OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escorpí de mar d'espines curtes

L'escorpí de mar d'espines curtes (Myoxocephalus scorpius) és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 60 cm de llargària màxima (normalment, en fa 24)
* Nombre de vèrtebres: 34-39.
* Aleta caudal arrodonida.
* Aletes ventrals en forma de ventall.
* És marró verdós per damunt i, sovint, amb taques fosques i punts brillants de color blanc lletós per sobre de les aletes pectorals. Els mascles són de color vermell cirera a la part inferior i les femelles carabassa clar amb taques blanques.
* Les aletes tenen franges fosques.

## Alimentació

Menja peixos i crustacis grossos, i, de tant en tant, poliquets i amfípodes.

## Depredadors

És depredat pel bacallà (Gadus morhua) (a Escòcia), el bec de serra gros (Mergus merganser) (a Noruega), el corb marí emplomallat (Phalacrocorax aristotelis) (a Noruega), la foca comuna (Phoca vitulina), Raja eglanteria (als Estats Units) i el dofí mular (Tursiops truncatus) (a Escòcia).

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima polar (80°N-40°N, 95°W-60°E) que viu entre 0-451 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic oriental (des del sud-est de Groenlàndia, l'illa de Jan Mayen i Islàndia fins a les illes Britàniques, la mar Cantàbrica, el mar del Nord, la mar Bàltica, el sud del mar de Barentsz, la mar Blanca i Spitsbergen), l'Atlàntic occidental (des de la badia de James -el Canadà- fins a Nova York) i l'oceà Àrtic.

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nielsen, J.G. i E. Bertelsen, 1992. Fisk i grønlandske farvande. Atuakkiorfik, Nuuk. 65 s.
* ↑ Fedorov, V.V., 1986. Cottidae. p. 1243-1260. A: P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.). Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 3.
* ↑ Fedorov, V.V., 1986. Cottidae. p. 1243-1260.
* ↑ Cardinale, M., 2000. Ontogenetic diet shifts of bull-rout, Myxocephalus scorpius (L.), in the south-western Baltic Sea. J. Appl. Ichthyol. 16:231-239.
* ↑ Ebeling, E. i S. Alshuth, 1989. Food preferences and diseases of Myoxocephalus scorpius in the German bight. p. 1-6. ICES, C.M. 1989/G:48, demersal Fish Committee, Ref. MEQC.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Parin, N.V., V.V. Fedorov i B.A. Sheiko, 2002. An annotated catalogue of fish-like vertebrates and fishes of the seas of Russia and adjacent countries: Part 2. Order Scorpaeniformes. J. Ichthyol. 42(Suppl.1):S60-S135.
* ↑ Coad, B.W. i J.D. Reist, 2004. Annotated list of the arctic marine fishes of Canada. Can. MS Rep. Fish Aquat. Sci. 2674:iv:+112 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Eficiència de combustible

L'eficiència de combustible és una forma d'eficiència tèrmica, és a dir, el quocient entre l'esforç i el resultat d'un procés que converteix l'energia química potencial que conté un portador (combustible) en energia cinètica o treball. L'eficiència de combustible pot variar d'una màquina a l'altra i, alhora, d'una aplicació a l'altra, especialment les centrals elèctriques de combustibles fòssils i les indústries que treballen amb la combustió, com ara la producció d'amoníac durant el procés de Haber-Bosch.
En el context del transport, l'economia de combustible és l'eficiència energètica d'un vehicle, expressada com la ràtio entre la distància que cobreix i la quantitat de combustible que consumeix. Depèn de l'eficiència del motor i el disseny de la caixa de canvis i els pneumàtics. Als països que fan servir el sistema mètric, l'economia de combustible s'expressa en forma del consum de combustible en litres per 100 quilòmetres (L/100 km).
El consum de combustible és una mesura més precisa del rendiment d'un vehicle perquè és una relació linear, mentre que l'economia de combustible provoca distorsions en les millores de l'eficiència.
L'eficiència també es pot expressar en relació a la massa de mercaderies transportada o el nombre de passatgers.

