OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torre Carmelet (Cabanes)

L'anomenada Torre Carmelet, és una torre a la Ribera de Cabanes, al denominat «Camí de les Torres», perquè condueix a dues torres, la de Carmelet i la dels Gats, a més de l'església fortificada d'Albalat i al castell del mateix nom; al municipi de Cabanes, comarca de la Plana Alta.
Com el seu nom indica es tracta d'una torre, datada entre els segle xv i xvi, típic exemple de torre defensiva, que per declaració genèrica, està catalogada com a Bé d'Interès Culturalper la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana.

## Descripció historicoartística

Hi ha diferència d'opinió entre els experts a l'hora de conceptualitzar el conjunt de torres que es troben disperses pel municipi de Cabanes, com ara són les torres de Carmelet, de la Sal, del Carme o la dels Gats. Mentre que alguns autors consideren que es tracta de torres que formaven part de masies fortificades, molt típiques per aquestes terres dels segles xv, xvi quan es van construir. En canvi, altres, atenent els resultats dels estudis de les restes i al fet d'estar en les proximitats d'alguna de les fortaleses de la zona (com és el cas del Castell d'Albalat), consideren més adequat catalogar com torres de guaita pertanyents a les defenses de les fortaleses.
És envoltada de camps d'arbres fruiters, presentant una edificació annexa, de fàbrica de maçoneria, que serveix com a magatzem agrícola.
Té característiques prou similars a les altres torres veïnes, «Els Gats», «La Sal» i «del Carme».
Presenta planta quadrada i tres plantes. Té garites, almenys en dues de les cantonades oposades i un matacà a la façana sud-est, al costat de la porta d'accés, que té una finestra quadrada al damunt, sota la qual hi ha l'escut nobiliari dels Banyull (el qual n'és l'únic element d'ornamentació). La porta d'entrada és arran de terra i és adovellada. És reforçada amb unes xapes de ferro subjectes amb claus de forja, que permeten comptar fins a una dotzena d'impactes de bales de plom de gran calibre. Destaca en l'espessor dels murs la presència d'uns coixinets de fusta, els quals havien de servir per encaixar les lleixes de fusta originals que s'utilitzaven per barrar la porta un cop tancada. Poden apreciar-se en la coberta espitlleres apaïsades. La torre és de paredat, amb els cantons i els marcs de la porta i finestra de carreus.

## Referències

* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 3 4 5 6 http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/detalles_bics.asp?IdInmueble=3585
* ↑ http://www.monumentalnet.org/comunidad_valenciana/castellon_castello/cabanes/cabanes/torre_de_la_pedrera.php Arxivat 2014-05-05 a Wayback Machine.
* ↑ http://castillosespanyoles.blogspot.com.es/2011/05/torre-de-carmelet-o-de-la-pedrera.html
* ↑ Castillos, Torres y Fortalezas de la Comunidad Valenciana. Pag 526 y ss. Editorial Prensa Valenciana. 1995.
* 1 2 http://www.castellon-costaazahar.com/103113_es/Torre-Carmelet-(Cabanes)-construcci%C3%B3n-defensiva-junto-al-mar/ Arxivat 2014-05-05 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.cabanes.es/ca/content/torre-carmelet-0 Arxivat 2014-05-05 a Wayback Machine.
# Castell Vell d'Albaida

El Castell Vell se situa en un turó, conegut com a Muntanya Real als segles XV, XVI i XVII, al sud del nucli urbà de la població d'Albaida (Vall d'Albaida, País Valencià), en una situació molt estratègica per dominar la zona. Està catalogat com Bé d'interès cultural.

## Descripció historicoartística

Originalment va ser una fortalesa ibèrica, estant ocupada de forma ininterrompuda al llarg dels segles; però els elements que han arribat a l'actualitat són de l'època musulmana. Va haver de constituir un important nucli fortificat andalusí, centre militar de tota l'àrea. El castell va ser espoliat poc després del seu abandó, utilitzant-se més tard com a pedrera de pedra i altres materials constructius, la qual cosa va fer que les restes que han arribat fins a nosaltres siguin molt escassos, encara que poden distingir-se trossos de la muralla, dos aljubs i diverses bases de torres quadrades. El material utilitzat per a la construcció va ser maçoneria amb argamassa, a nivell arqueològic s'han detectat elements ibers i preromans.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=665&lang=ca. Data de consulta: 21 desembre 2024.
* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/detalles_bics.asp?IdInmueble=5828
# Australian Workers Union

L'Australian Workers Union (AWU) és un dels sindicats australians de treballadors més gran i més antic. El seu origen es remunta als sindicats fundats en els anys vuitanta del segle xix per pastors i miners. D'acord amb el darrer informe de l'Australian Industrial Relations Commission, actualment té uns 80.000 associats (el 31 de desembre de 2021 hi havien 71.181 associats). Al llarg del temps ha exercit una poderosa influència en les reivindicacions sindicalistes australianes i en el Partit Laborista Australià (Australian Labor Party).

