OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ectromèlia

L'ectromèlia és una malformació congènita en la qual els ossos llargs no hi són presents o estant subdesenvolupats.

## Exemples

* Amèlia : Absència congènita d'una o més extremitats. Afecta, sobretot, les extremitats superiors, que poden quedar esbossades a nivell de les espatlles com a petits monyons. A la manca de cames se l'anomena acnèmia, mentre que a la manca de dits, tant de la mà com del peu, és anomenada adactília
* Focomèlia : és una malformació extremadament rara que els nadons neixen amb els membres que semblen aletes d'una foca. Etienne Geoffroy Saint-Hilaire va encunyar el terme el 1836.
* Hemimèlia : hemimelia del peroné o deficiència del peroné longitudinal és "l'absència congènita del peroné, essent l'absència congènita més freqüent dels ossos llargs de les extremitats".
* Sirenomèlia: també anomenat com la Síndrome de sirena, és una deformitat congènita molt poc freqüent en el qual les extremitats inferiors es fusionen, donant l'aparença de la cua d'una sirena.

## Referències

* ↑ ectromelia al Diccionari mèdic Dorland
* ↑ «Ectromèlia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Ectromèlia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Ectromèlia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Ectromèlia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Carl Zimmer «Answers Begin to Emerge on How Thalidomide Caused Defects». New York Times, 15-03-2010 [Consulta: 21 març 2010]. «The word “phocomelia” means seal limb. It describes an extremely rare condition in which babies are born with limbs that look like flippers.»
* ↑ Fibular hemimelia: a case report. Nigerian journal of clinical practice 2007;10(3):259-61.
* ↑ Kallen B, Castilla EE, Lancaster PA, Mutchinick O, Knudsen LB, Martinez-Frias ML, Mastroiacovo P, Robert E «The cyclops and the mermaid: an epidemiological study of two types of rare malformation». J Med Genet, vol. 29, 1, 1992, pàg. 30–5. DOI: 10.1136/jmg.29.1.30. PMC: 1015818. PMID: 1552541.
# Vulcan (Hunedoara)

Vulcà (pronunciació en romanès: [vulˈkan]; abans Jiu-Vaidei-Vulcan; hongarès: Vulkán, Zsilyvajdejvulkán (Zsily-Vajdej-Vulkán); alemany: Wolkendorf, Wulkan) és una ciutat del comtat de Hunedoara, Transsilvània (Romania). Amb una població de 24.160 habitants, és la segona ciutat més gran de la vall de Jiu. Administra dos pobles, Dealul Babii ("el vell turó" en català; en hongarès: Hegyvulkán) i Jiu-Paroșeni (Zsilymacesdparoseny).
La ciutat rep el nom del pas Vulcà que connecta la vall del Jiu amb Oltènia, derivant-se de l'eslau "vlk", que significa "llop" (fins i tot si "vulcà" significa "volcà" en romanès).
Els recursos de carbó de la regió es van descobrir el 1788 mentre el general austríac Landau defensava Vulcà dels turcs otomans. Una nit, els soldats no van poder apagar el foc de camp que van fer, ja que les piles de carbó que hi havia a sota havien cremat. El general Landau va pensar que podia aturar els turcs sense lluitar calant foc a piles de carbó. Els turcs van observar el gran nombre d'incendis a les altures i van pensar que l'exèrcit austríac era molt més gran que el seu i es va retirar.
El 1850, la primera mina fou creada pels germans Hoffman de Brașov.

## Demografia

Segons estimació 2012 comptava amb una població de 28 874 habitants.
* Romanesos: 92,91%
* Hongarès: 5,13%
* Gitanos: 1,41%
* Alemanys: 0,2%

## Gent

* Pius Brânzeu
* Ernő Csíki
* Andrej Prean Nagy
* Ștefan Onisie
* Leonard Wolf

## Ciutats bessones

Llista de les ciutats germanes i bessones de Vulcà:
* Bor, Sèrbia

## Referències

* ↑ World gazetteer.
* ↑ «Grad Bor 3. oktobra slavi svoj dan. Dolaze gosti iz Ukrajine, Makedonije i Rumunije, ali ne i Francuzi, Crnogorci i Kinezi». Istmedia. [Consulta: 2 octubre 2019].

