OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Angry Grandpa

Angry Grandpa (anglès: Charles Marvin Green Jr.) (comtat de Chatham, 16 d'octubre de 1950 - Summerville, 10 de desembre de 2017) va ser un youtuber nord-americà. Els seus vídeos han estat presentats a Dr. Drew de HLN, Most Shocking de TruTV, Rude Tube i Pranked de MTV.
TheAngryGrandpaShow va ser creat inicialment l'any 2007 pel fill de Green, Michael, i es va fer conegut en gran part pels seus vídeos de broma, en què sovint es veu a Green reaccionant a les provocacions del seu fill cridant blasfemes i destruint mobles, aparells de cuina i tecnologia. Els seus comentaris i les reaccions exagerades a esdeveniments recents i temes controvertits també han cridat una atenció important.

## Referències

* ↑ Rossi, Rosemary. «Angry Grandpa, Cranky YouTube Sensation, Dies at 67» (en anglès americà), 10-12-2017. Arxivat de l'original el 26 octubre 2020. [Consulta: 15 febrer 2021].
* ↑ Katz, Brandon. «Popular YouTube Star Charlie Green Jr. of 'The Angry Grandpa Show' Has Passed Away» (en anglès americà), 11-12-2017. Arxivat de l'original el 24 agost 2018. [Consulta: 15 febrer 2021].
* ↑ Spence, Sam. «Charleston's December history is rich, eclectic» (en anglès americà), 21-12-2020. Arxivat de l'original el 25 desembre 2020. [Consulta: 15 febrer 2021].
* ↑ Tropp, Laura. Grandparents in a Digital Age: The Third Act. London, England: Rowman & Littlefield, 2019, p. 114. ISBN 978-1-4985-7578-2.
* 1 2 Bowers, Paul. «Why is this man so angry?» (en anglès americà), 27-03-2013. Arxivat de l'original el 10 desembre 2020. [Consulta: 15 febrer 2021].
* ↑ Oppenheim, Maya. «Charles Green dead: YouTube's 'Angry Grandpa' dies aged 67» (en anglès americà), 11-12-2017. Arxivat de l'original el 21 desembre 2019. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Femi Kuti

Olufela Olufemi Anikulapo Kuti (Londres, Anglaterra, 16 juny 1962), més conegut com a Femi Kuti, és un músic nigerià i el fill gran de Fela Kuti, un dels pioners de l'afrobeat.

## Biografia

En Femi va néixer a Londres i va créixer a l'antiga capital nigeriana, Lagos. La seva mare aviat va deixar el seu pare, emportant-se a Femi a viure amb ella. El 1977, però, en Femi va decidir anar a viure amb el seu pare. En Femi va començar a tocar el saxòfon als 15 i va acabar sent membre del grup del seu pare.
Com el seu pare, Femi Kuti ha mostrat un gran compromís amb causes polítiques i socials al llarg de tota la seva carrera.
Va crear Positive Force, el seu propi grup, ala darreria dels anys 1980 amb Dele Sosimi, dels Gbedu Resurrection, i anterior teclista del grup de Fela Anikulapo Kuti. La seva carrera internacional va començar el 1988 quan va ser convidat pel Centre cultural francès de Lagos i Christian Mousset per actuar al Festival d'Angulema (França), el The new morning club de París i el Moers Festival d'Alemanya.
El 2001, en Femi va col·laborar a Fight to Win amb diversos músics dels Estats Units, incloent Common, Mos Def, i Jaguar Wright.
El 2002, la seva mare va morir als 60 anys.
Igual que el seu pare, ha rebut força queixes per algunes lletres crítiques amb Nigèria, concretament per les cançons «Sorry Sorry», «What Will Tomorrow Bring» i «97».
Ha estat nominat quatre vegades pels premis Grammy a la categoria de músiques del món el 2003, el 2010, el 2012 i el 2013 però mai n'ha guanyat cap.

