OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# María Isabel Martínez de Murguía Embara

María Isabel Martínez de Murguía Embara (Madrid, 16 d'octubre de 1967), coneguda esportivament com a Maribel Martínez, és una jugadora d'hoquei sobre herba espanyola, ja retirada, guanyadora d'una medalla olímpica.
Membre del Reial Club de Polo de Barcelona va participar, als 24 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la competició femenina d'hoquei sobre herba. Al llarg de la seva carrera també guanyà una medalla de plata en el Campionat d'Europa d'hoquei sobre herba. Amb la selecció espanyola jugà 119 partits internacionals. Fou la primera jugadora espanyola d'hoquei sobre herba en fitxar com a professional per un equip estranger.
Llicenciada en pedagogia, una vegada retirada passà a exercir d'entrenadora primer, i després en l'àmbit del coaching.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Maribel Martínez». [Consulta: 20 febrer 2025].
* ↑ «Comité Olímpico Español», 17-03-2023. [Consulta: 20 febrer 2025].
* 1 2 3 «Maribel Martínez de Murguía» (en castellà). [Consulta: 20 febrer 2025].
* ↑ «Maribel Martínez de Murguía: “Ese oro y salir del armario con 45 son mis dos medallas” | Olimpiadas Barcelona 92» (en castellà), 07-08-2022. [Consulta: 20 febrer 2025].
# Mercedes Coghen Alberdingk-Thijm

Mercedes Coghen Alberdingk-Thijm (Madrid, 2 d'agost de 1962) és una jugadora d'hoquei sobre herba madrilenya, ja retirada, guanyadora d'una medalla olímpica d'or. És germana del també jugador d'hoquei sobre herba i medallista olímpic Juan Luis Coghen.
Membre del Cub de Campo Villa de Madrid va participar, als 29 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova femenina d'hoquei sobre herba. Era la capitana de l'equip.
Una vegada retirada s'ha dedicat a la gestió esportiva, sent directora executiva del Campionat Preolímpic Masculí de 2004 i el del Món femení de 2006. Sent vicepresidenta de la Federació Espanyola d'Hoquei, el 2006 fou la Consellera Delegada de Madrid-16.
Va ser investigada, i absolta de malversació i frau, en una derivada del cas Noos.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Mercedes Coghen». [Consulta: 20 febrer 2025].
* ↑ «Comité Olímpico Español», 05-06-2022. [Consulta: 20 febrer 2025].
* 1 2 FAGDE. «Mercedes Coghen: "Las mujeres deben prepararse, en el deporte están surgiendo opciones laborales a aprovechar"» (en castellà). [Consulta: 20 febrer 2025].
* ↑ «Mercedes Coghen, nombrada consejera delegada de la candidatura de Madrid a los JJOO de 2016» (en espanyol europeu), 13-11-2006. [Consulta: 20 febrer 2025].
* ↑ «Mercedes Coghen, absuelta de malversación y fraude por el caso Nóos» (en castellà), 17-02-2017. [Consulta: 20 febrer 2025].
# Anatoli Serdiukov

Anatoli Eduàrdovitx Serdiukov (en rus Анато́лий Эдуа́рдович Сердюко́в) (8 de gener de 1962, Unió Soviètica) és un polític i empresari rus. Fou ministre de defensa de Rússia des del 15 de gener del 2007 fins al 6 de novembre del 2012. És conegut pel llançament d'importants reformes a l'exèrcit rus.

## Inicis

Serdiukov es graduà a l'Institut de Comerç Soviètic el 1984 amb un títol d'economia. Del 1984 al 1985 serví a l'exèrcit soviètic. Des del 1985 havia treballat a una botiga de mobles i del 1995 al 2000 fou el director general del mercat de mobles, en una companyia de mobles a Sant Petersburg. La carrera de Serdiukov començà a desenvolupar-se amb gran èxit després de l'elecció de Vladímir Putin com a president de Rússia el 2000. El 2001 es graduà del Departament de Dret a la Universitat Estatal de Sant Petersburg. Del 2000 al 2001 treballà com a Cap Adjunt del Ministeri d'Impostos de Rússia, des del 2001 fins al 2004 dirigí la direcció, succeint Víktor Zubkov, el seu sogre. El 2 de març del 2004 fou nomenat viceministre d'impostos de Rússia.
Durant el període 2004-2007 dirigí el Ministeri d'Impostos de Rússia (el juliol del 2004 reorganitzà el servei d'impostos federals de Rússia). Durant aquest període els principals funcionaris del servei foren reemplaçats principalment per Serdiukov. També desenvolupà una rotació de personal i el nomenament d'ex-funcionaris d'impostos federals al servei dels departaments fiscals regionals dels subjectes federals de Rússia.

