclusiva dels equinoms (crinoïdeus, estrelles de mar, eriçons de mar, cogombres de mar) derivat del celoma.
Es tracta d'un complex sistema de conductes i reservoris plens de líquid que intervé en el transport intern i que acciona hidràulicament unes protuberàncies carnoses denominades peus ambulacrals, les parts externes dels quals (podis) poden desenvolupar diverses funcions, com ara la locomoció, l'intercanvi de gasos, l'alimentació, la fixació al substrat i la percepció sensorial. El sistema vascular aqüífer s'obre a l'exterior a través de la placa madrepòrica (excepte en els crinoïdeus i holoturioïdeus). El líquid del sistema vascular és similar a l'aigua de mar, excepte per la presència de celomòcits, proteïnes i més concentració de ions potassi.
En els asteroïdeus, la placa madrepòrica dona lloc al conducte petri, que connecta amb un canal anul·lar que s'estén al voltant de tota la boca de l'animal. Al costat del canal anul·lar poden aparèixer les vesícules de Poli i els cossos de Tiedemann.

## Etimologia

Del llatí "ambulācrum", que significa "passeig plantat d'arbres", "avinguda", "vial" i "passejador". Deriva de "ambulāre", que vol dir "caminar", "deambular", "amblar".
Té rels indoeuropees derivades de "Ambhi".

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 21 maig 2020].
* ↑ Altaba, C. R., 1991. Invertebrats no artròpodes. Història Natural dels Països Catalans, 8. Fundació Enciclopèdia Catalana, Barcelona.
* ↑ «Echinodermata». Arxivat de l'original el 2015-05-23. [Consulta: 21 maig 2020].
* ↑ «Palaeos Metazoa: Echinodermata: Glossary», 07-04-2008. Arxivat de l'original el 2008-04-07. [Consulta: 21 maig 2020].
* ↑ The Free Dictionary (n.d.) amble, [online] Available at: http://www.thefreedictionary.com/amble [Accessed 14th Nov 2014].
* ↑ The Free Dictionary (n.d.) ambulacra, : http://www.thefreedictionary.com/ambulacra.
# Apartador Zona Franca

L'Apartador Zona Franca és una estació ferroviària de servei interior de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC), situada entre els punts quilomètrics 6+877 i 6+400 de la línia de Barcelona-El Port a Sant Boi.

## Història

Aquest apartador es va construir i va entrar en servei conjuntament amb la nova línia de Barcelona-El Port a Sant Boi, posada en servei l'11 de juliol de 1985. La seva construcció va venir motivada per la necessitat de disposar d'un punt intermedi de la línia on poder apartar trens.
Originalment hi havia un pas a nivell dins de l'apartador: el carrer F de la Zona Franca travessava les dues vies pel costat de Sant Boi. L'any 2017, aquest pas a nivell es va suprimir.
El 30 de febrer de 2020 es va treure a licitació la renovació integral de via i aparells de via, així com l'ampliació de l'apartador, per tal d'augmentar la seva longitud útil des dels 400 fins als 550 metres, per permetre creuaments de trens de mercaderies en el futur. Les obres van acabar durant el segon semestre de l'any 2021.

## Instal·lacions

L'apartador disposa d'una via general de pas, i d'una via d'apartat, d'una longitud útil de 550 metres, a la que s'accedeix mitjançant dos desviaments d'accionament manual. No disposa de cap altre mena d'instal·lació ni edificació. Fins a l'any 2017 hi havia un pas a nivell sense barreres amb el carrer F de la Zona Franca, situat molt a prop del canvi d'agulles del costat Sant Boi.

## Operacions

L'apartador no acostuma a utilitzar-se en servei regular, i només s'ha fet servir ocasionalment per apartar trens de treballs o vagons avariats. No obstant, és possible efectuar encreuaments de trens de mercaderies.

## Referències

* ↑ Carril. Associació d'Amics del Ferrocarril de Barcelona [Barcelona], número 13, 1985.
* ↑ «Obres de renovació de l'apartador del tram entre el PK 4+886 al PK 7+369 delramal del Port-Sant Boi de la línia Llobregat-Anoia dels Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya. (Ref. POS29/20)». Generalitat de Catalunya, Contractació Pública. [Consulta: 20 abril 2020].
* ↑ SALMERÓN I BOSCH, Carles. Els Ferrocarrils Catalans, cent anys d'història. Barcelona: Terminus, 1985. ISBN 84-398-4911-7.
* 1 2 FGC. Regulació de la circulació pel ramal industrial de Sant Boi a Barcelona – El Port i a la Terminal Álvarez de la Campa. Barcelona: FGC, 2020.
* ↑ FGC. Regulació de la circulació pel ramal industrial de Sant Boi a Barcelona - El Port, i maniobres a la Terminal de TRAMER al Moll de Contradic (Port de Barcelona). Barcelona: FGC, 2017.
# Apel·lació a la tradició

