OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Steven Mnuchin

Steven Terner Mnuchin (Nova York, 21 de desembre de 1962) és un banquer, productor de cinema i exadministrador de fons estatunidenc que fou Secretari del Tresor dels Estats Units entre gener de 2017 i gener de 2021, sota l'administració del president Donald Trump.
Com a membre del Partit Republicà dels EUA, el 30 de novembre de 2016, Trump va anunciar la seva nominació com a Secretari del Tresor per a la seva administració.
Va néixer en el si d'una família jueva. Ha estudiat a la Universitat Yale.
El seu capital s'estima en 40 milions de dòlars, resultat dels seus 17 anys de servei a Goldman Sachs, on també va treballar durant trenta anys el seu pare, que també és multimilionari. Després, va treballar amb l'empresa RatPac-Dune Entertainment que va produir American Sniper i La Lego pel·lícula.
En el seu lloc de Secretari del Tresor, va prometre una rebaixa fiscal per a la classe mitjana.

## Referències

* ↑ «Un productor de Hollywood sería el secretario de Hacienda de Trump» (en castellà). , 14-11-2016 [Consulta: 10 agost 2017].
* ↑ ; Isidore, Chris; Bash, Dana «Un productor de Hollywood sería el secretario de Hacienda de Trump» (en castellà). CNN en Español, 14-11-2016 [Consulta: 10 agost 2017].
* 1 2 «El nou cap del Tresor dels Estats Units promet una gran rebaixa fiscal per a la classe mitjana» (en castellà). , 30-11-2016 [Consulta: 10 agost 2017].
# Joaquim Puigvert i Pastells

Joaquim Puigvert i Pastells (Vilobí d'Onyar, 1928-) és un fotògraf i cineasta català. Va practicar durant els anys cinquanta una animació pictòrica influenciada per la del canadenc Norman McLaren, reconegut exponent del cinema pintat a mà sobre el cel·luloide.
Com a fotògraf, té una obra dilatada des del 1939, molt vinculada a una mirada gairebé antropològica cap al món rural de Vilobí d'Onyar, però també amb un sentit estètic i experimental. El 1964 va iniciar una estreta i creixent relació d'amistat, d'influència mútua i de treball conjunt amb l'artista Domènec Fita.
El 2004, una mostra múltiple va mostrar la seva trajectòria a la Fundació Fita, el Museu d'Història de la Ciutat de Girona, el Museu del Cinema i el Centre Cultural Can Roscada de Vilobí d'Onyar. Arran d'aquestes exposicions es va editar el llibre Puigvert, 65 anys d'imatges, amb text de Joaquim Jubert i Gruart, on s'estudia la seva obra i se'n reprodueixen diverses imatges.
El 2015 es va incorporar obra seva a l'exposició temporal Del segon origen. Arts a Catalunya 1950-1977, que va tenir lloc al Museu Nacional d'Art de Catalunya, comissariada per Valentín Roma i Juan José Lahuerta.
El 2018 va editar el llibre Vilobí d’Onyar, imatges i memòria, amb fotografies i textos del mateix Puigvert, on refon la història de la població a través dels seus records i les seves imatges. Al seu poble, prop de la farmàcia que va regentar durant molts anys, té un carrer amb el seu nom.

## Referències

* ↑ «Culturcat». web. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2015].
* ↑ Faxedas i Brujats, Maria Lluïsa; Parramon i Rubio, Pere. Art contemporani a Girona (1994-2019). Girona: GEiEG, Ajuntament de Girona, febrer 2021, p. 35. ISBN 978-84-09-28369-9.
* ↑ Jubert i Gruart, Joaquim. Puigvert, 65 anys d'imatges. Girona: Fundació Fita, 2004. ISBN 84-609-0386-9.
* ↑ Combalia, Victòria «Explicar l'art català». ARA Diumenge (Diari Ara), 16-08-2015, p. 12-13 [Consulta: 23 agost 2015].
* ↑ Julbe, Bàrbara «Joaquim Puigvert Pastells, 85: "La creatividad no tiene fin"». La Vanguardia, 10-06-2013 [Consulta: 23 agost 2015].
* ↑ Puigvert i Pastells, Joaquim. Vilobí d'Onyar, imatges i memòria. El pas del segle XX al XXI d'un poble rural. Ajuntament de Vilobí d'Onyar, 2018. ISBN 978-84-09-01084-4.
* ↑ Domènech, Joan. «Vilobí d'Onyar, cara i creu». El Punt, 13-02-2019. [Consulta: 15 novembre 2020].
# Llicència per casar