## Referències

* ↑ Civilian Economist Heads Defense Ministry Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (en inglés)
# Clapejat

El clapejat és un motiu consistent en una sèrie de punts o cercles (pics o piquets) espaiats i, generalment, en color contrastant amb el fons; també se'n diu pics, llunes, rodonetes, rotlles o cercles (per ex.: una samarreta clapejada = una samarreta de pics). Col·loquialment sovint s'usa el castellanisme topos (un vestit clapejat = "un vestit de *topos"). Aquest mateix motiu es coneix en anglès com a polka dot, en espanyol com a lunares o topos i en francès com a à pois.
Els clapejats solen usar-se en roba infantil, joguines i mobles, vestits de bany, llenceria, etc. També en vestits femenins informals o, ocasionalment, formals (en el qual cas es tracta de clapejat blanc sobre fons negre).
Durant molt de temps el clapejat fou típic de la indumentària gitana, així com dels intèrprets de flamenc (per exemple, en mocadors de coll i faldilles). La internacionalització del motiu, però, es produí a partir del darrer quart del segle xix via la moda anglesa.

## Referències

* ↑ Diccionari valencià. Alzira: Bromera; València: Generalitat Valenciana: Institut Interuniversitari de Filologia Valenciana, 1995. ISBN 847660243X

## Bibliografia)

* Peacock, John. Fashion since 1900: the complete sourcebook. London: Thames & Hudson, 2007. ISBN 0500513457
# Algorisme RLS

L'algorisme RLS (de l'anglès, recursive-Least-Squares algorithm ) s'usa en filtres adaptatius per trobar els coeficients del filtre que permeten obtenir el mínim quadrat del senyal d'error (definit com la diferència entre el senyal desitjat i el senyal produït a la sortida del filtre) en forma recursiva.

## Motivació

Considereu el model de sèries temporals lineal
    $y(n+1)=wx(n)+e(n)$
on $e(n)\sim N(0,1)$ és soroll blanc. Desitgem estimar el paràmetre $w$ mitjançant quadrats mínims. A cada instant $N$ ens referim al nou estimador de quadrats mínims per ${\hat {w}}_{N}$. A mesura que passa el temps, voldríem evitar repetir l'algorisme per trobar el nou estimador ${\hat {w}}_{N+1}$ en termes de ${\hat {w}}_{N}$, sinó actualitzar-utilitzant diferents tècniques.
L'avantatge de l'ús de l'algorisme RLS és que no hi ha necessitat d'invertir matrius extremadament grans, estalviant així poder de còmput.

## Vegeu també

* Filtre adaptatiu
* Algorisme LMS
* Equalitzador adaptable
# Silvia Manrique Pérez

Silvia Manrique Pérez (Laudio, 6 de març de 1973) és una jugadora d'hoquei sobre herba basca, ja retirada, guanyadora d'una medalla olímpica.
Membre de la Reial Societat i posteriorment del Club de Campo de la Villa de Madrid va participar, als 19 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona, on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova femenina d'hoquei sobre herba. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units) finalitzà vuitena, aconseguint un diploma olímpic. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata en el Campionat d'Europa d'hoquei sobre herba de 1995.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Silvia Manrique». [Consulta: 20 febrer 2025].
* ↑ «Comité Olímpico Español», 05-06-2022. [Consulta: 20 febrer 2025].
# Partit Progressista Democràtic Guadalupeny

El Partit Progressista Democràtic Guadalupeny (PPDG) és un partit polític de Guadalupe, fundat el 1991 per antics militants del Partit Comunista Guadalupeny (PCG), després de la desaparició de l'URSS encapçalats per Daniel Géniès i Henri Bangou, historiador i més tard alcalde de Pointe-à-Pitre, qui acusa als comunistes de poc compromís amb l'autonomia de l'illa. A les eleccions regionals de 1992 va obtenir el 10,48% dels vots i 5 escons, mentre que a les eleccions regionals de 1998 es presentà al Consell Regional de Guadalupe en coalició amb la Federació Guadalupenya del Partit Socialista. A les eleccions regionals de 2004 formà part de la coalició del socialista Victorin Lurel
El seu principal dirigent és professor d'Humanitats i ex diputat Ernest Moutoussamy, alcalde de Saint-François.

