OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ermita vella de Sant Vicent Ferrer (Agullent)

L'Ermita vella de Sant Vicent Ferrer és una ermita situada en la pujada del Calvari, al municipi d'Agullent. És un Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.24.004-008.

## Història

Hi ha a Agullent dues ermites dedicades a Sant Vicent Ferrer, conegudes com La Vella i La Nova. Ambdues es troben properes entre si, separades per un curt camí que alberga el Viacrucis. L'ermita vella és la primitiva on el sant dominic solia retirar-se com a ermità. Està reconstruïda sobre els fonaments de l'original del segle xv i va ser reconstruïda en 1976, i inaugurada l'1 d'abril de 1979.

## Descripció

Es tracta d'un petit edifici rectangular, molt senzill i amb teulada a dues aigües. La porta és amb llinda i amb dos amplis espiells. Sobre la porta hi ha un nínxol amb un panell ceràmic que representa el sant al que està dedicada l'ermita. Un fanal il·lumina el panell.
Les reduïdes dimensions de l'interior ressalten la riquesa de la seua ornamentació. Els pilars, units per una cornisa denticulada, suporten una volta de mig canó. El retaule sobre l'altar adossat és d'estil neoclàssic, i inclou una fornícula amb vidre que alberga una talla de Sant Vicent Ferrer datada a mitjan segle xix.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/vvbagu.htm Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Emirat d'Ixbíliya

L'emirat o taifa d'Ixbíliya (àrab: طائفة أشبيلية, ṭāʾifa Ixbīliya) fou un regne andalusí centrat en la ciutat d'Ixbíliya (Sevilla), governat per la dinastia abbadita entre 1023 i 1091. El primer governant fou Abu-l-Qàssim Muhàmmad ibn Abbad, al qual el va succeir el seu fill Abbad ibn Muhàmmad al-Mútadid i a aquest, Muhàmmad ibn Abbad al-Mútamid, darrer monarca de l'emirat.
Abbad ibn Muhàmmad al-Mútadid va lluitar contra Abu-Bakr Muhàmmad al-Mudhàffar, emir de l'emir de Batalyaws, amb el que va pactar la pau en 1051 per evitar la pressió de Ferran I de Lleó, Van aconseguir dominar tota l'Andalusia occidental i l'emirat de Múrsiya, però a causa dels tributs que havien de pagar al rei de Castella la potència en què s'havia convertit es va anar afeblint amb el temps, sent presa pels almoràvits el 1091. A l'època almohade es van construir la Giralda, els Reials Alcàssers i l'actual església de Sant Marc.
Un any després que Alfons VI de Castella havia conquerit Tulàytula als musulmans, Al-Mútamid, l'emir d'Isbiliya va sol·licitar l'ajuda militar de Yússuf ibn Taixfín. El militar va desembarcar a Al-Yazira al-Jadrā (Algesires) al capdavant de l'exèrcit almoràvit, amb el qual es va dirigir cap al nord. El monarca castellà, que va tenir el suport dels monarques catalans i aragonès, va sortir a trobar-lo, sent derrotat en la batalla d'az-Zal·laqa, després de la qual, els almoràvits van conquerir les diferents taifes.

## Emirs d'Isbiliya

* Abu-l-Qàssim Muhàmmad ibn Abbad, 1023-1042
* Abbad ibn Muhàmmad al-Mútadid, 1042-1069
* Muhàmmad ibn Abbad al-Mútamid, 1069-1091

## Vegeu també

* Emirat de Morón.

