OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# María del Pilar Alegría Continente

María del Pilar Alegría Continente, coneguda com a Pilar Alegría (La Zaida, Saragossa) 1 de novembre de 1977) és una política socialista espanyola, actual ministra d'Educació i Formació Professional i portaveu nacional del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE).

## Biografia

Diplomada en Magisteri, especialitzada en Educació primària per la Universitat de Saragossa i Màster en Estudis Avançats en Educació Social per la Universitat Complutense de Madrid, ha exercit diverses responsabilitats polítiques. Membre del PSOE, ha estat coordinadora de la Secretaria Federal d'Educació i Ciència, cap de Gabinet del Departament d'Educació, Cultura i Esports del Govern d'Aragó i membre de l'Executiva Federal del PSOE entre 2008 i 2012 en qualitat de vocal. Va ser diputada per Saragossa entre 2008 i 2015. El 6 de juliol de 2015 va prendre possessió com a consellera d'Innovació, Investigació i Universitat del Govern d'Aragó presidit per Javier Lambán.
El febrer de 2020 va ser nomenada delegada del Govern espanyol a l'Aragó i el juliol de 2021 Ministra d'Educació i Formació Professional del govern de Pedro Sánchez en substitució d'Isabel Celáa.
El juliol de 2022, va ser nomenada portaveu de l'Executiva Federal del PSOE, en substitució de Felipe Sicilia.
El novembre de 2023, fou reelegida Ministra d'Educació i Esports i portaveu del Govern espanyol i nomenada Portaveu del Govern d'Espanya.

## Referències

* ↑ 324cat. «Hereu, Urtasun, 4 vicepresidentes i un superministre, en el nou govern de Sánchez», 19-11-2023. [Consulta: 21 novembre 2023].
* ↑ «El nuevo Gobierno de Aragón echa a andar». Heraldo de Aragón, 06-07-2015 [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ «Pilar Alegria asume su cargo de delegada para "tender puentes" entre España y Aragón». El Periódico de Aragón [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ «Pilar Alegría nueva ministra de Educació y Formación Profesional». ElDiario.es [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ «La zaragozana Pilar Alegría, nueva portavoz de la Ejecutiva del PSOE». Aragón Digital [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ 324cat. «12 dones i 10 homes al nou govern Sánchez: els ministres, perfil a perfil», 20-11-2023. [Consulta: 20 novembre 2023].
* ↑ 324cat. «12 dones i 10 homes al nou govern Sánchez: els ministres, perfil a perfil», 20-11-2023. [Consulta: 21 novembre 2023].
# Gran Premi de Gran Bretanya del 1969

Resultats del Gran Premi de la Gran Bretanya de Fórmula 1 de la temporada 1969, disputat al circuit de Silverstone el 19 de juliol del 1969.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 3 | Jackie Stewart | Matra - Ford | 84 | 1h 55' 55. 6 | 2 | 9 |
| 2 | 7 | Jacky Ickx | Brabham - Ford | 83 | + 1 Volta | 4 | 6 |
| 3 | 6 | Bruce McLaren | McLaren - Ford | 83 | + 1 Volta | 7 | 4 |
| 4 | 2 | Jochen Rindt | Lotus - Ford | 83 | + 1 Volta | 1 | 3 |
| 5 | 16 | Piers Courage | Brabham - Ford | 83 | + 1 Volta | 10 | 2 |
| 6 | 19 | Vic Elford | McLaren - Ford | 82 | + 2 Voltes | 11 | 1 |
| 7 | 2 | Graham Hill | Lotus - Ford | 82 | + 2 Voltes | 12 | |
| 8 | 10 | Jo Siffert | Lotus - Ford | 81 | + 3 Voltes | 9 | |
| 9 | 4 | Jean Pierre Beltoise | Matra - Ford | 78 | + 6 Voltes | 17 | |
| 10 | 9 | John Miles | Lotus - Ford | 75 | + 9 Voltes | 14 | |
| Ret | 12 | Pedro Rodríguez | Ferrari | 61 | Motor | 8 | |
| Ret | 11 | Chris Amon | Ferrari | 45 | Caixa canvi | 5 | |
| Ret | 5 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 27 | Encesa | 3 | |
| Ret | 15 | Jackie Oliver | BRM | 19 | Transmissió | 13 | |
| Ret | 18 | Jo Bonnier | Lotus - Ford | 6 | Motor | 16 | |
| Ret | 20 | Derek Bell | McLaren - Ford | 5 | Suspensions | 15 | |
| Ret | 14 | John Surtees | BRM | 1 | Suspensions | 6 | |