## Resultats electorals
### Eleccions legislatives

| Any | 1a volta | 1a volta | 2a volta | 2a volta | Escons | +/- | Govern |
| Any | Vots | % | Vots | % | Escons | +/- | Govern |
| 1993 | 13.380 | 13,19 | 23.055 | 29,66 | 1 / 4 | Nou | Oposició |
| 1997 | 15.071 | 15,42 | 28.915 | 26,46 | 1 / 4 | = | Oposició |
| 2002 | 10.035 | 11,20 | 14.332 | 13,37 | 0 / 4 | 1 | Extraparlamentari |
| 2007 | 9.790 | 10,21 | 16.234 | 13,50 | 0 / 4 | = | Extraparlamentari |
| 2017 | 1.059 | 1,42 | | | 0 / 4 | = | Extraparlamentari |
| 2022$^a$ | 5.532 | 7,36 | 15.484 | 18,90 | 1 / 4 | 1 | Oposició |
| 2024$^b$ | 10.903 | 10,79 | 19.801 | 19,19 | 1 / 4 | = | Oposició |
$^a$ Part de la Nova Unió Popular Ecològica i Social. $^b$ Part del Nou Front Popular.

## Enllaços externs

* Informació sobre el Congrés del PPDG de 2007 Arxivat 2008-04-20 a Wayback Machine.
# Afer de la Neotipia

L'afer de la Neotipia és com es coneix el boicot que van dur a terme els dirigents anarcosindicalistes contra l'òrgan del Partit Republicà Radical El Progreso
La Neotipia era una cooperativa tipogràfica creada en juliol de 1905, entre d'altres, per Ignasi Clarià i Josep M. Palau. Com que ambdós també eren els caps dels tallers on s'imprimia El Progreso, el febrer de 1908 foren expulsats de la societat obrera El Arte de Imprimir, integrada en la Solidaritat Obrera (que després s'integraria en la CNT). A aquest fet hi continuà un boicot a El Progreso per part dels dirigents sindicals Tomás Herreros Miguel i Josep Negre, que aconseguiren el suport de la federació regional de la Solidaritat Obrera en juliol de 1908 i març de 1909. Cap el desembre de 1908 els sindicalistes socialistes catalans se sumaren al boicot.
Aquest conflicte va aproximar postures entre anarquistes i socialistes i va distanciar els anarquistes dels republicans radicals, cosa que tindrà una significació especial en la convocatòria de vaga general de juliol de 1909 i els fets posteriors (Setmana Tràgica).

## Referències

* ↑ «Afer de la Neotipia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Partit Socialista de França (1902-1905)

El Partit Socialista de França (PSdF) o en francès, Parti Socialiste de France, va ser un partit polític francès creat oficialment el 1902 i que constitueix una etapa a la reunificació dels socialistes francesos a la Segona Internacional de 1905. El 1901 ja s'havia unificat amb el nom d'Unitat Socialista Revolucionària (USR).
El Partit Socialista de França es va crear oficialment al congrés de Commentry, l'any 1902, per fusió de dos partits, el marxista Partit Obrer Francès (POF), de Jules Guesde, i el blanquista Partit Socialista Revolucionari de França, dirigit per Édouard Vaillant. Els antics militants del POF formaven les 5/6 parts d'aquest nou partit, és per això que, de vegades, es parla d'aquest partit com al "partit socialista de França guesdista", per diferenciar-lo per exemple del PS actual.
L'any 1905 es fusiona amb el Partit Socialista Francès (PSF) per donar el SFIO, un partit que reagrupa els socialistes francesos fins a la Segona Guerra Mundial i que, després d'un període d'escisions i de decadència, François Mitterrand reagrupa entre 1965 i 1969 amb altres forces d'esquerres per donar l'actual Partit Socialista Francès (PS), la primera secretària del qual, actualment, és Martine Aubry.
# Aruncus

Aruncus és un gènere de plantes herbàcies de la família de les rosàcies. El nombre d'espècies varia segons els especialistes. L'única espècie autòctona dels Països Catalans és Aruncus dioicus. Els seus usos són com a plantes ornamentals i medicinals (tradicional contra la picadura d'abelles diarrea, gonorrea, febres, etc.).