L'apel·lació a la tradició (també anomenada argumentum ad antiquitatem o apel·lació a la pràctica comuna) és una fal·làcia lògica consistent en considerar que el que s'ha vingut fent des d'antic està bé.
Aquesta fal·làcia assumeix que les raons que van motivar un determinat comportament o raonament en l'antiguitat continuen sent vàlides. Si les circumstàncies han canviat és quan el raonament no és cert.
Alguns exemples són:
* "A casa sempre s'ha cuinat amb molt de greix, per tant cuinar així és bo."
* "L'home sempre s'ha mogut en cavall. No té sentit començar a utilitzar cotxes."
* "La teva idea no pot ser bona perquè ningú no ha fet mai res semblant."
El contrari a aquesta és l'apel·lació a la novetat en què es pressuposa que una cosa (o idea) és bona només perquè és nova.
# Apis dorsata laboriosa

L'abella de la mel de l'Himàlaia (Apis dorsata laboriosa) és una subespècie d'himenòpter apòcrit de la família dels àpids (Apidae). És l'abella de la mel més grossa del món; els adults poden arribar a fer 3 cm de llargada. Està molt ben adaptada al seu hàbitat a gran altitud.

## Taxonomia

Anteriorment a 1980, Apis dorsata laboriosa era considerada una subespècie d'Apis dorsata, però el 1980 i durant 20 anys va ser considerada com una espècie. Actualment està classificada una altra vegada com subespècie d'Apis dorsata (Engel, 1999).

## Història natural

Està limitada a l'Himàlaia. Fa els seus nius a altituds d'entre 2.500 i 3.000 m en penya-segats verticals. Cadascun dels seus nius pot contenir 60 kg de mel. Pastura les flors a altituds de fins a 4.100 m. A l'Himàlaia també hi viuen altres espècies d'abelles: Apis cerana, Apis florea, Apis dorsata.
La mel que produeix és la més preuada de l'Himàlaia, un preu que supera en cinc vegades la de la mel d'Apis mellifera o Apis cerana i s'exporta al Japó, Corea, i Hong Kong. Aquesta mel és de color vermell i se li atribueixen propietats medicinals per la grayanotoxina present en el nèctar dels rododendres.

## Referències

* ↑ «BioLib - Apis dorsata» (en anglès). [Consulta: 20 agost 2023].
* ↑ Ahmad, F; etal. Indigenous Honeybees of the Himalayas: The Himalayan Cliff Bee, 2003.
* Arias, Maria C. & Sheppard, Walter S. (2005): Phylogenetic relationships of honey bees (Hymenoptera:Apinae:Apini) inferred from nuclear and mitochondrial DNA sequence data. Molecular Phylogenetics and Evolution 37(1): 25–35. doi:10.1016/j.ympev.2005.02.017. Erratum in Molecular Phylogenetics and Evolution 40(1): 315. doi:10.1016/j.ympev.2006.02.002
* Engel, Michael S. (1999): The taxonomy of recent and fossil honey bees (Hymenoptera: Apidae: Apis). Journal of Hymenoptera Research 8: 165-196. http://biostor.org/reference/28973
* Ahmad Farooq, Joshi, S. R.; Gurung, M. B. (2003): "The Himalayan Cliff Bee Apis laboriosa and the Honey Hunters of Kaski: Indigenous Honeybees of the Himalayas" http://books.icimod.org/index.php/search/publication/124. 1: 52.
* Ahmad Farooq (2007): The Importance of honey bees, http://bees4livelihood.icimod.org/home/?q=node/103 Arxivat 2008-01-16 a Wayback Machine.
* Underwood B.A. (1990) Time of drone flight of Apis laboriosa Smith in Nepal, Apidologie 21, 501–504.doi:10.1051/apido:19900602
* Underwood B.A. (1990) Seasonal nesting cycle and migration patterns of the Himalayan honey bee Apis laboriosa, Natl. Geogr. Res. 6, 276–290.
* Woyke J., Wilde J., Wilde M. (2001) A scientific note on Apis laboriosa winter nesting and brood rearing in the Himalayas, Apidologie 32, 601-602. doi:10.1051/apido:2001104
# Apitoxina

L'apitoxina és el verí secretat per les abelles obreres de diverses espècies d'abelles, que l'empren com a mitjà de defensa contra predadors i per al combat entre abelles. En les espècies verinoses, l'ovipositor de les obreres s'ha modificat per transformar-se en un agulló. L'apitoxina no és una substància simple, sinó una barreja relativament complexa. Encara que els efectes solen atribuir-se a l'acidesa del compost, en realitat l'àcid fòrmic tot just és present, i només procedeix d'una de les dues glàndules implicades en la secreció del verí. Una d'aquestes secrecions és àcida. No obstant això, la més activa d'elles apareix com un líquid fortament alcalí format per una barreja de proteïnes, principalment el polipèptid citotòxic melitina.