## Cobertura

L'AWU té una àmplia cobertura, entre d'altres, dels següents sectors:
* Serveis administratius i de suport
* Agricultura, silvicultura i pesca
* Serveis artístics i recreatius
* Construcció
* Serveis d'electricitat, gas, aigua i residus
* Fabricació
* Mineria
* Administració Pública i Seguretat

## Referències

* ↑ «Annual Returns provided to Registered Organisations Commission 30th June 2022». Registered Organisations Commission.
* ↑ «Inside the union factions that rule the ALP conference», 16-12-2018.
* ↑ «Am I Covered?».

## Enllaços externs

* Plana web oficial (anglès)
# Apple S2

L'Apple S2 és l'ordinador integrat de l'Apple Watch Series 2, i Apple Inc la descriu com a "System in Package" (SiP). Es va revelar el 7 de setembre de 2016, amb molt poca informació sobre les especificacions. Apple diu que els seus dos nuclis ofereixen un 50% més de rendiment i la GPU ofereix el doble que el predecessor, l'Apple S1. El S1P SiP enviat a l'Apple Watch Series 1 és una versió reduïda de l'S2 que no té la funcionalitat GPS, sinó que és idèntic.

## Disseny de sistema en paquet

Utilitza un processador d'aplicacions personalitzat que juntament amb 512 MB de memòria, 8 GB d'emmagatzematge i processadors de suport per a la connectivitat sense fil, GPS, sensors i E/S constitueixen un ordinador complet en un sol paquet. Aquest paquet està ple de resina per a la durabilitat.

### Components

El dispositiu integra components discrets com Wi-Fi, Bluetooth, GPS, NFC, controlador tàctil, acceleròmetres, sensor baromètric i RAM. En total, hi ha 42 matrius individuals de silici integrades en l'únic component S2.

## Referències

* ↑ Benjamin, Jeff. «PSA: The Apple Watch Series 1 is just as fast as Series 2» (en anglès). 9to5mac.com, 04-10-2016. Arxivat de l'original el 8 novembre 2021. [Consulta: 22 octubre 2017].
* 1 2 Chester, Brandon. «The Apple Watch Series 2 Review: Building Towards Maturity» (en anglès). AnandTech, 20-12-2016. Arxivat de l'original el 22 octubre 2017. [Consulta: 12 octubre 2017].
* ↑ «Apple Wartch Series 2 Teardown» (en anglès). iFixit, 15-09-2016. Arxivat de l'original el 7 octubre 2020. [Consulta: 22 octubre 2017].
* ↑ Gingerich, Mandi. «Apple Watch Series 2 Teardown» (en anglès). TechInsights, 28-09-2017. Arxivat de l'original el 19 abril 2017. [Consulta: 22 octubre 2017].
# Allium kaschianum

L'Allium kaschianum és una espècie de planta originària d'Àsia (Xinjiang, el Kazakhstan i el Kirguizstan). Se sol trobar a alçades que oscil·len entre els 2400 i els 3000 m.

## Referències

* ↑ Flora of China v 24 p 188. Allium kaschianum
# Lulu

«Lulu» té aquests significats:
* Biografies:
** Lulu (emir), emir usurpador d'Alep
** Lulu al-Yahya, regent d'Alep 1114-1117
** Badr-ad-Din Lulu, atabeg dels zengites de Mossul i després emir per dret propi
** Lulu (cantant), una de les guanyadores d'Eurovisió 1969
* Ciutats:
** Ludwigslust, una ciutat a Mecklenburg, Alemanya, anomenada Lulu
* Música:
** Lulu (Berg), òpera d'Alban Berg
** Lulu (Kuhlau), òpera de Friedrich Kuhlau
** Lulu (àlbum), àlbum rock de Lou Reed i [[Metallica
* Cinema:
** Lulu (pel·lícula), film del 2002 de Jean-Henri Roger
# Arxiu de la Memòria Popular

L'Arxiu de la Memòria Popular és el centre de documentació dedicat a la recuperació de la memòria popular que va crear l'any 1998 l'Ajuntament de La Roca del Vallès (Vallès Oriental), juntament amb un Premi de Memorials Populars, amb la col·laboració d'un grup de veïns del municipi.

