# Longma

El longma (xinès tradicional: 龍馬, xinès simplificat: 龙马, pinyin: Lóngmǎ, literalment 'cavall drac') era un cavall alat amb escates de drac propi de la mitologia xinesa. La visió d'un longma era un presagi de saviesa del governant, particularment en la tradició dels Tres augustos i cinc emperadors.

## Nom

La paraula xinesa longma combina el terme "long" (drac 龍) i ma (馬 "cavall"). Compara hema 河馬 ("cavall de riu") "hipopòtam" i haima 海馬 ("cavall de mar"). A més d'una criatura mítica, longma pot significar una persona eminent i es produeix en el llenguatge el chengyu (modisme de quatre caràcters) longma jingshen 龍馬精神 "esperit vigorós en la vellesa".
Longma interconnecta creences tradicionals xineses sobre dracs i cavalls. Un exemple inicial prové del Zhouli "Rite de Zhou" (夏官司馬), el qual diferencia els noms dels cavalls per diferents alçades, mesurats en el chi 尺 "peu xinès" (històricament al voltant 23-33 centímetres, segons unitats de mesura xineses). Cavalls de fins a 8 peus d'alçada es diuen "grans" 龍 dracs, els fins a 7 peus es diuen lai 騋, i els fins a 6 peus es diuen ma 馬 "cavall". L'erudit Wang Fu de la dinastia Han diu, "La gent pinta la forma del drac amb el cap d'un cavall i la cua d'una serp".
Edward H. Schafer descriu la gran importància del cavall pels governants de la dinastia Tang, amb un triple objectiu: tàctica militar, diplomàcia, i privilegi aristocràtic.
   Tot i així, aquest animal d'origen noble es deu al seu estatus únic, a la seva utilitat per als senyors de la terra. Va ser investit de santedat per una tradició antiga, dotada de qualitats prodigioses, i marcada de manera visible amb les marques del seu origen diví. Un mite venerat el va proclamar parent del drac, semblant als misteriosos poders de l'aigua. De fet, tots els cavalls meravellosos, com el semental del pietós Hsuan-tsang que, en la llegenda antiga, portaven les sagrades escriptures de l'Índia, eren avatars de dracs i, en l'antiguitat, el cavall més alt posseït pels xinesos es deia simplement "drac".
Aquest "semental" fa referència al famós bailongma 白龍馬 " de Tang Sanzang "cavall de drac blanc".
El manlleu japonès ryūma o ryōma 龍馬 (simplificat 竜馬) té diversos significats. Ryūma es refereix al llegendari "cavall de drac xinès" i el nom d'una peça d'escacs en shogi (traduït "bisbe promogut", també pronunciat ryūem). Ryōma s'utilitza habitualment com a nom japonès, per exemple Sakamoto Ryōma.

