OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antracnosi

L'antracnosi i el xancre són termes generals per a un gran nombre de diferents malalties de les plantes caracteritzades per uns símptomes similars que inclouen l'aparició de petites zones de teixit mort, les quals creixen lentament, sovint al llarg de diversos anys. Algunes d'aquestes malalties són de menor importància però d'altres són mortals per la planta. L'antracnosi la poden causar els fongs, els bacteris, micoplasmes i virus de les plantes entre altres organismes. La majoria dels xancres només tenen un hoste (espècie o gènere) però uns pocs tenen un ampli rang d'hostes. L'antracnosi es pot estendre per agents meteorològics i els animals.
Alguns xancres es poden tractar amb fungicides or bactericides, però molts no pas; sovint l'únic tractament disponible és destruir les plantes infectades per tal de prevenir que la malaltia s'estengui.

## Exemples

* Xancre de la pomera, causat pel fong Nectria galligena
* Antracnosi dels cítrics, causat pel bacteri Xanthomonas axonopodis
* Seiridium cardinale
* Xancre del bedoll
* Xancre del faig.
* Xancre del freixe.
# Atlético Rio Negro Clube (RR)

L'Atlético Rio Negro Clube és un club de futbol brasiler de la ciutat de Boa Vista a l'estat de Roraima.

## Història

El club va ser fundat el 26 d'abril de 1971. El Rio Negro va guanyar el Campionat roraimense l'any 1991 i repetí títol el 2000. Va competir a la Copa do Brasil l'any 2001, on fou eliminat a la primera ronda pel São Raimundo-AM.

## Estadi

El club disputa els seus partits a l'Estadi Flamarion Vasconcelos, anomenat Canarinho. Té una capacitat màxima per a 6.000 espectadors.

## Palmarès

* Campionat roraimense:
** 1991, 2000

## Referències

* 1 2 3 Placar Guia 2011, 1350-C, 1-2011, pàg. 89.
* ↑ «Roraima State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ «Brazil 2001 Cup» (en portuguès). RSSSF, 03-08-2007. [Consulta: 21 març 2011].
* ↑ «CNEF - Cadastro Nacional de Estádios de Futebol» (PDF) (en portuguès). Confederação Brasileira de Futebol. Arxivat de l'original el 2013-09-27. [Consulta: 20 març 2011].
# Enganyapastors de Temminck

L'enganyapastors de Temminck (Lyncornis temminckii) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae).

## Hàbitat i distribució

Habita clars del bosc, camp obert i boscos de ribera de les terres baixes de Malaca, Sumatra (amb les properes Nias, Bangka i Belitung) i Borneo.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Termcat
# Educació musical

L'educació musical comprèn tot el que envolta els processos d'ensenyament i aprenentatge pel que fa a l'àmbit de la música: el sistema educatiu, programes educatius, mètodes d'ensenyament, escoles de música, conservatoris, institucions responsables, mestres i pedagogs, etc. L'educació musical s'estructura en diverses àrees en funció de com s'organitzen els continguts del currículum educatiu; algunes d'aquestes àrees tracten més específicament el llenguatge musical, la tècnica instrumental, la història de la música, etc.
La incorporació de l'ensenyament de la música des dels primers nivells escolars fins als estudis més avançats en centres musicals específics o en les universitats, és un plantejament comú en tota la societat occidental.

## Bibliografia

* DeBakey, Michael E., MD. Leading Heart Surgeon, Baylor College of Music.
* Kertz-Welzel, Alexandra. "Performing with Understanding: Die National Standards for Music Education und ihre internationale Bedeutung." Diskussion Musikpädagogik 27 (2005): 34-39.
* Kertz-Welzel, Alexandra. Every Child for Music: Musikpädagogik und Musikunterricht in den USA. Musikwissenschaft/Musikpädagogik in der Blauen Eule, no. 74. Essen, Germany: Verlag Die Blaue Eule, 2006. ISBN 3-89924-169-X.
* National Standards for Arts Education. Reston, VA: Music Educators National Conference (MENC), 1994. ISBN 1-56545-036-1.
* Rauscher, F.H., i cols. "Music and Spatial Task Performance: A Causal Relationship," University of California, Irvine, 1994.
* Weinberger, Norm. "The Impact of Arts on Learning." MuSICa Research Notes 7, no. 2 (Spring 200).
* Pete Moser and George McKay, eds. (2005) Community Music: A Handbook. Russell House Publishing. ISBN 1-903855-70-5.

