OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Abu Azrael

Abu Azrael (àrab: أبو عزرائيل) (Bagdad, 25 d'abril de 1978) nom de guerra d'Ayyub Faleh al-Rubaie, i també conegut com l'Àngel de la mort, és un comandant de les Falanges de l'imam Alí o Katàïb al-Imam Alí, una milícia xiïta iraquiana que forma part de les Forces Populars de Mobilització que lluiten contra l'Estat Islàmic (ISIS) a l'Iraq. Ha esdevingut una icona de la resistència contra l'ISIS a l'Iraq, amb seguiment a les xarxes socials. Anteriorment va formar part de les milícies l'Exèrcit del Mahdí, de Muqtada al-Sadr.

## Biografia

Abu Azrael ha estat descrit per diverses fonts com un antic universitari i campió de taekwondo, encara que altres fonts suggereixen que eixa podria ser una biografia inventada. També s'ha afirmat que Abu Azrael és un pare de família amb cinc fills, i que viu una vida normal quan no està al camp de batalla.
S'ha afirmat que ha esdevingut una figura popular per representar una imatge semblant a la violència i brutalitat de l'ISIS. Per exemple, hi ha imatges seues on apareix portant espases i destrals, a banda de rifles moderns. També s'ha afirmat que la seua calba i barba fan que tinga una imatge colpidora.
El 27 d'agost de 2015 va aparèixer a YouTube un vídeo on Abu Azrael cremava viu un jihadista sunnita i tallava el seu cos amb una espasa.

## Referències

* ↑ "Kataib al-Imam Ali: Portrait of an Iraqi Shiite Militant Group Fighting IS" Matthew Levitt and Phillip Smyth, Washington Institute for Near East Policy, 5 January 2015.
* ↑ "The university lecturer who became an axe-wielding Iraqi soldier known as the 'Angel of Death': Fearsome warrior has become a living legend among those fighting ISIS" Tom Wyke, Mail Online, 13 March 2015.
* ↑ "Iraqi fighter gains social media following in fight against ISIS" Al Arabiya News, 12 March 2015.
* ↑ «Abu Azrael: Iraq's Celebrity Anti-Islamic State Fighter». [Consulta: 1r desembre 2020].
* ↑ "Iraq’s Rambo roars as Isis loses grip on Tikrit"Arxivat 2015-09-13 a Wayback Machine. Hala Jaber, The Sunday Times, 15 March 2015.
* ↑ "Hatchet-Wielding Lunatic Kills ISIS, Thrills Iran" Erica Wenig, The Daily Caller, 13 March 2015.
* ↑ 'The Archangel of Death' fighting Islamic State "BBC News" "March 17, 2015"
* ↑ "The Angel of Death is Coming For You, ISIL" "Al Jazeera America" "March 18, 2015"
* ↑ Verkaik, Robert. «Iraqi fighter carves flesh off the corpse of a burned 'ISIS fighter'», 28-08-2015. [Consulta: 1r desembre 2020].

## Vegeu també

* Azrael
# Força dels Tigres de Tripura

La Força dels Tigres de Tripura (All Tripura Tiger Force, ATTF) és una organització armada que pretén l'expulsió dels emigrants bengalís que van immigrar després de 1949, i es va fundar amb el nom Força Tribal de Tripura (All Tripura Tribal Force, ATTF) l'11 de juliol de 1990, amb gent procedent dels Voluntaris Nacionals de Tripura (Tripura National Volunteers, TNV) que no estaven d'acord amb la rendició concertada l'agost de 1988 per Lalit Debbarma. El seu fundador fou Ranjit Debbarma. El canvi de nom i de símbol es va produir el 1992.