## Història

El 14 de febrer de 1998 es va presentar a La Roca del Vallès l'Arxiu de la Memòria Popular i la primera edició del Premi Romà Planas i Miró de memorials populars.

## Objectius

L'objectiu de l'Arxiu és la recuperació, la conservació i la catalogació de tota mena de documentació autobiogràfica, memòries, reculls de correspondència, testimonis, etc., en qualsevol suport (ja sigui paper, àudio o vídeo), que està a disposició de totes les persones que visitin l'Arxiu amb finalitat científica, educativa i divulgativa.
Amb el desenvolupament d'aquest projecte es pretén potenciar la recopilació dels testimonis dels directes protagonistes dels fets més importants de la història del nostre país, per poder fer una història paral·lela a la història oficial.

## Premi Romà Planas i Miró

El Premi Romà Planas i Miró és una convocatòria anual no literària que atorga l'Arxiu de la Memòria Popular, i que serveix per a promocionar l'Arxiu i adquirir documentació. Hi participen les obres de caràcter autobiogràfic que testimonien totalment o en part la vida de l'autor.
El Jurat que concedeix el premi està format per personalitats del món de la cultura, els mitjans de comunicació, la universitat, la recerca històrica, etc.; està presidit per Raimon Obiols, i abans ho havia estat per Ernest Lluch, fins al moment de la seva mort.
El lliurament del Premi a l'obra guanyadora es fa durant la Festa Major d'Hivern de La Roca del Vallès, a finals de novembre, i es presenta al públic l'11 de setembre de l'any següent, en ocasió de la Festa Major d'Estiu.

## Relació amb altres entitats

L'Arxiu de la Memòria Popular forma part de l'Associació Europea per a l'Autobiografia (APA) i de la RedAIEP (Red de Archivos e Investigadores de la Escritura Popular) i manté relacions de cooperació amb l'Archivio Diaristico Nazionale d'Itàlia, els Archives de le Vie Privée de Carouge (Suïssa), la Universitat d'Alcalá de Henares, etc.

## Referències

* ↑ L'Arxiu de la Memòria Popular, a RedAIEP (castellà)
* ↑ «Festes populars». Ajuntament de La Roca del Vallès. [Consulta: 30 agost 2011].
* ↑ «Popular Memoria de la gente común» (en castellà). La Vanguardia, 16-11-2003. [Consulta: 28 gener 2011].
* ↑ Premi Romà Planas i Miró, al web de la Generalitat de Catalunya
* ↑ Maria Almagro guanya el 13è Premi Romà Planas de Memorials Populars de la Roca, 3 de desembre de 2010, a El 9 Nou
* ↑ Memòria anual 2004-2005 de la RedAIEP (castellà) PDF

## Enllaços externs

* Pàgina de l'Arxiu de la Memòria Popular Arxivat 2011-03-19 a Wayback Machine.
# Weissella ceti

Weissella ceti (abreujat W. ceti) és un bacteri grampositiu, no formador d'espores que pot presentar morfologia tant de bacil com de coc. Pel que fa a la temperatura, pot créixer a 37 °C, però no a 45 °C, essent doncs mesòfil. Metabolitza glucosa, però a diferència de molts altres heterofermentadors obligats, no produeix gas. El contingut en G+C és del 39%.
En el seu genoma han detectat diversos gens que codifiquen per a factors de virulència i resistència a antibiòtics.
Va ser aïllat per primer cop en zífids.No s'ha identificat en aliments fermentats ni té relació amb l'ésser humà. El principal interès d'aquesta espècie és la seva afecció en truites irisades (Oncorhynchus mykiss), ja que és l'agent etiològic de la weissellosis, produint greus hemorràgies i septicèmia amb gran taxa de mortalitat.