## Vegeu també

* Audició musical

## Enllaços externs

* Webs sobre Educació Musical) Arxivat 2006-10-22 a Wayback Machine.
* Enllaços de la MENC (National Association for Music Education) Arxivat 2007-02-23 a Wayback Machine.
* Web de la American Orff-Schulwerk Association
* Web del Gordon Institute per a l'aprenentatge de la música
Assignatures a l'Educació de Segona Ensenyança d'Andorra :
Matemàtiques  · Llengua catalana/valenciana  · Llengua castellana  · Llengua anglesa  · Llengua francesa  · Ciències físiques i de la natura  · Ciències socials  · Educació musical  · Educació física  · Educació visual i plàstica  · Tecnologia :
Viccionari
# Arsenogorceixita

L'arsenogorceixita és un mineral de la classe dels arsenats que pertany al grup de la dussertita. Va ser anomenada així per Kurt Walenta i J. Dunn l'any 1993 en al·lusió a la seva composició química, sent l'arsenat anàleg de la gorceixita.

## Característiques

L'arsenogorceixita és un arsenat d'alumini i bari, de fórmula química BaAl₃(AsO₄)(AsO₃OH)(OH)₆. Pertany al grup de la dussertita, el qual pertany a la vegada al supergrup de l'alunita. És l'anàleg de bari de la philipsbornita i l'arsenogoyazita, i l'arsenat anàleg de la gorceixita. Forma una sèrie de solució sòlida amb l'arsenogoyazita. Cristal·litza en el sistema trigonal formant cristalls romboèdrics, en agregats esferulítics de cristalls radials. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'arsenogorceixita pertany a «08.BL: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 3:1» juntament amb els següents minerals: beudantita, corkita, hidalgoita, hinsdalita, kemmlitzita, svanbergita, woodhouseita, gallobeudantita, arsenogoyazita, arsenocrandal·lita, benauita, crandal·lita, dussertita, eylettersita, gorceixita, goyazita, kintoreita, philipsbornita, plumbogummita, segnitita, springcreekita, arsenoflorencita-(La), arsenoflorencita-(Nd), arsenoflorencita-(Ce), florencita-(Ce), florencita-(La), florencita-(Nd), waylandita, zaïrita, arsenowaylandita, graulichita-(Ce), florencita-(Sm), viitaniemiita i pattersonita.

## Formació i jaciments

És un mineral secundari en dipòsits polimetàl·lics hidrotermals de barita-fluorita. Sol trobar-se associada a altres minerals com: arsenogoyazita, brochantita, agardita, malaquita, farmacosiderita, quars, olivenita, barita, fluorita, limonita, mimetita, adamita, beudantita o tsumcorita. Va ser descoberta l'any 1991 a la mina Clara, a la vall de Rankach, a Oberwolfach (Selva Negra, Baden-Württemberg, Alemanya).

## Referències

* ↑ «Arsenogorceixite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ «Arsenogorceixite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ «Arsenogorceixite-Arsenogoyazite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges (anglès)
# Atol Palmyra