## Primera etapa

Va adquirir gran força però el març de 1994, més d'un miler de quadres es van rendir en el marc d'una amnistia garantia el 1993 pel primer ministre de l'estat (que després el govern de l'Índia no va confirmar). Els que encara no s'havien rendit van tornar a començar. Uns 1600 militants es van rendir en 1997, però la majoria van continuar la lluita armada i en 1997 fou declarat il·legal sota la Unlawful Activities (Prevention) Act de 1967. Grups com la Força de la Joventut Tribal de Tripura (Tripura Tribal Youth Force, TTYF), l'Organització d'Alliberament de Tripura (Tripura Liberation Organization, TLO), els Joves Rifles de Tripura (Tripura Young Rifle, TYR), la Força dels Lleons de Tripura (Tripura Lion Force, TLF), i l'Exèrcit Nacional de Tripura (Tripura National Army, TNA, foren creacions seves.

## Líders

Els líders són Ranjit Debbarma, president; Chitta Debbarma àlies Bikash Koloi, vicepresident; i Upendra Debbarma, secretari d'organització. La majoria de l'organització és en mans de la tribu debbarma. Va establir un govern provisional a la selva.

## Segona etapa

En 2004, amb uns 600 militants, va continuar la lluita amb el Front Nacional d'Alliberament de Twipra liderat per Biswamohan Debbarma.

## Aliances

Està aliat al Consell Nacional Socialista de Nagaland (Kaplang) i al Front Unit d'Alliberament d'Assam així com a alguns grups de Manipur i al Front Nacional d'Alliberament d'Arunachal Pradesh (NLFA).

## Bandera

Segons els seus estatuts (article 14) la bandera de l'organització és verda amb el símbol d'un tigre en vermell. Les proporcions són 3:2. En cas de necessitat el color del símbol pot ser canviar.

## Referències

* 1 2 3 Prakash, Ved. Terrorism in India's North-east: A Gathering Storm (en anglès). Volum 1. Gyan Publishing House, 2008, p. 50. ISBN 8178356619.
* ↑ Prakash, Ved. Terrorism in India's North-east: A Gathering Storm (en anglès). Volum 1. Gyan Publishing House, 2008, p. 74. ISBN 8178356619.
* ↑ «Constitution of All Tripura Tiger Force» (en anglès). SATP. [Consulta: 3 setembre 2011].
# Fran Rubel Kuzui

Fran Rubel Kuzui és una directora i productora de cinema estatunidenca. Va rebre el seu màster a la Universitat de Nova York i va ser supervisor de guió durant una dècada, abans de la seva primera pel·lícula, Tokyo Pop de 1988, que va coescriure i dirigir. La pel·lícula es va projectar al 41è Festival Internacional de Cinema de Canes de 1988 i va rebre elogis de la crítica per la seva representació d'una dona americana que intentava donar sentit a la cultura juvenil japonesa
Ella és més coneguda com a directora el 1992 de la pel·lícula Buffy the Vampire Slayer, el guió original de la qual va ser la base de la sèrie de televisió Buffy the Vampire Slayer. Va descobrir el guió de l'escriptor Joss Whedon, va ampliar el personatge de Buffy amb ell i juntament amb el productor Kaz Kuzui va reunir el finançament per produir la pel·lícula. Kuzui va ser productora executiva de la sèrie de televisió i del seu spin-off Angel , havent empaquetat Buffy juntament amb Kaz Kuzui, Gail Berman de Sandollar TV i Sandy Gallin.
Juntament amb el seu marit Kaz Kuzui, va fundar Kuzui Enterprises, líder en distribució de pel·lícules al Japó que distribueix els EUA. pel·lícules allà i importa pel·lícules japoneses per als EUA. mercat. L'any 2003, els Kuzuis van estar entre els productors executius de la pel·lícula tailandesa-japonesa Last Life in the Universe. El 1997 Kuzui va començar a treballar amb Trey Parker i Matt Stone i va produir la seva pel·lícula Orgazmo. Els Kuzuis també van localitzar i distribuir la sèrie de televisió del duo South Park al Japó. Kuzui Enterprises va ser un dels financers d'Orgazmo i Telling Lies in America. Els Kuzuis van treballar amb l'artista Keith Haring per establir Pop Shop Tòquio,
El 2018, es va informar que els Kuzuis estan involucrats en el desenvolupament d'un reboot de Buffy.
Kuzui també és escriptor col·laborador a la Nikkei Asian Review i cap de l'oficina de Tòquio de Culinary Backstreets.

