OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Winfried Otto Schumann

Winfried Otto Schumann (Tübingen, 20 de maig de 1888 - Múnic, 22 de setembre de 1974) va ser un físic alemany que va predir les ressonàncies de Schumann, una sèrie de ressonàncies de baixa freqüència causades per descàrregues de llamps a l'atmosfera.
Va néixer a Tübingen i era fill d'un físic-químic. Els seus primers anys els va passar a Kassel i a Berndorf, un poble prop de Viena. Es va especialitzar en enginyeria elèctrica a l'Escola Superior Tècnica de Karlsruhe. El 1912 va obtenir el doctorat amb la seva tesi sobre la tecnologia d'alta tensió. Abans de la Primera Guerra Mundial, va ser director del laboratori d'alta tensió de la Brown, Boveri & Cie. Durant el 1920, va ser nomenat professor de la Universitat Tècnica de Stuttgart, on havia treballat abans com a assistent d'investigació. Posteriorment, va ser professor de física a la Universitat de Jena. El 1924, va ser nomenat professor i director del Laboratori d'electrofísica a la Universitat Tècnica de Múnic.
Durant els anys 1947 i 1948 va treballar a Wright-Patterson Air Force Base, a Ohio (Estats Units) i després va tornar a la seva feina a Múnic. El laboratori de Múnic es va convertir posteriorment en l'Institut electrofísica, on Schumann va continuar treballant fins que es va retirar de la investigació activa el 1961 a l'edat de 73 anys, encara que ell va continuar ensenyant durant dos anys més. Va morir el 22 de setembre de 1974 a Múnic.

## Patents

* U.S. Patent 2,297,256. Tube control, Winfried Otto Schumann, Sep 29, 1942

## Referències

* ↑ Schlegel, p.13.

## Bibliografia

* Schlegel, Kristian; Füllekrug, Martin. 50 Years of Schumann Resonance ( PDF) (en anglès). 33(6). Physik in unserer Zeit, 2007, p. 256-226.
# Xadda

La xadda (àrab: شدّة, xadda, etimològicament ‘intensificació, èmfasi, reforç’) o taxdid (àrab: تشديد, taxdīd, etimològicament ‘enfortiment, consolidació; èmfasi’) és un grafema auxiliar de l'alifat que indica la geminació o quantitat llarga de la consonant sobre la qual va escrit.
És un dels signes diacrítics (harakat) que utilitza l'alfabet àrab per marcar una consonant llarga o geminada. Funcionalment, és equivalent a l'escriptura duplicada de les consonants que s'utilitza en gran quantitat d'idiomes europeus, i així se sol transliterar. Per exemple: عمّان, ʿAmmān àrab: عمّان, ʿAmmān, ‘Amman’; رُمَّان, rummān, ‘magrana’; كُتَّاب, kuttāb, ‘escriptors’. La mateixa paraula xadda (شدّة) inclou una xadda, per la duplicació de la lletra d (dal).
Cal dir que el grafema de la vocal /i/ (kasra) pot escriure's baix del grafema de quantitat consonàntica, en lloc de fer-ho baix de la consonant afectada.
En la literatura aljamiada es va utilitzar per a crear fonemes inexistents en àrab, com ara Ñ, P i Č.

## Vegeu també

* Grafemes auxiliars de l'àrab

## Referències

* 1 2 Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «شدّ». ISBN 978-84-412-1546-7.
* 1 2 Corriente, Federico. «Lección 3.ª: Grafonomía». A: Gramática árabe. Madrid: Instituto hispano-árabe de cultura. Ministerio de Cultura, 1980, p. 41-51. ISBN 84-7472-017-6.
* ↑ Institut d'Estudis Catalans. Secció Filològica. «Proposició sobre els sistemes de transliteració i transcripció dels mots àrabs al català : publicat per acord del 21 de desembre de 1989». A: Documents de la Secció Filològica, I. Barcelona: IEC, 1990, p. 153. ISBN 84-7283-156-6 [Consulta: 24 juny 2018].
* ↑ Corriente, Francisco. Gramática árabe (en castellà). 5a ed. Barcelona: Herder, 1992, p. 45. ISBN 84-254-1649-3.
# Ximet