## Taxonomia

* Aruncus dioicus és la planta tipus, en català es diu simplement aruncus (Europa centro-oriental)
* Aruncus parvulus.
* Aruncus gombalanus (Yunnan i Tibet).
* Aruncus sylvester (Àsia) considerat també com les formes asiàtiques d'Aruncus dioicus.
Abans aquest gènere es considerava part del gènere Spiraea.

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans 1980
# Affogato

L'affogato són unes darreries consistents en una bola de gelat de vainilla «ofegat» amb un raig de cafè exprés calent. Algunes variacions hi afegeixen un raig d'amaretto, bicerin, Kahlúa o un altre licor.

## Història

Els orígens de l'affogato dins la història de la gastronomia italiana són desconeguts, però va guanyar popularitat durant la dècada del 1950, fet que va coincidir amb la industrialització de la producció de gelats. Els diccionaris en anglès documenten l'ús de l'affogato el 1988.
Tot i que els restaurants i cafeteries d'Itàlia classifiquen l'affogato com a postres, alguns restaurants i cafeteries de fora d'Itàlia el classifiquen com a beguda. Ja sigui com a postre o com a beguda, s'acostuma a servir l'affogato en un got alt amb un fons estret, que permet que el gelat es fongui i es combini amb el cafè exprés al fons del got. També es pot acompanyar amb un biscotto o una galeta. Els affogatos (en italià affogati) es gaudeixen sovint com a postres de cafè després de l'àpat i es mengen amb una cullera i/o es beuen amb una canyeta.
Existeixen diverses postres de gelats «ofegats» en altres líquids, entre els quals el whisky, xocolata calenta, refresc, kirsch, vi dolç o vi de Porto. El gelat ofegat amb suc de taronja es coneix amb el nom de valencià.

## Referències

* 1 2 Nolan, Greg. «An Introduction to Affogato (Recipes and Tips)» (en anglès americà). I Need Coffee, 26-04-2018. [Consulta: 16 octubre 2020].
* ↑ Vettel, Phil «Unfussy Fortunato; Wicker Park eatery is simply impressive». , 07-07-2002.
* ↑ Gray, Joe «Gelato + espresso = affogato». , 03-07-2008.
* ↑ Leech-Black, Sarah «An affogato to remember». , 15-08-2008.
* ↑ Parks, Stella. «Fior di Latte Gelato Recipe» (en anglès). www.seriouseats.com. [Consulta: 8 setembre 2020].
* 1 2 3 Powers, Deb. «Drink Guide: Affogato al Caffe» (en anglès). Blackout Coffee Co. [Consulta: 16 octubre 2020].
* ↑ Petrich, Ivan Laranjeira. «What Is An Affogato?» (en anglès britànic). Perfect Daily Grind, 13-07-2020. [Consulta: 19 octubre 2020].
* ↑ Porte, Café. «The history of Café Affogato and how to prepare it» (en anglès). Porte, 02-12-2021. [Consulta: 31 desembre 2022].
* ↑ «affogato». A: Oxford English Dictionary, 2012.
* ↑ «Definition of AFFOGATO» (en anglès). [Consulta: 13 juny 2024].
* ↑ Davies, Emiko. «Italian Table Talk: Gelato, affogato & some history», 26-08-2013. [Consulta: 7 juny 2019].
* ↑ «Expensive affogato and arrogant attitude». Tripadvisor, 23-05-2014. [Consulta: 7 juny 2019].
* ↑ «Affogato Recipe» (en anglès americà). The Travel Bite, 05-08-2020. [Consulta: 15 octubre 2020].
* ↑ Schiessl, words: Courtney. «What the Heck Is an Affogato» (en anglès americà). VinePair, 28-07-2017. [Consulta: 8 setembre 2020].
* ↑ Zingarelli, Nicola. «affogato». A: Vocabulario della lingua italiana (en italià). Zanichelli, 1983.
* ↑ Fedele, Fabrizia. Gelaterie d'Italia del Gambero Rosso. Oltre 190 indirizzi dal Piemonte alla Sicilia. Ediz. illustrata (en italià). G.R.H. S.p.A., 2005. ISBN 978-88-87180-88-6.
* ↑ L'Espresso colore (en italià), 1970.
* ↑ «valencià (suc de taronja amb gelat de vainilla)». Plats a la carta. TERMCAT. [Consulta: 16 juny 2024].
# Aliança Socialista (Burkina Faso)

L'Aliança Socialista (francès: Alliance Socialiste, sigles AS) va ser una coalició política de Burkina Faso, consistent en el Moviment Popular pel Socialisme / Partit Federal del Dr. Emile Paré i el Partit Socialista Unificat de Benoît Lompo. A les eleccions presidencials del 13 de novembre del 2005, el seu candidat Pargui Emile Paré va guanyar el 0,87% del vot popular.