## Referències

* 1 2 Fusco, Vincenzina; Quero, Grazia M.; Cho, Gyu-Sung; Kabisch, Jan; Meske, Diana «The genus Weissella: taxonomy, ecology and biotechnological potential». Frontiers in Microbiology, 6, 17-03-2015. DOI: 10.3389/fmicb.2015.00155. ISSN: 1664-302X. PMC: PMC4362408. PMID: 25852652.
* ↑ Abriouel, Hikmate; Lerma, Leyre Lavilla; Casado Muñoz, María del Carmen; Montoro, Beatriz Pérez; Kabisch, Jan «The controversial nature of the Weissella genus: technological and functional aspects versus whole genome analysis-based pathogenic potential for their application in food and health». Frontiers in Microbiology, 6, 27-10-2015. DOI: 10.3389/fmicb.2015.01197. ISSN: 1664-302X. PMC: PMC4621295. PMID: 26579103.
* ↑ Vela, A. I.; Fernandez, A.; Bernaldo de Quiros, Y.; Herraez, P.; Dominguez, L. «Weissella ceti sp. nov., isolated from beaked whales (Mesoplodon bidens)» (en anglès). INTERNATIONAL JOURNAL OF SYSTEMATIC AND EVOLUTIONARY MICROBIOLOGY, 61, 11, 01-11-2011, pàg. 2758–2762. DOI: 10.1099/ijs.0.028522-0. ISSN: 1466-5026.
* ↑ Ladner, J. T.; Welch, T. J.; Whitehouse, C. A.; Palacios, G. F. «Genome Sequence of Weissella ceti NC36, an Emerging Pathogen of Farmed Rainbow Trout in the United States» (en anglès). Genome Announcements, 1, 1, 14-02-2013, pàg. e00187–12, 1/1/e00187–12. DOI: 10.1128/genomeA.00187-12. ISSN: 2169-8287. PMC: PMC3569357. PMID: 23409274.
* ↑ Figueiredo, Henrique C. P.; Soares, Siomar C.; Pereira, Felipe L.; Dorella, Fernanda A.; Carvalho, Alex F. «Comparative genome analysis of Weissella ceti, an emerging pathogen of farm-raised rainbow trout» (en anglès). BMC Genomics, 16, 1, 12-2015, pàg. 1095. DOI: 10.1186/s12864-015-2324-4. ISSN: 1471-2164. PMC: PMC4687380. PMID: 26694728.
# Autenticació

L'autenticació del text d'un tractat internacional és l'acte pel qual els representants dels estats sobirans que han adoptat el text d'un tractat certifiquen que el text és aquell respecte del qual han arribat a un principi d'acord, i n'estableixen la seva autenticitat. El procediment usual és realitzar l'autenticació mitjançant l'anomenada rúbrica, utilitzada en tots els casos en els quals el tractat ha de ser sotmès a una aprovació ulterior per òrgans diferents als negociadors. La signatura d'un tractat, quan els negociadors estan autoritzats a realitzar-la, equival també a l'autenticació. En els tractats adoptats a l'acabament d'una conferència internacional l'autenticació del text es fa per la simple signatura de l'acta final.

## Referències

* 1 2 Nocions bàsiques de dret internacional públic per a les diplomatures de ciències empresarials i de gestió i administració pública. 2a ed. Barcelona: Publicacions i Edicions de la Universitat de Barcelona, 2005. ISBN 84-475-2974-6.
* ↑ «Número 3, Julio-Diciembre 2000» (en castellà). Cuestiones Constitucionales Revista Mexicana de Derecho Constitucional, 1, 3, 02-01-2000. DOI: 10.22201/iij.24484881e.2000.3. ISSN: 2448-4881.
# Aprenentatge vocal

L'aprenentatge vocal descriu l'habilitat apresa per produir sons que no estan previstos en el repertori genètic de les respectives espècies i l'habilitat de modificar sons acústics i sintàctics, d'adquirir sons nous via imitació, i de produir noves vocalitzacions. Les “vocalitzacions” en aquest cas es refereixen només als sons generats per l'òrgan vocal corresponent (laringe en mamífers i siringe en aus), per oposició als llavis, a les dents i a la llengua, els quals requereixen considerablement menys control motor. L'aprenentatge vocal es considera una habilitat crítica per al llenguatge parlat i només s'ha detectat en vuit grups animals (malgrat l'ampla varietat d'espècies que són capaces de vocalitzar), incloent éssers humans, ratpenats, cetacis, pinnípedes (foques i lleons de mar), elefants, i tres grups d'ocells llunyanament relacionats: ocells cantaires, lloros i colibrís. Cal distingir l'aprenentatge vocal de l'aprenentatge auditiu, que és l'habilitat de memoritzar sons i que s'ha constatat en tots els vertebrats que s'han posat a prova fins ara. Per exemple, els gossos poden ser entrenats per entendre la paraula "seu" tot i que la paraula humana no pertany als seu repertori innat. Tanmateix, el gos no pot imitar i produir la mateixa paraula, "seu"; aquesta habilitat suposaria l'aprenentatge vocal.