## Altres

* Pole: Jochen Rindt 1' 20. 8
* Volta ràpida: Jackie Stewart 1' 21. 3 (a la volta 57)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2010-01-29. [Consulta: 19 març 2010].
# Túnel de Provença

El túnel de Provença, Sants-Sagrera o la Sagrera, és un túnel urbà de ferrocarril de la ciutat de Barcelona que forma part de la línia de ferrocarril d'alta velocitat Madrid - Saragossa - Barcelona - Frontera Francesa i, per tant, propietat d'ADIF. Aquest túnel urbà uneix l'estació de Barcelona Sants amb l'estació en construcció Sagrera-TAV, travessant la ciutat de Barcelona des del barri de Sants, passant per sota el carrer de Provença, l'avinguda Diagonal i el carrer de Mallorca fins a arribar al barri de la Sagrera (districte de Sant Andreu).
El traçat d'aquest túnel va provocar polèmica, fins al punt de crear-se una plataforma anomenada AVE pel litoral que demanava que el traçat del túnel fos pel litoral de Barcelona i no pels carrers de Provença i Mallorca argumentant els possibles danys que podien causar les obres als habitatges d'aquests carrers i a monuments com la Sagrada Família, entre d'altres. Tal fou la polèmica que el Parlament de Catalunya aprovà una moció per demanar una moratòria de la construcció del túnel, sumada al rebuig de la majoria del ple de l'Ajuntament de Barcelona. Fins i tot acabà arribant a l'Audiència Nacional.
Túnel de Provença :

## Referències

* ↑ ADN. Arxivat 2009-01-04 a Wayback Machine. el túnel de la discòrdia.
* ↑ El llarg túnel de Barcelona. Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine. PDF
* ↑ El economista. l'Audiència Nacional no descarta modificar el traçat de l'AVE per Barcelona si afecta la Sagrada Família.
# Bancada Municipalista

Bancada Municipalista és una plataforma d'esquerra presentada l'11 de desembre de 2018 a Madrid, impulsada per l'ala més radical del partit instrumental Ara Madrid, que va considerar insuficient el nivell de compliment del programa de 2015 durant el mandat com a alcaldessa de Madrid de Manuela Carmena. Considerada una evolució de la plataforma de Guanyem Madrid, va plantejar llavors l'obertura d'un «procés municipalista», sense renunciar a la possibilitat de presentar una candidatura alternativa a la de Més Madrid per a les eleccions municipals de 2019.
Impulsat per, entre d'altres, els regidors del grup municipal d'Ara Madrid Pablo Carmona i Montserrat Galcerán, va rebre també el suport de la regidora Rommy Arce, encara que sense sumar-se llavors aquesta última a la iniciativa.
La plataforma es va adherir al manifest de la Confederació de Municipalistes, que integra més de 15 candidatures ciutadanes a tot l'Estat, i va començar a celebrar assemblees amb Anticapitalistes i Esquerra Unida Madrid per conformar una coalició de cara a les eleccions municipals de 2019, apostant per la celebració de primàries conjuntes amb aquestes formacions. El 28 de març de 2019 els integrants de la Bancada van anunciar juntament amb els de IU-Madrid i Anticapitalistes la coalició Madrid En Pie Municipalista.

## Referències

* 1 2 «El ala radical de Ahora Madrid crea «Bancada Municipalista» para rivalizar con Carmena». ABC, 12-12-2018 [Consulta: 20 desembre 2018].
* ↑ Díaz, Sato «La Bancada y Anticapitalistas dan pasos hacia la construcción de alternativas a Más Madrid». Cuarto Poder, 27-01-2019.
* ↑ «Concejales críticos con Carmena presentan la 'Bancada Municipalista' para construir una candidatura alternativa». eldiario.es, 11-12-2018 [Consulta: 20 desembre 2018].
* ↑ «Aranzadi se suma a Municipalistas, red que agrupa a más de 15 candidaturas ciudadanas de todo el Estado». Pamplona Actual, 03-03-2019. Arxivat de l'original el 2019-03-07 [Consulta: 6 març 2019].
* ↑ Díaz, Sato «‘Madrid En Pie’ se perfila como la alternativa a Carmena por la izquierda». Cuarto Poder, 03-03-2019 [Consulta: 6 març 2019].
* ↑ «La Bancada apuesta por primarias conjuntas junto a IU y Anticapitalistas». La Vanguardia, 06-03-2019 [Consulta: 6 març 2019].
* ↑ García, Javier «Los concejales críticos de Carmena presentan Madrid en pie, la "alternativa valiente" a Más Madrid». 20minutos.es, 28-03-2019 [Consulta: 29 març 2019].
# Parc del Poblenou

El Parc del Poblenou de Barcelona es troba entre les edificacions del barri del mateix nom de Barcelona i el mar.