## Discografia

* No Cause For Alarm? (1989, Polygram)
* M.Y.O.B. (1991, Meodie)
* Femi Kuti (1995, Tabu/Motown)
* Shoki Shoki (1998, Barclay/Polygram/Fontana MCA)
* Fight to Win (2001, Barclay/Polygram/Fontana MCA/Wraase)
* "Ala Jalkoum" (a l'àlbum Rachid Taha Live) (2001, Mondo Melodia)
* Africa Shrine (CD Viu) (2004, P-Parra)
* Live at the Shrine (un DVD en edició de luxe) + Africa Shrine (CD Viu) (2005, Palm Pictures/Umvd)
* The Best of Femi Kuti (2004, Umvd/Wraase)
* Femi Kuti The Definitive Collection (2007, Wrasse Rècords)
* Grand Theft Auto IV (2008, SI99)
* Hope for the Hopeless (2008) Col·laboració amb Brett Dennen
* Day by Day(2008, Wrasse Rècords)
* "Vampires" (en l'àlbum Radio Retaliation de Thievery Corporation) (2008, ESL Music)
* Africa for Africa (2010, Wrasse Records)
* No Place for My Dream (2013, Knitting Factory Records)

## Referències

* ↑ Birchmeier, Jason. «Biography: Femi Kuti». AMG. [Consulta: 9 maig 2010].
* ↑ «A Short Story About Femi». Official Website of Femi A Kuti.
* ↑ «Femi Kuti: Blending Afrobeat And Politics». CNN, 11-11-2009. Arxivat de l'original el 9 d’agost 2014. [Consulta: 25 gener 2015].
* ↑ «Fight To Win». Wrasse Records. Arxivat de l'original el 2017-03-25. [Consulta: 25 gener 2015].
* ↑ Okechukwu Jones Asuzu. The Politics of Being Nigerian. Lulu.com, 2006, p. 97. ISBN 978-1-4116-1956-2.
* ↑ «Breaking news: Femi Kuti Loses Grammy Prize». Nigerian Entertainment Today, 12-02-2012. [Consulta: 7 març 2012].

## Enllaços externs

* Femi Kuti - Lloc web oficial
* Femi Kuti Day by Day, un documental de Thomas Bataille, 2010
# Juli Burdó

Juli Burdó (en llatí Julius Burdo) va ser un comandant de la flota romana a Germània l'any 70. Els soldats estaven contra ell des que es va començar a sospitar que havia pres part en la mort de Fonteu Capitó (Fonteius Capito), però Vitel·li el va protegir de la venjança dels soldats.

## Referències

* ↑ Tàcit. Història I, 58
# Aniplex

Aniplex Inc (株式会社アニプレックス, Kabushiki Kaisha Anipurekkusu) és una empresa japonesa de producció i distribució d'anime, succursal a 100% de Sony Music Entertainment Japan, i establerta el gener de 1997.
Va crear i distribuir diverses sèries com Fullmetal Alchemist, Blood: The Last Vampire, Rurouni Kenshin, igual que amb diversos intèrprets i compositors musicals per a la realització de bandes sonores d'aquestes sèries i de diversos videojocs de Sony Computer Entertainment.
Creada originalment el 1997 amb el nom de Sony Pictures Entertainment Visual Works Inc. (SPE) va canviar el seu nom el 2001 en Sony Music Entertainment Visual Works Inc. (SME). L'abril de 2003, va prendre el seu nom actual Aniplex Inc.