## Referències

* ↑ Clinical toxicology of animal venoms and poisons. CRC Press, Inc, 1995. ISBN 0-8493-4489-1.

## Bibliografia

* Britto, F. B.; Caetano, F. H. «Ultramorphological analysis of the venom glands and their histochemical relationship with the convoluted glands in the primitive social paper wasp Polistes versicolor». Journal of Venoms and Animal Toxins including Tropical Diseases, 11, 2005. pp. 160-174.
* Uodgson, N. B. «Bee venom: its components and their properties». Bee World, 3, 1955. pp. 217-222.
# Aplec dels Ports

L'Aplec dels Ports és una jornada de celebració i reivindicació que se celebra anualment als pobles de la comarca històrica dels Ports. Se va celebrar per primera vegada a Todolella l'any 1978 i des de llavors s'ha repetit anualment, amb l'excepció dels anys 2006 i 2020.
L'Aplec recull anualment diversos milers de persones i compagina tant activitats lúdiques com concerts o teatres, com altres més reivindicatives centrades en la defensa de la llengua i cultura del país així com en la reclamació de millores en les infraestructures, com la sanitat o les carreteres, per als pobles de la comarca. És habitual entre les edicions de l'Aplec que cadascuna tinga un lema que destaque el caire reivindicatiu. Alguns exemples en són "A tots els Ports, carreteres sense clots" (La Mata, any 2000), "Fem que la comarca alce el vol" (Portell de Morella, any 2004) o "Una comarca unida, una comarca viva" (La Mata, any 2009).

## Història

L'organització de l'Aplec recau cada any en un poble, de forma rotativa. Així, la relació d'edicions passades és:
| 1978, Todolella 1979, Cinctorres 1980, Villores 1981, La Mata 1982, Vilafranca 1983, Herbers 1984, Forcall 1985, Morella 1986, Sorita 1987, Todolella | 1988, Cinctorres 1989, Villores 1990, La Mata 1991, Vilafranca 1992, Herbers 1993, Forcall 1994, Portell de Morella 1995, Morella 1996, Sorita 1997, Todolella | 1998, Cinctorres 1999, Villores 2000, La Mata 2001, Vilafranca 2002, Herbers 2003, Forcall 2004, Portell de Morella 2005, Morella 2006, no es va celebrar 2007, Cinctorres | 2008, Villores 2009, La Mata 2010, Vilafranca 2011, Herbers 2012, Forcall 2013, Morella 2014, Sorita 2015, Cinctorres 2016, Villores 2017, La Mata | 2018, Vilafranca 2019, Herbers 2020, no es va celebrar (COVID-19) 2021, Forcall 2022, Portell de Morella 2023, Morella 2024, Sorita i Palanques |

## Referències

* ↑ 27é Aplec dels Ports, Portell 2004
* 1 2 «29é Aplec dels Ports, Cinctorres 2007». Arxivat de l'original el 2007-09-03. [Consulta: 29 agost 2008].
* ↑ «Aplec dels Ports». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ 10.000 personas reclaman en el Aplec dels Ports mejoras para la comarca El País. Agost de 2004

## Enllaços externs

* Aplec dels Ports - Lloc web oficial
# Apocalipsi d'Adam

L'Apocalipsi d'Adam és un text trobat al còdex V dels Manuscrits de Nag Hammadi que forma part de la literatura apocalíptica jueva i gnòstica. La còpia conservada està en copte i data del segle iv però l'original grec anterior podria ser d'alguns segles abans.

## Argument

Adam quan compleix 700 anys crida el seu fill Set i li explica que quan va ser creat per Déu va rebre d'ell una paraula de saviesa que el feia fins i tot més poderós que el mateix Creador. Preveient possibles efectes, el va fer perdre aquesta paraula, fet que va provocar un gran dolor en la primera parella. Una nit, tres homes desconeguts es van aparèixer a Adam i li van revelar el futur, on després de diversos intents de destrucció de la humanitat, s'aixcaven tretze regnes poderosos fins a l'arribada d'un Il·luminador final.