Llicència per casar (original: License to Wed) és una pel·lícula estatunidenca de Ken Kwapis estrenada el 2007. Ha estat doblada al català.

## Argument

Ben Murphy i Sadie Jones estan promesos i intenten la seva cerca de la felicitat en una vida comuna "fins que la mort els separi". Tanmateix, l'Església familiar de Sadie, St-Augustine, és administrada pel reverend Frank que es nega a unir la jove parella abans que hagi completat el curs de preparació al matrimoni que ell mateix ha elaborat. Comprenent deures, tallers pràctics inusitats i una flagrant invasió de la seva vida privada, el programa del reverend Frank provarà els vincles que uneixen Ben i Sadie.

## Repartiment

* Robin Williams: Reverend Frank
* Mandy Moore: Sadie Jones
* John Krasinski: Ben Murphy
* Eric Christian Olsen: Carlisle
* Christine Taylor: Lindsey Jones
* Josh Flitter: Choir Boy
* Peter Strauss: M. Jones
* Grace Zabriskie: Àvia Jones
* Roxanne Hart: Sra. Jones
* Mindy Kaling: Shelly
* Angela Kinsey: Judith la venedora de joies
* DeRay Davis: Joel
* Rachael Harris: Janine
* Brian Baumgartner: Jim
* Jess Rosenthal: Venedor de joies
* Val Almendarez: Client de la joieria

## Producció

El rodatge va tenir lloc parcialment a la First Congregational Church a Long Beach, Califòrnia, així com altres localitzacions al voltant de Long Beach. La pel·lícula és dirigida per Ken Kwapis, que freqüentment dirigeix episodis de The Office a la televisió dels EUA. Això suposa aparicions del repartiment, com John Krasinski, Angela Kinsey, Mindy Kaling, i Brian Baumgartner.

## Rebuda de la crítica

La reacció de la crítica a la pel·lícula va ser negativa de manera aclaparadora. Rotten Tomatoes dona la pel·lícula un índex d'un 7% Metacritic.com li dona 25 sobre 100, amb 21 ressenyes generalment negatives rating.

## Referències

* ↑ esadir.cat. . esadir.cat.
* ↑ License To Wed Movie Reviews, Pictures - Rotten Tomatoes
* ↑ «a dc. (2007): Reviews». Arxivat de l'original el 2010-06-15. [Consulta: 15 abril 2012].
# Màriam Ben-Arab

Màriam Ben-Arab (La Roca del Vallès, 23 d'agost de 1983) és una il·lustradora catalana.
Va estudiar Belles Arts a la Universitat de Barcelona, i va completar els seus estudis a l'Escola d'Arts i Oficis La Llotja. Va començar la seva trajectòria professional il·lustrant literatura infantil, on destaquen llibres com La llegenda de Sant Jordi (Empúries), Opa ist überall (Edelkids), Endevinalles per jugar i "Refranys per jugar" (Vox), Espurna, la meva amiga núvol (La Galera). Col·labora habitualment amb les revistes infantils Cavall Fort i El Tatano.
Ha col·laborat amb Chiquimedia en la creació de l'aplicació Mortimer i els Dinosaures, un conte interactiu per a dispositius Apple i Android, amb què va guanyar el Premi Digital Ehon Award 2017 (Japó) i el Premi Chupete-Top 10 apps for kids made in Spain 2017.
Va guanyar el Premi Cavall Fort 2020, dedicat al còmic, amb 'Un pla'.