## Animes produïts

Aniplex ha produït les següents sèries:
* Gakuen Alice
* Angel Heart
* Ayakashi Ayashi
* Baccano!
* Bleach
* Blood+
* Blood: The Last Vampire
* Cyborg Kurochan
* City Hunter
* D.Gray-man
* Demashita! Powerpuff Girls Z
* FLAG
* Fullmetal Alchemist
* Fullmetal Alchemist: Conquistador de Shamballa
* Gakkou no Kaidan (Ghost Stories)
* Ginban Kaleidoscope
* Gintama
* Gravitation
* Great Teacher Onizuka (GTO)
* Harukanaru Toki no Naka de ~Maihitoyo~
* Honey and Clover
* I'll CKBC
* Idaten Jump
* Jagainu-kun
* Jigoku Shoujo
* King of Bandit Jing
* Kage Kara Mamoru!
* Kamichu
* Kenichi
* Kiba
* Kikaider-01 - The Animation - Guitar wo Motta Shonen
* King of Bandit Jing
* Le Portrait de Petit Cossette
* Mezame No Hakobune (Open Your Mind)
* Mirage of Blaze: Rebels of the River Edge
* Naruto
* Nerima Daikon Brothers
* Otohime Connection
* Paradise Kiss
* Paprika
* Petite Cossette
* R.O.D the TV
* Read or Die
* Roujin Z
* Rurouni Kenshin
* Samurai X: Confiança i Traïció
* Seikimatsu Occult Gakuin
* Shijō Saikyō no Deshi Kenichi
* So・Ra・No・Wo・To
* Submarine 707R
* Tekkonkinkreet
* Tengen Toppa Gurren-Lagann
* Terra e...
* Yakitate!! Japan

## Referències

* Aniplex Corporate Profile - English - Official Website Arxivat 2008-01-31 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Página oficial de Aniplex
* Aniplex/Animació
# Som lo que Sembrem

Som lo que Sembrem és una plataforma sortida a partir de l'Assemblea Pagesa de Catalunya per donar suport a una Iniciativa Legislativa Popular contrària als cultius i aliments transgènics a Catalunya. La plataforma està formada per més d'un centenar d'organitzacions catalanes, com IPCENA, entre d'altres.
Amb la ILP demanaven la "prohibició dels conreus transgènics d'ús agrícola, l'etiquetatge exhaustiu dels aliments reproduïts amb OGM, una moratòria al desenvolupament de transgènics i la investigació independent dels seus efectes sanitaris i ambientals". El 2009 varen presentar 105.000 signatures, més de les suficients, encara que la Iniciativa no es va poder arribar a debatre al Parlament, ja que CiU, PSC i PPC varen presentar esmenes a la totalitat. Per aquest motiu, varen convocar una manifestació el 28 de juny de 2009, sota el lema "Democràcia, salut i bons aliments", a la que van assistir diversos milers de persones (2.000 segons la Guàrdia Urbana i 4.000 segons els organitzadors). La manifestació va comptar amb la presència Santi Santamaria, ICV-EUiA, Greenpeace i Unió de pagesos entre altres organitzacions. També compten amb el suport d'ERC.
Segons Som lo que Sembrem, Catalunya és una de les regions d'Europa amb més cultius de blat de moro transgènic (30.000 hectàrees) i consumeix soia transgènica importada. També denuncien el veto polític a l'emissió d'un documental coproduït per Televisió de Catalunya sobre Monsanto. El dia de la manifestació, tres membres d'aquesta plataforma varen iniciar una vaga de fam. Posteriorment Som lo que Sembrem ha continuat realitzant altres actes de protesta. També promouen, juntament amb altres individus i organització la Declaració zones lliures de transgènics.

## Referències

* ↑ ‘Som lo que sembrem’ exige a Medi Ambient que actúe ante los transgénicos 06/06/2009 La Mañana (castellà)
* ↑ Salvem la Iniciativa Legislativa Popular sobre transgènics 15/06/2009 Revolta Global-Esquerra Anticapitalista
* ↑ «Proposició de llei per a la prohibició del cultiu de productes agrícoles modificats genèticament». Arxivat de l'original el 2009-07-04. [Consulta: 11 juliol 2009].
* ↑ Som lo que Sembrem presentarà un contenciós per no haver tingut dret a rèplica al Parlament 04/07/2009 Racó Català
* ↑ Som lo que sembrem ve "cínico" que PSC no permita debatir la ILP contra los transgénicos 22/05 Europa Press (castellà)
* 1 2 Más de 2.000 personas se manifiestan en Barcelona contra los transgénicos Arxivat 2009-07-02 a Wayback Machine. 28/06/2009 La Vanguardia (castellà)]
* 1 2 'Som lo que sembrem' saca a más de 2.000 personas a la calle contra los transgénicos El Debat (castellà)
* ↑ La Plataforma Som lo que Sembrem treu dues mil persones al carrer avui a Barcelona Arxivat 2009-06-29 a Wayback Machine. 28/06/2009 VilaWeb
* ↑ 'Som lo que sembrem' retreu que el Parlament impedeixi debatre sobre transgènics 02/07 Europa Press
* ↑ Zones Lliures de Transgènics - Països Catalans Som lo que Sembrem

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Michel Rabagliati

Michel Rabagliati (Montreal, 1961) és un autor de còmic quebequès. És reconegut pel personatge Paul, clarament autobiogràfic. Els seus llibres es caracteritzen per la línia clara i el blanc i negre en el dibuix, i uns arguments marcats per la quotidianitat, l'humor i la tendresa.
Michel Rabagliati va créixer llegint i copiant els dibuixos dels còmics franco-belgues, com Spirou i Tintin. Va estudiar disseny gràfic i durant vint anys va treballar com a dissenyador gràfic i il·lustrador comercial. No va ser fins als 38 anys que Rabagliati va recuperar la passió pels còmics i va començar a publicar la sèrie de Paul, en la que recorda, en diferents volums, els fets que més han marcat la seva vida.
El 2015 es va estrenar la versió cinematogràfica de Paul à Quebec, de la qual és coguionista.

## Premis

* 2001: Premi Harvey al millor nou talent per Paul en el campo
* 2010: Fauve Fnac SNCF - Premi del Públic del Festival del Còmic d'Angulema per Paul en Québec

## Obres
### Traduccions al castellà

* Paul va a trabajar este verano, Fulgencio Pimentel, 2006 (ISBN 978-84-936081-9-4) - Adolescència del personatge: creixement personal
* Paul en el campo y otras historias, Fulgencio Pimentel, 2008 (ISBN 9788493608118) - Recull d'històries curtes
* Paul se muda, Astiberri, 2011 (ISBN 9788492769537) - Joventut: enamorament, independència personal
* Paul va de pesca, Astiberri, 2012 (ISBN 9788415163459) - Edat adulta: conflictes de família durant les vacances
* Paul en Quebec, Astiberri, 2013 (ISBN 9788415163954) - Maduresa: malaltia del pare; versió cinematogràfica estrenada als cinemes el 2015
* Paul en los scouts, Astiberri, 2014 (ISBN 9788415685463) - Infantesa: campaments i amistat
* Paul en el norte, Astiberri, 2016 (ISBN 9788416251551) - Adolescència, estiu del 1976.

## Referències

* ↑ Fulgencio Pimentel. «Michel Rabagliati».
* 1 2 «Michel Rabagliati (pàgina oficial)» (en francès), 07-02-2015.
* ↑ «Paul à Quebec». Filmaffinity. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Juan Pérez San Millán y Miquel Polo

Juan Pérez San Millán y Miquel Polo (Madrid, 17 de desembre de 1868 - 1937), marquès de Benicarló, fou un enginyer i polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Pertanyia a una família moderada i es va inscriure al Partit Fusionista, amb el que fou elegit diputat pel districte de Vinaròs a les eleccions generals espanyoles de 1901 i 1905. El 1905 va rebre el títol de marquès de Benicarló de mans d'Alfons XIII i Gentilhome de Cambra amb Exercici, i malgrat la seva enemistat amb José Tárrega Torres, fou nomenat senador per la província de Càceres el 1907-1910.
Tot i no deixar el Partit Conservador, va donar suport algunes vegades als membres del Partit Liberal Democràtic (seguidors de José Canalejas y Méndez). Durant la Dictadura de Primo de Rivera fou cap d'Unión Patriótica a la província de Castelló i membre de l'Assemblea Nacional el 1927.
Fou assassinat per milicians del Front Popular de Madrid el 1937.

## Referències

* ↑ Del Campo Rojo Valenciano. Aristócratas valencianos asesinados, ABC, 14 d'octubre de 1937

## Enllaços externs

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2009-09-20 a Wayback Machine.
* Fita del Congrés dels Diputats
* Fitxa del Senat
# Barcarola (Chopin)

Barcarola en fa sostingut major, Op. 60 és una peça per a piano sol de Frédéric Chopin, composta entre la tardor de 1845 i l'estiu de 1846. Va ser publicada el 1846 a Leipzig. Està en la tonalitat de fa sostingut major, i és una obra d'absoluta maduresa tant en el concepte com en la realització. Chopin va treballar en ella amb dificultats i va haver d'abandonar-la en diverses ocasions abans d'acabar-la, però malgrat això és una obra fluida, gràcil i d'extraordinària bellesa.
Escrit en forma de barcarola, es caracteritza per un to radicalment romàntic i lleugerament nostàlgic. La major part de la tècnica de la mà dreta són terceres i sisenes, mentre que la mà esquerra es caracteritza per intervals de, sovint, més d'una octava. Sobre el seu característic ritme de 12/8 l'autor construeix una música que recrea el solcar d'una góndola veneciana, atès que «barcarola» literalment significa «cançó de vaixell». El seu origen prové de les cançons típiques venecianes de les góndoles

## Bibliografia

* AA. VV. (1997): Piano Classics. Guia de l'audició, Barcelona.

## Enllaços externs

* Anàlisi de la Barcarola op. 60 a Chopin: el poeta del piano
* Escolta una interpretació i troba més informació sobre l'obra Arxivat 2011-02-13 a Wayback Machine. a The Chopin Project
# Sonata Arctica

Sonata Arctica és un grup de power metal lapona provinent de la ciutat de Kemi formada l'any 1996 sota el nom Tricky Beans, que després canvià a Tricky Means, i finalment a Sonata Arctica, en el 1999.
Sonata Arctica ha rebut la influència de bandes com Stratovarius, entre d'altres.

## Membres
### Actuals

* Tony Kakko - Vocalista
* Elias Viljanen - Guitarrista
* Pasi Kauppinen - Baixista
* Henrik Klingenberg - Teclats
* Tommy Portimo - Bateria

### Ex membres

* Marko Paasikoski - Baixista fins a 2013
* Jani Liimatainen - Guitarrista fins a 2007
* Mikko Härkin - Teclats fins a 2002
* Janne Kivilahti - Baixista fins a 2000

## Discografia
### Àlbums

* Ecliptica (1999)
* Silence (2001)
* Songs of Silence (2002) (Directe a Tokyo)
* Winterheart's Guild (2003)
* Reckoning Night (2004)
* The End of this Chapter (2005) (Compilació)
* For the Sake of Revenge (2006) (Directe a Tokyo)
* The Collection (2006) (Compilació)
* Unia (2007)
* Ecliptica Re-issue (2008) (Reedició)
* Silence Re-issue (2008) (Reedició)
* The Days of Grays (2009)
* Stones Grow Her Name (2012)
* Pariah's Child (2014)
* Ecliptica Revisted (2014) (Reedició)
* The Ninth Hour (2016)
* Talviyö (2019)
* Acoustic Adventures – Volume One (2022)
* Acoustic Adventures – Volume Two (2022)
* Clear Cold Beyond (2024)

### DVD's

* For the Sake of Revenge (2006)
* Live in Finland (2011)

### Singles

* Unopened (1999)
* Wolf & Raven (2001)
* Last Drop Falls (2001)
* Victoria's Secret (2003)
* Broken (2003)
* Don't Say a Word (2004)
* Shamandalie (2004)
* Replica 2006 (2006)
* Paid in Full (2007)
* The Last Amazing Grays (2009)
* I Have a Right (2012)
* Shitload of Money (2012)
* The Wolves Die Young (2014)
* Cloud Factory (2014)
* Love (2014)
* Kingdom for a Heart (2014)
* Christmas Spirit (2015)
* Closer to an Animal (2016)
* Life (2016)
* A Little Less Understanding (2019)
* Cold (2019)
* The Rest Of The Sun Belongs To Me (2021)

## Concerts a Catalunya

* Barcelona, 17 de novembre de 2007 a la sala Razzmatazz I.
* Barcelona, 11 de març de 2011 a la Sala Apolo.
* Barcelona, 17 de novembre de 2012 a la sala Razzmatazz.
* Barcelona, 4 de març de 2017 a la sala Bikini.
# Bartlettina sordida

Bartlettina sordida (Less.), R. M. King & H. Rob., anteriorment classificada en el gènere Eupatorium, és una espècie fanerògama d'arbust pertanyent a la família de les asteràcies.

## Distribució i hàbitat

És natural de Mèxic i s'ha escapat de cultiu a Austràlia, on és considerada per alguns com a mala herba. Necessita sol i humitat, però en sòls ben drenats. Es propaga per llavors i esqueixos.

## Descripció

És un arbust de fulla perenne, amb les branques de color roig-porpra que arriba als 150 cm d'alçada i 1,2 m d'ample. Les fulles són grans, de fins a 25 cm de longitud i 20 cm d'ample, són lleument aspres, pareades i de color verd fosc amb venetes prominents. Les flors s'agrupen en grans rams de color lilà, i apareixen a la primavera.

## Taxonomia

Bartlettina sordida fou descrita per (Less) R. M. King & H. Rob., i publicada en Phytologia, 22(3): 161, 1971.

### Sinònims

* Bartlettina matudae R. M. King & H. Rob.
* Conoclinium ianthinum Morren
* Eupatorium megalophyllum (Lem.) Hook. i Benth. exKlatt
* Eupatorium miradorense Hieron.
* Eupatorium raffillii Hemsl.
* Eupatorium sordidum Less.
* Hebeclinium atrorubens Lem.
* Hebeclinium megalophyllum Lem.
* Hebeclinium sordidum Sch.Bip. exKlatt
* Neobartlettia sordida (Less.) R.M. King & H. Rob.

## Referències

* 1 2 R. P. Randall. The introduced flora of Australia and its weed status. CRC for Australian Weed Management Department of Agriculture and Food, Western Australia, setembre de 2007. ISBN 978-1-920932-60-2.
* 1 2 Botanica's Trees & Shrubs, Randon House, Sydney, 2001
* 1 2 «Bartlettina sordida». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 10 agost 2015].
* ↑ «Transcript - Episode 40». Gardening Australia. Australian Broadcasting Corporation, 12-11-2005.

## Vegeu també

* Història de la botànica

## Bibliografia

* Breedlove, D.I. 1986. Flora de Chiapas. Llistats Floríst. Mèxic 4: i–v, 1–246.
* CONABIO. 2009. Catàleg taxonómico d'espècies de Mèxic. 1. In Capital Nat. Mèxic. CONABIO, Mexico City.
* Davidse, G., M. Sousa-Peña, S. Knapp & F. Chiang Cabrera. 2015. Asteraceae. 5(2): ined. In G. Davidse, M. Sousa Sánchez, S. Knapp & F. Chiang Cabrera (editors) Fl. Mesoamer.. Universitat Nacional Autònoma de Mèxic, Mèxic.
# Lucien Rebuffic

Lucien Rebuffic (Bois-Colombes, 22 de desembre de 1921 - Caen, 4 de gener de 1997) fou un jugador de bàsquet francès que va competir durant la 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata en la competició de bàsquet. Entre 1946 i 1949 jugà 9 partits amb la selecció francesa.

## Referències

* ↑ «Lucien Rebuffic Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 26 abril 2019].
# Spencer Dunkley

Spencer Earl Dunkley (Wolverhampton, Anglaterra, 5 de setembre de 1969) és un exjugador de bàsquet britànic. Amb 2.08 d'estatura, el seu lloc natural a la pista era el de pivot.