## Referències

* ↑ «Learn More About the Fuel Economy Label for Gasoline Vehicles» (en anglès). Arxivat de l'original el 5 juliol 2013.
# Abadia de sant Remi

L'abadia de Sant Remi de Reims fou un import establiment religiós de França.
Un primer monestir fou fundat presumptament per Sant Remi, bisbe de Reims, que hi fou enterrat el 533. Vers 750-760 (algunes fonts ho allarguen fins al 790), el bisbe Tilpin va fundar l'abadia benedictina al lloc de la tomba de Sant Remi, que havia esdevingut lloc de pelegrinatge. L'abadia va gaudir de nombrosos privilegis reials i diversos dominis a la regió. Una abacial amb rang de basílica fou consagrada per Sant Lleó IX el 2 d'octubre de 1049.
Al segle xvii l'abadia es va adherir a la congregació de Sant Maure. Després de la revolució fou tancada el 1793. Els seus locals foren ocupats per un hotel (Hotel-Dieu) a partir del juny de 1827. Des de 1978 és un museu d'arqueologia, art i objectes militar; l'abacial ha esdevingut església parroquial però encara amb rang de basílica.

## Referències

* Abadia de Saint-Remi
# Autofonia

L'autofonia o timpanofonia és l'audició inusualment alta de la pròpia veu d'una persona.
Entre les possibles causes hi ha l'efecte d'oclusió, causat per un objecte, com un audiòfon sense ventilació o un tap de cera de l'orella, que bloqueja el canal auditiu i reflecteix la vibració del so cap al timpà. Altres causes són l'otitis mitjana serosa, la trompa d'eustaqui oberta que condueix els sons vocals o respiratoris a l'oïda mitjana i la dehiscència del canal superior que fins i tot permet escoltar els batecs del cor, sons intestinals i dels moviments oculars quan llegeixen.

## Referències

* ↑ El Siglo médico (en castellà), 1884, p. 750.
* ↑ The "Occlusion Effect" Arxivat August 6, 2007, a Wayback Machine.
* ↑ Manual Para El Diplomado en Enfermeria (ats/due). Temario de Oposiciones. Modulo Ii:atencion Primaria- Atencion Especializadai. (en castellà). MAD-Eduforma, 2003-01-20, p. 39. ISBN 978-84-665-2273-1.
Viccionari
# Equidna de musell llarg oriental

L'equidna de musell llarg oriental (Zaglossus bartoni) és una de les tres espècies d'equidnes de musell llarg de Nova Guinea. Viu principalment a Papua Nova Guinea, a elevacions d'entre 2.000 i 3.000 metres. Pesa entre 5 i 10 kg. Es pot distingir dels seus congèneres pel nombre d'urpes, que són cinc a les potes anteriors i quatre a les posteriors. Té esperons a les potes posteriors que, a diferència dels seus anàlegs en l'ornitorrinc, no són verinosos.

## Referències

* ↑ Entrada «Zaglossus bartoni» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Belov, Katherine; Whittington, Camilla; Whittington, Camilla M.; Belov, Katherine «Tracing Monotreme Venom Evolution in the Genomics Era» (en anglès). Toxins, 6, 4, 4-2014, pàg. 1260–1273. DOI: 10.3390/toxins6041260. PMC: 4014732.
# Tammy Cleland

Tammy Cleland (Sanford, 26 d'octubre de 1975) és una exnedadora estatunidenca, especialitzada en natació sincronitzada, que va competir durant la dècada de 1990.
El 1996 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Atlanta, on guanyà la medalla d'or en la competició per equips. Quatre anys més tard, als jocs de Sydney, fou cinquena en aquesta mateixa prova. En el seu palmarès també destaca la medalla d'or en la competició per equips del Campionat del Món de natació de 1994.