## Referències

* ↑ Fort |, Cavall. «Màriam Ben-Arab, guanyadora del Premi Cavall Fort 2020 – Cavall Fort». [Consulta: 9 desembre 2020].
* ↑ AWARD, DIGITAL EHON. «トップ» (en anglès). [Consulta: 21 desembre 2020].
* ↑ «Las 10 mejores apps infantiles made in Spain 2017» (en castellà), 25-10-2017. [Consulta: 21 desembre 2020].
* ↑ 324cat. «La dibuixant vallesana Màriam Ben-Arab, premi Cavall Fort 2020 amb el còmic 'Un pla'», 30-11-2020. [Consulta: 9 desembre 2020].
# Satanàs

Satanàs, també conegut com a Satan, és un personatge bíblic considerat com el príncep dels dimonis. Se l'assimila amb Belial, Beelzebub o Llucifer.

## Etimologia

La paraula Satanàs ve de l'hebreu xatan (שָׂטָן) per la via del grec (satanas Σατανᾶς), significant originàriament en 'aquell qui s'oposa', 'adversari', 'antagonista' i especialment l'acusador o fiscal en un judici.
De fet, originalment satan no era més que un mot descriptiu per a una actitud d'oposició i fins i tot quan va ser començat a introduir com un ens sobrenatural servia només per a referir-se a qualsevol àngel enviat per Déu amb l'únic propòsit d'obstruir les activitats humanes. El llibre de Job n'és un clar exemple, i tot i que en aquest relat Satan ja està més "emancipat" de Déu, li continua demanant permís, el que fa suposar que encara no encarna "el mal" en el sentit dualista de la paraula.
En la Septuaginta, la traducció grega de l'Antic Testament, on la paraula hebrea ha-Satan es refereix als éssers sobrenaturals o al·legòrics, s'utilitza la paraula ho diabolos (en el Llibre de Job 1, i el capítol 3 de Zacaries), però on la paraula hebrea satan es refereix als éssers humans, s'utilitza una transliteració satanas.
En el Nou Testament, Satanàs i el diable no se solen distingir.

## Aparença

L'aparença de Satan varia segons les fonts i el període històric. A l'edat mitjana comença a aparèixer a la iconografia amb banyes (assimilat amb el boc) i porta un trident (que derivaria del déu Neptú). En moltes il·lustracions presenta trets de bèstia, com urpes, cua o el cos ple de pèl, mentre que en altres predomina un aspecte antropomòrfic. Se li associen els colors vermell (pel color del foc de l'infern i de la sang) i negre (per la foscor).

## Referències

* ↑ «Satanàs». A: Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia [Consulta: 30 maig 2024].
* ↑ Kelly, Henry Ansgar (2006), Satan: A Biography, Cambridge, England: Cambridge University Press, ISBN 978-0-521-60402-4
* ↑ Davidson, Clifford (1992). Iconography of Hell. Kalamazoo, MI: Western Michigan University. p. 25. ISBN 1-879288-02-8
* ↑ Denova, Rebecca. «El Origen de Satán» (en castellà). [Consulta: 23 gener 2025].
* ↑ luisarturosernaalarcn. «Mitología: ¿por qué el Diablo es rojo?» (en espanyol de Mèxic), 25-03-2021. [Consulta: 23 gener 2025].

