OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ermita del Calvari (Vilafermosa)

L'ermita del Calvari a Vilafermosa, a la comarca de l'Alt Millars a Castelló, és un antic lloc de culte declarat de manera genèrica Bé de Rellevància Local, en la categoria de Monument d'interès local, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), amb codi autonòmic 12.08.130-005.

## Descripció

L'ermita se situa al sud del nucli de Vilafermosa, als afores d'aquest. Localitzada en una petita elevació rocosa entre els rius Vilafermosa i Carbo; es pot accedir a ella des de la CV-175, seguint un zigzagueante camí que condueix fins a la zona on es trobaria el Calvari.
En l'actualitat no queda cap de les estacions del Viacrucis, per la qual cosa l'ermita s'alça sola, sobre una plataforma pétrea amb la qual s'iguala el terreny, en una de les cantonades de l'espai que havia d'ocupar el mateix, que està totalment envoltat d'un reixat.
Es tracta d'un antic edifici, que es troba bastant abandonat, tant com a lloc de culte (que va deixar fa temps de ser-ho), com en el seu manteniment. La seva fàbrica és de carreus i en els murs que amb ells s'eleven s'obren finestres en forma d'arc de mig punt, abocinadas, estretes, molt semblants a espitlleres. En la seva planta es distingeixen dos cossos que presenten diferent altura. La planta del cos d'inferior altura és rectangular i té sostrada a dues aigües; mentre, que l'edifici de major altura, situat en la cantonada, té una sostrada en forma piramidal i decorada amb adorns de pedra.
En el cos més baix, es distingeixen dues portes de diferents grandàries (la de menor grandària, que té aspecte de ser l'entrada original al temple, es troba encegada), situades molt properes i ambdues en forma d'arc escarser. La porta de major grandària està tancada per uns taulons.
Malgrat no realitzar-se culte en l'ermita, és tradicional al poble utilitzar el camí que va des de l'església parroquial fins a l'ermita del Calvari per realitzar el Viacrucis del Divendres Sant, encara que no estiguin les estacions al llarg del mateix.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 5 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/cmivdr.htm Arxivat 2016-02-23 a Wayback Machine.
# Armènia zacàrida

L'Armènia zacàrida (armeni: Զաքարյան Հայաստան, Zakarian Haiastan) o principat zacàrida (armeni: Զաքարյան իշխանապետություն, Zakarian ixkhanapetutiun) és el conjunt de territoris armenis concedits en feu per la reina Tamara de Geòrgia a la nissaga dels zacàrides el 1201. Quan Aní fou conquerida pels mongols el 1236, passaren del senyoratge georgià al mongol. A partir d'aleshores, els zacàrides es mantingueren en el poder sense pena ni glòria fins a la dècada del 1330, quan Armènia es convertí en l'escenari de pugnes entre clans mongols, i desapareixen de les fonts cap al 1360.
En el sentit estricte, el període zacàrida va des del principi del segle xiii fins al 1260. Fou un temps de relativa estabilitat i prosperitat per a les ciutats armènies durant el qual es fundaren diversos monestirs i es produí un autèntic renaixement. L'ensulsiada del principat sumí Armènia en un nou episodi fosc de la seva història.

## Referències

* ↑ Chahin, 1987, p. 235.

## Bibliografia

* Chahin, M. The Kingdom of Armenia: A History (en anglès). 2a edició. Routledge, 2001. ISBN 978-0-7007-1452-0.
# Enganyapastors bimaculat

L'enganyapastors bimaculat (Veles binotatus) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) i única espècie del gènere Veles. Habita la selva humida de Libèria, sud de Ghana, sud de Camerun, sud-oest de la República Centreafricana, Gabon i nord de la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Termcat
# La cara bruta de la llei

La cara bruta de la llei (títol original: Deep Cover) és una pel·lícula estatunidenca negra de 1992 dirigida per Bill Duke i protagonitzada per Laurence Fishburne i Jeff Goldblum en els papers principals. Ha estat doblada al català.