## Referències

* ↑ Viguera, María Jesús. Los reinos de taifas y las invasiones magrebíes: (al-Andalus del IX al XIII) (en castellà). Mapfre Editorial, 1992, p. 49. ISBN 8471004321.
* ↑ Viguera Molíns, María Jesús. Los reinos de taifas y las invasiones magrebíes (en castellà). RBA, 2007, p. 132. ISBN 84-473-4815-6.
* ↑ González Palencia, Ángel. Historia de la España musulmana (en castellà). MAXTOR, 2005 (1929), p. 80. ISBN 8497612078.
* ↑ Blanco Freijeiro, Antonio; Morales Padrón, Francisco. Historia de Sevilla (en anglès). Universidad de Sevilla, 1992, p. 152. ISBN 847405818X.
* ↑ Alberto Cañada Juste. Batalla de Cutanda
# Frederic Guillerm von Seydlitz

Frederic Guillerm von Seydlitz (Kalkar, 3 de febrer de 1721 - Ohlau, 7 de novembre de 1773) va ser un general de cavalleria de Prússia i inspector general de cavalleria.
Juntament amb Hans Joachim von Zieten, va ser un dels millors oficials de cavalleria del segle xviii, representant de l'oficial creatiu que era capaç de prendre decisions per si mateix. Va participar en la Guerra de Successió Austríaca i a la Guerra dels Set Anys, exercint un paper clau en les victòries prussianes, com les de Rossbach i Zorndorf.

## Referències

* ↑ «Poten, Bernhard von (1892), "Seydlitz-Kurtzbach, Friedrich Wilhelm Freiherr von" , Allgemeine Deutsche Biographie (ADB), 34 , Leipzig: Duncker & Humblot, pp. 94-101» (en alemany).
# Escut de Riner

L'escut oficial de Riner té el següent blasonament:
Escut caironat: d'argent, un castell de porpra obert acompanyat a sota pel riu negre que dona el nom al municipi. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 12 de març de 1994.
S'hi representa l'antic castell de Riner (avui dia se'n conserva una torre que s'aixeca al costat de l'església) i una faixa ondada per sota que representa el riu negre, d'on prové el seu nom.

## Referències

* ↑ «EDICTE de l'Ajuntament de Riner relatiu a l'aprovació de l'escut municipal.». DOGC num. 1858, 19/01/1994=. [Consulta: 28 juny 2010].

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Solsonès
# Al-Àixtar

Màlik ibn al-Hàrith an-Nakhaí (àrab: مالك بن الحارث النخعي, Mālik b. al-Ḥāriṯ an-Naẖʿī), més conegut pel sobrenom al-Àixtar (àrab: الأشتر, al-Axtar, literalment ‘el que té les parpelles que li pengen', per una ferida rebuda a la batalla del Yarmuk, el 636), fou un agitador polític del temps del califat d'Uthman. Era partidari d'Alí ibn Abi-Tàlib. Era un home molt alt i robust i tenia una espasa que es deia al-lujj (‘resplendor de l'aigua corrent’).
Va partir en algara a l'Imperi Romà d'Orient demostrant una gran temeritat. Era partidari de la fay (botí en immobles). Després d'un incident amb Sad ibn Abi-Waqqàs, el governador d'Uthman a Kufa (653/654) fou expulsat de la ciutat cap a Síria amb alguns altres. Aviat va tornar a Kufa i poc després apareix al front d'una banda d'agitadors que impedien el retorn del governador al-As i reclamaven el nomenament d'Abu-Mussa al-Aixarí.
Quan es van produir a Medina els disturbis que van acabar amb la mort del califa (656), hi va anar amb 200 homes i va participar en el setge de la casa del califa (en el-nuffar) i podria ser un dels assassins. Va donar llavors suport a Alí.

## Primera fitna

Durant la guerra entre aquest i Àïxa, Talha ibn Ubayd-Al·lah i az-Zubayr ibn al-Awwam, va anar a Kufa per intentar el suport d'aquesta ciutat, el governador de la qual, Abu-Mussa al-Aixarí, restava neutral. Allí va reunir reforços i va anar a la batalla del Camell (656). En la campanya contra Muàwiya (futur Muàwiya I) va entrar a Rakka i va obligar els seus habitants a construir un pont per a les tropes d'Alí. A la batalla de Siffín (657) dirigia l'ala dreta.
Es va pactar un arbitratge i Alí el voli com a àrbitre però els seus partidaris, segurs de la raó dels seus arguments, van demanar un de més neutral que fou Abu-Mussa al-Aixarí. Per la seva oposició a l'arbitratge, Alí el va allunyar i el va nomenar governador de Mossul i de les ciutats de Síria que eren lleials a Alí, però en aquestes es va haver d'enfrontar a Ad-Dahhak ibn Qays al-Fihrí, governador nomenat per Muàwiya, i es va haver de retirar a Mossul.
Després fou nomenat governador d'Egipte, no se sap si després que fos anomenat Qays ibn Sad ibn Ibada al-Ansarí (658) o al lloc de Muhàmmad ibn Abi-Bakr as-Siddiq, destituït per manca d'habilitat política (659); no va arribar a prendre possessió del govern, ja que va morir el 658 o 659 enverinat amb una beguda amb mel pel seu jayastar (logistarius). En saber la notícia, Muàwiya va dir la cèlebre frase: «Deu té agents fins i tot dins la mel».