## Vegeu també

* Angra Mainyu
* Azazel
* Xaytan
# Josep Simó Riera

Josep Simó Riera (Reus, 10 de novembre de 1655 - Reus, 7 d'abril de 1726) va ser un ciutadà honrat de Barcelona, comerciant i hisendat català.
Era fill de Josep Simó Torroja (Reus, 1632 - 1701), que aconseguí el títol de ciutadà honrat de Barcelona el 1647 de Felip IV de Castella. Va ser l'hereu dels seus pares, que, a més de diners li van deixar diverses propietats en finques rústiques i urbanes. Va estar vinculat a operacions de compravenda relacionades amb una clara especulació de sòl urbà, en el moment de creixement demogràfic de la ciutat de Reus. Es dedicà al comerç d'aiguardent amb èxit. Com a membre de l'alta burgesia reusenca va ocupar càrrecs a l'ajuntament de la ciutat: Jurat en cap el 1691 i 1705, conseller el 1680, 1681, 1686, 1696, 1701 i 1711, Síndic el 1681, sagristà del Santíssim Sagrament el 1696 i 1701, un títol honorífic, i el 1715, just després de la victòria borbònica sobre Catalunya, nomenat membre del "Ayuntamiento-consejo" dictat per la Reial Ordre del marquès de Castel Rodrigo, i alcalde de Reus el 1721 - 1723. Havia estat un dels organitzadors de la rebuda de l'Arxiduc d'Àustria en la seva visita a Reus el 1705, però va canviar d'opció política i Josep Simó consta en una llista que dona l'arxiver reusenc setcentista Saldoni Vilà: "Any 1713. Noticia dels que protestaren en la vila de Reus contra la casa de Àustria, en poder de Pere Gay, notari de la mateixa vila, consta ab acte fet i firmat, per defensar la casa real de Felip V, nostre llegítim rey". L'historiador reusenc Andreu de Bofarull explica que sota el seu mandat es va retirar la moneda local, coneguda com a pellofa o pellerofa, que havia estat falsificada massivament des de 1719, i que el rei havia suprimit. Davant la quantitat d'austriacistes a Catalunya, una ordre del Capità General José Carrillo de Albornoz, va prohibir l'ús de qualsevol arma sense excepcions, i l'alcalde va recollir els arcabussos, espases i sabres que estaven en poder dels particulars, i va permetre només els espasins que utilitzaven per indicar el seu càrrec els cavallers i els ciutadans honrats. Va ser pare de Gabriel Simó i Miró, també alcalde de Reus uns anys més tard.

## Referències

* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 16 febrer 2025].
* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 16 febrer 2025].
* ↑ Rovira i Gómez, Salvador-J. Els nobles del Baix Camp (segle xviii). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2006, p. 84-85. ISBN 8493410845.
* ↑ Morell, Josep. El municipi reusenc en el set-cents. Reus: Centre de Lectura, 1991, p. 200. ISBN 8487873022.
* ↑ Vilà, Saldoni. Amor al Rey y a la Pàtria. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1954, p. 74.
* ↑ Bofarull, Andreu de. Anales históricos de Reus desde su fundación hasta nuestros días. 2a ed. Reus: Imp. de la V. e Hijo de Pedro Sabater, 1866, p. 184.
# Héraðið

Héraðið és una pel·lícula de melodrama islandesa del 2019 dirigida per Grímur Hákonarson. Es va projectar a la secció Contemporary World Cinema del Festival Internacional de Cinema de Toronto del 2019. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Repartiment

* Arndís Hrönn Egilsdóttir com a Inga
* Þorsteinn Bachmann com a policia
* Þorsteinn Gunnar Bjarnason com a Gummi el pintor
* Daniel Hans Erlendsson com a Heiðar
* Hafdís Helga Helgadóttir com a reportera televisió

## Referències

* ↑ «Rams Director Grimur Hakonarson's The County Sells to Several Territories». Variety, 07-05-2018. [Consulta: 19 agost 2019].
* ↑ Peter Bradshaw (21 May 2020), The County review – a fierce fight for justice in the Icelandic highlands, <https://www.theguardian.com/film/2020/may/21/the-county-review-grimur-hakonarson-arndis-hronn-egilsdottir>
* ↑ «Toronto Adds The Aeronauts, Mosul, Seberg, & More To Festival Slate». Deadline, 13-08-2019. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ «The County». Goita què fan, ara!, 2019. [Consulta: 8 novembre 2024].
# Kirian Rodríguez Concepción

Kirian Rodríguez Concepción (Candelaria, Santa Cruz de Tenerife, 5 de març de 1996) és un futbolista professional espanyol que juga al club de la Lliga UD Las Palmas com a migcampista.