El Ximo o Pepito és un entrepà valencià, farcit de tomata, tonyina, pimentó, ou i pinyons, que es cuina arrebossat i fregit. És típic de Castelló i més concretament, de les Festes de la Magdalena, on reben la denominació de Ximos. En altres llocs del País Valencià, com el Cabanyal de València, es coneixen com a Pepitos, se solen fer amb titaina i són típics de la Setmana Santa.
A més d'aquest significat d'entrepà arrebossat, l'entrepà conegut com a Pepito també és qualsevol entrepà sense arrebossar que continga un filet de carn a dins. Per exemple, a Alacant ciutat el Pepito és un entrepà de vedella amb mantega untada en el pa.

## Recepta del Ximo

Una de totes les receptes de Ximos, proporcionada per La Cuina de Morera, és la següent:

### Ingredients

* 4 panets menuts o “pucetes”
* 2 tomaques
* 1 pimentó roig
* 1 ceba
* 1 llanda de tonyina en oli d’oliva
* 2 ous durs
* 2 ous frescos
* Pinyons
* Llet
* Bicarbonat
* Oli d’oliva 0,4
* Sal

### Elaboració

* Sofregim la ceba i el pimentó.
* Hi afegim la tonyina, els pinyons i la tomaca ratllada.
* Ho rectifiquem de sal i hi agreguem bicarbonat.
* Hi afegim els ous durs i ho deixem sofregir a foc baix.
* Deixem refredar el sofregit.
* Tallem la punta dels panets i els llevem la molla.
* Farcim els panets amb la mescla i els tapem de nou.
* Passem els panets per llet i per ou batut.
* Els fregim en oli abundant i els reservem sobre paper absorbent.

## Referències

* ↑ CASTELLÓ, REDACCIÓ /. «Les paraules 'ximo' i 'pepito', incorporades en el Diccionari normatiu valencià» (en castellà), 05-04-2019. [Consulta: 4 juliol 2021].
* 1 2 3 «Del 'ximo' al 'cremaet', una ruta gastronómica por Castellón» (en castellà), 10-02-2019. [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ «Chimos, un bocado 100% Castellón» (en castellà), 05-03-2015. [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ Cuina i cultura del gust al País Valencià.
* ↑ «Diccionari normatiu valencià». [Consulta: 23 març 2023].
* ↑ «Ximos», 10-03-2023. [Consulta: 23 març 2023].
# Yoshihito

Yoshihito, l'emperador Taishō (en japonès: 大正天皇) (Tòquio, 31 d'agost de 1879 – Hayama, Prefectura de Kanagawa, 25 de desembre de 1926) fou el 123è emperador del Japó, que va regnar des del 30 de juliol de 1912 fins a la seva mort, succeint el seu pare, l'Emperador Meiji.
Segons la tradició japonesa, Yoshihito (en japonès: 嘉仁) no podia tenir nom personal mentre va ocupar el càrrec, i se l'havia de nomenar simplement "l'Emperador", mentre que, un cop mort, va rebre el nom pòstum que serveix per designar l'era que coincideix amb el seu regnat, el Període Taishō (literalment: Gran Rectitud), és a dir, l'Emperador Taishō.

## Referències

* ↑ Seidensticker, Edward. (1990). Tokyo Rising, p. 18.

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó.
# L'Home Brut

L'Home Brut és un grup de música que naix a la Vall Farta, Ribera Alta del Xúquer (València) l'any 2014.
Conreen des del rock alternatiu fins a l'indie més ballable. El seu primer treball va estar nominat als premis Ovidi Montllor de 2015 en la categoria de millor maqueta.
El seu primer llarga durada, Cants de balena, és un àlbum introspectiu i dens, finançat gràcies al micromecenatge.
En 2018 versionen el tema Batiscafo Katiuscas, del grup mallorquí Antònia Font. Aquesta versió serveix per a acomiadar la gira de Cants de balena, alhora que per a anunciar el pròxim disc del grup.
Són semifinalistes de l'edició 2018 del concurs Sona9.