## Bibliografia

* Caetani, Annali.
# Eruguera d'espatlles grogues

L'eruguera d'espatlles grogues (Campephaga flava) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae) que habita els boscos i matolls d'Angola, sud-oest, sud i est de la República Democràtica del Congo, est de Sudan del Sud, sud d'Etiòpia i de Somàlia, Ruanda, Burundi, Kenya, Tanzània, Zàmbia, Malawi, Moçambic, Zimbàbue, nord de Namíbia, centre i est de Botswana i nord-est i sud de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Eruguera d'espatlles grogues». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# George Wallace

George Wallace (anglès: George Corley Wallace Jr.) (Clio, 25 d'agost de 1919 - Montgomery, 13 de setembre de 1998) va ser un polític i jutge estatunidenc que va exercir com a 45è governador d'Alabama durant quatre mandats. Se'l recorda pels seus acèrrims punts de vista segregacionistes i populistes. Durant el mandat de Wallace com a governador d'Alabama, va promoure "desenvolupament industrial, impostos baixos i escoles de comerç". Wallace va presentar-se sense èxit a la presidència dels Estats Units com a candidat del Partit Demòcrata tres vegades, i una altra addicional com a candidat del Partit Independent Americà (1968). Wallace es va oposar a la dessegregació i va donar suport a les lleis Jim Crow durant el Moviment pels Drets Civils, declarant en el seu discurs inaugural de 1963 que representava "la segregació ara, la segregació demà, la segregació per sempre".
Wallace es va presentar a les primàries presidencials demòcrates per tercer cop el 1972, havent moderat la seva postura sobre la segregació. La seva campanya va acabar quan va rebre un tret a Maryland d'Arthur Bremer. Wallace va quedar paraplègic durant la resta de la seva vida. Wallace va guanyar la reelecció com a governador el 1974, i va tornar a buscar, aquest cop sense èxit, la nominació presidencial demòcrata per a les eleccions presidencials de 1976. A finals de la dècada de 1970, Wallace va anunciar que s'havia convertit al cristianisme evangèlic, i va moderar les seves opinions racials, renunciant al seu suport passat a la segregació. Wallace va deixar el càrrec el 1979, però va tornar a entrar en política i va guanyar les eleccions per a un quart i últim mandat com a governador el 1982. A 2017, Wallace era el tercer governador amb un mandat més llarg de la història dels Estats Units, amb 5.848 dies al càrrec.

## Referències

* ↑ «Obituary: George Wallace» (en anglès). The Independent, 14-09-1998. [Consulta: 14 juliol 2024].
* ↑ Encyclopædia Britannica, 25-08-2012 [Consulta: 25 agost 2012].
* ↑ Newfield, Jack , 19-07-1971, p. 39–46.
* ↑ Lesher, Stephan. George Wallace: American Populist. Addison Wesley, 1994, p. 409. ISBN 978-0-201-62210-2.
* ↑ «Wallace, George C.» (en anglès). Encyclopedia of Alabama. [Consulta: 14 juliol 2024].
* 1 2 «George Wallace, Segregation Symbol, Dies at 79», 14-09-1998.
* ↑ Kauffman, Bill. «When the Left Was Right» (en anglès). The American Conservative, 19-05-2008. [Consulta: 14 juliol 2024].
* ↑ «The Top 50 Longest Serving Governors in US History (Updated)», 29-05-2017.
* ↑ Ostermeier, Eric. «The Top 50 Longest Serving Governors in US History (Updated)» (en anglès americà). Smart Politics. Universitat de Minnesota, 29-05-2017. Arxivat de l'original el March 1, 2021. [Consulta: 2 abril 2021].
# Associació d'Escoles Rabíniques Talmúdiques Avançades