## Carrera

Rodríguez va néixer a Candelaria, Santa Cruz de Tenerife, Illes Canàries, i es va incorporar a la formació juvenil de la UD Las Palmas el 2014, procedent del CD Ofra. Va passar els seus primers anys de sènior jugant amb l'equip C a les lligues autonòmiques, abans d'ascendir al filial el gener del 2018, després de marcar 13 gols amb el C.
El 14 de setembre de 2018, Rodríguez va renovar el seu contracte amb el club fins al 2020. Va debutar amb el primer equip el 2 de juny següent, substituint a la segona part del seu company de formació juvenil Fabio González en un empat 0-0 a casa contra la UD Almeria a Segona Divisió.
El 17 de juny de 2019, Rodríguez va ser un dels cinc jugadors de l'equip B que van ascendir definitivament a la plantilla principal. Va marcar el seu primer gol com a professional el 20 de juliol de l'any següent, marcant el primer gol en un gol de 5-1 a casa contra l'Extremadura UD.

## Vida personal

El 2 d'agost de 2022, Kirian va anunciar a través d'una conferència de premsa que li van diagnosticar un limfoma de Hodgkin.

## Palmarès

Individual
* Jugador del mes de la Lliga: gener de 2024

## Referències

* ↑ «Kirian Rodríguez, un tinerfeño que 'lidera' al filial de la UD Las Palmas» (en castellà). El Dorsal, 12-09-2018. [Consulta: 3 juny 2019].
* ↑ «"El Kirian del taconazo evolucionó"» (en castellà). Tinta Amarilla, 05-04-2018. [Consulta: 3 juny 2019].
* ↑ «Kirian Rodríguez renueva su contrato con Las Palmas Atlético hasta 2020» (en castellà). UD Las Palmas, 14-09-2018. [Consulta: 3 juny 2019].
* ↑ «A Las Palmas y Almería sólo les faltó el gol» (en castellà). Marca, 02-06-2019. [Consulta: 2 juny 2019].
* ↑ «Miguel Ángel Ramírez: "Josep, Fabio, Kirian, Edu Espiau and Cristian Cedrés will sign professional terms with the first team squad"». UD Las Palmas, 17-06-2019. [Consulta: 10 juliol 2019].
* ↑ «Las Palmas cierra la temporada con una 'manita' al Extremadura» (en castellà). Marca, 20-07-2020. [Consulta: 22 gener 2021].
* ↑ «Kirian anuncia que padece cáncer: "Tengo un linfoma de Hodgkin"» (en castellà). Marca, 02-08-2022. [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ «Kirian Rodríguez named LALIGA EA SPORTS Player of the Month for January». La Liga, 02-02-2024.

## Enllaços externs

* Kirian Rodríguez Concepción a BDFutbol
* Kirian Rodríguez Concepción, Fitxa a Soccerway
# Graham Clark

Graham Clark (Littleborough, 10 de novembre de 1941 - 6 de juliol de 2023) fou un tenor d'òpera anglès. Era conegut principalment per papers de caràcter com Loge i Mime (L'anell del nibelung, de Richard Wagner) o el Capità de Wozzeck (Alban Berg). Cantà sovint al Gran Teatre del Liceu, així com al Festival de Bayreuth i a la Metropolitan Opera de Nova York. El 1986 va guanyar el premi Olivier pel seu paper de Mefistòfil a l'obra Doktor Faust de Ferruccio Busoni.
Clark, abans de dedicar-se a l'òpera, va ser professor de gimnàstica. Això va fer que les seves interpretacions operístiques tinguessin un important component físic.