## Referències

* ↑ «Tammy Cleland Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 14 setembre 2019].
* ↑ «The History of FINA Volume IX». Arxivat de l'original el 14 setembre 2019. [Consulta: 23 gener 2010].
# Josep Àngel Saiz Meneses

Josep Àngel Saiz Meneses (Sisante, Conca, 2 d'agost de 1956) és un bisbe de l'Església Catòlica.
Va estudiar en el Seminari Major de Toledo (1977-1984) i va ser ordenat prevere a la catedral de Toledo el 1984. Va obtenir la llicenciatura a la Facultat de Teologia de Catalunya l'any 1993. El 2000 fou nomenat secretari general i canceller de l'arquebisbat de Barcelona. El 30 d'octubre 2001 va ser nomenat bisbe titular de Selemselae i auxiliar de Barcelona, essent ordenat el 15 de desembre d'aquell mateix any. El 15 de juny de 2004 va ser nomenat primer bisbe de la nova diòcesi erigida de Terrassa (precedent llunyà en l'antiga diòcesi d'Egara (segles V a VII), i ho fou fins al 17 d'abril de 2021. en la qual va fundar el Seminari Diocesà de Terrassa. A la Conferència Episcopal és el President de la Comissió Episcopal de Seminaris i Universitats. Anteriorment fou responsable del Departament de Joventut de la Comissió d'Apostolat Seglar i membre de la “Comissió de Vida Consagrada” com també, en un període anterior, membre de la Comissió de Catequesi i Ensenyament.
Amb data de 17 d'abril de 2021 ha estat nomenat arquebisbe de l'Arxidiòcesi de Sevilla.

## Referències

* 1 2 «El Papa destina al obispo de Tarrasa, José Ángel Saiz Meneses, a Sevilla en sustitución de Asenjo». Vanguardia de Sevilla, 19-04-2021 [Consulta: 19 abril 2021].
* ↑ «Selemselae» (en anglès). Catholic Hierarchy. [Consulta: 19 abril 2021].
* ↑ «Josep Àngel Saiz Meneses». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Llisterri, Jordi; Mor, Laura «El bisbe de Terrassa, Josep Àngel Saiz, nou arquebisbe de Sevilla». Catalunya Religió, 17-04-2021 [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ «Seminari Diocesà de Sant Joan Baptista», 21-12-2019. [Consulta: 14 novembre 2024].
* ↑ «Archbishop Josep Ángel Sáiz Meneses» (en anglès). Catholic Hierarchy. [Consulta: 19 abril 2021].
# Escorrecoberts

L'escorrecoberts és un estri de cuina que s'empra per a desar els coberts mentre s'assequen. Consisteix en un recipient de ceràmica, acer inoxidable, plàstic o algun altre material resistent a la humitat amb forats per on es cola l'aigua. Pot ser penjat a la paret o col·locat a sobre alguna superfície llisa.

## Referències

* ↑ «Escorrecoberts». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# Eghergher (Mali)

L'Eghergher és un riu normalment eixut (uadi) que circula principalment per la regió de Kidal (Mali). En estar el riu en conques de recepció desèrtiques la pluviometria i el cabal són minsos. La conca receptora abasta el sud d'Algèria i nord de Mali. El recorregut és en sentit nord-sud segons els mapes. Els massissos muntanyosos propers són Ahaggar i Timiaouine en Algèria i Tessalit i Boughessa en Mali.

## Referències

* ↑ «Geographical Names, map, geographic coordinates» (en anglès). SOURCE: National Geospatial-Intelligence Agency, Bethesda, MD, USA. [Consulta: 31 desembre 2019].
* ↑ «Geographical names: Eghergher: Mali» (en anglès). SOURCE: National Geospatial-Intelligence Agency, Bethesda, MD, USA. [Consulta: 31 desembre 2019].
# Abbaye de Cîteaux

L'abbaye de Cîteaux, també conegut com a trappiste de Cîteaux, és un formatge de pasta tova amb pell rentada fet a partir de llet de vaca. Les seves dimensions són d'uns 18 cm de diàmetre, 3,5 cm d'alt i pesa aproximadament 700 g. S'afina de forma tradicional en un celler a 12 °C durant dos mesos. Es fabrica a partir d'un ramat de vaques Montbéliardes, pertanyent a l'abadia de Cîteaux (Borgonya). Es produeixen anualment 70 tones de formatge a partir de la llet de 70 vaques de Montbéliard. Es consumeix gairebé tot localment. Tot i que l'abadia de Cîteaux té una antiguitat d'uns 900 anys, aquest formatge de granja va començar a produir-se el 1925. Tan tou a la vista com al paladar, cremós, dolç i suau, és bastant més suau que la majoria de formatges d'escorça rentada.