## Referències clàssiques

Molts textos clàssics xinesos fan referència al longma "cavall de drac".
Les aparicions més famoses de longma estan connectades amb el mític Hetu 河圖 "Mapa del Riu Groc", que juntament amb el Luoshu 洛書 "Escriptura del Riu Luo"; i el "Quadrat màgic de Lo Shu" són antics arranjaments màgics de la Ba gua "8 Trigrams" i Wuxing "5 Fases". Tradicionalment estan lligats amb governants xinesos antics, un longma va revelar l'Hetu a Fu Xi o Shun, i la closca d'un gui 龜 "tortuga" va revelar el Luoshu a Yu. "El Gran Tractat" segons explica el comentari del Yijing.
   El cel crea coses divines; el savi sant les pren com a models. El cel i la terra canvien i transformen; el savi sant les imita. En el cel es pengen imatges que revelen la bona fortuna i la desgràcia; el savi sant les reprodueix. El riu Groc va presentar un mapa i el riu Lo va redactar un escrit; els homes sants els van prendre com a models.
"L'aigua del Ho va enviar endavant un cavall de drac; a la part posterior hi havia pel arrissat, com un mapa de punts estrellats", diu el comentari Yijing, "L'aigua del Lo va enviar una tortuga divina; en el seu darrere hi havia afluents, com a caràcters d'escriptura." Hetu 河圖 es diu alternativament longtu 龍圖 i matu 馬圖, amb "drac" i "cavall". Per exemple, el Baihutong 白虎通 (封禪) diu 河出龍圖 "el riu Groc va enviar la carta del drac" mentre el El llibre dels Ritus (Liji) (禮運) diu 河出馬圖 "el riu Groc va enviar la carta de cavalls". El Shujing (顧命) registra l'original "mapa fluvial" Hetu entre els tresors reials de rei Cheng de Zhou (r. ca. 1042-1021 BCE). El comentari de Shujing sobre Kong Anguo explica el longma.
   El cavall-drac és l'esperit vital [qi 氣] del Cel i la Terra. Com a ésser viu, la seva forma consisteix en un cos de cavall, però té escates de drac. Per tant, se l'anomena "cavall de drac". La seva alçada és vuit ch'ih cinc ts'un. Un veritable cavall de drac té ales als costats i camina sobre l'aigua sense enfonsar-se. Si un sant està en el tron, surt del mig del riu Ming, portant un mapa a l'esquena.
Els Annals de Bambú que registren la mitologia i la història xineses antigues descriuen el longma en el context de l'emperador Yao que transmet el tron a Shun. Els esperits dels cinc planetes van aparèixer al riu Groc i van predir, "L'esquema de riu vindrà i dirà l'emperador del temps. El que ens coneix es el doble Yao groc." (Yao suposdament tenia ulls de doble alumne, indicant intuïció). El riu Groc va donar núvols i vapors bonics i lluminosos.
   Després va aparèixer un cavall de drac, portant a la boca una cuirassa escamosa, amb línies vermelles sobre un terreny verd, va pujar a l'altar, va deixar el pla i se'n va anar. L'armilla era com una closca de tortuga, de nou cossos d'ample. L'esquema contenia una talla de gemma blanca, en un cofre de gemma vermella, coberta d'or groc i lligada amb una corda verda. En el registre figuraven les paraules: "Amb la cara satisfeta donada a l'emperador Shun'.
En un context posterior dels Annals, es descriu l'esperit del riu Groc com a persona més que no pas un cavall-drac, i diu que Yao, mes Yu rebés el Hetu per tal de controlar la Gran inundació (mitologia xinesa).
   Mentre mirava el Ho [riu groc], un home alt, amb una cara blanca i el cos del peix, va sortir i va dir: "Jo sóc l'esperit del Ho". Llavors va cridar a Yu, i va dir: "Wan-ming [Yu] regularà les aigües". Després d'haver-ho dit, va donar a Yu un mapa del Ho, que contenia tot sobre la regulació de les aigües; i va tornar al fons.
El Shiyiji (拾遺記) del segle IV registra que l'Emperador Mu de Jin, "va conduir per tot el món en un carruatge, dibuixat per vuit cavalls de drac alats." Aquest context utilitza l'expressió modificada long zhi jun 龍之駿 "excel·lent cavall de drac". El lector imperial Taiping del segle X diu que un longma que va aparèixer el 741 va ser considerat com un bon auguri per l'emperador Xuanzong de Tang.
   Es va veure blavós i vermell, i estava cobert d'escates. La seva cabellera s'assemblava a la d'un drac, i el seu renill era com el to d'una flauta. Podria cobrir 300 milles. La seva mare era una euga comuna que s'havia quedat embarassada de beure aigua d'un riu on s'havia banyat.

## Mitologia comparada

Longma o "cavall de drac" connecta amb altres criatures en folklore xinès. Encara que longma de vegades aplica al Qilin, el parent més proper és el llegendari tianma 天馬 "cavall celestial" o "Pegàs xinès", que es va identificar metafòricament com a hanxiema 汗血馬 "cavall que sua sang" o cavall de Ferghana. Un poema atribuït a l'Emperador Wu de Han celebra una victòria del 101 aC sobres les tribus occidentals.
   Els cavalls celestials arribaren, procedents del llunyà oest. Van creuar les sorres que flueixen, per on els bàrbars són conqueridors. ... Els cavalls celestials estan arribant; Déu és al drac. Si decideixen elevar-se, qui podria seguir-los? M'atrauran i em portaran a la muntanya santa de Kunlun. Els cavalls celestials han arribat i el drac seguirà la seva estela. M'acostaré al cel, i veuré el palau de Déu.
En astrologia xinesa, el drac i el cavall són dos dels dotze animals. Un relat de Zhuangzi (列禦寇) esmenta trobar una "perla de mil peces d'or" sota la barbeta d'un lilong 驪龍 "drac de cavall negre". Algun elements mítics del longma "cavall de drac" estan culturalment difosos.
   La llegenda dels cavalls nascuts a l'aigua era coneguda en diverses parts del Turkestan. A Kucha, per exemple, quan Xuan Zang visitava aquesta ciutat al segle vii, hi havia un llac de dracs davant d'un dels seus temples. "Els dracs, canviant la seva forma, es relacionen amb les eugues. La descendència és una espècie de cavall salvatge (drac-cavall) difícil de domar i d'una naturalesa ferotge. La raça d'aquests cavalls de drac es va tornar dòcil". Aquesta història hauria d'haver tingut el seu origen més a l'oest a les terres iranianes, on els cavalls alats eren familiars en l'art i el mite. Fins i tot es va dir que els cavalls de cames llargues i ventre curt del "Tadjik", és a dir, dels àrabs, van néixer de la conjunció de dracs amb les eugues a la vora del "mar Occidental".
El xinès longma "cavall de drac" no és específic d'aquesta cultura. Els animals híbrids mitològics o quimeres són coneguts a tot el món, incloent combinacions de dracs i cavalls. En la mitologia grega, l'hipocamp ("monstre de cavall marí"), que suposadament té el cap i les potes davanteres d'un cavall i el cap d'un drac o un peix, es similar al longma. En la mitologia babilònica, el "cavall-drac" és un títol de la deessa Tiamat. Entre les figures de muntanya prehistòriques a Oxfordshire, el Turó del Drac és sota el Cavall blanc d'Uffington.