L'atol Palmyra (en anglès Palmyra Atoll) és un territori de l'oceà Pacífic administrat pels Estats Units d'Amèrica, que consta oficialment com a incorporat i no organitzat (és a dir, està sota sobirania nord-americana i s'hi aplica la Constitució, però no s'especifica com ha de ser governat), i s'inclou a les illes d'Ultramar Menors dels EUA.
Geogràficament està situat a l'arxipèlag de les illes de la Línia.
La superfície total és de 12 km². Componen el territori diverses illes i illots. Està deshabitat. Hi ha abundant vegetació del tipus equatorial, com els cocoters. Des del 2001 la natura hi és oficialment protegida (Palmyra Atoll National Wildlife Refuge).
El 1798 Palmyra va ser albirat per primera vegada pel capità nord-americà Edmund Fanning. El capità es va despertar a mitjanit i va ordenar aturar el vaixell perquè tenia un pressentiment. A la matinada van veure que es trobaven només a mitja hora d'estavellar-se contra els esculls. Oficialment la descoberta s'acredita, el 1802, al capità Sawle, del Palmyra (vaixell del qual deriva el nom de l'atol). Poc després un balener nord-americà hi va rescatar un nàufrag moribund espanyol que va explicar que era l'únic supervivent d'un vaixell pirata que hi havia enterrat un botí d'or. Això va atreure diversos buscadors de tresors, però mai se n'ha trobat cap.
El 1862 el rei de Hawaii, Kamehameha IV, hi va organitzar una expedició que va prendre possessió de Palmyra i el va annexionar a Hawaii formalment.
El 1898 Palmyra va ser annexionat als EUA, ja que també s'havia fet el mateix amb les illes Hawaii. Va ser propietat privada d'una família hawaiiana durant un segle, i avui dia ho és d'un grup ecologista.
Actualment, es diu que és l'illa més maleïda i plena de supersticions. Durant la segona guerra mundial un grup de militars americans es van instal·lar a l'illa per veure s'hi venien avions japonesos i molt sovint els militars tenien un comportament molt estrany. Es barallaven molt sovint, sempre estaven de mal humor i una dotzena d'ells es van suïcidar o demanar que els traguessin de l'illa. La majoria afirmaven que a l'illa hi ha un animal sobrenatural que els vigilava.
# María José Pons Gómez

María José Pons Gómez, coneguda esportivament com a Mariajo, (Sabadell, Vallès Occidental, 8 d'agost de 1984) és una exfutbolista catalana que jugà com a portera.
Va començar a jugar al Centre d'Esports Sabadell, amb el qual va guanyar una Copa de la Reina el 2003. Al llarg de la seva carrera esportiva, va jugar en diversos equips de la màxima categoria estatal, Futbol Club Barcelona (2003-05), Llevant UE (2005-09), aconseguint un títol de Lliga i una Copa de la Reina, i Reial Club Deportiu Espanyol (2009-2013), guanyant dues Copes de la Reina. La temporada 2013-14 va fitxar pel València CF, amb qui fou finalista de la Copa. Tot i plantejar-se jugar a l'estranger després de la seua etapa a l'equip merengot, finalment va tornar al CE Sabadell de la Segona Divisió la temporada 2015-16. Dos anys més tard, va tornar a jugar al RCD Espanyol. Al final de la temporada 2019-20 va ser acomiadada del club per motius esportius. Tanmateix, aquest fet va crear polèmica ja que la portera catalana va patir a la pretemporada una lesió greu a les mans, impossibilitant-li la pràctica del futbol. Internacional amb la selecció espanyola entre 2011 i 2013, va participar en l'Eurocopa de futbol de 2013.

## Palmarès
### Clubs

* 1 Lliga espanyola de futbol femenina: 2007-08
* 4 Copes espanyoles de futbol femenina: 2003, 2007, 2010 i 2012

## Referències

* ↑ «María José Pons Gómez». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Navacerrada, Juancar. «Mariajo Pons no seguirá en el Valencia». Vavel, 17-06-2015. [Consulta: 26 agost 2016].
* ↑ Reches, Sergio. «Mariajo Pons torna al Sabadell». Futfem.cat, 14-09-2015. [Consulta: 26 agost 2016].
* ↑ Piferrer, Dídac. «El Espanyol mantiene que rescindió el contrato de María José Pons por motivos deportivos» (en castellà). Marca, 31-07-2020. [Consulta: 15 desembre 2020].
* ↑ Tejo, Luis. «Injusticia en el fútbol femenino: se destroza la mano entrenando y rescinden su contrato» (en castellà). Yahoo! Deportes, 21-07-2020. [Consulta: 15 desembre 2020].
* ↑ «Spain stick with tried and trusted» (en anglès). UEFA, 29-06-2013. [Consulta: 15 desembre 2020].