## Anàlisi

Part de la visió revelada pels homes angèlics a Adam és un resum de l'Antic Testament, com el passatge que fa referència a l'Arca de Noè. D'altres inclusions, com la referència a un baptisme d'esperit, semblen addicions cristianes tardanes. Els elements gnòstics són força rellevants, com les al·lusions als eons (emanacions divines) i a la llum, que és la característica principal de l'Il·luminador final o Messies. El dualisme d'aquesta doctrina arriba fins i tot al tractament de Déu, que no apareix com l'ésser de bondat suprema cristià sinó una figura ambivalent, que dota de poder als humans però també vol la seva destrucció.

## Referències

* ↑ Barnstone, Willis; Meyer, Marvin (2003). The Gnostic Bible. Shambhala Books. ISBN 1-57062-242-6
# Apoplast

L'apoplast o apoplasma és un espai extracel·lular perifèric al plasmalema de les cèl·lules vegetals per on flueixen aigua i altres substàncies; aquest transport es diu que es realitza per la via de l'apoplast. En les arrels arriba a representar un 10% del seu volum.
Apoplast es va definir prèviament com "tot menys el simplast, que consisteix en la paret cel·lular i els espais entre les cèl·lules on l'aigua i els soluts es mouen lliurement". Però, donat que els soluts no es poden moure lliurement a través dels espais d'aire entre les cèl·lules de la planta ni a través de la cutícula, aquesta definició ha estat canviada.
Estructuralment, l'apoplast està format pel continu de les parets cel·lulars de les cèl·lules adjacents, així com els espais extracel·lulars, formant un nivell de compartiment de teixit comparable al simplast.
En les arrels la ruta de l'apoplast a través de l'endodermis està impedida donat que la banda de Caspary, impregnada de lignina i suberina (impermeables), provoca que el flux sigui a través del citoplasma de les cèl·lules (és a dir, a través del simplast).
La via de l'apoplast transporta substàncies molt diverses, com el diòxid de carboni (que es capta de l'atmosfera i que ha de ser transportat al cloroplast perquè intervingui en la fixació del carboni durant la fotosíntesi), sals minerals (captades del sòl a través de l'arrel) i fins i tot elements de resposta a l'estrès (per exemple, intervé en la resistència sistèmica adquirida a fitopatògens).

## Referències

* ↑ Campbell, N.A.; Reece, J.B.. Biology. California: Benjamin Cummings, 2002, p. 753–754.
* ↑ Azcón-Bieto,J y Talón, M.. Fundamentos de Fisiología Vegetal. Mc Graw Hill Interamericana de España SAU, 2000. ISBN 84-486-0258-7.
* ↑ H. H. Felle; A. Herrmann; R. Hückelhoven; K.-H. Kogel «Root-to-shoot signalling: apoplastic alkalinization, a general stress response and defence factor in barley (Hordeum vulgare)». Protoplasma, 227, 1, December 2005, pàg. 17–24. 10.1007/s00709-005-0131-516389490.
# Aigua destil·lada

L'aigua destil·lada és aigua de la qual pràcticament s'han extret totes les impureses per mitjà de la destil·lació. La destil·lació implica bullir l'aigua i condensar-ne el vapor dins d'un recipient net, deixant enrere la majoria o la totalitat dels sòlids que la contaminen. La conductivitat elèctrica de l'aigua destil·lada és gairebé nul·la per la manca d'ions de clorur, calci, magnesi i fluorurs.

## Aplicacions

Als laboratoris químics i biològics, com també en la indústria, es prefereixen les alternatives més barates com són l'aigua purificada o concretament l'aigua desionitzada respecte a l'aigua destil·lada. Tanmateix, es fa servir l'aigua destil·lada si les aigües alternatives no resulten prou pures. Quan cal una aigua excepcionalment pura es fa servir aigua bidestil·lada.
En les bateries de plom i àcid dels automòbils es fa servir, ja que la presència d'altres ions que es troben en l'aigua que surt de l'aixeta poden causar una gran reducció de la durada de vida de la bateria. També es fa servir als sistemes de refrigeració dels automòbils. Els minerals i ions que es troben en l'aigua normal poden resultar corrosius en mecanismes interns o afectar els anticongelants. En les planxes de planxar allarguen la vida de l'aparell.
Pot servir també per a dissoldre aigua normal que és massa mineralitzada o dura per a la fabricació casolana de cervesa tipus Pilsener. Tota sola, com a beguda, no és favorable per a la salut per la manca de minerals essencials que provoca una desmineralització del cos.