## Referències

* ↑ «Maître Benoît Lompo : “Les militants vont voter Emile Paré mais l'électorat va voter Blaise Compaoré”» (en francès). leFaso.net, 02-11-2005. [Consulta: 30 març 2024].
* ↑ Sanga, Boureima. «Burkina Faso: Emile Pargui Paré, candidat de l'alliance socialiste remue l'Est : "Le mal du Burkina, c'est Blaise Compaoré et son CDP"» (en francès). AllAfrica, 02-11-2005. [Consulta: 30 març 2024].
* ↑ Dabo, Séni. «Burkina Faso: Présidentielle 2005 : le candidat Emile Paré accuse» (en francès). AllAfrica, 21-11-2005.
# Zakariyyà (nom)

Zakariyyà és un nom masculí àrab (àrab: زكريا, Zakariyyā) que es correspon amb el català Zacaries, que l'àrab pren directament del Ζαχαρίας, Zacharías. Si bé Zakariyyà és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Zakariya, Zakariyya... Com a nom d'un profeta hebreu i com a nom del pare de sant Joan Baptista, conegut com a Yahya ibn Zakariyya entre els musulmans i considerat per aquests com un important profeta, és un nom prou usual entre els àrabs tant jueus com cristians o musulmans, de la mateixa manera que, com a nom d'un profeta de l'islam, és dut també per molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua: albanès: Zekeria; divehi: ޒަކަރިއް; indonesi: Zakariya; malai: Zakaria; turc: Zekeriya.
Vegeu també Zacaries.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. "زكريا". ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Hillbilly Elegy

Hillbilly Elegy és una pel·lícula dramàtica dels Estats Units dirigida per Ron Howard i basada en les memòries del mateix títol de J. D. Vance. Hi actuen Glenn Close, Amy Adams, Gabriel Basso, Haley Bennett i Freida Pinto.
Es va estrenar el 24 de novembre de 2020 a Netflix.

## Sinopsi

Una exploració moderna del somni americà de tres generacions d'una família als Apalatxes.
J.D. Vance (Gabriel Basso), un ex-marine del sud d'Ohio i estudiant de Dret a Yale, està a punt d'aconseguir el treball de la seva vida, però una crisi familiar l'obligarà a tornar a l'entorn que havia intentat oblidar. J.D. haurà de fer front a les complexes relacions amb la seva mare, Bev (Amy Adams), que pateix una persistent addicció a les drogues. Amb els records de la seva àvia, la Mamaw (Glenn Close), la dona forta i llesta que el va criar, J.D. resseguirà les seves vivències en el seu propi viatge personal.

## Repartiment

* Glenn Close: Mamaw (àvia de J.D.Vance)
* Amy Adams: Bev (mare de J.D. Vance)
* Gabriel Basso: J.D.Vance
* Haley Bennett: Lindsay (germana de J.D.Vance)
* Freida Pinto: Usha
* Bo Hopkins: Papaw (avi de J.D.Vance)
* Owen Asztalos : J.D.Vance (jove)
* Jesse C.Boyd : Matt
* Stephen Kunken : Phillip Roseman
* Keong Sim : Ken
* Morgan Gao : Travis
* Ethan Suess : Chris
* Jono Mitchell : Kevin
* Bill Kelly : Oncle Pet
* David Dwyer : Oncle Arch

## Referències

* ↑ «Imagine Lands J.D. Vance’s Rust Belt Memoir ‘Hillbilly Elegy;’ Ron Howard To Direct Film», 10-04-2017.
* ↑ «Glenn Close Joins Amy Adams in Ron Howard's 'Hillbilly Elegy'».
* ↑ «Amy Adams to Star in Ron Howard's ‘Hillbilly Elegy’ at Netflix (EXCLUSIVE)», 04-04-2019.
* ↑ «Gabriel Basso Set As Lead Of ‘Hillbilly Elegy’ Opposite Amy Adams, Glenn Close», 12-04-2019.
* ↑ «Haley Bennett in Talks to Join Amy Adams in Ron Howard's ‘Hillbilly Elegy’ (EXCLUSIVE)», 26-04-2019.
* ↑ «Freida Pinto Rounds Out Cast of Ron Howard and Netflix’s ‘Hillbilly Elegy’ (EXCLUSIVE)», 14-06-2019.
* ↑ Monteil, Abby. «Every book adaptation coming to Netflix in 2020». [Consulta: 22 juny 2020].
* ↑ «Netflix accelera i presenta "Mank" i "Hillbilly"». CatalunyaRàdio. [Consulta: 28 desembre 2020].
# Afillament