## Enllaços externs

* Portal de la vall del Jiu Arxivat 2010-02-11 a Wayback Machine.: l'amfitrió del portal regional dels llocs web oficials de la vall del Jiu
# Can Pradell de la Serra

Can Pradell de la Serra és una masia en estil neoclàssic del municipi de Vallgorguina (Vallès Oriental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici aïllat constituït per dos cossos de planta rectangular, que formen una ela. Enfront hi ha un pati tancat on s'entra a través d'una bonica portalada de pedra en forma d'arc de mig punt. L'edifici o el cos principal consta de planta baixa i dues plantes, la coberta és a dues vessants. L'altre cos consta de planta baixa i un pis, connectat a l'altre cos per un arc rebaixat a la planta baixa i per una galeria oberta d'arcs de mig punt al primer pis. La coberta és igual, a dues vessants.
Aquest gran edifici és al peu de la carretera que va al Santuari del Corredor. No sabem la data de construcció però sí que l'any 1847 s'hi van fer reformes que li van donar el caràcter neoclàssic que té actualment. Aquesta data està inscrita a la façana del cos de les galeries. Hi ha també una altra data en els enreixats de les finestres de la planta baixa del cos central.

## Referències

* 1 2 3 «Can Pradell de la Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# Associació de Futbolistes Espanyols

L'Associació de Futbolistes Espanyols (oficialment en castellà: Asociación de Futbolistas Españoles) és una associació constituida el 1978 per defensar els drets laborals, socials i econòmics dels futbolistes professionals espanyols.

## Història

L'AFE es va fundar el 23 de gener de 1978, a Madrid amb l'objectiu de defensar i reconèixer els drets dels futbolistes com a treballadors. La primera reunió per decidir certs aspectes de la fundació i organització, va ser el 23 de novembre de 1977.
Els fundadors van ser Joaquin Sierra Vallejo, Santiago Bartolomé Rial, Ángel Maria Villar Llona i Alfonso Abete Otazu. Des de llavors els pròxims presidents han estat: Juan Manuel Asensi Ripoll (1978-1979), Juan José Iriarte Salón (1982-1988) i Gerardo González Movilla (1988-2010) Luis Manuel Rubiales Béjar (2010-2017).
La primera gran reivindicació va ser la vaga convocada el 22 d'agost del 1978 per demanar el reconeixement dels drets de reunió, llibertat sindical i pensament dels futbolistes, que la federació no reguli el caràcter laboral de la relació entre els jugadors i els seus clubs, que els clubs hagin de donar mínim un dia lliure a la setmana als seus jugadors, que els clubs que tinguin deutes amb els seus jugadors, que no en puguin incorporar de nous i finalment obrir un període de negociació per tractar tots aquests punts.
Ha impulsat diverses vagues relacionades amb el món del futbol. Destaquen les del 4 de març del 1979, el setembre del 1981, l'11 d'abril de 1982, l'1 d'abril de 1983, el 3 de setembre de 1984, l'1 d'abril de 2010 i l'11 d'agost de 2011.

## Referències

* 1 2 Fernández, José Luis Fernández; Martínez, Raúl López. Fútbol responsable: Guía práctica para implantar la Responsabilidad Social Empresarial en los clubes españoles (en castellà). Editorial Reus, 2021-07-01, p. 110. ISBN 978-84-290-2357-2.
* ↑ «Web oficial AFE» (en castellà). Lluc Marsal, 11-10-2018. Arxivat de l'original el 2020-10-05. [Consulta: 11 octubre 2018].
* ↑ ABC, Madrid (en castellà). Prensa Española., 1984-07, p. 27.
* ↑ Relación Del Trabajo en El Deporte Profesional (en castellà). Difusión Jurídica, 2011, p. 207. ISBN 978-84-15150-04-6.
* ↑ Soto, Alejandro Quiroga Fernández de. Goles y banderas: Fútbol e identidades nacionales en España (en castellà). Marcial Pons Historia, 2015-11-01. ISBN 978-84-15963-44-8.
# Animal Crossing: Wild World

L'Animal Crossing: Wild World és un videojoc de simulació de vida i a temps real per la consola Nintendo DS, que pertany a la franquícia creada per Nintendo, Animal Crossing. El jugador ha d'aconseguir millorar la seva relació envers els altres habitants del poble. Per fer-ho el jugador els haurà d'enviar cartes, regals, o haurà de fer encàrrecs. També s'ha de pagar una hipoteca que anirà augmentant proporcionalment a la mida de la casa, que es pot ampliar.