L'Associació d'Escoles Rabíniques Talmúdiques Avançades (en anglès: Association of Advanced Rabbinical and Talmudic Schools) (AARTS) és una associació nacional d'acreditació basada en la fe per a les escoles rabíniques i talmúdiques. Té la seu a la ciutat de Nova York i està reconeguda pel Consell per a l'Acreditació de l'Educació Superior i el Departament d'Educació dels Estats Units. En el camp de l'educació rabínica i talmúdica, l'associació es veu a si mateixa com el guardià de l'ortodòxia jueva, i com una autoritat històrica. El seu objectiu és mantenir el pensament tradicional en un món modern. La AARTS és una organització sense ànim de lucre independent, està formada per experts en el camp de la formació rabínica i talmúdica, que estableix uns estàndards educatius per tot el país. Tant els programes de pregrau com els de postgrau són avaluats per l'associació. Tots aquests programes han de complir amb els estàndards establerts en matèria d'educació, finances, i requisits de postgrau, per ser considerats aptes per a l'acreditació.

## Referències

* ↑ «Archived copy Arxivat 2017-02-04 a Wayback Machine.». [Consulta: 9 setembre 2010]. "Council for Higher Education Accreditation"
* ↑ http://www2.ed.gov/admins/finaid/accred/accreditation_pg10.html "United States Department of Education"
# Emirat de Jama'are

L'emirat de Jama'are, també escrit com Jamaare o Jamaari, fou un emirat de Nigèria i avui dia un emirat tradicional a l'estat de Bauchi, al nord de Nigèria. Tradicionalment es considera que l'emirat fou fundat el 1811 per Muhammadu Wabi I, un líder en la gihad fulani (guerra santa), dirigit per Usman Dan Fodio, si bé l'emirat no va ser oficialment reconegut fins a 1835, quan Sambolei, el cap fulani de Jama'are, va ser recompensat amb el nomenament per la seva ajuda contra els rebels haussa de Katsina per part de Muhammad Bello, el musulmi Sarkin ("comandant dels fidels") i sultà de Sokoto. Emir Muhammadu Maude va construir les muralles (6 metres d'alçada amb quatre portes) de la ciutat de Jama'are en la dècada de 1850, però la ciutat tot just va sobreviure als atacs de les forces de l'emir Buhari de Hadejia en els anys 1850 i 1860. L'emir de Jama'are, Muhammadu Wabi II, es va sotmetre als britànics després de la caiguda de la ciutat de Kano en mans d'aquests darrers el 1903. Incorporada a la divisió de Katagum de la província de Kano, l'emirat de Jama'are va ser traslladat a la província de Bauchi el 1926 i es va convertir en part de l'estat de Bauchi el 1976.
La majoria dels habitants de l'emirat són membres dels pobles fulani, shirawa, kanuri o haussa. Conreen cacauets (maní), cotó, sorgo, mill, caupí i verdures, que creixen a la plana humida; també crien cabres, vaques, ovelles, rucs i cavalls. L'Autoritat de Desenvolupament de la Conca dels rius Hadejia-Jama'are va ser creada a finals de 1970 per a millorar la productivitat agrícola a la zona. Teixit del cotó i tenyit, especialment amb anyil, són activitats locals importants. Jama'are és la seu d'un consell de govern local, i hi ha una escola primària de formació de professors, un hospital general, i una clínica de la lepra a la ciutat.