L'afillament era un mecanisme legal pel qual els pobles rurals catalans de l'edat moderna acceptaven com a "filles" pròpies les cases aïllades de la rodalia (o fins i tot del mateix nucli urbà) inscrivint-les en un registre a condició de fer un jurament i pagar un preu mòdic. També l'utilitzaven aquelles valls que gaudien d'un règim jurídic propi. En adquirir la condició d'habitants d'aquell poble les persones que vivien a aquestes cases passaven a gaudir dels mateixos drets i privilegis cívico-econòmics que la resta d'habitants. Aquests drets es transmetien amb l'herència de la casa, per matrimoni amb la gent d'aquella casa, per la seva compra, o fins i tot per residència continuada durant un temps prefixat.

## Referències

* ↑ Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 11
# Aliança Socialista de Guinea

L'Aliança Socialista de Guinea (portuguès: Aliança Socialista da Guiné, APG) va ser un partit polític a Guinea Bissau.

## Història

El partit va ser creat per Fernando Gomes en 2000. En 2004 es va unir a la Aliança Popular Unida per tal de participar en les eleccions legislatives de Guinea Bissau de 2004. L'Aliança va rebre 1,36% dels vots i va obtenir un sol escó, ocupat per Gomes.
L'Aliança Popular Unida es va dissoldre a la fi de 2004 i Gomes va sortir de l'APG per unir-se al Partit Africà per la Independència de Guinea i Cap Verd.
L'ASG va donar suport al cop militar de 2012.

## Referències

* 1 2 3 4 Peter Karibe Mendy (2013) Historical Dictionary of the Republic of Guinea-Bissau, Scarecrow Press, pp28–29
# Salvador Pueyo i Pons

Salvador Pueyo i Pons (Barcelona, 1935) és un compositor català.
Des de 1960, ha compost unes 50 obres interpretades per les orquestres més prestigioses i ha rebut nombrosos premis i homenatges durant la seva carrera. Ha treballat amb intèrprets com Montserrat Caballé o directors com Yehudi Menuhin.
Va estudiar al Conservatori Superior Municipal de Música de Barcelona els cursos oficials de Piano, direcció d'orquestra, instrumentació, composició i folklore. La seva preparació la van portar els mestres Toldrá i Zamacois i més tard va ampliar els seus estudis a l'École Normale de Musique de París.

## Obra

Ha compost obres d'òpera, orquestra, cors o piano. El 1965 es consagra en obtenir la seva obra Abstracciones el Premi Ciutat de Barcelona. El 1977 estrena la seva Simfonia barroca, obra que ha estat interpretada centenars de vegades per prestigiosos directors europeus i americans. El 1986 Monserrat Caballé estrena Cap al meu silenci, un cicle de cançons per a veu i corda força interpretat per Caballé, per exemple, al Palau de la Música Catalana o al Carnegie Hall de Nova York. El 1996 estrena a Copenhague Morta fiamma, per commemorar la capitalitat cultural europea d'aquesta ciutat. El 1992 estrena el ballet Yerma, basat en l'obra homònima de Federico García Lorca. Algunes de les seves darreres obres són Complanta (2001), Alma yagada (2000), Eternament (1998) o Terra baixa, juntament amb el dramaturg Guillem-Jordi Graells, prevista per a servir d'obertura del Festival Montserrat Caballé.

## Referències

* ↑ «.xml Salvador Pueyo i Pons». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 29 gener 2019].
* ↑ «Entrega de los premios "Ciudad de Barcelona"». La Vanguardia (Hmeroteca), 27-01-1965, pàg. 20 [Consulta: 29 gener 2019].
* ↑ Crutchfield, Will «Recital: Montserrat Caballé». The New York Times, 02-03-1987 [Consulta: 29 gener 2019].
* ↑ Notícia d'El País en la que es fa referència a l'obra

## Bibliografia

* Diccionario enciclopédico "GRANDES GENIOS DE LA MÚSICA", Ed SARPE. ISBN 84-7915-063-7

## Enllaços externs

* Currículum complet i obres del compositor
* Documental "Salvador Pueyo: la necessitat de la música"