## Enllaços externs

* María José Pons: "Animamos a la gente a que se acerque a la Ciudad del Fútbol" - RFEF
# Enganyapastors de les espines

L'enganyapastors de les espines (Caprimulgus donaldsoni) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) que habita zones àrides amb matolls espinosos de l'extrem sud-est del Sudan, sud i est d'Etiòpia, Somàlia, nord-est de la República Democràtica del Congo, Ruanda, Burundi, Uganda, Kenya i nord-est de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Enganyapastors de les espines». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28 febrer 2025(català)
# Educació musicosocial

L'educació musicosocial consisteix en l'educació i ajuda a les persones a través de la música. És utilitzada per transformar la societat i realitzar una inclusió social. En alguns casos és considerada una branca de l'educació social i fins i tot de la pedagogia, ja que els professionals que treballen en l'àmbit musicosocial són en molts casos educadors socials i pedagogs.
A diferència de l'educació musical, que té com a objectiu principal l'ensenyament i aprenentatge de la tècnica musical, l'objectiu prinicipal de l'educació musicosocial és acompanyar, sensibilitzar, conscienciar i preparar a l'individu per a la societat, mitjançant una educació no formal musical, per aconseguir així una autonomia.
El 29 de Setembre de 2020 es va signar la creació de la Xarxa Música Social, una xarxa a nivell estatal d'organitzacions musicosociales. Aquest acte va ser liderat per l'Alt Comissionat contra la Pobresa Infantil, del govern d'Espanya.
A Espanya a part d'organitzacions musicosocials, també trobem diversos projectes musicosocials, els quals treballen amb diferents tipus de música, però amb un fi comú, acompanyar a través de la música.

## Vegeu també

* Educació social
* Educació musical
* Música

## Referències

«Los beneficios de la Educación Musicosocial». DaLaNota, 25-11-2015. [Consulta: 16 decembre 2020]. http://socialmusik.es/beneficios-educacion-musicosocial/
Chindoy, Cristian Andres. La música como herramienta para el desarrollo de los valores humanos. Bogotá: Universidad pedagógica nacional, 2014, p. 79. http://repository.pedagogica.edu.co/bitstream/handle/20.500.12209/1462/TE-11302.pdf?sequence=1&isAllowed=y

## Referències

* ↑ Chindoy, Cristian Andres. La música como herramienta para el desarrollo de los valores humanos (Tesi) (en castellà). Bogotá: Universidad pedagógica nacional, 2014, p. 79.
* ↑ «Los beneficios de la Educación Musicosocial» (en castellà). DaLaNota, 25-11-2015. [Consulta: 16 decembre 2020].
* ↑ Casals March, Silvia «La música com una eina d’integració social dins contextos vulnerables. Un estudi del projecte “Sons de Barri”». La música com una eina d'integració social dins contextos vulnerables. Un estudi del projecte "Sons de Barri", 21-07-2020.
# Arsenopal·ladinita

L'arsenopal·ladinita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany i dona nom al grup de l'arsenopal·ladinita. Va ser descoberta l'any 1955 i rep el seu nom de la seva composició química, d'arsènic i pal·ladi.

## Característiques

L'arsenopal·ladinita és un aliatge de pal·ladi, arsènic i, en menor mesura, antimoni de fórmula química Pd₈(As,Sb)₃. Cristal·litza en el sistema triclínic formant grans redondejats de fins a gairebé 2 mil·límetres. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'arsenopal·ladinita pertany a «02.AC: Aliatges de metal·loides amb PGE» juntament amb els següents minerals: atheneïta, vincentita, mertieïta-II, stillwaterita, isomertieïta, mertieïta-I, miessiïta, palarstanur, estibiopal·ladinita, menshikovita, majakita, pal·ladoarsenat, pal·ladobismutarsenat, pal·ladodymita, rhodarsenat, naldrettita, polkanovita, genkinita, ungavaïta, polarita, borishanskiïta, froodita i iridarsenita.

## Formació i jaciments

L'arsenopal·ladinita es troba en dipòsits d'or. Sol trobar-se associada a altres minerals com: hematites, atheneïta, stillwaterita, pal·ladseïta, isomertieïta, quars, pal·ladi, braggita, vysotaskita, sperrylita o hol·lingworthita. La seva localitat tipus es troba a Itabira (Minas Gerais, Brasil). També se n'ha trobat al Canadà, República Popular de la Xina, Finlàndia, Japó, Noruega, Rússia, Sud-àfrica i Estats Units.