## Argument

Russell Stevens és un policia, el pare drogoaddicte del qual va ser mort en un atracament davant seu, quan encara era un nen.
Un dia és reclutat per l'agent Carver de la DEA per ser agent antidroga encobert. La seva primera missió és la d'infiltrar-se en una xarxa de tràfic de drogues per arribar fins als seus capitosts Anton Gallegos i Hector Guzmán, un polític llatinoamericà. Per aconseguir-ho es torna traficant de droga i amb el temps aconsegueix la confiança de David Jason, un traficant de droga important dins d'aquesta organització, que li possibilita el seu treball.
El que descobreix llavors des de dins canviarà la seva visió idealista de la justícia i a més haurà d'enfrontar-se als seus dimonis del passat.

## Repartiment

* Laurence Fishburne: Russell Stevens
* Jeff Goldblum: David Jason
* Charles Martin Smith: Carver
* Glynn Turman: Russell Stevens (pare)
* Kamala Lopez-Dawson: Belinda
* Clarence William III: Agent Taft
* Sidney Lassick: Gopher
* Gregory Sierra: Félix Barbosa
* Arthur Mendoza: Antón Gallegos
* René Assa: Hector Guzmán

## Crítica

"Un policia s'infiltra entre narcotraficants. Amb aquesta rutinària excusa, el també actor Duke construeix un thriller atípic, vigorós i amb una punta d'ironia"

## Premis

1992: premis Independent Spirit: 2 nominacions incloent millor actor (Laurence Fishburne)
1992: Festival de Tòquio: Nominada al Tòquio Grand Prix
1992: Crítics de Chicago: Nominada a millor actor secundari (Jeff Goldblum)

## Referències

* ↑ «La cara bruta de la llei». esadir.cat.
* ↑ «Deep Cover». The New York Times.
* ↑ Martínez, Luis El País.
* ↑ «La cara sucia de la ley (1992)».
# EADS/Northrop Grumman KC-45

L'EADS/Northrop Grumman KC-45 fou una proposta d'avió cisterna per a abastament en vol basat en l'Airbus A330 MRTT. Les Forces Aèries dels Estats Units (USAF) encarregaren 179 KC-45A com a primer pas per substituir els avions d'abastament Boeing KC-135 Stratotanker, actualment en servei però força envellits. Tanmateix, el juliol del 2008 es reobrí la licitació com a resultat d'un recurs de Boeing contra la decisió. Davant de la nova licitació, el 8 de març del 2010 Northrop Grumman anuncià que es retirava del procés perquè, en paraules del seu director general, les noves condicions beneficiaven Boeing. El 20 d'abril del mateix any, EADS anuncià que participaria en la licitació amb el KC-45. La USAF acabà seleccionant el Boeing KC-46 Pegasus.

## Referències

* ↑ «Northrop drops out of bid to make Air Force aerial tankers» (en anglès). MarketWatch [San Francisco], 08-03-2010 [Consulta: 9 març 2010].
* ↑ Airbus (20 abril 2010). "EADS North America intends to submit proposal for U.S. Air Force tanker" (en anglès). Nota de premsa.
# Ermita del Calvari (Vilanova d'Alcolea)

L'ermita del Calvari, és un conjunt arquitectònic format per l'ermita i el calvari que la precedeix en l'exterior. Situada al carrer del mateix nom a la població de Vilanova d'Alcolea, a la comarca de la Plana Alta. Es troba catalogada com a Monument d'interès local des de 2007. de la Generalitat Valenciana. El conjunt es va construir a cavall dels segles xviii i xix per iniciativa dels Franciscans, es tracta d'una zona barrada amb una zona en pendent en la qual se situa de forma escalonada les estacions del Viacrucis, de les quals algunes presenten peces de ceràmica de l'Alcora i Onda, datades del segle xviii. En la part més alta del pendent és on s'alça l'ermita en una esplanada en les quals es troben les últimes fornícules del Viacrucis.

## Descripció

L'edifici de l'ermita, que data de 1809, és de considerables dimensions i domina el terreny decorat amb palmeres i xiprers. Pot destacar-se del seu exterior la capçalera poligonal de l'ermita i la sagristia que es troba adossada, les quals presenten cobertes<meta /> independents. També és notable la cúpula de teules blaves, rematada en llanterna, que s'alça sobre un tambor octogonal. Per la seva banda, la façana és de pedra i en ella la portada presenta pilastres toscanes i frontó triangular, la rematada de la mateixa és en un capcer que fa d'espadanya. Per la seva banda, a l'interior es pot destacar la cúpula sobre petxines (amb pintures dels quatre evangelistes) i la decoració pictòrica amb els frescos autoria de Joaquín Oliet Cruella (1775-1849), amb temàtica religiosa, amb personatges de l'Antic Testament i el Triomf de la Creu en la volta del presbiteri.