## Descripció

Està situat al final del barri, és una gran pineda, i cap al mar un espai ple de dunes, que eviten els efectes del vent de llevant. Hi destaca un llac i una gran esplanada. Reprodueix el paisatge propi d'algunes franges de trobada entre el mar i la terra: platges, dunes i arbredes.
Hi domina el pi pinyer (Pinus pinea). A la zona del passeig exterior, els àlbers (Populus alba) i tanques vegetals fetes, moltes d'elles, amb bambú (Phyllostachys sp), de troana (Ligustrum lucidum), llorer (Laurus nobilis) i llentiscle (Pistacia lentiscus). Prop del llac hi ha pins blancs (Pinus halepensis) i algun garrofer (Ceratonia siliqua). Prop les dunes hi ha palmeres datileres (Phoenix dactylifera) i les washingtònies (Washingtonia filifera). Al parc també hi ha eucaliptus de l'espècie Eucalyptus globulus i són abundants les espècies aromàtiques, com la farigola (Thymus vulgaris), el romaní (Salvia rosmarinus) i grans mates d'espígol dentat (Lavandula dentata) i sàlvia microfil·la (Salvia microphylla).

## Vegeu també

* Parcs i jardins de Barcelona

## Referències

* ↑ «Parc del Poblenou». Parcs i jardins. Ajuntament de Barcelona.
# Gran Premi de Gran Bretanya del 1974

Resultats del Gran Premi de la Gran Bretanya de Fórmula 1 de la temporada 1974, disputat al circuit de Brands Hatch el 20 de juliol del 1974.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 3 | Jody Scheckter | Tyrrell - Ford | 75 | 1h 43' 02. 2 | 3 | 9 |
| 2 | 5 | Emerson Fittipaldi | McLaren - Ford | 75 | + 15.3 s | 8 | 6 |
| 3 | 2 | Jacky Ickx | Lotus - Ford | 75 | + 1' 01.5 min. | 12 | 4 |
| 4 | 11 | Clay Regazzoni | Ferrari | 75 | + 1' 07.2 min. | 7 | 3 |
| 5 | 12 | Niki Lauda | Ferrari | 74 | + 1 Volta | 1 | 2 |
| 6 | 7 | Carlos Reutemann | Brabham - Ford | 74 | + 1 Volta | 4 | 1 |
| 7 | 6 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 74 | + 1 Volta | 19 | |
| 8 | 16 | Tom Pryce | Shadow - Ford | 74 | + 1 Volta | 5 | |
| 9 | 8 | Carlos Pace | Brabham - Ford | 74 | + 1 Volta | 20 | |
| 10 | 1 | Ronnie Peterson | Lotus - Ford | 73 | + 2 Voltes | 2 | |
| 11 | 28 | John Watson | Brabham - Ford | 73 | + 2 Voltes | 13 | |
| 12 | 14 | Jean-Pierre Beltoise | BRM | 72 | + 3 Voltes | 23 | |
| 13 | 26 | Graham Hill | Lola - Ford | 69 | + 6 Voltes | 22 | |
| 14 | 19 | Jochen Mass | Surtees - Ford | 68 | + 7 Voltes | 17 | |
| Ret | 15 | Henri Pescarolo | BRM | 64 | Motor | 24 | |
| NC | 37 | François Migault | BRM | 62 | No classificat | 14 | |
| Ret | 33 | Mike Hailwood | McLaren - Ford | 57 | Virolla | 11 | |
| Ret | 17 | Jean-Pierre Jarier | Shadow - Ford | 45 | Suspensions | 16 | |
| Ret | 9 | Hans Joachim Stuck | March - Ford | 36 | Accident | 9 | |
| Ret | 4 | Patrick Depailler | Tyrrell - Ford | 35 | Motor | 10 | |
| Ret | 20 | Arturo Merzario | Iso Marlboro - Ford | 25 | Motor | 15 | |
| Ret | 10 | Vittorio Brambilla | March - Ford | 17 | Prob. amb el combustible | 16 | |
| Ret | 23 | Tim Schenken | Trojan - Ford | 6 | Suspensions | 25 | |
| Ret | 24 | James Hunt | Hesketh - Ford | 2 | Suspensions | 6 | |
| Ret | 27 | Peter Gethin | Lola - Ford | 0 | Probl. físics | 21 | |
| NVQ | 42 | David Purley | Token - Ford | | | | |
| NVQ | 18 | Derek Bell | Surtees - Ford | | | | |
| NVQ | 21 | Tom Belsø | Iso Marlboro - Ford | | | | |
| NVQ | 208 | Lella Lombardi | Brabham - Ford | | | | |
| NVQ | 22 | Vern Schuppan | Ensign - Ford | | | | |
| NVQ | 29 | John Nicholson | Lyncar - Ford | | | | |
| NVQ | 25 | Howden Ganley | Maki - Ford | | | | |
| NVQ | 35 | Mike Wilds | March - Ford | | | | |
| NVQ | 43 | Leo Kinnunen | Surtees - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Niki Lauda 1' 19. 7
* Volta ràpida: Niki Lauda 1' 21. 1 (a la volta 25)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-01-18. [Consulta: 3 abril 2010].
# Ullal (hidrologia)