## Discografia

Àlbums
* L'Home brut (EP, autoedició, 2014)
* Cants de balena ("feat. Tony Hurtado", Mésdemil, 2016)
* Llums del Nord (Primavera d'Hivern, 2019)
Senzills
* «Dimecres» (Mésdemil, 2017)
* «Batiscafo Katiuscas» (2018)
* «Hereus del gat» (2019)
* «Equidistància» (2019)
* «Hem sigut nosaltres» (2019)
* «Odol Hotzean» (2020)
* «Magre» (en directe, 2021)
* «Prohibido jugar al balón, (pos mos droguem)» (2024)

## Referències

* ↑ «L'home brut - biografia». [Consulta: 8 agost 2018].
* ↑ «Les balenes de la Ribera». Levante-EMV, 26-02-2016.
* ↑ «"Cants de balena, primer disc de L'Home Brut" a Verkami». [Consulta: 9 agost 2018].
* ↑ «L'Home Brut versiona el clàssic 'Batiscafo Katiuscas' d'Antònia Font». valenciaplaza.com, 19-04-2018.
* ↑ «L'Home Brut, cinquè semifinalista del Sona9». Enderrock.cat, 25-05-2018.
* ↑ «Cants de Balena, by L'Home Brut». [Consulta: 9 agost 2018].
* ↑ «L'Home Brut il·lumina amb el seu nou disc | Enderrock.cat». enderrock.cat. [Consulta: 15 maig 2021].
* ↑ «Dimecres, by L'Home Brut». [Consulta: 9 agost 2018].
* ↑ «El rock sense greix de L'Home Brut | Enderrock.cat». Enderrock.cat. [Consulta: 15 maig 2021].

## Enllaços externs

* «L'Home Brut». Viasona.
# Associació Iraquiana de Futbol

L'Associació Iraquiana de Futbol, també coneguda per les sigles IFA (en anglès: Iraq Football Association, en àrab: الاتحاد العراقي لكرة القدم) és l'òrgan de govern del futbol a l'Iraq. Va ser fundada l'any 1948 i està afiliada a la Federació Internacional de Futbol Associació (FIFA) i a la Confederació Asiàtica de Futbol (AFC) des de 1950 i 1970 respectivament.
El 1974, l'IFA va ser una de les associacions fundadores de la Unió d'Associacions de Futbol Àrabs, l'òrgan de govern del futbol dels països que formen part de la Lliga Àrab.
El 2001, l'IFA va ser una de les sis federacions fundadores de l'Associació de Futbol de l'Àsia Occidental (WAFF), una de les cinc zones geogràfiques en les quals està dividida l'AFC.
Des de 2016, l'IFA és una de les vuit associacions que integren la Federació de Futbol de la Copa del Golf Aràbic (AGCFF).
L'IFA és la responsable d'organitzar el futbol de totes les categories i les respectives seleccions nacionals, incloses les de futbol femení, futbol sala i la Selecció de futbol de l'Iraq, també coneguda amb el sobrenom d'Usood Al-Rafidain (en àrab: أسود الرافدين), que significa literalment lleons de la Mesopotàmia (en anglès: The Lions of Mesopotamia).
El 1974, l'IFA va fundar la Lliga iraquiana de futbol (en anglès: Iraqi Premier League), que és la principal lliga del país i la disputen vint equips. El mateix any també es va crear la Iraq Division One, que és la segona competició de lliga de l'Iraq.
La principal competició per eliminatòries és la Copa iraquiana de futbol (en anglès: Iraq FA Cup), que va ser creada el 1975.
El 1986, l'IFA va crear la Supercopa iraquiana de futbol (en anglès: Iraqi Super Cup), una competició a partit únic que enfronta els campions de lliga i copa.