## Emirs

* 1811 - 1824 Muhammadu Wabi I dan Ardo Sale (d. 1824)
* 1824 - 1854 Sambolei dan Ardo Sale (d. 1854)
* 1854 - 1862 Muhammadu Maude dan Sambolei (d. 1862)
* 1862 - 1886 Muhammadu Sambo dan Muhammadu Wabi (d. 1886)
* 1886 - 1918 Muhammadu Wabi II dan Muhammadu Sambo (d. 1918)
* 1918 - 1928 Muhammadu Goje dan Muhammadu Wabi (d. 1928)
* 1928 - 1975 Muhammadu Wabi III dan Muhammadu Goje (b. 1900 - d. 1975)
* 1975 - .... Muhammadu Wabi IV dan Muhammadu Wabi
* .... - .... Muhammadu Ahmadu Wabi I
* .... - 2006 Muhammadu Ahmadu Wabi II
* 2006 - Muhammadu Ahmadu Wabi III

## Referències

* Enciclopèdia Britànica
# Eruguera daurada

L'eruguera daurada (Campochaera sloetii) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae) i única espècie del gènere Campochaera.

## Descripció

* Fa uns 20 cm de llarg. Bec curt i negre.
* Mascle d'un groc intens amb cua i ales negres i una taca, també negra, des de la part inferior del cap a la superior del pit. Una cella blanca separa el negre de la cara del capell gris.
* Femella amb un groc menys viu, tons verdosos al dors i gris a la cara, gola i part superior del pit.

## Distribució

Habita la selva humida de les terres baixes de Nova Guinea.

## Subespècies

S'han descrit dues subespècies:
* C. s. flaviceps Salvadori, 1879, Sud de Nova Guinea.
* C. s. sloetii (Schlegel, 1866). Oest i nord-oest de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Eruguera daurada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15-1-2021 (català)
* ↑ Campochaera sloetii segons el Integrated Taxonomic Information System Rev. 20/12/2013 (anglès)
# Esglésies Baptistes Independents

Les Esglésies Baptistes Independents, són congregacions cristianes, que generalment tenen creences baptistes conservadores (o fins i tot fonamentalistes). El terme "independent" es refereix a la posició doctrinal, pel que fa l'autonomia de l'Església i la negativa a unir-se o afiliar-se, per part d'aquestes esglésies, a qualsevol convenció o estructura jeràrquica organitzada.

## Història

La tradició baptista independent va començar a la fi del segle xix i principis del segle XX entre les congregacions baptistes locals, els membres de les quals estaven preocupats per l'avanç del modernisme i el liberalisme en les denominacions cristianes i en les convencions baptistes nacionals dels Estats Units i el Regne Unit.
En resposta a les preocupacions dels seus membres, algunes esglésies baptistes locals es van separar en massa de les seves respectives denominacions i convencions anteriors, i van establir les seves respectives congregacions com a esglésies baptistes independents. En altres casos, els membres més conservadors de les esglésies existents, es van retirar de les seves congregacions locals, i van establir noves esglésies baptistes independents.

## Demografia

Els membres de les esglésies baptistes independents representen a un 2,5% de la població adulta dels Estats Units, segons a una enquesta de 2014, realitzada pel Pew Research Center.
# Associació de Bancs Andorrans

L'Associació de Bancs Andorrans (Andorran Banking) és la patronal de la banca andorrana. Andorran Banking és l'encarregada de representar els interessos de les entitats bancàries del Principat i vetlla pel prestigi, desenvolupament, competitivitat i les bones pràctiques del sector bancari a Andorra i en l'àmbit internacional.
Andorran Banking és membre associat de la Cambra de Comerç, Indústria i Serveis (CCIS), la Confederació Empresarial d'Andorra (CEA) i la Federació Bancària Europea (EBF).
Les tres entitats bancàries amb seu a Andorra en són membres:
* Andorra Banc Agrícol Reig (Andbank)
* Crèdit Andorrà
* Mora Banc Grup