Un ullal és una font o brollador natural d'aigua subterrània, en forma de forat rodó, d'alguns metres de diàmetre fins a més de cinquanta, que es dona quan el nivell freàtic de l'aigua talla la superfície topogràfica o bé permea a través dels materials del sòl. L'aigua que emana dels ullals, si aquests o el seu entorn no han patit modificacións, inunda zones més o menys extenses anomenades marjals.
Als Països Catalans, destaquen els ullals que hi ha a la zona del Delta de l'Ebre i a la Safor. A Catalunya, dins del Delta de l'Ebre hi trobem els Ullals de l'Arispe i Baltasar, els Ullals de Panxa, els Ullals de Mal Morta i del Tronc (dins dels Erms de Vilacoto) i els Ullals de l'Aldea. Fora de la plataforma deltaica hi trobem els Ullals de la Carrova al nord d'Amposta, l'Ullal d'en Rubera a La Sénia i els Ullals de Campredó a Tortosa, entre d'altres. Al País Valencià, a la zona de la Safor, hi destaquen l'Ullal de les Aigües a Pego, l'Ullal del L'Estany del Duc i l'Ullal de la Perla, ambdós a Gandia, l'Ullal del Bovetar de Guardamar de la Safor o l'ullal Gran de Tavernes de la Valldigna, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «ullal». Termcat.
* 1 2 «Parc natural del Delta de l'Ebre. Hidrologia i geologia». Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Ullal o Prat d'en Rubera». Departament de Medi Ambient i Habitatge, 2008.
* ↑ «Flora Vascular del Delta de l'Ebre». Parc Natural del Delta de l'Ebre, 2007.
* ↑ «La sobreexplotació dels aqüífers ha assecat l’Ullal de les Aigües per segon any». Radio Pego, 11-09-2023. [Consulta: 26 desembre 2024].
* ↑ «Ullal de l'Estany del Duc» (en castellà). Conselleria de Medi Ambient - Generalitat Valenciana.
* ↑ «Los Ullals» (en castellà). Visit Gandia.
* ↑ «Guardamar de la Safor recupera l’ullal del Bovetar». Diari Serpis.
* ↑ «Hidrografia - Ullal gran» (en castellà). Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación.
# Banine

Banine (Bakú, 18 de desembre de 1905 - París, 23 d'octubre de 1992) pseudònim d'Umm-El-Banine Assadoulaeff (Umm El-Banu Äsâdullayeva) (en àzeri: Əsədullayeva Ümmülbanu Mirzə qızı) fou una escriptora francesa d'ascendència àzeri, neta dels multimilionaris àzeris: Chamsy Assadoulaeff i Musa Nagieff.
Nascuda a Bakú, era la quarta filla de Mirza Assadoulaeff i Umm El-Banu Nagieff. Son pare fou ministre en l'efímera primera República Democràtica de l'Azerbaidjan (des. 1918 - abril 1920). Fugí de l'Azerbaidjan soviètic (República Federal Socialista Soviètica de Transcaucàsia) i passà per Istanbul, on deixà el seu marit, amb qui s'havia casat per força als quinze anys.
Més tard s'establí a París, on va treballar com a venedora en una botiga i model d'alta costura, sense deixar els estudis. Després feu traduccions, articles periodístics i programes radiofònics en francès, i començà a ser coneguda en cercles literaris, sobretot entre la intel·lectualitat russa emigrada. Entre els seus coneguts estaven Nikolai Berdiàiev, Lev Shestov, Vladimir Lossky, Marina Tsvetàieva, Constantin Balmont, Ivan Severianine, etc. Montherlant, Kazantzakis i Malraux, entre d'altres, l'animaren a escriure.
Fou molt amiga i «ambaixadora de Jünger a França», escriptor a qui conegué en la Segona Guerra Mundial a París i a qui dedicà tres llibres. Ivan Punin parlà també de la seua conversió de l'islam al catolicisme.
Banine dedicà la seua vida al fet que es conegués la cultura i història àzeris a França i Europa. Els seus llibres més coneguts són Jours caucasiens i Jours parisiens.

## Obra

* Nami, Gallimard, 1942.
* Jours caucasiens, Julliard, 1946.
* Jours parisiens, Julliard, 1947, Gris Banal, 2003.
* Rencontres avec Ernst Jünger, Julliard, 1951.
* J'ai choisi l'opium, Stock, 1959.
* Après, Estoc, 1962.
* La France étrangère, S.O.S Desclée de Brouwer, 1968.
* L'appel de la dernière chance, S.O.S, 1971.
* Portrait d'Ernst Jünger: lettres, textes, rencontres, La Table Ronde, 1971.
* Ernst Jünger aux façs multiples, Lausanne, éditions L'Âge d'Homme, 1989.
* Ce que Marie m’a raconté: le dit de la Servante Marie, Cahier Bleu, 1991.

## Referències

* ↑ Entrée Banine du « Répertoire de l'entourage intellectuel et personnel de Jünger » in Journaux de guerre II. 1939-1948, Gallimard, Bibliothèque de la Pléiade, 2008, p. 1295-1296.
# Gran Premi de Mònaco del 1987

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1987, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 31 de maig del 1987.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 12 | Ayrton Senna | Lotus - Honda | 78 | 1h 57' 54. 0 | 2 | 9 |
| 2 | 6 | Nelson Piquet | Williams - Honda | 78 | + 33.212 s | 3 | 6 |
| 3 | 27 | Michele Alboreto | Ferrari | 78 | + 1' 12.839 min. | 5 | 4 |
| 4 | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 77 | + 1 Volta | 8 | 3 |
| 5 | 3 | Jonathan Palmer | Tyrrell - Ford | 76 | + 2 Voltes | 15 | 2 |
| 6 | 16 | Ivan Capelli | March - Ford | 76 | + 2 Voltes | 19 | 1 |
| 7 | 9 | Martin Brundle | Zakspeed | 76 | + 2 Voltes | 14 | |
| 8 | 19 | Teo Fabi | Benetton - Ford | 76 | + 2 Voltes | 12 | |
| 9 | 1 | Alain Prost | McLaren - TAG | 75 | Motor | 4 | |
| 10 | 11 | Satoru Nakajima | Lotus - Honda | 75 | + 3 Voltes | 17 | |
| 11 | 25 | René Arnoux | Ligier - Megatron | 74 | + 4 Voltes | 22 | |
| 12 | 26 | Piercarlo Ghinzani | Ligier - Megatron | 74 | + 4 Voltes | 20 | |
| 13 | 14 | Pascal Fabre | AGS - Ford | 71 | + 7 Voltes | 24 | |
| Ret | 18 | Eddie Cheever | Arrows - Megatron | 59 | Sobreescalfament | 6 | |
| Ret | 17 | Derek Warwick | Arrows - Megatron | 58 | Caixa canvi | 11 | |
| Ret | 2 | Stefan Johansson | McLaren - TAG | 57 | Motor | 7 | |
| Ret | 30 | Philippe Alliot | Larrousse - Ford | 42 | Motor | 18 | |
| Ret | 7 | Riccardo Patrese | Brabham - BMW | 41 | Part elèctrica | 10 | |
| Ret | 21 | Alex Caffi | Osella - Alfa Romeo | 39 | Part elèctrica | 16 | |
| Ret | 8 | Andrea de Cesaris | Brabham - BMW | 38 | Suspensions | 21 | |
| Ret | 5 | Nigel Mansell | Williams - Honda | 29 | Turbo | 1 | |
| Ret | 24 | Alessandro Nannini | Minardi - Motori Moderni | 21 | Part elèctrica | 13 | |
| Ret | 4 | Philippe Streiff | Tyrrell - Ford | 9 | Accident | 23 | |
| Ret | 20 | Thierry Boutsen | Benetton - Ford | 5 | Transmissió | 9 | |
| DSQ | 10 | Christian Danner | Zakspeed | | Exclòs | | |
| NVS | 23 | Adrián Campos | Minardi - Motori Moderni | 0 | No va sortir | 0 | |