## Referències

* ↑ Harbutt, Juliet. World cheese book. Gran Bretanya: Dorling Kindersley Ltd, 2009. ISBN 978-1405336819.
# 298

El 298 va ser un any del calendari julià. Es coneixia com l'Any del Consolat de Faust i Gal (o també any 1051 ab urbe condita).

## Esdeveniments

* Imperi Romà: Els exèrcits de Dioclecià reeixen a contenir els germànics més enllà del Danubi i el Rin.
* Alexandria: Les pretensions d'Aureli Aquil·leu al tron romá s'acaben, en conquerir les tropes de Dioclecià la ciutat.
* Ctesifont (Pèrsia): Els romans del cèsar Galeri ocupen la ciutat i el rei Narsès es veu obligat a signar un tractat de pau amb l'emperador romà Dioclecià, cedint Armènia, el regne d'Ibèria i d'altres territoris.
* Armènia: Gregori l'Il·luminat esdevé primer patriarca d'Armènia.
* Roma: Maximià comença a construir les Termes de Dioclecià.

## Necrològiques

* Tànger (Marroc): Sant Marcel, màrtir.
# Hans van den Broek

Hans van den Broek ( pronunciació en neerlandès (?·pàg.)) (París, França, 11 de desembre de 1936 - 22 de febrer de 2025), fou un advocat i polític neerlandès que fou ministre al seu país i membre de la Comissió Europea entre 1993 i 1999.

## Biografia

Va néixer l'11 de desembre de 1936 a la ciutat de París. Va estudiar dret a la universitat, i inicià a la dècada del 1960 una carrera d'advocat.
Va ser president de l'Institut de Relacions Internacional dels Països Baixos i de la Ràdio Pública del país. També va ser conseller de la Fundació Global Panel.
Estava casat amb Josee van den Broek-van Schendel, amb la qual va tenir dues filles, una de les quals és la Princesa Marilène d'Orange-Nassau, casada amb el Príncep Maurits d'Orange-Nassau, nebot de la reina Beatriu I dels Països Baixos.

## Activitat política

Membre del Katholieke Volkspartij (KVP), va iniciar la seva activitat política sent membre del consell municipal de Rheden entre 1970 i 1974. Posteriorment entre 1976 i 1981 fou membre de la Tweede Kamer, la cambra baixa de representants, com a representant del KVP, i posteriorment del Christen Democratisch Appèl (CDA).
L'any 1982 fou nomenat pel Primer Ministre dels Països Baixos Ruud Lubbers Ministre d'Afers Exteriors, càrrec que desenvolupà durant 11 anys. L'any 1991 fou un dels negociadors de la Unió Europea que signà l'Acord de Brioni, pacte que posà fi a la Guerra d'Eslovènia.
El gener de 1993 fou nomenat membre de la Comissió Delors III, en la qual va esdevindre Comissari Europeu de Relacions Exteriors i Ampliació, càrrec que va mantenir fins al març de 1995. En la formació de la Comissió Santer el gener de 1995 continuà amb la cartera responsable de l'Ampliació de la Unió Europea, especialment en les Relacions amb el Centre i l'Est d'Europa, càrrec que també va mantenir de forma interina en la Comissió Marín fins al setembre de 1999.
# Escorxador (Capellades)

L'Escorxador és una obra noucentista de Capellades (Anoia) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Construït en pedra (a la part baixa) i maó (part alta i mitjana), la major part arrebossada. Sostre de teules a dues vessants. Planta de creu. La construcció té una estructura repartida simètricament i decoracions a la part alta de la façana: escuts, caps de brau, etc.
L'interior s'ha conservat tal com era i repeteix el sostre a dues vessants. Ús de rajoles com a element ornamental. Conserva els estris (per penjar els animals, etc.) de la mateixa època en què fou construït.

## Història

Primer quart de segle xx.