## Referències

* ↑ Goodman, Walter «In 'Tokyo Pop,' Youth Cultures Clash». The New York Times, 15-04-1988 [Consulta: 26 febrer 2007]. «You don't have to be a fan of rock music to get a kick out of Tokyo Pop, a wedding of American and Japanese youth cultures as seen through a fun-house mirror.»
* ↑ «27e Selecion de la Semaine de la Critique - 1988». archives.semainedelacritique.com. [Consulta: 7 juny 2017].
* ↑ Marie, Bridgette. «Tokyo Pop (1988)». Fast-Rewind.com. [Consulta: 26 febrer 2007].
* ↑ Morgan, David. «Interview with Fran Rubel Kuzui». Wide Angle Closeup. [Consulta: 26 febrer 2007].
* ↑ «Last Life in the Universe full credits». IMDB.com. [Consulta: 9 abril 2007].
* ↑ Andreeva, Nellie «'Buffy the Vampire Slayer' Series Reboot With Black Lead In Works From Monica Owusu-Breen & Joss Whedon». Deadline Hollywood, 20-07-2018 [Consulta: 22 juliol 2018].
* ↑ Otterson, Joe «'Buffy the Vampire Slayer' TV Reboot in Development From Joss Whedon, Monica Owusu-Breen». Variety, 20-07-2018 [Consulta: 22 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Fran Rubel Kuzui a Internet Movie Database (anglès)
# Abast efectiu

L'abast efectiu d'un instrument de mesura ve determinat pels límits, tant inferior com superior segons el cas, a partir dels quals les mesures resultants són subjectes a un error superior al tolerat.
El terme és força emprat en referència a l'abast de les armes de foc tot referint-se a la distància fins a la qual l'arma mostra una efectivitat acceptable. En economia (màrqueting) el terme sol fer referència al percentatge de l'audiència-objectiu (targeted-audience) que és exposada a un anunci en concret durant un temps determinat, per a efectuar la compra d'un producte o servei.

## Màrqueting

Turk (1988) atribueix el concepte d'abast efectiu, o "freqüència eficaç", a la noció d'Alvin Achenbaum (1977) sobre la "exposició efectiva". Sissors i Bumba(1993) daten de més antic el concepte tot atribuint-lo a Brown, Lessler i Weilbacher (1957), que suggereixen que hi ha "un nombre teòric de les impressions necessàries per a convertir a cada individu en un comprador".
El 1979, el llibre la "freqüència eficaç" de Naples es va convertir en un estàndard de treball en la teoria dels mitjans de comunicació. Des de llavors, els conceptes s'han convertit en doctrina de la publicitat de la indústria. Així Kreshel, Lancaster i Toomey (1985) feren una enquesta a agències de publicitat, els resultats d'aquesta indicaven que un 86,2 per cent utilitza l'"abast efectiu" com a criteri important en la planificació de mitjans.
En l'àmbit acadèmic aquesta doctrina també ha tingut repercussió: Per exemple, Leckenby i Kim (1992) van establir les bases per a la discussió dels models de distribució de freqüències, tot observant la importància de la freqüència efectiva. Murray i Jenkins (1992) refereixen a la idea complementària d'abast efectiu, o, com ells anomenen, el nombre de membres del mercat de destí que han rebut l'exposició a la publicitat suficient per tenir l'efecte desitjat. Arran de la seva teoria de tres exposicions, Krugman (1972, 1975) defineix l'eficàcia en "un mínim de tres exposicions confirmades a un membre individual del grup objectiu durant un període fixat de comú en els temps" (Murray i Jenkins, 1992).