## Biografia

Clark va estudiar a la Kirkham Grammar School - on va ser capità de l'escola - Loughborough College of Education i Loughborough University. Després d'uns anys com a professor d'Educació Física, seguits d'estudis de postgrau i després com a Oficial Regional Superior del Consell d'Esports, es va dedicar al cant. La seva gran oportunitat va arribar quan va ser seleccionat per Richard Bonynge per aparèixer en una gala benèfica a The Royal Opera House, Covent Garden el 25 de gener de 1975 amb Joan Sutherland, Heather Begg, Clifford Grant i altres en ajuda de la ciutat australiana de Darwin, recentment devastada pel cicló Tracy. El concert va ser televisat i emès en LP per Decca com "Darwin: Song for a City".
El 1975 es va incorporar a l'Scottish Opera, va ser director de l'English National Opera de 1977 a 1985 i ha tingut una àmplia carrera internacional de 1976 a 2019. Ha estat nominat tres vegades com a Assoliment individual destacat a l'òpera. Premis, inclosa una nominació a l'Emmy pel seu paper a la producció d'estrena de Els fantasmes de Versalles de John Corigliano al Metropolitan Opera el 1991-1992 i va guanyar el Premi Olivier a l'èxit destacat a l'òpera el 1986 per el seu paper de Mefistòfeles a Doctor Faust.
L'any 1999 va rebre el títol de Doctor Honoris Causa en Lletres per la Universitat de Loughborough.
Va ser diagnosticat amb càncer de bufeta i va lluitar contra la malaltia durant uns 20 anys, amb diverses cirurgies. Va morir, amb 81 anys, el 6 de juliol de 2023.

## Referències

* ↑ «Operagrootheid Graham Clark (81) overleden, zong karaktervol en acteerde met flair». NPO Radio 4, 07-07-2023.
* 1 2 «Mort du ténor Graham Clark». Diapasonfr. 7 July 2023.
* 1 2 Westwood, Chloe. «Remembering Graham Clark (1941–2023)». Royal Opera House, 07-07-2023. [Consulta: 11 juliol 2023].
* 1 2 3 Müller, Stephan «Publikumsliebling in Bayreuth / Wagnersänger Graham Clark gestorben» (en alemany). , 09-07-2023.
* ↑ [ https://www.emmys.com/shows/ghosts-versailles THE GHOSTS OF VERSAILLES], Emmys.com, va accedir el 12 de juny de 2020
* ↑ «Sr. Graham Clark: discurs de presentació del títol honorífic». Loughborough University. [Consulta: 11 juny 2008].

## Enllaços externs

* Graham Clark's Official Website
* "I Simply Switched Hobbies". Wagneropera.net interview with Graham Clark Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Graham Clark's biography - Bayreuth Festival website
* Interview with Graham Clark by Bruce Duffie, January 23, 1992
* Colbert Artists Management Inc. Arxivat 2016-03-02 a Wayback Machine.
# Sarcophanops

Sarcophanops és un gènere d'ocells de la família dels eurilaimids (Eurylaimidae) que es troben a les Filipines.

## Taxonomia

Antigament, aquestes espècies estaven incloses en el gènere Eurylaimus però a rel d'estudis de Dekker i Dickinson 2000 i el posterior d'Irestedt et al. 2006 es van moure a aquest nou gènere.
Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per dues espècies:
* becample de Mindanao (Sarcophanops steerii).
* becample de les Visayas (Sarcophanops samarensis).

## Referències

* ↑ «2024 Citation & Downloadable Checklists». Clements Checklist. [Consulta: 17 febrer 2025].
* ↑ Dekker, R.W.R.J; E.C. Dickinson, S. Eck & S. Somadikarta. «Types of the Eurylaimidae - Systematic notes on Asian birds. 3.1». vol.331. Zool. Verh. Leiden, 2000. [Consulta: 17 febrer 2025].
* ↑ Irestedt, Martin; Ohlson, Jan I.; Zuccon, Dario; Källersjö, Mari; Ericson, Per G. P. «Nuclear DNA from old collections of avian study skins reveals the evolutionary history of the Old World suboscines (Aves, Passeriformes)» (en anglès). Zoologica Scripta, 35, 6, 11-2006, pàg. 567–580. DOI: 10.1111/j.1463-6409.2006.00249.x. ISSN: 0300-3256.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «NZ wrens, Sapayoa, asities, broadbills, pittas – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 17 febrer 2025].
# Xavier Milian i Nebot