## Referències

* ↑ Fitch WT. The biology and evolution of music: A comparative perspective. Cognition 2006; 100(1):173-215. doi:10.1016/j.cognition.2005.11.009
* ↑ Jarvis ED. Selection for and against vocal learning in birds and mammals. Ornithol. Sci. 2006; 5:5-14. doi:10.2326/osj.5.5
* ↑ Petkov, Christopher I.; Jarvis, Erich D. «Birds, primates, and spoken language origins: behavioral phenotypes and neurobiological substrates». Frontiers in Evolutionary Neuroscience, 4, 2012, pàg. 12. DOI: 10.3389/fnevo.2012.00012. ISSN: 1663-070X. PMC: 3419981. PMID: 22912615.
# Propietat dominical

La propietat dominical fa referència al dret de propietat que exerceix una persona o entitat sobre un bé immoble, generalment terreny o edificis, i implica la plena capacitat per gaudir-ne, disposar-ne i transmetre’n la possessió de manera exclusiva. Aquesta propietat es considera el dret més complet sobre un bé, ja que permet al propietari prendre decisions sobre la utilització, explotació i venda d’aquest bé sense necessitat de permís de tercers, excepte en els casos de regulació legal com ara les lleis d’urbanisme o mediambientals.
El terme sovint s’associa amb el dret de domini ple, incloent-hi les facetes d'ús, gaudi i disposició d'un immoble, diferenciant-lo d'altres drets com el de l'ús o el de la servitud. En molts sistemes jurídics, la propietat dominical té límits establerts per lleis o normatives relatives al bé comú o a l'ús públic d'un recurs determinat.
A l'Edat Mitjana el Senyor dominical era el propietari de les terres i béns i podia exigir als vassalls que conreaven les terres una sèrie de rendes i prestacions de tipus agrari.

## Referències

* Revista cultural QU4TREPINS pag, 11 de Palau-solità i Plegamans
# Almarada

L'almarada és una paraula d'origen àrab. És una arma blanca, curta, generalment d'acer, amb mànec de fusta i semblant a un punxó de fulla còncava. Sense tall, tan sols fereix de punta sense causar una important hemorràgia externa, i pot causar greus danys interns. És també coneguda en castellà com a chupasangre.
També rep el nom d'almarada un cert tipus d'agulla utilitzada en l'antiguitat per cosir calçat.
# Auto-Cycle Union

L'Auto-Cycle Union, abreujat ACU, és l'entitat rectora de l'esport del motociclisme al Regne Unit, incloses les Illes Anglonormandes i l'Illa de Man (tret d'Irlanda del Nord, que es regeix per la MCUI, entitat oficial a tota Irlanda). Els esports que dirigeix l'ACU són el motociclisme de velocitat, speedway, grasstrack, motocròs, trial i enduro.
L'ACU fou fundada el 1903, amb l'objectiu de desenvolupar l'esport del motor per mitjà dels clubs i facilitar equipaments turístics per als seus membres. El 1904 va ser membre fundador de la FIM (Fédération Internationale de Motocyclisme). L'any 1907 va adoptar el seu nom actual. El 1911 va organitzar la seva primera cursa "TT": El Tourist Trophy de l'Illa de Man.
L'ACU també dicta les normes de seguretat relatives als equipaments de protecció personal que es fan servir durant les curses motociclistes. Per exemple, només els cascs que compleixin les normes ACU (mostrant l'etiqueta que així ho certifica) poden ser utilitzats a les curses de velocitat. La majoria dels cascs de qualitat venuts al Regne Unit compten actualment amb un distintiu adhesiu anomenat ACU Gold i molts motociclistes els trien per al seu ús diari.

## Referències

* ↑ «About The ACU - Who and What are We?» (en anglès). acu.org.uk. ACU. [Consulta: 2 gener 2022].