## Armes de foc

En el camp de les armes de foc, es parla d'Abast Efectiu, Abast màxim efectiu o Rang màxim efectiu per a fer referència a la distància màxima en la qual un soldat entrenat pot impactar en un objectiu.
La mesura d'aquest rang és controvertida, ja que les formes de mesurar varien segons regions.

### Exemples d'abast

| M-60 | 1100 metres (3609.1 peus) |
| FN FAL | 500 metres |
| Barrett M107 | 1.500 metres (aprox. 5.000 peus) |
| AK-47 | 400 metres |
| M-16 | 550 metres |
| Dragunov | +800 metres |
| M24 SWS | +800 metres |

## Referències

* ↑ «Abast efectiu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Cannon, Hugh M.; Riordan, Edward A.; Effective reach and frequency: does it really make sense; Març 1994; Journal of Advertising Research March (anglès)
# Debra Hamel

Debra Hamel (New Haven, 1964) és una historiadora nord-americana especialitzada en l'antiga Grècia.

## Vida i carrera

Hamel va néixer el 1964 a New Haven, Connecticut. Es va graduar a la Universitat Johns Hopkins el 1989 amb una llicenciatura en arts clàssiques amb distincions departamentals i generals. Va estudiar a la Universitat Yale i es va graduar en llengües i literatures clàssiques el 1993. Va obtenir el doctorat el 1996, amb la tesi Athenian Strategoi: The Extent and Exercise of Authority in the Military Esphere tres anys després. Del 1998 al 2001, va ser professoar assistent visitant a la Universitat de Wesleyan.
Els temes principals de Debra Hamel són el dret grec antic i la història militar grega. Ha escrit diversos articles per a la revista Military History Quarterly.
Viu amb el seu marit i les seves dues filles a North Haven.

## Obra

* Athenian Generals. Military Authority in the Classical Period., Brill, Leiden a.o. 1998 (Mnemosyne Supplementum 182) ISBN 90-04-10900-5
* Trying Neaira. The True Story of a Courtesan's Scandalous Life in Ancient Greece. Yale University Press, New Haven and London 2003. ISBN 0-300-10763-3
* The Mutilation of the Herms Amazon Digital Services. 2012 ISBN 1-4750-5193-X
* Reading Herodotus: A Guided Tour through the Wild Boars, Dancing Suitors and Crazy Tyrants of The History. Johns Hopkins University Press, Baltimore 2012 ISBN 978-1-4214-0655-8

## Referències

* ↑ «Trove». Australia: Trove.
* ↑ «Trying Neaira». Goodreads.
* ↑ «THE MUTILATION OF THE HERMS, UNPACKING AN ANCIENT MYSTERY». Arxivat de l'original el 2018-10-04.
* ↑ Green, Peter. «Peter Green · Questions of Class: Alcibiades the Vandal · LRB 25 April 2013». London, UK: London Review of Books, 25-04-2013.

## Enllaços externs

* Web personal (anglès)
* Blog personal (anglès)
* Hamel a Library Thing (anglès)
# Denise Quiñones

Denise Marie Quiñones August (Ponce, 9 de setembre de 1980) és una actriu i model, quarta porto-riquenya guanyadora de la competició de Miss Univers.
El 2001, Quiñones va guanyar la 50a desfilada de Miss Univers celebrada a Bayamón, Puerto Rico, concursant pel seu lloc de residència Lares i sent una de les poques representants de la història del concurs que han guanyat al seu propi país. Va competir amb la lleidatana Eva Sisó i Casals, que va quedar entre les deu semifinalistes. Després del concurs, Denise Quiñones es va solidaritzar amb els seus veïns de Vieques que s'oposaven a que l'illa porto-riquenya fos utilitzada per la Marina dels Estats Units per fer bombardejos d'entrenament. Al concurs de Miss Univers de 2002, va passar la seva corona, en la ciutat de San Juan, a Oxana Fedorova de Rússia.
Va assistir al programa d'interpretació del conservatori de la School for Film and Television de Nova York. Com a actriu, ha protagonitzat la versió espanyola d'Ana en el trópico, de Nilo Cruz. L'octubre de 2005, va ser seleccionada per interpretar a Doña Rosita en Doña Rosita la soltera de Federico García Lorca. Va participar en la 5a temporada de la sèrie televisiva «Smallville» on va protagonitzar a Andrea, una venjadora emmascarada que combat el crim a Metròpolis i convida a Clark Kent (Tom Welling) per unir-se a ella en les seves aventures. També va interpretar a Rachel, una jove pilot de guerra en la sèrie de televisió «Aquaman». El novembre de 2006, Quiñones va liderar el repartiment de teatre off-Broadway de «Zanahorias», una comèdia espanyola d'Antonio Zancada, a on va interpretar a Madame del Sagrado Corazón. El 2007 va participar en el video «Tango del pecado» de Calle 13. El 2015 va mostrar el seu rebuig a les afirmacions racistes de Donald Trump, propietari del concurs de Miss Univers, en contra de la immigració mexicana.