## Vegeu també

* Qilin

## Referències

* ↑ Visser, Marinus Willem de. The dragon in China and Japan. Amsterdam, J. Müller, 1913, p. 70.
* ↑ Schafer, Edward H. The Golden Peaches of Samarkand A Study of T'ang Exotics. (en anglès). San Francisco: Hauraki Publishing, 2016, p. 59. ISBN 9781787201125.
* ↑ Visser, Marinus Willem de. The dragon in China and Japan. Amsterdam, J. Müller, 1913, p. 147-9.
* ↑ Wilhelm, Richard; Wilhelm, Richard; Baynes, Cary F. The I Ching or Book of changes. (en anglès). Nova York: Bollingen Foundation Inc., 1967, p. 320.
* ↑ Visser, Marinus Willem de. The dragon in China and Japan. Amsterdam, J. Müller, 1913, p. 57.
* ↑ Legge, James; Waltham, Clae. Shu ching = Book of history (en anglès). Londres: Allen and Unwin, 1972, p. 392-3.
* ↑ Legge, James; Waltham, Clae. Shu ching = Book of history (en anglès). Londres: Allen and Unwin, 1972, p. 554.
* ↑ Legge, James; Waltham, Clae. Shu ching = Book of history (en anglès). Londres: Allen and Unwin, 1972, p. 113.
* ↑ Legge, James; Waltham, Clae. Shu ching = Book of history (en anglès). Londres: Allen and Unwin, 1972, p. 117.
* ↑ Visser, Marinus Willem de. The dragon in China and Japan. Amsterdam, J. Müller, 1913, p. 59.
* ↑ Williams, C. A. S. Chinese symbolism and art motifs (en anglès). North Clarendon, VT.: Tuttle, 1974, p. 390. ISBN 9780804837040.
* ↑ Waley, Arthur. "The Heavenly Horses of Ferghana. A new View. (en anglès), 1955, p. History Today 5:95-103..
* ↑ Schafer, Edward H. The Golden Peaches of Samarkand A Study of T'ang Exotics. (en anglès). San Francisco: Hauraki Publishing, 2016, p. 60. ISBN 9781787201125.
* ↑ Carr, Michael. «Chinese Dragon Names». Linguistics of the Tibeto-Burman Area p. 87-189, 1990. [Consulta: 8 agost 2018].
* ↑ Massey, Gerald. Ancient Egypt, the Light of the World: A Work of Reclamation and Restitution in Twelve Books (en anglès). T. F. Unwin, 1907, p. 274.

## Bibliografia

* Carr, Michael. 1990. "Chinese Dragon Names", Linguistics of the Tibeto-Burman Area 13.2:87-189.
* Legge, James, tr. 1865. The Shu Ching. Oxford University Press.
* Massey, Gerald. 1907. Ancient Egypt, the Light of the World. Unwin.
* Miller, Alan L. 1995. "The Woman Who Married a Horse: Five Ways of Looking at a Chinese Folktale, Asian Folklore Studies 54:275-305.
* Schafer, Edward H. 1963. The Golden Peaches of Samarkand, a Study of T'ang Exotics. University of California Press.
* Visser, Marinus Willern de. 1913. The Dragon in China and Japan. J. Müller.
* Waley, Arthur. 1955. "The Heavenly Horses of Ferghana: A New View," History Today 5:95-103.
* Wilhelm, Richard and Cary Baynes, trs. 1967. The I Ching or Book of Changes, 3rd. ed., Princeton University Press, Bollingen Series XIX.
* Williams, Charles Alfred. 1989. Chinese Symbolism and Art Motifs. 3rd rev. ed. Tuttle.

## Enllaços externs

* Dragon-horse, el Serene Dragon