## Festes

La festa de l'ermita se celebra l'última setmana d'agost, amb actes religiosos (una ofrena de flors al Sant Crist el 25 d'agost, i una missa major el 26) i diversos actes lúdics. Tots dins dels actes de les festes patronals en honor de Sant Bartomeu.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Ermita del Calvario Ermitas y Santuarios de la Comunidad Valenciana Arxivat 2017-06-21 a Wayback Machine. Consulta 4 de gener del 2017
* ↑ «Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià». DOCV, 5.449, 13-02-2007., amb codi 12.05.132-001
* ↑ Fitxa BRL. Generalitat Valenciana. Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport Consulta 4 de gener del 2017
* 1 2 3 «Calvario de Vilanova». [Consulta: 4 gener 2017].
* ↑ «Vilanova d'Alcolea (Castellón)» (en castellà). Ver Pueblos. [Consulta: 4 gener 2017].
# Arnhemita

L'arnhemita és un mineral fosfat que no ha estat reconegut oficialment per la IMA. Cristal·litza en el sistema hexagonal i la seva fórmula és (K,Na)₄Mg₂(P₂O₇)₂ · 5H₂O. Es forma per hidratació de l'escòria formada per la combustió del guano de ratpenat a la cova Arnhem (Namíbia); també s'ha descrit a l'Aràbia Saudita. Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'arnhemita a "08.FC - Polifosfats, poliarsenats i [4]-polivanadats, només amb H₂O» juntament amb els següents minerals: fianelita, pintadoïta, canafita, wooldridgeïta i kanonerovita.

## Referències

* 1 2 «Arnhemite: Arnhemite mineral information and data.». [Consulta: 3 setembre 2017].
# Enganyapastors cua de pinça

L'enganyapastors cua de pinça (Macropsalis forcipata) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) i única espècie del gènere Macropsalis. Habita els boscos del sud-est del Brasil.
# Crocodile Dundee II

Crocodile Dundee II és una pel·lícula australiana dirigida per John Cornell estrenada el 1988.

## Argument

Vivint des de fa diversos mesos amb una periodista novaiorquesa, Crocodile Dundee es comença a enyorar del seu bush natal. Llavors, la seva companya, que té fotos comprometedores per a la màfia colombiana, és detinguda. Després d'haver aconseguit alliberar-la, se'n van tots dos a Austràlia per tal d'assegurar la protecció de la seva esposa en un medi més hospitalari per a Crocodile Dundee, el bush. Però la màfia colombiana no ha dit la seva última paraula i, després d'haver aconseguit trobar els nostres dos herois, decideix seguir-los a Austràlia per executar-los. Així els assassins colombians desembarquen al bush australià, però molt de pressa els caçadors en aquest territori hostil són preses de Michael J. Cocodril Dundee.

## Repartiment

* Linda Kozlowski: Sue Charlton
* John Meillon: Walter Reilly
* Hechter Ubarry: Rico
* Juan Fernandez: Miguel
* Charles S. Dutton: Leroy
* Gus Mercurio: Frank
* Kenneth Welsh: Brannigan
* Dennis Boutsikaris: Bob Tanner
* Ernie Dingo: Charlie
* Luis Guzman: Jose

## Premis

* 1988: Golden Screen (Alemanya)
* 1989: BMI Film Music Award (BMI Film & TV Awards)

## Al voltant de la pel·lícula

* Altres pel·lícules de la sèrie :
** 1986: Crocodile Dundee de Peter Faiman
** 2001: Crocodile Dundee 3 de Simon Wincer
* Paul Hogan ha coescrit el guió en companyia del seu fill Brett.
* En la seqüència on Dundee passarà una trucada telefònica", se serveix d'un Brunzidor, "bullroarer" en anglès, reputat com el més antic instrument conegut. El so típic d'aquest instrument, sempre correntment utilitzat amb els pobles "primitius" pot igualment ser escoltat al començament de la peça "bullroarer" a l'àlbum Diesel And Dust del grup australià Midnight Oil.