## Referències

* ↑ Ibarz, Joaquim «Denise Quiñones, la más bella del universo». La Vanguardia, 13-05-2001 [Consulta: 1r maig 2017].
* ↑ Denise Quiñones August: 1980—: Miss Universe Biography
* ↑ Hoban, Phoebe «Like a Rose, a Woman Withers». The New York Times, 16-11-2005. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «Aquaman». Aquamantv.com. [Consulta: September 9, 2012].
* ↑ Sepúlveda Morales, Aixa. «Denise Quiñones transformada con "Madame del Sagrado Corazón"» (en castellà). Primera Hora, 23-11-2006. Arxivat de l'original el 2014-04-20. [Consulta: 1r maig 2017].
* ↑ «Anys de Residente i de Visitante». La Vanguardia, 30-11-2015, pàg. 43 [Consulta: 1r maig 2017].
* ↑ Del Mar Quiles, Cristina «Denise Quiñones manifiesta su rechazo a expresiones de Donald Trump» (en castellà). Primera Hora, 21-07-2015 [Consulta: 1r maig 2017].
# Deniz Sağdıç

Deniz Sağdıç (Mersin, 1981 o 1982) és una pintora turca. S'ha graduat de la Facultat de Belles Arts de la Universitat de Mersin el 2003. Va arribar a ser coneguda amb les seves exposicions "Tin" (ànima en turc) i "Ready-ReMade". Sağdıç va ser una de les organitzadores de la reunió artística "Together-Birlikte", el desembre de 2016, a Istanbul, on artistes turcs i sirians van treballar en conjunt per a esborrar les empremtes de la guerra a Síria.

## Referències

* ↑ http://www.turkishpaintings.com/index.php?p=34&l=2&modPainters_artistDetailID=3178
* ↑ «Deniz Sağdıç». Turkish Cultural Foundation. [Consulta: 7 abril 2017].
* ↑ http://www.turkishculture.org/whoiswho/deniz-sagdic-3859.htm
* ↑ https://www.gunessigorta.com.tr/deniz-sagdic-tin-ile-gunes-sigorta-sanat-galerisi-nde/ai-2433-183-222-0.aspx Arxivat 2016-11-18 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.milliyet.com.tr/ressam-deniz-sagdic-in-eserleri-eskisehir-eskisehir-yerelhaber-1117850/
* ↑ http://www.mersinhaber.com/haber-mersinli-sanatci-deniz-sagdicin-readyremade-sergisi/367200
* ↑ http://www.yenisafak.com/hayat/savasin-izlerini-birlikte-silecegiz-2579430

## Enllaços externs

* Pàgina personal
* "L'arte parla la seva propia llengua en tot el món": Entrevista amb Deniz Sağdıç (turc)
* Sağdıç a Saatchi Art
# El traficant

El traficant (títol original en anglès, Body Brokers) és una pel·lícula de thriller policial estatunidenc del 2021 escrita i dirigida per John Swab i protagonitzada per Jack Kilmer, Michael Kenneth Williams, Jessica Rothe, Alice Englert, Peter Greene, Frank Grillo i Melissa Leo. Ha estat doblada i subtitulada al català.
Aquesta va ser l'última pel·lícula de Michael Kenneth Williams que es va estrenar en vida abans de la seva mort el 6 de setembre de 2021.
La pel·lícula es va estrenar als Estats Units el 19 de febrer de 2021 per Vertical Entertainment.