## Referències

* ↑ «Arsenopalladinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ «Arsenopalladinite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ «Arsenopalladinite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges (anglès)
# Antílop girafa

L'antílop girafa (Litocranius walleri) és una espècie d'antílop de coll llarg que viu als matollars i estepes secs de l'Àfrica oriental. El seu nom en somali, gerenuk, significa ‘coll de girafa’. És l'únic membre del gènere Litocranius.
Els antílops girafa tenen un cap petit per al seu cos, però orelles i ulls grans. A diferència de les femelles, els mascles tenen banyes i un coll més musculat. Tenen l'esquena marró i la part ventral més lleugera. Tenen una cua curta i negra. L'antílop girafa fa uns 150 cm del cap a la cua. Els mascles són una mica més grans que les femelles, fan 89-105 cm, mentre que les femelles en fan 80-100. El mascle (45 kg) també és més pesant que la femella (30 kg).
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Atorada

L'atorada o atoraí és una llengua en vies d'extinció de la família lingüística arawak del Brasil i Guyana. Henri Ramirez (2019) considera que podria ser un dialecte del wapishana.$^{:33}$

## Vocabulari

Vocabulari de la llengua atoraí (Carvalho 1948):
| Català | Atoraí |
| home | iuanae |
| dona | runacare, rinacare |
| noia | macabare |
| aigua | une, oune |
| pedra | quibae |
| foc | tiquiarre |
| riu | riucerr |
| mandioca | canarre |
| fulla | rianaba |
| cabell | ruai |
| xarxa | uecha, uigia |
| ull | uauene |
| nas | urrebe |
| boca | udaco |
| dent | uedaco |
| llengua | uninon |
| queixal | uertae |
| braç | uanubai |
| mà | uquae |
| dit | quercive |
| ungla | ubarre |

## Referències

* ↑ Meira, Sérgio. 2019. A Study of the Genetic Relation between Mawayana and Wapishana (Arawakan Family). Revista Brasileira de Línguas Indígenas (RBLI), vol. 2, no. 1 (Jan.-Jun. 2019), pp. 70-104.
* ↑ Ramirez, Henri. Enciclopédia das línguas Arawak: acrescida de seis novas línguas e dois bancos de dados. 3. 1. Curitiba: Editora CRV, 2020. DOI 10.24824/978652510234.4. ISBN 978-65-251-0234-4.
* ↑ CARVALHO, Braulino de. Os índios da região dos formadores do rio Branco. Geografia e História - Revista do Instituto Histórico e Geográfico do Maranhão, São Luís, 1948, ano II, n. 1, p. 61-7.
* ↑ Vocabulário da língua atoraí. Site Línguas Indígenas Brasileiras, de Renato Nicolai.
# Sol de otoño

Sol de otoño és una pel·lícula argentina de 1996, dirigida per Eduardo Mignogna i protagonitzada per Norma Aleandro, Federico Luppi, Jorge Luz, Gabriela Acher, Cecilia Rossetto i Roberto Carnaghi. Es va estrenar el 8 d'agost de 1996 i va ser guanyadora de deu premis, entre ells el Còndor de Plata com a millor film i el Premi Goya com a millor pel·lícula estrangera de parla hispana.

## Sinopsi

Clara (Norma Aleandro) contracta a Raúl (Federico Luppi) perquè simuli ser el seu nuvi enfront de l'arribada des de l'exterior del seu germà. Ella és jueva, però ell no ho és, per tant ha de "aprendre" a ser-ho, per a ser convincent. Tots dos són persones grans ja, per als qui suposadament l'amor és una mica d'una edat que ja van passar. D'allí que la pel·lícula porti el títol de Sol de tardor.