## Referències

* 1 2 3
# Abellerol cuablau

L'abellerol cuablanc (Merops philippinus) és una espècie d'ocell de la família dels meròpids (Meropidae), que habita boscos clars, matolls i manglars des del nord-est del Pakistan, l'Índia, el Nepal, Bangladesh i Sri Lanka; cap a l'est, a través de Myanmar i Tailàndia, fins al sud de la Xina, Indoxina, Malaca, Sulawesi, Filipines, Nova Guinea i Illes Bismarck.
# Equivalent de barril de petroli

L'equivalent de barril de petroli, en anglès:barrel of oil equivalent (BOE), és una unitat d'energia que està basada en l'energia aproximada alliberada en cremar un barril (42 US gallons o 158,9873 litres) de petroli cru. El Internal Revenue Service dels Estats Units el defineix com 5,8 × 10⁶ BTU. És un valor necessàriament aproximat, ja que els diversos graus de petroli tenen valor energètics lleugerament diferents.
5,8 × 10⁶ BTU$_{59°F}$ equival a 6,1178632 × 10⁹ J, uns 6.1 GJ (HHV)
Un BOE és aproximadament equivalent a 1 BOE de gas natural o 58 CCF. El USGS dona 6.000 peus cúbics (170 metres cúbics) de gas natural típic.
Un múltiple del BOE és el kboe o kBOE), que és 1000 vegades més gros.

## Referències

* ↑ IRS publication
* ↑ Table AR-1 USGS World Petroleum Assessment 2000, Description and results, USGS World Energy Assessment team
# Escorxador Municipal (Linyola)

L'Escorxador Municipal és una obra de Linyola (Pla d'Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'escorxador municipal de Linyola és un edifici cantoner de planta rectangular. És una nau d'uns 195 m² aproximadament i la resta de solar quedava disponible per a noves ampliacions. Les aigües pluvials i les residuals de l'interior de l'escorxador, a través de desguassos, anaven a parar a la xarxa de clavegueram. L'edifici tenia una alçada de 5 metres a dos vessants i coronada amb coberta de fibrociment (uralita) sobre bigues de pi transversals d'est a oest i repenjades sobre una encavallada de fusta de pi amb tensor inferior per controlar-ne la flexió.
El material essencial va ser el maó. Al voltant de les parets, una sanefa de mosaic romà esmaltat s'intercalava entre sis finestres esglaonades i rematades, a la part superior, per unes petites arcades d'obra vista, i a la inferior, per uns trencaaigües de ceràmica esmaltada. Les finestres es van projectar per integrar vidres policromats.
La façana principal les finestres i la sanefa tenen el mateix estil, i els pilars que la conformen són d'obra vista, i entre els dos centrals, un portal escalonat i rematat per un arc d'obra vista dona pas al vestíbul, espai on hi ha els serveis i l'administració. En el projecte, al tancament del rebedor i a l'entrada al corral de bestiar s'hi incloïa la instal·lació de reixes de ferro forjat amb elements decoratius.
A la part superior, els quatre pilars estan units per unes cornises arquejades de pedra artificial, i als laterals trobem dues obertures ovalades i emmarcades amb la mateixa pedra. Damunt del vestíbul, i entre els dos pilars d'obra vista que estan rematats per dos pilanets decoratius i escalonats, trobem la part identitària de l'edifici amb el seu nom i data en castellà, tot fabricat amb ceràmica negra esmaltada i envoltada d'una motllura de ceràmica cuita. Al capdamunt de tot, un magnífic escut, de pedra artificial, culmina l'obra decorativa de l'escorxador.
La tipologia arquitectònica de l'escorxador, també es pot veire a cal Niubó, seu del Consell Comarcal del Pla d'Urgell, i el més semblant és el mercat del pla de Lleida i en obres de Puig i Cadafalch i de Domènech i Montaner.
(Text procedent de l'expedient BCIL)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6
# Einbecker Brauhaus