## Dades

El joc va sortir a la venda a Europa el 30 d'abril de 2006, té un mode Wi-fi per connectar-se en xarxa.
Després del seu llançament va rebre crítiques positives, obtenint puntuacions agregades de 86/100 a Metacritic i GameRankings. Wild World és el novè joc més venut a la Nintendo DS amb 11,75 milions de còpies venudes a tot el món el 31 de març de 2016. També es va tornar a llançar amb la Virtual Console de Wii U l'octubre de 2016.

## Argument

El joc comença dins un taxi en què es fan preguntes que determinen l'aspecte del personatge que representa el jugador. Després s'haurà d'entrar dins l'Ajuntament on ens donaran un mapa del poble. Quan ho hàgim fet, caldrà anar a buscar la nostra casa i quan sortim vindrà en "Tom Nook" i ens encarregarà uns treballs. Un cop acabats, podrem iniciar la nostra vida en llibertat.

## Edificis

A part de les cases hi ha altres edificis:
* L'ajuntament on hi ha el centre cívic, l'oficina de correus i l'abocador.
* El museu on hi ha la cafeteria, l'observatori astronòmic i el museu en si.
* El portal on hi trobaràs els objectes perduts i on podràs canviar de poble.
* La botiga d'en Tom Nook on comprar i vendre coses.
* La botiga de la Pili i la Mili on comprar, dissenyar i vendre dissenys de moda i complements.

## Llocs on pescar

En el joc el jugador pot pescar en:
* La cascada (peixos de riu).
* El riu (peixos de riu).
* El mar (peixos d'aigua salada).

### Sobre la pesca

Alguns dies especials o a vegades molt aïllades podràs pescar peixos especials que són molt més cars.

## Llocs on caçar

A l'Animal Crossing Wild World es pot caçar a tot arreu menys a dins els Edificis.

### Sobre la caça

Com en la pesca a vegades comptades (després de ploure, a una hora concreta...) et trobaràs insectes més valuosos.

## Referències

* ↑ «Guía Animal Crossing: Wild World». guiasnintendo.com, 2006. [Consulta: 30 desembre 2023].
* ↑ «Top Tips for Nintendo». Childnet International - hunslet.schoolsadmin.co.uk, 2014. [Consulta: 30 desembre 2023].
* ↑ «Animal Crossing: Wild World for DS». GameRankings, 26-01-2018. Arxivat de l'original el 2018-01-26. [Consulta: 30 desembre 2023].
* ↑ «IR Information : Sales Data - Top Selling Software Sales Units». Nintendo DS Software, 27-04-2016. Arxivat de l'original el 2016-04-27. [Consulta: 30 desembre 2023].
* ↑ Voguel, Mitch. «Kirby Canvas Curse and Animal Crossing: Wild World Hit the Wii U VC This Week» (en anglès britànic). nintendolife.com, 13-10-2016. [Consulta: 30 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
# Electroteràpia

L'electroteràpia és una disciplina que s'engloba dins de la fisioteràpia i es defineix com l'art i la ciència del tractament de lesions i malalties per mitjà de l'electricitat.
La història de l'electroteràpia és molt antiga i es remunta a l'aplicació de les descàrregues del peix torpede en l'època grega i romana (vegeu, Història, en fisioteràpia).
Actualment, la tecnologia ha desenvolupat nombrosos aparells per a l'aplicació de l'electroteràpia sense córrer riscos d'efectes secundaris.
Els principals efectes dels distints corrents d'electroteràpia són:
* Antiinflamatori.
* Analgèsic, per exemple la TENS.
* Millora del trofisme.
* Potenciació neuromuscular.
* Tèrmic, en el cas d'electroteràpia d'alta freqüència.
* Ocasionalment, per depressió endògena severa que no respon als tractaments farmacològics, la teràpia electroconvulsiva (electroxoc).

## Aplicació

S'aplica en processos dolorosos, inflamatoris múscul-esquelètics i nerviosos perifèrics, així com en atròfies i lesions musculars i paràlisi.
Hi ha la possibilitat d'aplicar-la combinada amb la ultrasonoteràpia.
L'electroteràpia és una prescripció mèdica i és aplicada per un fisioterapeuta o bé una tècnica de tractament aplicada en mans d'un cinesioterapeuta, depenent del país.

## Potencial d'acció

És la unitat bàsica de comunicació d'un nervi en repòs que té una càrrega de 60-90 mV. La velocitat a la qual es propaga el potencial d'Acció depèn el diàmetre del nervi i també si aquest està mielinitzat o no.