## Crítica

Inevitable seqüela de Cocodril Dundee, és tant descarat el seu afany de copiar-la que fa innecessari l'esforç de veure-la, si no és per lamentar el desaprofitament de la Kozlowski

## Referències

* ↑ Calderon, pàg.

## Bibliografia

* Calderón, Teo. Calderón & Villamandos. Movie Movie (en castellà). ISBN 84-605-6130-5.
# EADS Mako/HEAT

L'EADS Mako/High Energy Advanced Trainer (Mako/HEAT) fou un avió d'entrenament d'alt rendiment proposat per entrar en servei amb diverses forces aèries europees. El programa és el resultat final del projecte AT-2000.
Els subcontractistes haurien inclòs Aermacchi (ara Leonardo), Saab i Dassault Aviation.
L'impulsava un turboventilador General Electric F424M, que és una versió retocada de l'F414. Inicialment, EADS pretenia utilitzar l'Eurojet EJ200, però finalment optà per l'F424M.
L'entrenador Aermacchi M-346, també proposat per al Eurotrainer, emprengué el seu primer vol el 15 de juliol del 2004 i dugué a terme vols de proves a partir d'aleshores, mentre que a 2005, EADS encara no havia anunciat la data del primer vol del Mako.
Finalment, el projecte fou cancel·lat en perdre contra el programa KTX-2 de Korean Aircraft Industries i Lockheed Martin, així com la selecció de l'M-346 per diversos països.

## Referències

* ↑ «EADS Mako / AT-2000» (en anglès). [Consulta: 21 gener 2019].
# Marquesat d'Alòs

El Marquesat d'Alòs és un títol nobiliari creat el 1736 pel rei de Nàpols i Sicília, Carles VII (més endavant Carles III d'Espanya), per a don Antoni d'Alòs i de Rius. El seu actual titular és Ignasi Josep d'Alòs i Martí, VI baró de Balsareny.

## Història

El Marquesat d'Alòs fou creat el 1736 pel rei de Nàpols i Sicília Carles VII per a Antoni d'Alòs i de Rius, llavors tinent dels Granaderos Reales. El títol fou expedit el 1747 i es convertí en títol espanyol el 14 de desembre del 1864 per ordre de la reina Isabel II a favor de don Lluís Carles d'Alòs i López de Haro, cavaller de la Reial Mestrança de Cavalleria de València.
El Marquesat d'Alòs és propietari del Castell de Balsareny i fins al segle xx d'una part del terme de Castellcir.

## Marquesos d'Alòs

| | Titular | Període |
| Creació per Carles III d'Espanya |||
| I | Antoni d'Alòs i de Rius | 1747-1780 |
| II | Josep d'Alòs i Bru | 1780-1800 |
| III | Antoni Maria d'Alòs i de Copons | 1800-1841 |
| IV | Josep Maria d'Alòs i de Mora | 1841-1844 |
| V | Lluís Carles d'Alòs i López de Haro | 1844-1867 |
| VI | Josep Joaquim d'Alòs i de Martí | 1867-1901 |
| VII | Lluís Enric d'Alòs i Mateu | 1901-1956 |
| VIII | Lluís Ignasi d'Alòs i Huelin | 1956-1981 |
| IX | Ignasi Maria d'Alòs i Huelin | 1981-1993 |
| X | Ignasi Josep d'Alòs i Martín | 1993- |

## Referències

* ↑ «Vida social». ABC, 29-03-1993, pàg. 71.
* ↑ «Orden 14522». Boletín oficial del estado, 133, 04-06-1993.
* ↑ Gascón Uris, 2003-2004).

