OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jordi Planas

Jordi Planas (Sant Hilari Sacalm, Selva, 19 de gener de 1977) és un actor català de televisió, cinema i teatre. És conegut pel personatge de Sergi Guitart Riera, de la sèrie de TV3 La Riera (2010-2017), on interpretava el fill petit de la Mercè Riera Sarsa, protagonitzat per Mercè Sampietro. També ha aparegut a El cor de la ciutat, La que se avecina, Aída i Gran Hotel, entre d'altres.

## Filmografia i obres
### Televisió

* Machos Alfa - Netflix (2023)
* Las largas sombras - Disney+ (2023)
* Historias para no dormir - Amazon (2022)
* Servir y proteger - - TVE (2022)
* Els hereus de la terra (Los herederos de la tierra) - Antena 3/Netflix (2022)
* Desconocidas - Forta (2022)
* Amar es para siempre - - Antena 3 (2021)
* Besos al aire - Telecinco/Disney+ (2021)
* Dime quién soy - Movistar + (2020)
* HIT - TVE (2020)
* La unidad - Movistar + (2020)
* No te puedes esconder - Netflix (2020)
* Luimelia 2 - Antena 3 (2020)
* Atrapar a un ladrón - Amazon Prime Video (2019)
* Señoras del Hampa - Telecinco (2019)
* Secretos de estado - Telecinco (2019)
* Presunto culpable - Antena 3 (2018)
* Gran Hotel - Antena 3 (2013)
* Aída - Telecinco (2012)
* Los misterios de Laura - TVE (2011)
* La Riera - TV3 (2010-2017), protagonista
* HKM - Cuatro (2009)
* Por nada - TVE (2009)
* Hospital Central - Telecinco (2008)
* Cazadores de hombres - Antena 3 (2008)
* La que se avecina - Telecinco (2008)
* Yo soy Bea - Telecinco (2008)
* Serrallonga - TVC / TVE (2008)
* Jo, el desconegut - TVC / TVE (2007)
* Génesis: En la mente del asesino - Cuatro (2007)
* Hospital Central - Telecinco (2006)
* El cor de la ciutat - TV3 (2003-06)
* Pepe Carvalho - TVC / Telecinco (2006)
* De moda - TV3 (2005)
* Pets & Pets - TVE (2005)
* Temps de silenci - TV3 (2004)

### Llargmetratges

* Noche de paz de Santiago Requejo (2017)
* El cuerpo d'Oriol Paulo (2012)
* The Business de Jean-Jacques Annaud (2007)
* Heavy de Mireya Gregorio (2006)
* 30 años no son tantos de Georgina Pujós (2005)
* Mía de Sergio Cobato (2004)

### Teatre

* Romeo i Julieta de William Shakespeare (2004)
* La importància de ser Frank d'Oscar Wilde
* Terra baixa d'Àngel Guimerà (2002)
* L'hostal de la Glòria de Josep Maria de Sagarra (2002)

### Col·laboracions en ràdio

* Presentador de tarda a Catalunya Ràdio (2007)
* Presentador del programa matinal de RAC 105 (2004-06)
* Presentador del programa matinal de Ràdio Flaixbac (2002-04)
* Locutor de 40 Principales España (2001)
* Locutor de 40 Principales Catalunya (1997-2000)

### Doblatge

* Doblatge d'anuncis televisius i radiofònics (1998-2006)

## Referències

* ↑ «Jordi Planas» (en anglès). IMDb. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ Casas, Mar. «Jordi Planas: el nen que va aconseguir anar a Hollywood i presumeix de Barcelona». D'Estil. Arxivat de l'original el 2022-02-20. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ Sonia, García García. «Jordi Planas: "No me gusta cocinar, ni se me da bien"» (en castellà). El Periódico, 14-10-2013. [Consulta: 20 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Jordi Planas - Lloc web oficial
# Josefina Roma i Riu

Josefina Roma i Riu (Barcelona, 1944) és una antropòloga catalana especialitzada en cultura popular de Catalunya i l'Aragó.
Es va llicenciar en història l'any 1966 i va iniciar-se en l'antropologia i l'etnologia a partir de les classes dels doctors Fuster i Panyella, en els darrers cursos de la llicenciatura. Un cop acabada la carrera d'història, va fer un post-grau a Madrid, amb el doctor Esteva, on va realitzar una tesina sobre les creences religioses dels Igorots de les Filipines. Va realitzar la tesi doctoral sobre la música i els balls tradicionals a la comarca de Sobrarbe (Aragó) i la seva relació amb la història, així com amb la música i el ball d'altres indrets propers. Va obtenir el doctorat en antropologia el 1972 per la Universitat de Barcelona.
Va ser professora titular d'aquesta mateixa universitat des de 1974 fins a la seva jubilació l'any 2015. Va fundar i dirigir el Màster de Museologia de la UB fins a l'any 1998. També va ser membre fundadora de l'Institut Català d'Antropologia i de l'Institut Aragonès d'Antropologia. Formà part del consell assessor del Museu Etnològic de Barcelona. Va dedicar la seva recerca a l'estudi de la religió i la mitologia, la cultura popular i la festa al Pirineu aragonès i català, com els goigs o als romiatges. També va estudiar les narratives sobre fades i bruixeria, entre d'altres. Va destacar especialment en l'estudi del patrimoni cultural material i immaterial d'Aragó, sobre el qual es va convertir en referència nacional i internacional.