## Referències

* ↑ «Iraqi Football Association» (en anglès). FIFA. Arxivat de l'original el 2 d’agost 2020. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ «Ieaqi Football Association» (en anglès). AFC. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ «Welcome to UAFA» (en anglès). UAFA. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ «West Asian Football Fedferation» (en anglès). WAFF. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ «Federació de Futbol de la copa del Golf Aràbic» (en anglès). AGCFF. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ «Iraqi Football Association» (en àrab). IFA. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ «Iraq National Team» (en anglès). Iraqi Football. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ «Iraqi League» (en anglès). Soccerway, 2019. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ «Competitions» (en àrab). IFA. [Consulta: 10 gener 2020].
* 1 2 Hashim, Refel; Schöggl, Hans; Mubarak, Hassanin. «Iraq - List of Cup Winners» (en anglès). rsssf, 19-09-2019. [Consulta: 10 gener 2020].
# Pinch harmonic

El pinch harmonic, també conegut com a pick harmonic, és una tècnica de guitarra creada per Roy Buchanan el 1962 en l'enregistrament de "Potato Peeler", i que s'aplica generalment a la guitarra elèctrica, encara que també pot aplicar-se a la guitarra criolla o a l'acústica, per bé que el resultat no serà el mateix. Aquesta tècnica és molt utilitzada per reconeguts guitarristes, com Steve Vai, Zakk Wylde, Eddie Van Halen, Mick Thomson, Slash, Marty Friedman, Joe Satriani, Dimebag Darrell i Martu entre d'altres.

## Tècnica

El pinch harmonic és similar a la tècnica dita harmònic artificial que s'aplica a alguns instruments de corda. El pinch harmonic es crea quan es prem una corda naturalment a la guitarra, mentre que al mateix temps una petita part del dit frega la corda provocant així que el so es distorsioni tot creant un harmònic (cal que el dit no fregui massa la corda, perquè això apagaria el so). L'harmònic es crea sostenint el pic de la pua perquè així una part frega lleument la corda immediatament després de prémer-la.

## Vegeu també

* Sobretò

## Referències

* ↑ (anglès) http://www.xtrememusician.com/info/guitar/techniques/1.html
* ↑ (anglès) http://www.guitarplayer.com/article/10-things-you/aug-09/99041
* ↑ Max Jaffa; Mercedes Baker. Como tocar violin. EDAF, gener 2006, p. 49–. ISBN 9788441414921 [Consulta: 23 gener 2011].

## Enllaços externs

* (anglès) Lliçó de "Guitar Harmonics" - Lliçó que cobreix els diferents tipus d'harmònics que es poden tocar amb una guitarra i la manera d'executar-los.
* (anglès) "Pinch harmonics" dins Cyberfret
* (anglès) Exemples Animats de "pinch harmonic" dins ActionTab
* (anglès) Amplificadors de guitarra explicats dins GM Arts Home Page
# 1542
## Esdeveniments
### Països Catalans

* Perpinyà: Setge de Perpinyà. Les tropes de França assetgen la ciutat.
* Montsó, Regne d'Aragó: Corts de Montsó, presidides pel rei Carles I.
* Jeroni de Requesens i Roís de Liori passa de bisbe d'Elna a bisbe de Tortosa i abandona la presidència de la Diputació General de Catalunya.
* L'abat de Santa Maria de Serrateix, Miquel Puig, inicia el seu mandat com a President de la Diputació General de Catalunya.

### Resta del món

* 28 de setembre, Califòrnia: Hi arriba el primer europeu, l'explorador portuguès João Rodrigues Cabrilho.

## Naixements
### Resta del món

* 24 de juny, Fontiveros, Àvila: Joan de la Creu, frare carmelita que escrigué una obra poètica molt eminent (m. 1591).
* 28 d'octubre, Spinazzola (Sicília): Michele Ruggieri, jesuïta italià, missioner a la Xina (m. 1607).
* 1 de novembre, Mòdenaː Tarquinia Molza, compositora, poeta, filòsofa i virtuosa italiana, implicada en el Concerto delle donne (m. 1617).
* 8 de desembre. Maria I d'Escòcia, de la casa Estuard reina d'Escòcia (m. 1587).

## Necrològiques
### Països Catalans

* 21 de setembre, Perpinyà: Joan Boscà i Almogàver, poeta i traductor català, sobretot en llengua castellana, del Renaixement.

### Resta del món

* 13 de febrer - Torre de Londres: Caterina Howard, reina consort d'Anglaterra, cinquena esposa d'Enric VIII d'Anglaterra (n. ca 1523).
* 15 de juliol - Florènciaː Lisa Gherardini, Monna Lisa, dama florentina model del retrat La Gioconda, de Leonardo da Vinci (n. 1479).
* 14 de desembre - Falkland (Fife, Escòcia), Jaume V d'Escòcia, rei d'Escòcia (1513–1542).

## Referències

* ↑ «Joan de la Creu | enciclopèdia.cat». [Consulta: 1r maig 2020].
* ↑ Dehergne S.J., Joseph «Répertoire des jésuites de Chine de 1552 à 1800» (en francès). Bibliotheca Instituri Historici S.J. [Roma], XXXVII, 1973.
* ↑ Catelli, Nicola. «MOLZA, Tarquinia» (en italià). Dizionario Biografico Treccani. [Consulta: 10 juny 2022].
* ↑ «Mary | Biography & Facts» (en anglès). [Consulta: 8 desembre 2020].
* ↑ «Caterina Howard | enciclopèdia.cat». [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «Descubren la casa donde nació la Mona Lisa en 1479» (en castellà). 20 minutos, 23-04-2007. [Consulta: 25 abril 2021].
# Campylomormyrus luapulaensis

Campylomormyrus luapulaensis és una espècie de peix africà del gènere Campylomormyrus en la família Mormyridae, endèmic de la conca del Congo, en la República Democràtica del Congo.

## Morfologia

D'acord amb la seva morfologia, es pot agrupar dins del grup de «peixos elefant», junt amb el Gnathonemus i el Mormyrus, que posseeixen una extensió particularment prominent en la boca i per això popularment se'ls anomena «peixos de nas d'elefant»; aquesta extensió usualment consisteix en un allargament carnós flexible unit a la mandíbula inferior i que està equipada amb sensors de tacte i probablement de gust.
Pot aconseguir una grandària aproximada de 220 mm.

## Estat de conservació

Respecte a l'estat de conservació es pot indicar que d'acord amb la UICN aquesta espècie es pot catalogar en la categoria de «Dades insuficients (DD)», ja que no hi ha informació suficient per a determinar la categoria d'aquesta espècie.

## Referències

* 1 2 Moelants, T. (2010). "Campylomormyrus luapulaensis." 2010 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2010. [Consulta: 3 abril 2023]
* ↑ Campylomormyrus luapulaensis, en Fishbase
* ↑ Suyehiro, 1942, p. 1-305.
* ↑ Gosse, 1984, p. 63-122.

## Bibliografia

* Gosse, J.P.. Mormyridae (en anglés). Thys van den Audenaerde (eds.), 1984.
* Suyehiro, Y. A study on the digestive system and feeding habits of fish (en anglès). 1. Japanese Journal of Zoology, 1942.
# Martin Peters

Martin Peters (Londres, 8 de novembre de 1943 - Londres, 21 de desembre de 2019) va ser un futbolista anglès de la dècada de 1960.
Fou internacional amb la selecció d'Anglaterra amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1966 i a la Copa del Món de futbol de 1970. Defensà els colors de West Ham United FC, Tottenham Hotspur FC, Norwich City FC i Sheffield United FC.
També fou breument entrenador del Sheffield United.

## Palmarès
### West Ham United FC

* Recopa d'Europa de futbol: 1965

### Tottenham Hotspur FC

* Copa de la Lliga anglesa de futbol: 1971, 1973
* Copa de la UEFA: 1972
* Copa de la Lliga anglo-italiana de futbol: 1971

### Anglaterra

* Copa del Món de futbol: 1966

## Referències

* ↑ Martin Peters Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «World Cup hero Martin Peters made his England debut on this day.». www.thefa.com. [Consulta: 23 setembre 2012].
* ↑ Norrish, Mike «England v Germany all-time greats: where are they now?». www.telegraph.co.uk, 17-11-2008 [Consulta: 23 setembre 2012].
* ↑ «Martin Peters». www.performingartistes.co.uk. [Consulta: 22 setembre 2012].
* ↑ «Martin Peters: I can't see us ending 44 years of hurt». www.independent.co.uk, 21-03-2010 [Consulta: 18 setembre 2012].
* ↑ «Jimmy Andrews». www.telegraph.co.uk, 14-09-2012 [Consulta: 23 setembre 2012].
* ↑ Smith, Tony. «Martin Peters». www.sporting-heroes.net. [Consulta: 18 setembre 2012].
* ↑ «Martin Peters». www.sporting-heroes.net. [Consulta: 19 setembre 2012].
* ↑ Smith, Martin «Biog of managers from the 1974-75 season». www.telegraph.co.uk, 04-03-2009 [Consulta: 19 setembre 2012].
# Ramón Sánchez Lizarralde

Ramón Sánchez Lizarralde (Valladolid, 1951 - 2011) fou un traductor espanyol.
Es diplomà en Llengua Albanesa a la Universitat de Tirana (Albània). Entre 1985 i 1990 va ser director d'Ediciones VOSA. Ocupà càrrecs directius a diverses associacions i organismes públics: va ser membre de la junta directiva de l'Asociación Colegial de Escritores de España, president d'ACE Traductores, membre del Patronato del Centro Hispánico de Traducción Literaria-Casa del Traductor de Tarazona, assessor del Departament d'Interpretació i Llengües del Ministeri d'Afers Estrangers, entre d'altres. Va ser professor invitat al Màster de Traducció de l'Institut de Llengües Modernes i Traductors de la Universitat Complutense de Madrid, des de 1997, i docent al Taller de Creació Literària de l'Asociación Colegial de Escritores de España, des del 2002. Des de 1990 es dedicà essencialment a la traducció literària i a la col·laboració com a comentarista literari a «La Esfera», del diari El Mundo, i a «Babelia», d'El País; també a revistes com El Urogallo, Leer, Quimera, Libronet, Letra Internacional, República de las Letras, Revista de Libros i altres.
Fou coautor dels llibres Libro blanco de la traducción en España (1997), Traducción literaria. Algunas experiencias (2001) i Diccionario de escritores del mundo, i autor de les obres Cuentos populares albaneses (1994) i El agradecimiento del muerto y otras historias albanesas (2004). Va obtenir el Premi Nacional de Traducció 1993 per El concierto, d'Ismaíl Kadaré.

## Referències

* ↑ «Ramón Sánchez Lizarralde». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Raph Dumas

Raph Dumas, (Perpinyà, 11 de maig del 1974) és un discjòquei, productor musical i remesclador català, conegut per fusionar la música tradicional catalana i la música electrònica, estil que ell mateix anomena coblisme. Ha col·laborat amb músics com Pascal Comelade, Renaud Papillon Paravel i La Ruda Salska entre d'altres. També és el primer discjòquei de l'estat francès a fer classes en un conservatori.

## Discografia
### Àlbums

* 2001 : Long Hot Summer - Dumas & Barrachina (Marendadisc)
* 2002 : Kiéla Music (Lace Recordings)
* 2003 : Devoir de vacances - Dumas & Chartron (Enjoy recordings)
* 2010 : The Best Funk of Your Life (Enjoy Recordings)
* 2011 : Coblism (Discmedi) (amb The Primaveras i la Cobla Mil·lenària de Perpinyà)
* 2013 : Coblism Live-Raph Dumas & Cobla Sant Jordi ville de Barcelone (Marendadisc)
* 2015 : Disc en solitari (Discmedi)
* 2015 : Musica electronica a Catalunya Nord - Pascal Comelade & Raph Dumas (Discmedi)

### Maxis

* 2009 : Multi Electronics (Lace Recordings)

## Referències

* ↑ (català)El Punt Avui, Coblism amb Raph Dumas i la Cobla Sant Jordi a Perpinyà, 16 d'abril de 2013
* ↑ L'Indépendant, Raph Dumas présente coblism "live", 3 avril 2013
* ↑ L'Indépendant du 18/01/2013
* ↑ «Marendadisc.com». Arxivat de l'original el 2012-04-13. [Consulta: 4 setembre 2013].
* ↑ (català)Enderrock.cat
# Raymond Gosling

Raymond Gosling (nascut a Wembley el 1926) és un científic que treballà amb Maurice Wilkins i Rosalind Franklin al King's College de Londres deduint l'estructura de l'ADN, sota la direcció de Sir John Randall. Entre els seus altres companys estaven Alex Stokes i Herbert Wilson.
Treballà en la difracció de raigs X amb Maurice Wilkins analitzant mostres d'ADN. Amb Rosalind Franklin produïren les primeres fotografies de difracció de raigs X de la "forma B" de l'ADN altament hidratat. El seu treball portà a la concessió del premi Nobel de fisiologia o medicina a Francis Crick, James D. Watson i Maurice Wilkins.
Posteriorment treballà en medicina a l'Hospital Guy en els camps de l'hemodinàmica i ultrasons Doppler entre d'altres.

## Referències

* Chomet, S. (Ed.), D.N.A. Genesis of a Discovery, 1994, Newman- Hemisphere Press, London; NB a few copies are available from Newman-Hemisphere at 101 Swan Court, London SW3 5RY (phone: 07092 060530).
* Wilkins, Maurice, The Third Man of the Double Helix: The Autobiography of Maurice Wilkins ISBN 0-19-860665-6.
* Ridley, Matt; "Francis Crick: Discoverer of the Genetic Code (Eminent Lives)" was first published in July 2006 in the USA and will be then in the UK September 2006, by HarperCollins Publishers; 192 pp, ISBN 0-06-082333-X. [This short book is in the publisher's "Eminent Lives" series.]

## Notes

* ↑ Wilkins, Maurice. The third man of the double helix the autobiography of Maurice Wilkins. Cambridge, Eng: University Press, 2003. ISBN 0-19-860665-6.
* ↑ Side CD, Gosling RG «Non-surgical assessment of cardiac function». Nature, 232, 5309, 30 July 1971, pàg. 335–6. DOI: 10.1038/232335a0. PMID: 5094838.
* ↑ Laogun AA, Gosling RG «In vivo arterial compliance in man». Clin Phys Physiol Meas, 3, 3, agost 1982, pàg. 201–12. DOI: 10.1088/0143-0815/3/3/004. PMID: 7140158.
* ↑ Kontis S, Gosling RG «A computerized method for processing of spectrally analysed Doppler-shifted signals from insonated arteries». J Med Eng Technol, 11, 3, maig-Jun 1987, pàg. 108–12. DOI: 10.3109/03091908709018151. PMID: 3305952.
* ↑ Baskett JJ, Lewis RR, Beasley MG, Gosling RG «Changes in carotid artery compliance with age». Age Ageing, 19, 4, juliol 1990, pàg. 241–6. DOI: 10.1093/ageing/19.4.241. PMID: 2220482. - Abstract

## Enllaços externs

* Raymond Gosling in The King's story
* Images of Doppler-shifted ultrasound units 1974-1981 jointly developed by Dr. B.A.Coghlan and Prof. R.G.Gosling's Blood Flow Group at the Physics Dept., Guy's Hospital Medical School, London. These early devices were used for haemodynamic assessment of normal volunteers and assessment of patients with peripheral vascular disease.