## Actors

* Norma Aleandro, Clara Goldstein
* Federico Luppi, Raul Ferraro
* Jorge Luz, Palomino
* Cecilia Rossetto, Leticia
* Roberto Carnaghi, Cohen
* Erasmo Olivera, Nelson
* Nicolás Goldschmidt, Wilson
* Gabriela Acher, Silvia
* Bobby Flores, Narrador
* Oscar Alegre
* Antonio Errico
* Titina Morales
* Fausto Collado
* Damián Dreizik
* Marina Borenstein
* Sandra Di Milo
* Abian Vain
* Pablo Rinaldi
* Aldana Jussich
* Carlos Lanari
* Carlos Goglino
* Pochi Ducasse
* Pablo Rojas
* Gladys Escudero
* Luciana González Costa
* Sergio Arroyo
* Héctor Orlando
* Hugo de Bruna
* Ana Padilla
* Flávia Aberg Cobo
* Patricia Clark
* Carlos Oxenford
* Liliana Liberman
* Francisco Benítez
* Negro Ferreira
* Claudia Fontán
* Martin Barbieri
* Daniel Ritto
* Gabriel Germelli
* Héctor Tarrie
* Luis Romanin
* Trucho
* Catalina
* Cynthia Att, veu
* Fanny Robman, veu
* Julio Jaimes
* Jorge Román
* Horacio Luppi

## Premis

* 1998, Festival de pel·lícules del sud d'Oslo, esment d'honor.
* 1997, Premis Goya, millor pel·lícula estrangera de parla hispana.
* 1997, Còndor de Plata de l'Associació Argentina de Crítics de Cinema, millor pel·lícula, millor director, millor actor (Federico Luppi), millor actriu (Norma Aleandro), millor fotografia.
* 1996, Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià, Premi OCIC i a la millor actriu.

## Referències

* ↑ Sol de otoño al web dels Premis Goya
* ↑ Smith, Russell Arxivat 2019-11-15 a Wayback Machine.. The Austin Chronicle, film review, November 2, 1998. Last accessed: January 17, 2008.
* ↑ "Sol de Otoño": una película que vuela muy alto a La Nación, 4 de juny de 1997
* ↑ Eduardo Mignona, el director argentino que quería ver más allá del cielo, El Mundo, 8 d'octubre de 2006

## Bibliografia

* Sol de Otoño: el renacer de los sentimientos per Ana Alonso. A: V.O.: revista de cine en versión original, ISSN 1886-7642, Nº. 37, 1997, págs. 14-15

## Enllaços externs

* Sol de otoño a Youtube
Goya a la millor pel·lícula iberoamericana :
# Enganyapastors del Roraima

L'enganyapastors del Roraima (Setopagis whitelyi) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) que habita els boscos del sud-est de Veneçuela.
# Arsmirandita

L'arsmirandita és un mineral de la classe dels arsenats. Rep el seu nom del llatí mirandus, meravellosa, en al·lusió al seu contingut d'arsènic i altament inusual.

## Característiques

L'arsmirandita és un arsenat de clor, sodi, ferro i coure, de fórmula química Na$_{18}$Cu₁₂Fe$^{3+}$O₈(AsO₄)₈Cl₅. Cristal·litza en el sistema monoclínic en crostes formades per minúsculs cristalls verdosos. La seva duresa a l'escala de Mohs encara no ha estat determinada, així com la seva pertinença a la classificació de Strunz.

## Formació i jaciments

Es troba en forma de crostes en escòries basàltiques, de tant en tant associada amb ortoclasa. Només se n'ha trobat a la seva localitat tipus, a la fumarola Arsenàtnaia, al volcà Tolbàtxik, a l'óblast de Kamtxatka (Regió econòmica de l'Extrem Orient, Rússia).

## Referències

* ↑ «Arsmirandite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 octubre 2015].
* ↑ «Arsenatnaya fumarole, Second scoria cone, Northern Breakthrough (North Breach), Great Fissure eruption (Main Fracture), Tolbachik volcano, Kamchatka Oblast', Far-Eastern Region, Russia» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 octubre 2015].
# Antílop reboc

L'antílop reboc (Pelea capreolus), conegut localment com a vaalribbok és una espècie d'antílop endèmic de Sud-àfrica, Zimbàbue, Lesotho i Eswatini.
Prefereix els hàbitatss amb herba de montana i té un pelatge gris llanós que el protegeix del fred del seu hàbitat. Els mascles són els únics que tenen banyes rectes i es tornen extremament agressius durant la temporada d'aparellament.
El seu nom neerlandès reebok és l'origen del nom de l'empresa fabricant de roba d'esport britànica Reebok.

## Referències

Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :