OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nora Roberts

Nora Roberts (Silver Spring, Maryland, 1950), també coneguda com a Eleanor Marie Robertson Aufem-Brinke Wilder i amb els pseudònims de Sarah Hardesty, Jill March, i J.D. Robb, és una escriptora estatunidenca de novel·la romàntica.

## Trajectòria professional

Nora Roberts va iniciar la seva carrera treballant de secretària legal. No va ser fins a l'any 1979 quan va començar a escriure durant una tempesta de neu que la va deixar aïllada. Va intentar publicar Irish Thoroughbred, aquesta primera novel·la, amb l'editorial Harlequin Mills & Boon, però l'editorial la va rebutjar. L'any 1981 va aconseguir publicar-la amb l'editorial Silhouette, amb qui va continuar publicant novel·les romàntiques clàssiques durant els següents 20 anys. Cap als anys 80 el seu estil es va tornar més agosarat i va començar a barrejar el contingut romàntic amb la fantasia i la ciència-ficció.
L'any 1995 també va començar a publicar novel·les policíaques futuristes i post-apocalíptiques amb el pseudònim J.D. Robb.
Ha publicat més de 200 novel·les, moltes d'elles best-sellers i amb un total d'exemplars venuts arreu del món que supera els 500 milions. Algunes de les seves novel·les han estat adaptades a la televisió. Forbes calcula que el seu patrimoni és d'uns 390 milions de dòlars. Destina part d'aquesta fortuna a programes d'alfabetització infantil.

## Obra selecta

* Irish Thoroughbred (1981)
* Saga The MacGregors (1985 - 2007)
* Saga The Stanislaskis (1990 - 2000)
* Saga The Calhoun Women (1991 - 2005)
* Golden in Death (2020)

## Bibliografia

* Obra completa

## Referències

* ↑ ThriftBooks. «Nora Roberts Books | List of books by author Nora Roberts» (en anglès). [Consulta: 18 setembre 2020].
* ↑ «Nora Roberts». [Consulta: 18 setembre 2020].
* ↑ «Nora's Bio | Nora Roberts» (en anglès americà). [Consulta: 18 setembre 2020].
* 1 2 3 «Nora Roberts: ‘I could fill all the bookstores in all the land'» (en anglès), 30-01-2020. [Consulta: 18 setembre 2020].
* 1 2 «Nora Roberts» (en anglès). [Consulta: 18 setembre 2020].
# Alció verd menut

L'Alció verd menut (Chloroceryle aenea) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae), que habita rius de la selva, pantans i manglars de la zona Neotropical, des del sud de Mèxic cap al sud, a través d'Amèrica Central fins a l'oest de l'Equador, est del Perú, est de Bolívia, nord del Paraguai i est del Brasil.
# Africada sibilant alveolar sonora

L'africada alveolar sonora, transcrita [dz] en l'alfabet fonètic internacional, és un so de la parla que està present a algunes llengües com l'alemany, l'esperanto o el japonès, essent un dels fonemes africats més freqüents. És un so africat, cosa que vol dir que combina una pausa amb una fricció de l'aire en la seva articulació. És alveolar perquè la llengua puja per tocar la part del darrere de les dents. És una consonant pulmonar i oral. S'acostuma a escriure amb una lligadura ([d͡z]) per indicar que es tracta d'un sol so i no únicament la conjunció de dos. En català apareix aquest so, com es veu a atzar. L'articulació pot variar segons els dialectes, fent més o menys dental el so (tal com passa amb el so [d]) o bé apropant-se al so africat palatal.
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Blue Mountains (Oregon)

Les Blue Mountains d'Oregon o Blue Mountains (Pacific Northwest) és una serralada de muntanyes de l'oest dels Estats Units. Principalment s'estenen per l'estat d'Oregon i en part cap al sud-est de l'Estat de Washington. La serralada ocupa una superfície d'uns 10.500 km², anant des de Pendleton, a Oregon, fins a Snake River al llarg del límit Oregon-Idaho. És el lloc on es troba l'organisme micelial més gran del món, el fong Armillaria solidipes.
Geològicament aquesta serralada forma part de l'altiplà Columbia River Plateau, situat a la zona semiàrida d'Oregon de l'est de Cascade Range. Els cims més alts de la serralada inclouen Elkhorn Mountains de 2.776 m, Strawberry Mountain de 2.775 m i Mount Ireland de 2.531 m. La serralada propera, Wallowa Mountains, a l'est i prop de Snake River, de vegades s'inclou com una subserralada dins les Blue Mountains.
Els amerindis, que les van habitar des de temps antics, inclouen les tribus walla walla, cayuses i umatilla, actualment ajuntades dins la reserva índia Confederated Tribes of the Umatilla Indian Reservation,situada al Comtat Umatilla d'Oregon.
A mitjans del segle xix les Blue Mountains eren un gran obstacle pels colonitzadors que viatjaven a través de l'Oregon Trail. Actualment la serralada és travessada per la carretera Interstate 84, que arriba a 1.278 m d'altitud entre La Grande i Pendleton i a un màxim de 1.554 m a la collada Blue Mountain Pass.
La serralada està drenada per diversos rius incloent el Grande Ronde i el Tucannon, afluents del riu Snake, com també alguns afluents del Riu Columbia.

## Referències

* ↑ «Blue Mountains». Geographic Names Information System, Servei Geològic dels Estats Units, 22-05-1986. [Consulta: 21 setembre 2014].
* ↑ http://www.scientificamerican.com/article.cfm?id=strange-but-true-largest-organism-is-fungus
* ↑ «Oregon's Highest Named Summits». Arxivat de l'original el 2010-05-18. [Consulta: 7 març 2010].
* ↑ «Feature Detail Report Mount Ireland». Geographic Names Information System, Servei Geològic dels Estats Units. [Consulta: 25 juliol 2008].

## Enllaços externs

* «Blue Mountains (mountain range)». Getty Thesaurus of Geographic Names, 2004. [Consulta: 28 juliol 2007].
# Diego Gago Bugarín

Diego Gago Bugarín (Vigo, 8 de setembre de 1987) és un polític gallec, membre del Partit Popular. Des del 2017, president de Noves Generacions del Partit Popular i regidor del Grup Municipal Popular a l'Ajuntament de Vigo.
És llicenciat en Dret Econòmic per la Universitat de Vigo i Màster en Assessoria Fiscal pel Centre d'Estudis Financers (CEF). Ha treballat a la Direcció Regional de Barceló Viatges a Galícia i Astúries. És regidor del Grup Municipal Popular a l'Ajuntament de Vigo des de maig de 2015.
El 23 d'abril de 2017 va ser nomenat President nacional de Noves Generacions del Partit Popular al XIV Congrés Nacional de Noves Generacions celebrat a Sevilla en substitució de la cordobesa Beatriz Jurado.
Es va afiliar a Noves Generacions del Partit Popular amb 16 anys, ha estat president provincial de Noves Generacions de Pontevedra (2010-2014) i president autonòmic de Novas Xeracións de Galícia (2014-2017).

## Referències

* ↑ Lavandeira, JR «La República va provocar la guerra civil, segons el pròxim president de Noves Generacions del PP». El Periódico, 07-03-2017.
* ↑ «Diego Gago, concejal del PP en Vigo, será el nuevo presidente de Nueva Generaciones en el congreso de abril». La Vanguardia, 06-03-2017.
* ↑ «El gallego Diego Gago, elegido nuevo presidente de Nuevas Generaciones del PP con el 95,33% de los votos» (en castellà). El Economista, 22-04-2017.
# Alció verd ventre-rogenc

L'alció verd ventre-rogenc (Chloroceryle inda) és un blauet, per tant un ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita rius de la selva, pantans i manglars de la zona Neotropical, des del sud-est de Nicaragua cap al sud, fins a Panamà i Amèrica del Sud, per l'oest dels Andes fins a l'oest de l'Equador, i per l'est dels Andes des de Colòmbia, Veneçuela i Guaiana, cap al sud fins a l'est de l'Equador, est del Perú, est de Bolívia i Brasil central.
# Afropitec

L'afropitec (Afropithecus turkanensis) és un homínid del Miocè descobert el 1986 al jaciment de Kalodirr a prop del llac Turkana (nord de Kenya) per Richard i Mary Leakey. S'ha estimat l'edat de l'afropitec a fa entre 18 i 16 milions d'anys, basant-se en tècniques de datació radiomètrica i estudis geològics duts a terme per Broschetto i Brown, de la Universitat de Utah. Al jaciment de Kalodirr s'hi ha trobat un conjunt de 46 troballes, incloent-gi cranis, mandíbules, dents i fragments postcranials. L'`holotip d'Afropithecus turkanensis és el denominat KNM-WK 16999.

## Referències

* 1 2 3 Leakey, R.E.; Leakey, M.G.; Walker, A.C. (1998). "Morphology of Afropithecus turkanensis From Kenya". American Journal of Physical Anthropology 76:289–307.
# Helix (Oregon)

Helix és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 183 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Helix tenia 183 habitants, 62 habitatges, i 46 famílies. La densitat de població era de 642,3 habitants per km².
Dels 62 habitatges en un 48,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,9% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 24,2% no eren unitats familiars. En el 19,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,95 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,47.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,8% tenia menys de 18 anys, un 3,8% entre 18 i 24, un 31,1% entre 25 i 44, un 14,8% de 45 a 60 i un 11,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.292$ i la renda mediana per família de 36.250$. Els homes tenien una renda mediana de 33.750$ mentre que les dones 27.500$. La renda per capita de la població era de 13.338$. Aproximadament el 14,3% de les famílies i el 13,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Helix». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Helix». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Anhinga asiàtica

L'anhinga asiàtica (Anhinga melanogaster) és una espècie d'ocell de la família dels anhíngids (Anhingidae) que habita pantans, aiguamolls i llacs d'Àsia meridional i sud-oriental, des d'Iraq cap a l'est, per l'Índia i Sri Lanka fins a Myanmar, Tailàndia i el Sud-est Asiàtic, Sumatra, Java, Borneo, Sulawesi i Filipines.
# Afusellament

L'afusellament és l'execució d'una persona per un grup de soldats o botxins armats amb armes de foc, després de ser condemnada a pena de mort. S'acostuma a usar per a delictes de traïció, crims militars, polítics i de guerra. El reu pot estar lligat o amb els ulls embenats i usualment es recolza en un mur esperant els trets, que es donen tots alhora seguint les ordres d'un responsable autoritzat, de manera que no es pugui saber del cert quin és l'executor real del presoner (excepte a la Xina, on un sol home dispara).

## Afusellats cèlebres

* Ugo Bassi
* Nicolae Ceauşescu i família
* Lluís Companys i Jover
* Francesc Ferrer i Guàrdia
* Roman Malinovski
* Benito Mussolini
* Mata Hari
* Ernesto "Che" Guevara

## Referències

* ↑ Huie, William Bradford. The Execution of Private Slovik. Duell, Sloan & Pearce, 1954, p. 208. ISBN 978-1594160035.
* ↑ «Crime Library: Firing Squad». Crime Museum, 25-05-2016. [Consulta: 30 maig 2016].
Viccionari
# Verlaine (Neufchâteau)

Verlaine (en való Verlinne) és un dels nuclis del municipi de Neufchâteau a la província de Luxemburg a Bèlgica.
A l'antic règim, formava part del quarter de Tournay, un dels sis quarters de la Terra de Neufchâteau. El 1823 el municipi va fusionar amb Tournay i el 1977 aquest mateix va fusionar amb Neufchâteau. Verlaine és una petita caseria rural.
* El campanar de la capella de Sant Josep
* el carrer Voie de Cher en direcció nord
* L'entrada del poble en creuar un dels rius-fonts del Rau de Grandvoir
* Mas en estil ardenès a la carretera de Namur

## Llocs d'interès

* El museu del pernil: Musée du Jambon

## Referències

* ↑ Jean Haust, Le dialecte wallon de Liège, tom 2: Dictionnaire Liégeois, Liège, H. Vaillant-Carmanne, 1933, pàgina 689
* ↑ Museu del pernil Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)

## Enllaços externs

* Fotos del museu del pernil a Verlaine Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Un altre dia al paradís

Un altre dia al paradís (títol original en anglès Another Day in Paradise) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Larry Clark estrenada el 1998. Va rebre el Premi Sant Jordi 2000 a la millor actriu estrangera per Melanie Griffith.