Xavier Milian i Nebot (Reus, 27 d'octubre de 1984) és un activista polític i escriptor català. És llicenciat en Història per la Universitat de Barcelona i en Periodisme per la Universitat Rovira i Virgili. Màster en Ciències Polítiques a la Universitat Oberta de Catalunya i en Dret Públic a la Universitat Rovira i Virgili. Doctor en Dret per la Universitat de València.
Era militant de Maulets el 2000. Impulsor de Ràdio Terra. Actualment és soci del Casal Despertaferro i és militant de la Candidatura d'Unitat Popular (CUP) i de la Coordinadora Obrera Sindical.
Fou cap de llista de la demarcació de Tarragona per la CUP a les eleccions al Parlament de Catalunya posteriors al referèndum del 2017.
La seva parella és Laia Estrada, amb qui te un fill.

## Obra publicada
### Com a editor

* 2017: L'incendi perdurable. La qüestió nacional a l'Estat espanyol d'Andreu Nin, amb pròleg de Pelai Pagès editat per Lo Diable Gros i distribuït per Virus Editorial.
* 2021: Republicanisme, catalanisme i socialisme. Gabriel Alomar, escrit conjuntament amb Roc Solà.
* 2022: 100 anys de marxisme i qüestió nacional als Països Catalans (1910-2010), publicat per Tigre de Paper.

### Com a autor

* 2019: Dos models d'economies perifèriques antagònics des de la perspectiva de la justícia ambiental: la Ribera d'Ebre i el Priorat, Revista Catalana de Dret Ambiental, Núm. 2.
* 2019: El poder del poble. L'autoorganització veïnal dels CDR, amb pròleg de Jordi Muñoz.
* 2020: Sortim de l'UCI. Proposta per una sanitat pública escrit conjuntament amb Laia Estrada Cañón.
* 2021: Una nova panoràmica de la història del catalanisme. Lleida: Pagès Editors. ISBN 978-84-1303-281-8
* 2021: Agustí Roquetes. Sindicalisme de trinxera.

## Referències

* ↑ Milian Nebot, Xavier «El nou constitucionalisme llatinoamericà i la participació política en l'àmbit municipal i comunal veneçolà (1998-2013) com alternativa a l'actual crisi estructural de la democràcia liberal». Universitat de València, 2018.
* 1 2 Barnils, Andreu. «Qui és Laia Estrada (CUP), candidata les eleccions catalanes?». VilaWeb, 22-04-2024. [Consulta: 2 maig 2024].
* 1 2 «Xavi Milian Nebot fitxa d'autor a Sembra Llibres». [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ «La CUP publica els noms que proposa per a les llistes del 21-D». [Consulta: 23 abril 2024].
* ↑ Xavi Milian Nebot «Dos models d'economies perifèriques antagònics des de la Perspectiva de la justícia ambiental: la Ribera d'Ebre I el Priorat». Revista Catalana de Dret Ambiental. Universitat Rovira i Virgili, 2, 2019, pàg. 1-41. DOI: 10.17345/rcda [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ OLTRA, XAVI. «"Cap CDR es planteja la violència" - 04 oct 2019». [Consulta: 5 febrer 2020].
* ↑ «Xavier Milian: «En los CDR hay votantes de Pujol y hasta de Felipe González»» (en espanyol europeu). [Consulta: 5 febrer 2020].
* ↑ «Avançament editorial: ‘Sortim de l'UCI. Proposta per una sanitat pública’ de Laia Estrada i Xavier Milian». Vilaweb, 05-07-2020 [Consulta: 22 octubre 2020].