## Bibliografia

* Gascón Uris, Sergi «El marqués de Alòs y la Casa de Lardiés: estudio y edición de documentos sobre la renovación de infanzonía de 1794-95». Boletín de la Real Academia de Buenas Letras de Barcelona, 49, 2003-2004, pàg. 371-394.
* https://www.raco.cat/index.php/BoletinRABL/article/view/189925/270248
# Associação dos Arqueólogos Portugueses

L'Associação dos Arqueólogos Portugueses ComSE és una associació fundada el 1863, sent la més antiga en defensa del patrimoni a Portugal. Té sota la seva tutela el Museu Arqueològic do Carmo, a Lisboa, on està situada la seva seu.
El 5 d'octubre de 1932 va ser designada Comendadora de la Ordem Militar de Sant'Iago da Espada (Orde de Sant Jaume de l'Espasa).

## Referències

* ↑ «Cidadãos nacionais agraciados com ordens portuguesas» (en portuguès). Presidência da República Portuguesa.

## Enllaços externs

* Pàgina web
# Uxis

Uxis (llatí: Uxii, grec: Οὔξιοι) foren un poble de Pèrsia que vivia a la frontera entre Persis i Susiana, a l'est del Pasitigris i a l'oest del Oroatis. El seu territori fou visitat per Alexandre el Gran quan va anar a Susa, i va assetjar la seva capital, que es deia Uxia, la qual segurament correspon a unes ruïnes properes a Shikaftohi-Suleimán a les muntanyes Bakhtyari, a l'est de Shushter.

## Referències

* ↑ V. «U'xii». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood. Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
# Ermita del Calvari d'Atzeneta del Maestrat

L'Ermita del Calvari d'Atzeneta del Maestrat, a la comarca de l'Alt Maestrat (País Valencià), és un edifici religiós ubicat al carrer homònim, als afores del municipi.
Està reconeguda com a Bé de Rellevància Local segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat Valenciana, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), presentant com a codi identificador el 12.04.001-007.

## Descripció històrica-artística

L'ermita se situa en el calvari, a la sortida del municipi, on se situen les catorze estacions del Viacrucis, representades en retaules ceràmics, que són encara els originals.
L'ermita és una senzilla construcció neogòtica. Presenta una façana principal asimètrica, amb una obertura única al centre en forma d'arc apuntat, i es poden observar a banda i banda sengles columnes rematades amb agulles punxegudes. Poca cosa destacable en el seu interior, excepte les imatges modernes del Crist crucificat i de la Dolorosa.

## Referències

* 1 2 http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 4 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/calatz1htm%5BEnllaç+no+actiu%5D
* 1 2 3 Plan General de Atzeneta del Maestrat (Castellón).
# Aroaqui

L'aroaqui (aroaki) és una llengua extingida de les llengües arawak del Brasil que es parlava a la regió del baix Riu Negro, probablement a la vora del riu Cuieiras.Alguns grups d'aroaqui també es van localitzar al voltant de la desembocadura del riu Amazones a prop de Macapá.$^{:14}$
Johann Natterer (1832) va recollir una llista de paraules d'Aroaqui a Airão.
Aroaqui i parawana estan estretament relacionades i poden ser el mateix idioma.

## Referències

* 1 2 3 4 Ramirez, Henri. Enciclopédia das línguas Arawak: acrescida de seis novas línguas e dois bancos de dados. 3. 1. Curitiba: Editora CRV, 2020. DOI 10.24824/978652510234.4. ISBN 978-65-251-0234-4.
* ↑ Jolkesky, Marcelo Pinho de Valhery. 2016. Estudo arqueo-ecolinguístico das terras tropicais sul-americanas. Ph.D. dissertation, University of Brasília.
# Enganyapastors cuasedós

L'enganyapastors cuasedós (Antrostomus sericocaudatus) és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) que habita boscos clars per l'est dels Andes a l'est del Perú, nord de Bolívia, Brasil, est del Paraguai i l'extrem nord-est de l'Argentina.
# EJSM/Laplace