## Vegeu també

* Electrofisiologia
* electromedicina
* producte sanitari

## Bibliografia

* Introducción a la bioingenieria (en espanyol). 1988. Marcombo. ISBN 84-26706800.

## Enllaços externs

* Pàgina principal de l'AEMPS d'Espanya Arxivat 2007-07-21 a Wayback Machine.
* Societat Espanyola d'Electromedicina i Enginyeria Clínica SEEIC
* Tecnologies Sanitàries - pàgina de divulgació
* Federació Espanyola de Tecnologies Sanitàries FENIN Arxivat 2009-05-31 a Wayback Machine.
* Federació Europea de Tecnologies Sanitàries EUCOMED Arxivat 2014-10-20 a Wayback Machine.
# Arbre de l'oli de ben

L'arbre de l'oli de ben (Moringa oleifera) és una planta amb flor del gènere Moringa. Aquesta espècie és un arbre no gaire gran i de fusta molt tova que es troba a les regions tropicals i subtropicals del planeta. És un arbre amb flors blanques i fulles petites. L'escorça és de color gris clar, gairebé blanc. Tant les flors, com les fulles, els fruits i l'arrel són comestibles i, a més, tenen propietats medicinals. El fruit madur és dur i llarg, de prop de 50-60 cm normalment, semblant a una baqueta. Es talla en seccions i es fa servir per a preparar curris i sopes. Té un gust similar al de la mongeta verda. La rel té un gust picant que recorda el rave rusticà. Les fulles es poden menjar tant bullides com crues.
També és molt resistent a condicions climàtiques extremes i s'està emprant per a revegetalitzar zones desèrtiques. A Aràbia Saudí està en fase d'implantació en zones de dunes l'espècie del mateix gènere Moringa peregrina. Totes aquestes propietats li han valgut el nom de superarbre, apte per a ser usat en zones amb escassedat d'aliments i amb limitació de recursos.

## Referències

* ↑ «arbre de l'oli de ben». Termcat.
* ↑ Angiospermes - Sistema Cronquist
* ↑ National Research Council. «Moringa». A: Lost Crops of Africa: Volume II: Vegetables. 2. National Academies Press, 2006-10-27 (Lost Crops of Africa). ISBN 978-0-309-10333-6 [Consulta: 15 juliol 2008].
* ↑ «A Greener Desert» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2020-02-23. [Consulta: 23 febrer 2020].
# Felip de Waldeck-Eisenberg

Felip de Waldeck-Eisenberg (en alemany Philipp Dietrich o Theodor von Waldeck-Eisenberg) va néixer a Arolsen (Alemanya) el 2 de novembre de 1614 i va morir a Korbach el 17 de desembre de 1645. Era un noble alemany, fill del comte Wolrad IV (1588-1640) i d'Anna Maria de Baden-Durlach (1587-1649).

## Matrimoni i fills

El 25 d'agost de 1639 es va casar a Culemborg amb Maria Magdalena de Nassau-Siegen (1623-1647), filla del comte Guillem (1592-1642) i de la comtessa Cristina d'Erbach (1596-1646). El matrimoni va tenir tres fills:
* Amàlia Caterina (1640-1699), casada amb Jordi Lluís I d'Erbach-Erbach (1643-1693).
* Enric Wolrad (1642-1664)
* Floris Guillem, nascut i mort el 1643.

## Referències

* ↑ «Philipp Theodor» (en alemany). Deutsche Biographie. [Consulta: 24 febrer 2025].
* ↑ Curtze, Louis Friedrich Christian. Geschichte und Beschreibung des Fürstenthums Waldeck (en alemany). Arolsen: Spepersche Buchhandlung, 1850, p. 649.
* ↑ «Waldeck, Philipp Theoderich (1614–1645) – Kaiserhof». Kaiser und Hofe. Ludwig-Maximilians-Universität München. [Consulta: 24 febrer 2025].

## Enllaços externs

* http://familypedia.wikia.com
* http://awt.ancestrylibrary.com
# Associació de Pessebristes de Barcelona

L'Associació de Pessebristes de Barcelona és una entitat que treballa per al foment i la promoció de la construcció de pessebres. Es va crear a mitjan segle xix (1858 o 1860) amb el nom de Societat Pessebrista de Barcelona i es va refundar el 16 d'octubre de 1921. Des de la primeria va organitzar cursos, visites i conferències per a difondre aquesta tradició. S'hi destaca el concurs públic que organitza cada any, adreçat a joves i nens de la ciutat que tenen entre deu anys i vint-i-un. El lliurament dels premis serveix per a posar punt final a les activitats de la temporada.
L'associació recull i conserva objectes i documents relacionats amb el món del pessebrisme, com ara figures, cartells, felicitacions de Nadal, estampes i fotografies. Dins l'agrupació hi ha una comissió que treballa en el projecte d'un futur museu, on s'exposaran els materials de què disposa. De moment, n'hi ha una part d'exposada a la seu que tenen al carrer dels Lledó.
L'Associació de Pessebristes de Barcelona també ha creat una biblioteca on aplega llibres que tracten sobre els pessebres, a més d'articles i retalls de premsa. No hi falten els butlletins de l'associació ni els llibres que l'associació ha anat editant, com ara La construcció de pessebres (1931), de J. M. Puig i Roig; El arte de construir el Belén (1946), d'Antoni Herranz; La Asociación de Pesebristas de Barcelona (1954), d'Eveli Bulbena; Consells de Pessebristes (1957), d'Antoni Moliné; Temes arquitectònics i materials emprats (1969), de Joan Marí; i Com faig el meu pessebre (1995), de Josep Petit.
L'Associació de Pessebristes de Barcelona va promoure la creació d'una Federació Universal Pessebrística l'any 1952, en ocasió del XXXV Congrés Eucarístic Internacional. La sessió constituent d'aquella federació es va fer a l'Arxiu Històric de la Ciutat, dins el I Congrés Internacional de Pessebristes. Aquesta trobada internacional va tornar a fer-se a Barcelona els anys 1957 i 2002. I també l'any 2012, amb motiu del 150è aniversari dels pessebrisme català.

## Vegeu també

* Associació de Pessebristes de Ciutat Vella

## Referències

* 1 2 3 4 «Associació de Pessebristes de Barcelona». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Yeogo goedam (sèrie de pel·lícules)

Yeogo goedam és una sèrie de pel·lícules de terror sud-coreanes caracteritzades per ser crítiques amb el sistema educatiu de Corea del Sud. El subgènere cultivat és del cinema de fantasmes a instituts. La primera pel·lícula Yeogo goedam (1998) va reviure el gènere del terror sud-coreà en la dècada de 1990. Es convertí en un cas d'èxit de franquícia imitant a les produccions de Hollywood, cosa que donà lloc a una sèrie de cinc pel·lícules (la de 1998 més quatre seqüeles).
Els fantasmes apareguts en aquestes pel·lícules veuen de la tradició del fantasma tradicional coreà (jibak ryung), un fantasma que s'apareix al lloc on ha mort. Els personatges ocupen llocs situats entre límits de caràcter sobrenaturals.
La llista de pel·lícules que integren la sèrie són:
* Yeogo goedam 1
* Yeogo goedam 2: Dubeonjjae iyagi
* Yeogo goedam 3: Yeowoo gyedan
* Yeogo goedam 4:Moksori
* Yeogo goedam 5: Dongbal jasan

## Referències

* ↑ Shin, Chu-hyu. «Chapter 9. Death Bell and high-school horror». A: Korean Horror Cinema. Edinburgh University Press, 2013, p. 138. ISBN 9780748677658.
* ↑ Peirse i Martin, 2013, p. 15.
* ↑ Peirse i Martin, 2013, p. 9.
* ↑ Lee i Stephens, 2013, p. 98.
* 1 2 3 Lee i Stephens, 2013, p. 99.
* ↑ Chua, Bo-lan «‘여고괴담’부터 ‘소녀괴담’까지, 학원 공포물 변천사». 10 Asia, 04-07-2014 [Consulta: 23 maig 2019]. Arxivat 2019-08-05 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-08-05. [Consulta: 23 maig 2019].
* ↑ Lee i Stephens, 2013, p. 100.

## Bibliografia

* Peirse, Allison; Martin, Daniel. «Introduction». A: Korean Horror Cinema. Edinburgh University Press, 2013, p. 1-22. ISBN 9780748677658.
* Lee, Sung-ae; Stephens, John. «Chapter 7. “The Ghost Remembers Only What It Wants To”: Traumas of Girlhood as a Metonym for the Nation in the South Korean Whispering Corridors (Yeogo Goedam) Series». A: The nation in children's literature : nations of childhood. 1a ed. Nova York: Routledge, 2013, p. 97-110. DOI 10.4324/9780203104279. ISBN 9780415624794.
# Turó de Cardús

El Turó de Cardús és una muntanya de 572 metres que es troba al municipi de Vacarisses, a la comarca del Vallès Occidental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Associació de Professionals de la Dansa de Catalunya

L'Associació de Professionals de la Dansa de Catalunya (APdC) és una associació de caràcter sindical i sense afany de lucre creada l'any 1987 amb l'objectiu d'agrupar els professionals de la dansa a Catalunya (ballarins, coreògrafs, pedagogs, especialistes en salut i dansa, productors i gestors culturals de dansa, mànagers de companyies i totes aquelles persones que tenen una activitat professional relacionada amb la dansa), així com els estudiants d'aquesta disciplina, i defensar els seus interessos.

## Història

Al desembre del 1987, un grup de ballarins residents a Barcelona – Montserrat Colomé, Óscar Dasí, Elisa Huertas, M. Antònia Gelabert, Francesc Bravo, Andreu Bresca, Eulàlia Sagarra, Marta Almirall i Jordi Cardoner – va fundar l'Associació de Ballarins i Coreògrafs Professionals de Catalunya, amb l'objectiu de vetllar pels interessos d'una professió reconeguda socialment de manera força efímera, ja que, més enllà de festivals internacionals en què les companyies catalanes gaudien de cert renom, a Catalunya hi mancaven tota mena de regularitzacions salarials, jurídiques i curriculars.
L'associació –que el 1994 passava a anomenar-se Associació de Professionals de la Dansa de Catalunya, amb la finalitat d'obrir les portes a tot el sector– representa actualment més de 400 socis davant les institucions i, a banda, promou i dona suport a iniciatives per millorar les condicions laborals, el desenvolupament professional i el reconeixement social de la dansa. Ha estat impulsora del Pla Integral de la Dansa –un document clau que estableix les línies marc d'actuació en el sector, aprovat al setembre del 2009– juntament amb l'Associació de Companyies Professionals de Dansa de Catalunya, nascuda l'any 2006 per establir ponts de col·laboració entre les diferents companyies, i amb la tasca d'apropar necessitats creatives i empresarials. Gelabert-Azzopardi, Lanònima Imperial, Erre que Erre, Senza Tempo, Roberto G. Alonso i Thomas Noone Dance són algunes de les 18 companyies que integren l'associació.

## Referències

* 1 2 «Associacions, centres de creació i residència de dansa». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: juliol 2013].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Ankara Demirspor

L'Ankara Demirspor és un club de futbol turc de la ciutat d'Ankara.
Va ser fundat el 16 de març de 1932 per empleats del ferrocarril turc (TCDD), i entre els 38 differents equips amb el nom "Demirspor" en Turquia és l'unic que té llaços amb el TCDD. Va jugar a la primera divisió turca entre 1958 i 1971.

## Palmarès

* Campionat turc de futbol
    1947
* Lliga d'Ankara de futbol
    1938-39, 1942-43, 1946-47, 1947-48, 1958-59

## Referències

* ↑ «İçinden Demiryolu geçen kulüpler: Demirsporlar • Tribun Dergi». Arxivat de l'original el 17 de maig 2021. [Consulta: 20 abril 2018].
* ↑ «Turkey - Final Tables». rsssf.com. [Consulta: 9 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Ankara Demirspor - Lloc web oficial (turc)
# Elm d'Hades

L'elm d'Hades o casc d'Hades (grec antic: ἡ Ἄϊδος κυνέη o κυνῆ) és una arma pertanyent a la mitologia grega. En la lluita contra els Titans, els Ciclops van armar Hades amb un casc que tornava invisible qui el portés. Més endavant altres divinitats portaren aquest casc, com ara Atenea, i herois, com Perseu, que l'utilitzà per derrotar la Medusa i fugir de les seves germanes, les Gorgones, que el van perseguir endebades, ja que amb el casc era invisible. Abans que fos utilitzat per Perseu era custodiat per les Grees, les germanes de les Gorgones. Perseu va persuadir les Grees perquè l'hi donessin i li diguessin el camí per trobar les Gorgones. Una vegada morta Medusa, Perseu l'utilitzà per matar el monstre marí que volia devorar Andròmeda, i més endavant per lliurar Dictis i Dànae de Polidectes. Després, Perseu va tornar les armes màgiques que tenia, entre elles el casc d'Hares, a Hermes, que els restituí a les nimfes, les seves legítimes posseïdores. El que va passar després amb aquests casc és desconegut i cap mite ni llegenda en parla.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 222 i 434. ISBN 9788496061972.