L'Einbecker Brauhaus AG és una cervesera alemanya, establerta a la ciutat d'Einbeck a la Baixa Saxònia.
La fabricació de cervesa a Einbeck es remunta cap a l'edat mitjana tardiva. La primera factura conservada data del 1378, a la qual es parla de la venda de dues botes a la ciutat de Celle. La graduació elevada permetia la conservació i l'exportació. El 1612, la cort dels Wittelsbach engega un cerveser d'Einbeck a la seva cerveseria ducal a Múnic per a introduir el mètode de fabricació que en passar per Baviera va conquerir el món: el bock, una corrupció bavaresa del nom de la seva ciutat d'origen.
El 1616 la ciutat comptava amb 742 cerveseres. El 1794, l'ajuntament va crear una única fàbrica de cervesa comuna, la Städtische Brauerei, antecessora de la companyia actual. El 1889 va transformar-se en societat anònima. El 1969 esdevé una filial de la Schultheis Brauerei AG que al seu torn passà el 1969 a la Brau & Brunnen AG de Dortmund. El 1988 compra el Göttinger Brauhaus AG, una cervesaria a Göttingen.
El 1997, un grup d'inversionistes privats compra les parts de la Brau & Brunnen i l'empresa torna a ésser una fàbrica independent. Ja al mateix any, compra la fàbrica de cervesa Martini a Kassel, que junts amb la Göttinger Brauerei esdevenen filials a 100%.
Avui fabrica 13 varietats de cerveses: pils, bock, cervesa sense alcohol i cervesa mixta amb llimonada. El 2010 va fabricar 770.679 hectolitres i realitzar una xifra de negoci de 42,5 milions d'euros amb 180 treballadors i una mitjana de 20 aprenents.

## Referències

* ↑ Adolf Radyan & Rudolf Lindemann, Ohne Einbeck gäb’s kein Bockbier!, Einbeck: die Historische Bier- und Fachwerkstadt, Einbeck, Ajunatament d'Einbeck, 1998 (3a edició), pàgines 47 (traducció: Sense Einbeck no hi hauria hagut la cervesa Bock. a: Einbeck: la ciutat de les cases a entramat de fusta i de la cervesa)
* ↑ Web oficial de l'Einbecker Brauhaus
# Abellerol de Sulawesi

L'abellerol de Sulawesi(Meropogon forsteni) és una espècie d'ocell de la família dels meròpids (Meropidae), endèmic de l'illa de Cèlebes (o Sulawesi). És l'únic membre del gènere Meropogon (Bonaparte, 1850).

## Morfologia

* Fa una llargària de 25–26 cm excloent els 6 cm de les fines plomes que té a la cua.
* Ocell acolorit, esvelt, amb una llarga cua i ales més arrodonides que les de les espècies del gènere Merops. Bec fi i corbat.
* El mascle té el cap, el pit i la part superior de l'abdomen de color porpra. Unes llargues plomes penjant de la gola del mateix color. Dors, ales i cua verdes i clatell de color marró vermellós. Plomes centrals de la cua allargades. La part inferior del ventre és marró vermellós i la part inferior de la cua és color castany.
* La femella adulta és similar, però el ventre és de color marró-vermellós, no porpra.
* Els joves tenen el capell i el clatell verd, la cara fosca i la "barba" blava. No tenen a la cua les plomes allargades de l'adult.

## Hàbitat i distribució

Viu a la selva humida, principalment prop de clars, de l'illa de Cèlebes.

## Alimentació

Com la resta dels membres de la seva família, s'alimenta d'insectes que caça al vol, principalment abelles i vespes, però també libèl·lules i escarabats que captura al vol, després de llançar-se des d'una talaia, a la qual torna per empassar-se la presa.

## Reproducció

Cria terra endins, durant l'estació seca, i es muda a la costa durant l'època de pluja. Igual que altres abellerols, nia en caus en forma de túnel de fins a 90 cm de llarg, en talussos de sorra i penya-segats, però no forma colònies.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Termcat
* Fry, Fry and Harris, Kingfishers, Bee-eaters and Rollers ISBN 0-7136-8028-8.

## Enllaços externs

* Fotografies d'abellerol de Cèlebes en Oriental bird Club Arxivat 2011-12-12 a Wayback Machine. Rev. 28-03-2011.