## Enllaços externs

* Auto-Cycle Union - Lloc web oficial
# Aproximació de Born-Oppenheimer

L'aproximació de Born-Oppenheimer és una de les aproximacions fonamentals de la mecànica quàntica que té per objectiu resoldre l'equació de Schrödinger per a molècules. Fou publicada per Max Born i Robert Oppenheimer el 1927.
La resolució de l'equació de Schrödinger per a un àtom d'hidrogen es pot realitzar de forma exacta, ja que només intervenen dos cossos (un protó al nucli atòmic i un electró a l'escorça atòmica). Però quan es tracta de la seva resolució per a molècules, la més simple H₂$^+$ ja té tres partícules (dos protons i un electró), no resulta matemàticament possible fer-ho de manera exacta, és el que es coneix com a problema dels tres cossos. Born i Oppenheimer observaren que la massa del protó, als nuclis dels àtoms, és molt més elevada que la dels electrons, per la qual cosa les seves velocitats són molt més petites que les dels electrons, i proposaren tractar per separat el moviment dels nuclis, que resten pràcticament en repòs, i el moviment dels electrons que se situen al voltant dels seus nuclis. Matemàticament:
$\Psi _{total}=\psi _{electronica}\times \psi _{nuclear}$
La consideració explícita de l'acoblament dels moviments electrònic i nuclear (generalment, a través d'un altre tipus de simplificacions), es coneix com a acoblament electró-fonó en sistemes estesos o acoblament vibrònic en sistemes zero-dimensionals.

## Vegeu també

* Mètode de Hartree-Fok
* Mecànica quàntica

## Referències

* ↑ Born, M; Oppenheimer, R «On the Quantum Theory of Molecules» (en anglès). Ann. Physik, 84, 1927, pàg. 457.
* ↑ De Paula, J. Química física. Ed. Médica Panamericana, 2008. ISBN 9789500612487.
# Alosa becllarga de Namaqua

L'alosa becllarga de Namaqua (Certhilauda subcoronata) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae).

## Hàbitat i distribució

Habita garrigues de l'Àfrica sud-occidental, a Namíbia i Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Alosa becllarga de Namaqua». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Martina Bacigalupo

Martina Bacigalupo (Gènova, 1978) és una fotògrafa documental i periodista fotogràfica independent italiana. La major part del seu treball fotogràfic l'ha desenvolupat en països de l'Àfrica de l'Est, especialment a Burundi, tot posant el focus en les persones i l'entorn que els envolta.
Les seves fotografies s'han publicat en diversos mitjans de comunicació i a més s'han presentat en exposicions col·lectives i individuals i en Festivals de Fotografia com a Rencontres de Arles. El seu treball ha estat mereixedor de diferents guardons i reconeixements internacionals, destacant el Premi Cànon a la Dona Periodista Gràfica atorgat per l'Associació Francesa de Dones Periodistes (AFJ) el 2010 per el seu fotoreportatge The Resistance of the Forgotten a Uganda i el Premi FNAC Beca d'Ajuda a la Creació Fotogràfica (França) que va rebre el 2012.
Algunes de les seves sèries fotogràfiques més conegudes són: Burundian Elections, que documenta l'escalada de tensió que es va donar en les eleccions de 2010 a Burundi; Pianissimo, Itàlia (2006); Forbidden, Burundi (2009); The Resistance of the Forgotten (2010); Fiore del Mio Pericolo (Pianissimo, Part Seconda) (2009); The Backyard Women, Burundi (2010); My name is Filda Adoch, Uganda (2012); Gulu Real Art Studio i Without Façs, Uganda (2014).
Des de 2010 és sòcia activa de l'Agence VU a París i està representada per la galeria Grimaldi Gavin de Londres. Els seus treballs fotogràfics s'han publicat, entre molts altres mitjans, al Internazionale, Esquire, Sunday Times Magazine, Elle, Jeune Afrique o a Jo Donna.

## Referències

* ↑ «Martina Bacigalupo - artist, news & exhibitions - photography-now.com». [Consulta: 18 febrer 2022].
* 1 2 «Martina Bacigalupo» (en francès). [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ Zero, Mr Five Zero. «Photographer #373: Martina Bacigalupo» (en anglès). 500 Photographers, 07-09-2011. [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ «Martina Bacigalupo Wird - photo». wird.com.ua. Arxivat de l'original el 23 de marzo de 2013. [Consulta: 17 febrer 2022].