## Sinopsi

Un drogoaddicte és portat a Los Angeles per rebre tractament, que aviat s'assabenta que el centre de tractament no està destinat a ajudar la gent, sinó que encobriu una operació de frau que recluta addictes per reclutar altres addictes.

## Producció

El juliol de 2019, Melissa Leo, Michael Kenneth Williams, Frank Grillo, Alice Englert i Jack Kilmer es van unir al repartiment de la pel·lícula, amb John Swab dirigint a partir d'un guió que va escriure. L'agost de 2019, Jessica Rothe, Owen Campbell, Thomas Dekker, Peter Greene i Sam Quartin es van unir al repartiment de la pel·lícula.
La fotografia principal va tenir lloc l'agost de 2019 a Oklahoma.

## Crítiques

Al Rotten Tomatoes, El traficant té una puntuació d'aprovació del 64% basada en 25 ressenyes, amb una puntuació mitjana de 5,7/10. El consens crític del lloc diu: "El traficant intenta un acte de malabarisme ambiciós entre les emocions del gènere i un missatge social seriós, i, per desgràcia, es mou una mica massa sovint per aconseguir-ho realment". A Metacritic, la pel·lícula té una ponderació mitjana de 65 sobre 100, basada en cinc crítics, que indica "crítiques generalment favorables".

## Referències

* ↑ «El traficant». FilminCAT. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ «Body Brokers». Goita què fan, ara!. [Consulta: 29 desembre 2022].
* ↑ McNary, Dave (2019-07-30). «Melissa Leo, Michael K. Williams Starring in Thriller 'Body Brokers'». Variety.
* ↑ Ramos, Dino-Ray. «Melissa Leo, Michael K. Williams, Frank Grillo, Alice Englert And Jack Kilmer Set For Crime Thriller 'Body Brokers'», 30-07-2019. [Consulta: 28 agost 2019].
* ↑ Ramos, Dino-Ray. «Crime Thriller 'Body Brokers' Adds Jessica Rothe, Owen Campbell, Thomas Dekker and More», 13-08-2019. [Consulta: 26 agost 2019].
* ↑ Smith, Michael «'Happy Death Day' star among cast members added to Tulsa-filming 'Body Brokers' movie». Tulsa World, 15-08-2019 [Consulta: 28 agost 2019].
* ↑ «Body Brokers». [Consulta: 5 març 2021].
* ↑ «Body Brokers review». [Consulta: 19 febrer 2021].
# Festa nacional francesa

La festa nacional francesa (en francès fête nationale française) és la festa nacional de França, que té lloc cada 14 de juliol d'ençà l'any 1880. Commemora la festa de la Federació (fête de la Fédération), que celebrava el primer aniversari de la presa de la Bastilla, i marcava la fi de la monarquia absoluta. És un dia festiu i pagat.

## Celebracions

El 14 de juliol té lloc una desfilada de les tropes als Champs-Élysées, hi ha desfilades o cerimònies militars a la majoria dels municipis, hi ha focs artificials. Tot i que normalment aquests focs artificials tenen lloc la nit del 14 al 15 de Juliol, es poden veure de vegades durant el vespre del 13 al 14.

## Instauració com a festa nacional

El 21 de maig de 1880, el diputat Benjamin Raspail presenta la llei que fa del 14 de juliol la festa nacional anual en commemoració del 14 de juliol de 1790, (festa de la Federació). El 14 de juliol de 1789 (presa de la Bastilla) havent estat una jornada considerada sagnant, va fer que la Festa de la federació fos l'escollida. Finalment el 14 de juliol de 1790 és l'únic que es commemora.
La llei, signada per 64 diputats, és adoptada per l'Assemblea Nacional el 8 de juny i pel Senat el 29 de juny. És promulgada el 6 de juliol de 1880.