## Argument

Mel (James Woods) i Sid (Melanie Griffith) formen una parella de toxicòmans i lladres experimentats. Fan amistat amb una parella de joves que comparteixen els mateixos interessos: Bobbie (Vincent Kartheiser) i Rosie (Natasha Gregson Wagner). Tots quatre muntaran junts nous robatoris que acabaran degenerant.

## Repartiment

* James Woods: Mel
* Melanie Griffith: Sid
* Vincent Kartheiser: Bobbie
* Natasha Gregson Wagner: Rosie
* James Otis: el reverend
* Peter Sarsgaard: Ty
* Lou Diamond Phillips: Jewels

## Crítica

* "La meva pel·lícula favorita de l'any 98"
* "Bavosa i sanguinolenta carnisseria (...) Gran actriu [Melanie Griffith] per a una deficient pel·lícula, que la seva elegància, el seu talent i la seva fotogenia no es mereixen."

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
* ↑ «'Another Day in Paradise': Hurtling Down the Road to Ruin». [Consulta: 9 març 2018].
* ↑ Palacios, Jesús Fotogramas.
* ↑ País, Ediciones El «Perfecto Sean Penn y nueva farsa esperpéntica de Emir Kusturica» (en castellà). El País [Madrid], 12-09-1998. ISSN: 1134-6582.
# Núria Boltà Vilaró

Núria Boltà Vilaró (Mataró, 1950) és una escriptora, mestra i il·lustradora catalana establerta a Puigcerdà, néta del músic i compositor Felip Vilaró Carbonell.
Llicenciada en humanitats, va continuar els seus estudis fent un postgrau en turisme cultural. Ha publicat una vintena de llibres, tant com a escriptora com a il·lustradora. Destaquen la novel·la Regina Angelorum o Retrat de mare i un llibre sobre el camí de Sant Jaume a la Cerdanya. També ha publicat llibres sobre patrimoni cultural, amb temàtica d'arquitectura religiosa a les Franqueses del Vallès i sobre Masies de la Garriga. Col·labora com articulista amb diverses publicacions sobre patrimoni i sobre els Pirineus.
És membre de l'Associació d’Escriptors en Llengua Catalana (AELC), de l’Associació del Llibre del Pirineu i del Grup de Recerca de Cerdanya.
Ha fet diverses exposicions de dibuix i pintura al Vallès Oriental i a la Cerdanya.

## Obres destacades

* Regina Angelorum. Solsona Comunicacions, 2001
* Arquitectura religiosa a les Franqueses del Vallès Ajuntament de les Franqueses del Vallès, 2004
* Masies de la Garriga, Ajuntament de la Garriga ,1a edició 2004, 2na edició 2006
* El camí de Sant Jaume a Cerdanya. Farell Editors, 2012
* Retrat de mare. Pagès Editors, 2017
* El que fèvom a Canillo. Comú de Canillo, 2021
* La vall del riu Duran. Quaderns de la Revista de Girona, nº 215. Diputació de Girona, 2021
* La muntanya escrita (diversos autors), Associació del llibre del Pirineu. Editorials Salòria i Garsineu, 2015 També és coautora de més d’un dotzena de llibres de relats premiats en certàmens literaris de Puigcerdà, Martinet, Olot, L’Escala i Balaguer.
Com a il·lustradora:
* Sólo sombras (poesia). Aurelio Rodríguez Puerta. Valladolid, 2005
* La Garriga submergida, diversos autors. Edicions del Garbell, la Garriga, 2007
* Censo de invierno. Comarca de Riaño. Aurelio Rodríguez Puerta. León, 2013

## Referències

* ↑ «Retrat de mare | Pagès Editors». [Consulta: 22 juny 2022].
* ↑ «El ‘Primavera de Lletres 2018’ omple la Seu d’Urgell de presentació de llibres i activitats relacionades amb la lectura». [Consulta: 22 juny 2022].
* ↑ «Articles de Núria Boltà a Viure als Pirineus».
* ↑ «Presentació 'Retrat de mare' de Núria Boltà». [Consulta: 22 juny 2022].
* ↑ RTVA, Andorra Difusió. «Núria Boltà i Jordi Planellas expliquen El que fèvom a Canillo | Andorra Difusió». [Consulta: 22 juny 2022].
# Alfabet croat

L'alfabet croat és un alfabet derivat del llatí que fa servir el croat. Va ser creat per Ljudevit Gaj, per això se'l coneix també amb el nom de gajica.