## Altres

* Pole: Nigel Mansell 1' 23. 039
* Volta ràpida: Ayrton Senna 1' 27. 685 (a la volta 72)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-03. [Consulta: 29 abril 2010].
# Universitat de Deusto

La Universitat de Deusto —Deustuko Unibertsitatea (basc)— és una universitat regida per la Companyia de Jesús en el barri de Deusto de la ciutat de Bilbao (País Basc). També té un campus de menor grandària a Sant Sebastià.

## Inicis

Fundada en 1886 pels Jesuïtes, va contribuir, en l'àmbit educatiu, al desenvolupament industrial de la regió del Gran Bilbao, sent des dels seus orígens una universitat amb prestigi en tot Espanya. Actualment el seu rector és José María Guibert Ucín, S.J.

## Edificis representatius

El Campus de Bilbao es compon de diversos edificis, entre ells:
* L'edifici de La Literària, el més antic, on s'imparteixen els estudis de dret, amb títol propi d'Especialitat Econòmica.
* L'edifici de la Universitat Comercial (La Comercial), fundada per la Fundación Vizcáina Aguirre, que alberga els estudis d'administració i direcció d'empreses.
* L'edifici del Centenari o FICE (annex a la Literària), on s'imparteixen estudis de ciències de l'educació, com les carreres d'educació social i psicologia.
* i finalment, L'edifici d'ESIDE (Estudis Superiors d'Enginyeria de Deusto), dedicat a alumnes d'estudis de noves tecnologies, com enginyeria en informàtica, telecomunicacions, automàtica i electrònica, i organització industrial.

## Grups d'investigació

Entre els grups d'investigació d'aquesta universitat destaquen:
* MoreLab
* Institut d'Estudis Bascs.
* Drets humans.
* Estudis d'oci.
* Drogodependències.
* DELi.
* Seminari Alfonso Irigoien.
* Fonetiker.
* Laboratori de Psicologia de l'Aprenentatge, entre d'altres.
En la pàgina web de la fundació es pot accedir al Catàleg d'Oferta Científica de la Universitat, on es troben tots els equips d'investigació actualitzats.

## Professorat i alumnes

Hi han impartit classes Javier Elzo, Andrés Ortiz-Osés, Albert Dou Mas de Xexàs, José María Lidón, Xabier Arzalluz, Fernando Lamikiz i Carlos Sobera.
Entre els alumnes que han passat per aquesta universitat en les seves més de 100 anys d'història es troben coneguts personatges de la vida espanyola i basca com Gerardo Diego, Manuel de Irujo, Agustín Rodríguez Sahagún, Sabino Fernández Campo, José Félix de Lequerica Erquiza, Joaquín Almunia, Antonio Garrigues Walker, Carlos Garaikoetxea, José Antonio Ardanza, Fernando Buesa Blanco, José María de Oriol y Urquijo, Joseba Sarrionaindia, Federico Paternina, Emilio Botín, Emilio Ybarra Churruca, José Ángel Sánchez Asiaín, Espido Freire, Álex de la Iglesia, Mario Conde, Pedro Luis Uriarte, Iratxe Ibarra, Lorea Bilbao, Igone Etxebarria, José Ortega y Gasset.
No obstant això, segons la Universitat, el personatge més rellevant de la seva història no ha estat ni un alumne ni un professor, sinó un porter i sagristà, el beat Blas Francisco María Gárate.

## Referències

* ↑ «José Mª Guibert, nombrado Rector de la Universidad de Deusto». Arxivat de l'original el 2014-04-07. [Consulta: 3 maig 2013].