## Referències

* ↑ «La fête nationale du 14 juillet» (en francès). Présidence de la République française.

## Enllaços externs

* Tot sobre el 14 de Juliol Arxivat 2008-06-25 a Wayback Machine., al web del Senat francès.

## Galeria

* La presa de la Bastilla.
* Fête de la Fédération, el 14 de juliol al Champ-de-Mars (París)
* Avinguda dels Champs-Élysées el 14 de Juliol
* Focs artificials a la Torre Eiffel
* Nombroses viles franceses (aquí Tours) organitzen un ball al vespre.
# L'idioma impossible

L'idioma impossible (originalment en castellà, El idioma imposible) és una pel·lícula espanyola del 2010 dirigida per Rodrigo Rodero sobre la base d'un guió escrit per ell mateix amb Michel Gaztambide basat en la novel·la de Francisco Casavella, qui va morir sense veure estrenada la pel·lícula, ambientada en la Barcelona canalla i quinqui dels anys 1980. Fou estrenada al Festival de Màlaga. Ha estat doblada al català.
Segons el director, el títol de la pel·lícula fa referència a les cançons en anglès que se sentien en aquells anys, quan la gent no les entenia però s'imaginava la lletra, que solia ser més interessant que la original.

## Argument

Fernando, viu al cor del Barri Xino de Barcelona, on es busca la vida traficant amb amfetamines i alternant amb una peculiar galeria de sinistres personatges. En una d'aquelles albades robades a la vida, Fernando coneixerà Elsa, una jove adolescent, dolça i vitalista, amb una personalitat estranya i autodestructiva que es convertirà sense voler-ho en la seva major addicció. Junts tractaran de sobreviure en una Barcelona canalla i ombrívola que en caure el dia és presa pels renegats de la societat i els seus particulars codis.

## Repartiment

* Andrés Gertrúdix ... Fernando
* Irene Escolar ... Elsa
* Helena Miquel ... Victoria
* Isabel Ampudia... La Negra
* Tony Zenet... Toni
* Roger Pera ... Antonio
* Juanlu Escudero
* Karra Elejalde ... Cambrer
* Pau Cólera... Carlos Escudo

## Crítica

"És molt fidel a la pausa i la descripción de l'autor, a la seva configuració de personatges i situacions límit (...) Puntuació: ★★★ (sobre 5)"

## Nominacions

Tot i que no va guanyar cap premi, fou nominada a la bisnaga d'Or del Festival de Màlaga, a la "violette d'or" del Festival de Cinema d'Espanya de Tolosa de Llenguadoc (on va guanyar el premi a l'opera prima) i a la Medalla del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics al millor guió adaptat.

## Referències

* ↑ 'El idioma imposible', homenatge a Casavella, El Periódico, 26 d'octubre de 2010
* ↑ Rodrigo Rodero, amigo del escritor Casavella, adapta 'El idioma imposible', El Periódico, 21 d'abril de 2010
* ↑ L'idioma impossible a esadir.cat
* ↑ El idioma imposible a catalanfilms.cat
* ↑ Rodero muestra el mundo de la heroína en "El idioma imposible", Faro de Vigo, 20 d'abril de 2010
* ↑ «CRÍTICA DE CINE / «El idioma imposible»: Enganchados». La Razón, 03-12-2010. [Consulta: 31 desembre 2015].
* ↑ El idioma imposible a Fotogramas
* ↑ Casas, Quim «El idioma imposible». El Periódico.
* ↑ El idioma imposible a gara.naiz
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 2010». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2018-04-22. [Consulta: 6 setembre 2019].

## Enllaços externs

* "L'IDIOMA IMPOSSIBLE" aquesta setmana als cinemes. Tv3.cat
* L'idioma impossible a ccma.cat