## Carrera esportiva

Va començar a jugar a l'equip de l'Institut de Newark, per passar a jugar a l'NCAA amb la Universitat de Delaware (1989-1993). El 1993 va fitxar pel Maccabi Tel Aviv de la lliga israeliana, sent el seu primer contracta professional. Al Maccabi va guanyar tant la lliga com la copa. Després va passar per equips de les lligues russa, belga o francesa, com l'Avtodor Saratov, el KBBK Gent o el Limoges CSP, entre d'altres. També va tenir un parell d'experiències a la lliga espanyola: primer en ser fitxat pel Joventut de Badalona l'estiu de 1995, equip amb el que no va poder debutar per lesió (va ser substituït per Anicet Lavodrama); i segon al Fórum Filatélico el 1999, on va ser tallat al novembre d'aquell mateix any també per lesió. Després de passar per les lligues italiana, portuguesa, suïssa i novament la israeliana, el seu darrer equip va ser el London Towers la temporada 2003-04.

## Referències

* ↑ Spencer Dunkley jugador a l'ACB
* ↑ «Spencer Dunkley: Lesiones y broncas» (en castellà). Endesa Basket Lover, 11-06-2014 [Consulta: 24 agost 2018].
# Mike Tyson

Michael Gerard "Mike" Tyson (Nova York, 30 de juny de 1966) és un boxejador estatunidenc retirat. Va guanyar dos cops el títol mundial dels pesos pesants en la dècada dels 80 i és el boxejador més jove de la història en aconseguir un títol mundial dels pesos pesants quan el 22 novembre de 1986 va guanyar el títol de la WBC davant Trevor Berbick, amb tan sols 20 anys. Més tard aconseguiria unificar totes les corones davant els campions James Smith (WBA) i Tony Tucker (IBF) fins que va ser derrotat, després de diverses defenses, per James "Buster" Douglas el 1990.
El 1991 Tyson va ser empresonat durant quatre anys, i no tornà al ring fins al 1995. Va tornar a guanyar el títol mundial però el va perdre davant Evander Holyfield. El 1997, en la revenja davant Holyfield va ser desqualificat per mossegar l'orella dreta d'Evander després que l'àrbitre li hagués advertit que el desqualificaria, instants després que arrenqués un tros de l'orella dreta del seu oponent. Als 35 anys va tornar a lluitar pel títol mundial davant Lennox Lewis però va tornar a caure derrotat, i acabà retirant-se tres anys després. L'any 2003 Tyson es va declarar en fallida després d'haver cobrat 30 milions de dòlars en algunes de les seves baralles i al voltant de 300 milions de dòlars en el conjunt de la seva carrera.
En el seu moment, fou el campió del món indiscutible dels pesos pesants, i continua sent l'home més jove en guanyar els tres títols mundials de pes pesant, en les versions CMB, AMB i FIB.

## Vida personal

Tyson ha estat legalment casat tres vegades i ha tingut 7 fills (inclosa la ja difunta Exodus) amb diferents dones.
El seu primer matrimoni va ser amb l'actriu Robin Givens i va durar des del 7 de febrer de 1988 fins al 14 de febrer de 1989. Givens és coneguda pel seu treball a la sèrie "Head of the class", coneguda en castellà com "Los primeros de la clase". Aquest matrimoni fou especialment problemàtic per les seves denúncies de violència i inestabilitat mental per part de Tyson.
El seu segon matrimoni va ser amb Monica Turner des del 19 d'abril de 1997 fins al 14 de gener de 2003 i van tenir dos fills: Rayna i Amir.
El 25 de maig de 2009, la filla de 4 anys de Tyson, Exodus, fou trobada pel seu germà de 7 anys, Miguel, inconscient i enredada amb una corda que penjava d'una cinta de córrer i fou ingressada en estat crític al St. Joseph's Hospital and Medical Center on va morir l'endemà. Deu dies després, Tyson es va casar per tercera vegada amb Lakiha Spicer, de 32 anys. Amb Spicer va tenir la seva filla Milan. Els seus altres fills són Mikey (1990), Miguel (2002) i D'Amato (1990).
El maig de 2010, Tyson va declarar haver-se fet vegà.

## Referències

* ↑ «Cuántos años tiene Mike Tyson: la edad de la leyenda del boxeo y el récord mundial que no alcanzará | Sporting News» (en castellà), 12-11-2024. [Consulta: 13 novembre 2024].
* ↑ «Awesome Tyson captivates audience at interview». usatoday.com.(anglès)