## Vegeu també

* Potabilització
* Alambí
* Cisterna
* Aljub
* Osmosi inversa

## Referències

* ↑ «Aigua destil·lada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Steam Iron Buying Guide». Home Institute. [Consulta: 3 gener 2016].
* ↑ John Palmer, «Chapter 15 - Understanding the Mash pH»
* ↑ Azoulay, Arik; Garzon, Philippe; Eisenberg, Mark «Comparison of the Mineral Content of Tap Water and Bottled Waters». Journal of General Internal Medicine, 16, 3, 2001, p. 168–175. DOI: 10.1111/j.1525-1497.2001.04189.x.
# Apple A18

L'Apple A18 i l'Apple A18 Pro són un parell de sistemes basats en ARM de 64 bits en un xip (SoC) dissenyats per Apple Inc., part de la sèrie de silici d'Apple. S'utilitzen a les línies de l'iPhone 16 i l'iPhone 16 Pro i TSMC es basa en un procés de segona generació de 3 nm. Anunciats el 9 de setembre de 2024, són els successors del processador Apple A17 Pro.

## Disseny

Els Apple A18 i A18 Pro inclouen una CPU de sis nuclis ARMv9.2-A de 64 bits dissenyada per Apple amb dos nuclis d'alt rendiment i quatre nuclis eficients energèticament.
Apple afirma que el nou xip A18 és fins a un 30% més ràpid en el rendiment de la CPU d'un sol nucli en comparació amb l'iPhone 15 amb el xip A16 Bionic. Tots els xips de la sèrie A18 en tenen 8 GB de RAM.
L'A18 integra una nova GPU de cinc nuclis dissenyada per Apple, que ara afegeix traçat de raigs accelerat per maquinari i suport d'ombrejat de malla a la línia que no és Pro. L'A18 Pro té una GPU de sis nuclis, amb un traçat de raigs de maquinari 2 vegades més ràpid. El nou motor neuronal de 16 nuclis és capaç de fer 35 bilions d'operacions per segon, amb un aprenentatge automàtic 2 vegades més ràpid gràcies a un 17% més d'amplada de banda de memòria.
L'A18 té un controlador USB 2.0 heretat capaç de només 480 Mbit/s a través del port USB-C. L'A18 Pro té un controlador USB 3.2 Gen 2 amb capacitat per a 10 Gb/s.

## Referències

* ↑ Christoffel, Ryan. «Comparing the A18 and A18 Pro: Here’s one thing the iPhone 16 chip is missing» (en anglès americà), 10-09-2024. [Consulta: 12 setembre 2024].
* ↑ Cunningham, Andrew. «Apple updates both of its new iPhones with A18 and A18 Pro chips» (en anglès americà), 09-09-2024. [Consulta: 12 setembre 2024].
* ↑ Mayo, Benjamin. «iPhone 16 is powered by A18 chip, up to 30% faster than iPhone 15» (en anglès americà). 9to5Mac, 09-09-2024. [Consulta: 9 setembre 2024].
* ↑ «A18 vs. A18 Pro: What's the Difference?» (en anglès), 10-09-2024. [Consulta: 12 setembre 2024].
# Aigua segura

L'aigua segura és aquella aigua que no conté bacteris perillosos, metalls tòxics dissolts ni productes químics danyosos per la salut i és, per tant, considerada segura per beure. Aquest concepte s'ha consolidat davant de la dificultat de poder disposar d'aigua potable disponible per a consum humà en molts llocs del planeta, principalment per motius de cost.
Existeixen nombrosos programes de cooperació internacional l'objectiu dels quals se centra a divulgar procediments fàcils i econòmics per obtenir aigua segura, dirigits principalment a països en vies de desenvolupament.

## Referències

* ↑ «L'aigua, un dret no accessible per a 663 milions de persones». El Diari de la Sanitat, 21-03-2018.

## Vegeu també

* Aigua
* Tractament de l'aigua
* Tractament d'aigües residuals
# Apramicina

L'apramicina (en anglès:Apramycin i també Nebramycin II) és un antibiòtic aminoglicòsid usat en la medicina veterinària. està format per carboni, hidrogen, nitrogen i oxigen. El produeix Streptomyces tenebrarius.
Està indicat en el tractament d'infeccions bacterianes en animals.

## Referències

* ↑ Ryden, R; Moore «BJ». J Antimicrob Chemother, 3, 6, 1977, pàg. 609–613. DOI: 10.1093/jac/3.6.609. PMID: 340441.