## Referències

* ↑ «Qui som?».
# Emirat de Molina

L'emirat de Molina fou un emirat creat al voltant de la ciutat de Molina i que va durar del 1080, quan es va independitzar de l'emirat de Balànsiya fins al 1129, que fou conquerit pel regne d'Aragó.
Els celtibèric van poblar el castro de Mediolum, que fou conquerit als visigots per Tàriq ibn Ziyad. Entre el segle x i l'XI es va aixecar l'alcàsser de Molina.
Després del desmembrament del Califat de Qurtuba a principis el 1010 el territori fou dependent de l'Emirat de Balànsiya i breument de l'Emirat de Tulàytula entre els anys 1065 i 1065 per tornar a dependre de Balansiya. El territori fou independent a finals del segle xi, i el seu emir Hya Ibn Galbun va col·laborar amb Rodrigo Díaz de Vivar, donant-li recer després del seu desterrament.
Amb la presa de Tulàytula per les tropes d'Alfons VI de Castella el 1085 Ibn Galbun paga tributs a Castella fins que l'emirat fou pres per Alfons el Bataller a Azzun ibn Galbun, que havia lluitat contra ell en la batalla de Cutanda al costat dels almoràvits el 1129.

## Emirs de Molina

* Hya ibn Galbun 1080-?
* Azzun ibn Galbun ?-1129

## Referències

* ↑ (castellà) Hernandez Rabal, hernandezrabal

## Enllaços externs

* Ma. Elena Cortés Ruiz i Inmaculada Lázaro Molinero, ¿Continuidad o ruptura entre musulmanes y mudéjares? Arxivat 2013-11-02 a Wayback Machine.
# EF-Oatly-Cannondale

L'EF-Oatly-Cannondale és un equip de ciclisme femení estatunidenc de la segona divisió UCI Women's ProTeam fundat el 2024 i està afiliat a l'EF Education-EasyPost masculí.

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
La taula següent mostra el rànquing de l'equip a la UCI World Tour femení, així com la seva millor ciclista en el rànquing individual.

## Composició de l'equip

2025 :
2024 :

## Notes i referències

* ↑ «EF Education-EasyPost kondigt eigen vrouwenploeg aan» (en neerlandès). wielerflits, 09-06-2023. [Consulta: 27 febrer 2024].
* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Vegeu també

* EF Education-EasyPost
# Pere Balagué Martorell

Pere Balagué Martorell va ser un empresari i polític català nascut a Reus el 24 de novembre de 1895. Era fill de Pere Balagué Sugranyes, pintor, i de Maria Estrella Martorell Bofarull.
Gerent de l'empresa d'exportació de fruita seca Fills de J. Sabater, de Reus, un càrrec que va mantenir fins. la seva mort. Segons Josep Olesti se'l coneixia com «el senyor Pere de la gorreta», perquè portava una gorra de dimensions reduïdes. La seva ideologia era nacionalista. El 1910 col·laborà a la revista del Grup modernista de Reus Foc Nou. Va ser regidor el 1913 pel Foment Nacionalista Republicà (FNR) i editorialista de Foment des del seu inici, periòdic portaveu del partit. Va publicar també a Catalunya Nació, portaveu de la Joventut Nacionalista Republicana, la branca juvenil del Foment, el 1917. Col·laborà amb destacada activitat a la tercera època de la Revista del Centre de Lectura. El 1922 va ser un dels fundadors de l'Associació de la Premsa de Reus.
Va escriure també algunes obres de teatre («Un interventor: monòleg», el 1914 i «Al col·legi o unes eleccions mogudes» (1921) sobre el vot femení i en col·laboració amb Pere Cavallé) que es van representar al Teatre Bartrina de Reus, però no es van imprimir.
President del Centre de Lectura de Reus des del 1936 fins al final de la guerra civil, donà a aquesta entitat la seva quantiosa biblioteca, ja que era vidu i no havia tingut fills. L'any 1951, va ser un dels impulsors de l'associació 'confraria' dels Guardadors de la Tronada, de Reus, per tal de preservar-ne l'ancestral tradició reusenca de la Tronada.Va morir el 12 d'octubre de l'any 1957.

## Referències

* 1 2 3 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 80.
* ↑ «Associació de la Premsa de Reus». Annals del periodisme català, número 6, 1934, pàg. 281.
* ↑ Martorell Jareño, Pere / Baiges Gras, Anton. Guardadors de la Tronada, 50 anys d'història. Edicions Cossetània. Valls, 2002.