L'Europa Jupiter System Mission – Laplace (EJSM/Laplace) va ser una proposta de missió espacial no tripulada entre la NASA/ESA programada per ser llançada al voltant del 2020 per a l'exploració en profunditat de les llunes de Júpiter amb un enfocament a Europa, Ganimedes i la magnetosfera de Júpiter. La missió compren d'almenys dos elements independents, el Jupiter Europa Orbiter (JEO) de la NASA i el Jupiter Ganymede Orbiter (JGO) de l'ESA, per fer estudis coordinats del sistema jovià.
La Japan Aerospace Exploration Agency (JAXA) i l'Agència Espacial Russa (Roscosmos) havien expressat el seu interès a contribuir en el EJSM/Laplace, encara que no s'han aclarit els tractes. La JEO està estimada amb un cost de $4,7 bilions, mentre que l'ESA gastaria uns $1 bilió (710 milions d'euros) en el JGO.
A l'abril de 2011, l'ESA va assenyalar que era poc probable que la missió conjunta nord-americana-europea es llançaria a principis de la dècada de 2020 donat el pressupost de la NASA, per tant, l'ESA està investigant la possibilitat de procedir en una missió liderada des d'Europa. La missió liderada per l'ESA seria anomenada Jupiter Icy Moon Explorer (JUICE) i estaria basada en el disseny del JGO. La selecció del JUICE pel programa científic L1 Cosmic Vision de l'ESA va ser anunciat el 2 de maig de 2012.

## Referències

* ↑ Vision and Voyages for Planetary Science in the Decade 2013–2022 (2011) (page 365)
* ↑ «Europe's Next Big Mission Depends on U.S. and Japan». Space News, 04-02-2011 [Consulta: 22 maig 2011]. Arxivat 24 de maig 2012 at Archive.is «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-05-24. [Consulta: 28 febrer 2013].
* ↑ New approach for L-class mission candidates, ESA, 19 Apr 2011
* ↑ «Esa selects 1bn-euro Juice probe to Jupiter». BBC News Online, 02-05-2012 [Consulta: 2 maig 2012].

## Enllaços externs

* Joint NASA/ESA report on the Laplace/EJSM mission
* Benson – Solar Power for Outer Planets Study (2007) – NASA (with analysis of using solar power at Jupiter)
Agència Espacial Europea :
# Assut del Mas de Franxo

L'Assut del Mas de Franxo és una zona humida d'origen artificial localitzada a la zona NO del Parc natural dels Ports, al terme municipal d'Horta de Sant Joan. Es tracta d'un petit tram del riu Estrets que limita, aigües avall, amb una resclosa d'aproximadament 15 metres i forma, aigües amunt de la resclosa, una massa d'aigua estable, d'unes 0,2 ha, amb característiques i espècies pròpies d'una zona humida.
D'una banda, pel que fa a la vegetació destaca la presència de vegetació helòfita als marges i a l'interior de la làmina d'aigua. Així, tot i que es pot trobar canyís o joncs, destaquen les comunitats dominades per mansega (Cladium mariscus) i per altres ciperàcies. Formen herbassars d'un a dos metres d'alçària, densos, poc rics florísticament i amb la base submergida dins l'aigua bona part de l'any. Es tracta d'una comunitat amb una freqüència rara dins del territori català i molt amenaçat tenint en compte la seva vulnerabilitat.
El riu Estrets és força destacat des d'un punt faunístic i, concretament al tram que ocupa la present zona humida, hi destaquen diverses espècies d'interès. En primer lloc es troba una presència regular de llúdriga (Lutra lutra). També es troba cranc de riu autòcton (Austropotamobius pallipes) i s'hi ha detectat la presència de rata d'aigua (Arvicola sapidus) que viu als marges del curs fluvial entre la densa vegetació que l'acompanya. Per acabar, esmentar que s'ha identificat també en aquest tram la presència de barb cua-roig (Barbus haasi) i madrilla (Chondrostoma miegii).
Pel que fa a les possibles afeccions antròpiques sobre la zona humida dir que es produeix una captació d'aigua de la mateixa zona humida, tot i que sembla que aquesta només es produeix a l'estiu o en períodes de sequera. Així, no s'ha detectat la captació com a impacte significatiu sobre l'espai. La freqüentació antròpica de la zona tampoc esdevé un problema per a la conservació de la zona humida.
El toll de l'Alemany es troba inclòs tant al Parc natural dels Ports com dins dels espais del PEIN "Els Ports" i de la Xarxa Natura 2000 ES5140011 "Sistema prelitoral meridional", en aquest últim cas com a espai LIC i Zona d'especial protecció per a les aus (ZEPA).

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Assut del Mas de Franxo». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). Arxivat de l'original el 2015-02-17. [Consulta: 17 febrer 2015].