## Taula de l'alfabet

| Lletra | Nom | IPA | Lletra | Nom | IPA | Lletra | Nom | IPA |
| A, a | a | /a/ | G, g | ge | /g/ | O, o | o | /o/ |
| B, b | be | /b/ | H, h | ha | /h, x/ | P, p | pe | /p/ |
| C, c | ce | /ts/ | I, i | i | /i/ | R, r | er | /r/ |
| Č, č | če | /tʃ/ | J, j | je, jot | /j/ | S, s | es | /s/ |
| Ć, ć | će | /tɕ/ | K, k | ka | /k/ | Š, š | eš | /ʃ/ |
| D, d | de | /d/ | L, l | el | /l/ | T, t | te | /t/ |
| Dž, dž | dže | /dʒ/ | Lj, lj | elj | /ʎ/ | U, u | u | /u/ |
| Đ, đ | đe | /dʑ/ | M, m | em | /m/ | V, v | ve | /ʋ/ |
| E, e | e | /e/ | N, n | en | /n/ | Z, z | ze, zet | /z/ |
| F, f | ef | /f/ | Nj, nj | enj | /ɲ/ | Ž, ž | že | /ʒ/ |

## Bibliografia

* Pravopisni priručnik - dodatak Velikom rječniku hrvatskoga jezika (en croat), 2003.
* Pravopisni priručnik hrvatskoga ili srpskoga jezika (en croat, serbi), 1987.

## Referències

* ↑ «Croatian language, alphabet and pronunciation». [Consulta: 15 juliol 2018].
# Agapornis de Fischer

L'agapornis de Fischer o inseparable de Fischer (Agapornis fischeri) és un petit lloro que habita una zona limitada d'Àfrica oriental però que és criat profusament com a ocell de gàbia.

## Morfologia

És una de les espècies més petites del gènere Agapornis, fent al voltant de 14 cm de llargària i 43 - 58 g de pes. Plomatge verd al pit, parts inferiors i ales. Coll de color groc daurat que es torna progressivament més fosc fins a arribar al taronja al voltant del bec. Part superior del cap de color verd oliva. La superfície superior de la cua té algunes plomes de color porpra o blau. Bec vermell brillant i un cercle de pell nua blanc al voltant dels ulls. No hi ha dimorfisme sexual i de fet és molt difícil diferenciar ambdós sexes. Els joves són molt similars als adults, però amb tons més apagats. A la base de la mandíbula tenen taques marrons.

## Ecologia

Habita sabanes amb acàcies i terres de conreu del nord i nord-oest de Tanzània. Alguns exemplars s'han observat a Kenya, Ruanda i Burundi. La utilització com ocell de gàbia, ocasiona que sovint es puguin trobar exemplars fugits a molts països occidentals, com ara els Països Catalans.
Tenen un vol ràpid i recte i les ales no fan soroll mentre volen. Com tots els agapornis, tenen vocalitzacions molt agudes i poden ser molt sorollosos.
Mengen una àmplia varietat d'aliments vegetals, incloent llavors i fruites. De vegades són considerats plagues pels agricultors, ja que s'alimenten de cultius com el blat de moro o el mill. L'època de reproducció va des de gener fins a abril i des de juny fins a juliol. El niu és un forat sobre un arbre, a una altura de 2 - 15 metres sobre terra. Ponen 3 - 8 (normalment 4 - 5) ous blancs, que la femella cova durant 23 dies. Els pollets abandonen el niu als 38 - 42 dies d'edat.

## Comportament en captivitat

Els agapornis de Fisher "papillers" són excessivament simpàtics i afectuosos. Però, tot s'ha de dir, en certa manera són una mica sorollosos. Si adquiriu un inseparable de Fisher papiller tindreu una molt bona companyia, traient-lo regularment de la gàbia; uns 4 o 5 cops al dia, aproximadament, podreu gaudir d'una bona estona, rient i meravellant-vos amb les espectaculars coses que pot arribar a fer. Fins i tot, són capaços de reconèixer-se quan parles d'ells.

## Notes

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
* 1 2 3 David Alderton (2003). The Ultimate Encyclopedia of Caged and Aviary Birds. London, England: Hermes House. pàg. 218. ISBN 1-84309-164-X.
* ↑ Distribució i justificació d'estatus de l'agapornis de Fischer Rev. 24-01-2011
* ↑ L'agapornis de Fischer al SIOC
* ↑ L'agapornis de Fischer a Birdlife international Rev. 24-01-2011
# Francesca Soledat Segura Beltrán

Francesca Soledat Segura Beltrán (Xert, 29 d'abril de 1958) va ser licenciada en Geografia i Història el 1981-82 per la Universitat de València. Tesina de llicenciatura llegida el 1983. Becària de FPI entre 1983-1987. Professora Ajudant: juliol de 1987-octubre de 1991. Professora Titular d'Hidrologia a la Universitat de València: entre octubre de 1991 i abril de 2011, quan va obtenir la plaça de Catedràtica de Geografia Física. Des de 1983 va impartir docència a la Llicenciatura de Geografia, la de Ciències Ambientals i el Grau de Geografia i Medi Ambient. Va participar en nombrosos cursos de doctorat i en diversos màsters, especialment als màsters oficials de la UVEG 'Contaminació, Toxicologia i Sanitat Ambiental' i 'Tècniques en la Gestió del Medi Ambient i del Territori', l'últim dels quals va dirigir. Va publicar 47 articles i 50 capítols de llibre i va participar a 35 congressos. Va participar en 13 contractes amb empreses i en 23 projectes de recerca finançats pel Ministeri de Ciència i Tecnologia i la Conselleria d'Educació de la Generalitat Valenciana. Va dirigir 10 projectes competitius (administració autonòmica i de l'estat) i 3 contractes i, en la resta dels casos, ha format part de l'equip investigador. Des del curs 2010-11 ha dirigit nombrosos treballs de fi de màster i de fi de grau.
Les seves línies de recerca principals són:
* Geomorfologia fluvial
* Hidrologia fluvial
* Inundacions

## Referències

* 1 2 3 «Francesca Soledat Segura Beltrán». IEC. [Consulta: 16 juny 2023].
# Verviers

Verviers (en való Vèrvî) és un municipi belga de la província de Lieja, situat al marge del Vesdre. És la tercera ciutat més gran de la província i un important centre regional, a mig camí entre la ciutat de Lieja i la fontera alemanya.
Verviers era una de les Bones Viles del Principat de Lieja. La ciutat fou annexada per França l'any 1795 i integrada al Regne Unit dels Països Baixos el 1815 i després a Bèlgica l'any 1830.
Per a la qualitat de l'aigua del Vesdre, molt idoni per a rentar la llana, al segle xix, Verviers es va desenvolupar com un centre major de la indústria tèxtil.

## Nuclis

* Verviers
* Ensival
* Heusy
* Lambermont
* Petit-Rechain
* Stembert.

## Fills predilectes

* Henri Daoust (Enric Daoust), filòleg i pintor
* Jean Haust, lingüista i gramàtic
* Jean-Marie Klinkenberg, filòleg, lingüista i semiòleg
* Guillaume Lekeu, compositor
* Henri Pirenne, historiador
* Pierre Rapsat, cantautor
* Eric van de Poele, ciclista
* Henri Vieuxtemps, compositor
* Laurent Halleux, (1897-1964) violinista i musicòleg.

## Referències i enllaços

* ↑ Jean Haust, Le dialecte wallon de Liège, tom 2: Dictionnaire Liégeois, Liège, H. Vaillant-Carmanne, 1933, pàgina 689