## Enllaços externs

* Universitat de Deusto - Lloc web oficial
# Illa Disappointment

La illa Disappointment és una de les set illes deshabitades de l'arxipèlag de las illes Auckland. Està a 8 quilòmetres de l'extrem nord-oest de l'illa Auckland i a 290 quilòmetres al sud de Nova Zelanda. És l'hàbitat d'una colònia d'albatros blancs amb prop de 65.000 parelles —quasi tota la població mundial— amb nius a l'illa. A l'illa també hi ha exemplars de Lewinia muelleri, una espècie endèmica de l'arxipèlag. Es va arribar a pensar que aquesta espècia havia desaparegut, però se'n van redescobrir exemplars l'any 1966.

## Referències

* ↑ «Wildlife highlights of Disappointment Island» (en New Zealand English), 08-02-2018. [Consulta: 27 maig 2020].
* ↑ «BirdLife Data Zone». [Consulta: 27 maig 2020].
# Gran Premi de Gran Bretanya del 1979

Resultats del Gran Premi de la Gran Bretanya de Fórmula 1 de la temporada 1979, disputat al circuit de Silverstone el 14 de juliol del 1979.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 28 | Clay Regazzoni | Williams - Ford | 68 | 1h 26' 11. 17 | 4 | 9 |
| 2 | 16 | René Arnoux | Renault | 68 | + 24.28 s | 5 | 6 |
| 3 | 4 | Jean Pierre Jarier | Tyrrell - Ford | 67 | + 1 Volta | 16 | 4 |
| 4 | 7 | John Watson | McLaren - Ford | 67 | + 1 Volta | 7 | 3 |
| 5 | 11 | Jody Scheckter | Ferrari | 67 | + 1 Volta | 11 | 2 |
| 6 | 25 | Jacky Ickx | Ligier - Ford | 67 | + 1 Volta | 17 | 1 |
| 7 | 8 | Patrick Tambay | McLaren - Ford | 66 | Sense combustible | 18 | |
| 8 | 2 | Carlos Reutemann | Lotus - Ford | 66 | + 2 Voltes | 8 | |
| 9 | 31 | Hector Rebaque | Lotus - Ford | 66 | + 2 Voltes | 26 | |
| 10 | 3 | Didier Pironi | Tyrrell - Ford | 66 | + 2 Voltes | 15 | |
| 11 | 17 | Jan Lammers | Shadow - Ford | 65 | + 3 Voltes | 21 | |
| 12 | 18 | Elio de Angelis | Shadow - Ford | 65 | + 3 Voltes | 12 | |
| 13 | 22 | Patrick Gaillard | Ensign - Ford | 65 | + 3 Voltes | 23 | |
| 14 | 12 | Gilles Villeneuve | Ferrari | 63 | Prob. amb combustible | 13 | |
| Ret | 29 | Riccardo Patrese | Arrows - Ford | 45 | Caixa canvi | 19 | |
| Ret | 26 | Jacques Laffite | Ligier - Ford | 44 | Motor | 10 | |
| Ret | 20 | Keke Rosberg | Wolf - Ford | 44 | Combustible | 14 | |
| Ret | 27 | Alan Jones | Williams - Ford | 38 | Bomba de l'aigua | 1 | |
| Ret | 30 | Jochen Mass | Arrows - Ford | 37 | Caixa canvi | 20 | |
| Ret | 14 | Emerson Fittipaldi | Fittipaldi - Ford | 25 | Motor | 22 | |
| Ret | 15 | Jean Pierre Jabouille | Renault | 21 | Turbo | 2 | |
| Ret | 5 | Niki Lauda | Brabham - Alfa Romeo | 12 | Frens | 6 | |
| Ret | 1 | Mario Andretti | Lotus - Ford | 3 | Rodes | 9 | |
| Ret | 6 | Nelson Piquet | Brabham - Alfa Romeo | 1 | Virolla | 3 | |
| NVQ | 9 | Hans Joachim Stuck | ATS - Ford | | | | |
| NVQ | 24 | Arturo Merzario | Merzario - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Alan Jones 1' 11. 88
* Volta ràpida: Clay Regazzoni 1' 14. 40 (a la volta 39)
* Aquesta va ser la primera victòria de l'escuderia Williams.

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-07-03. [Consulta: 12 abril 2010].