## Premis i distincions

* Premi Institut Aragonès d'Antropologia (1998)
* Permi Esteban de Esmir (2013)
* Premi Joan Amades de Cultura Popular i Tradicional (2019)

## Referències

* 1 2 «L'antropòloga Josefina Roma rep el premi Joan Amades de Cultura Popular i Tradicional». Vilaweb, 19-01-2019. Arxivat de l'original el 2020-09-22. [Consulta: 19 gener 2020].
* 1 2 3 «La antropóloga Josefina Roma Riu recibirá el Premio Esteban de Esmir». Diario del Alto Aragón, 11-12-2013. Arxivat de l'original el 2019-06-12. [Consulta: 19 gener 2020].
* 1 2 3 4 «El Departament d'Antropologia d'homenatja a la Dra. Josefina Roma Riu amb motiu de la seva jubilació». Universitat de Barcelona, 28-05-2015.
* 1 2 «[https://revistes.uab.cat/periferia/article/view/v22-n1-clua-costa-guil/608-pdf-ca Devoció per la cultura popular Entrevista a Josefina Roma]». Perifèria. Revista de recerca i formació en antropologia, 2017.
* ↑ Roma, Josefina. "Creencias religiosas y análisis de leyendas de los igorrotes del norte de Luzón (Filipinas)." Ethnica: revista de antropología 1 (1971): 167-205.(castellà)
* ↑ «La antropóloga Josefina Roma recibe el Premio Joan Amades de Cultura Popular». La Vanguardia, 19-01-2019.(castellà)

## Bibliografia

* «Josefina Roma Riu». A: Les primeres profesores de la Universitat de Barcelona. Barcelona: Universitat de Barcelona, 2019. ISBN 978-84-9168-292-9.
# Josep Abril i Virgili

Josep Abril i Virgili (Barcelona, 27 de maig de 1869 - 16 d'octubre de 1918) fou un poeta i dramaturg català. Va especialitzar-se en obres que contenien lliçons morals populars i fàcils de comprendre. Les seves obres varen ser distribuïdes principalment mitjançant associacions de l'Església Catòlica.

## Publicacions

Abril i Virgili va cooperar en publicacions com La Barretina, La Creu de Montseny, Lo Pensament Català, la revista satírica Cu-Cut! i Bon Seny, entre d'altres.
A principis del segle xx, encoratjat pel bisbe de Vic, Josep Torras i Bages, que estaba molt interessat en la transmissió oral del seny d'una generació a l'altra, Josep Abril i Virgili va recopilar el Bon Seny. Aquest llibre era una sèrie, més o menys representativa, de lliçons morals catalanes ancestrals. Il·lustrat per Joan Junceda (1881-1948), conté aforismes, faules, així com exemples d'humor local (acudits) basats en valors cristians tradicionals catalans, el famós seny. Editat en català abans de la Guerra Civil, el Bon Seny va ser un llibre difícil de trobar a l'època del franquisme. Es va fer una reedició limitada l'any 1959 quan les publicacions catalanes estaven severament restringides. Llavors, per unes dècades, es va convertir en un article de col·lecció rar, però ha estat reeditat per una editorial catòlica a Barcelona nou anys després de la mort de Franco.

## Obres de teatre

Com a dramaturg, Josep Abril i Virgili va ser l'autor d'obres morals que es representaven sovint a centres catòlics.
Cal destacar Furor pessebrista (1897), el monòleg en prosa L'Home roig (1913), la comèdia de maneres La mort de l'avi (1898), el diàleg quasi-humorístic D'extrem a extrem (1896), els drames Lo roure centenari (1897), Lo castell de Montsoliu (1898), Cadena del captiu (1900), Iselda (1901), i el Camí del vici (1912), així com L'hostal de la Serena, que fou inclòs a la col·lecció Lectura popular.

## Referències

* ↑ La Veu de Catalunya : diari catalá d'avisos, noticias y anuncis: Any 28, Núm. 7029 Ed. Vespre, 17-10-1918, pàg. 2.
* ↑ «Naixements. Any 1869. Núm. de registre 2647. Llibre 2. Foli 242». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 27-05-1869. [Consulta: 15 octubre 2023].
* ↑ «Josep Abril i Virgili». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bon seny, aforismes, faules i acudits; Balmes DL, Barcelona 1984
* ↑ Diccionari de la Literatura Catalana, 2008

## Enllaços externs

* Museu Arxiu de Santa Maria Centre d'Estudis Locals de Mataró
* Bon Seny
# Josep Farran i Mayoral

Josep Farran i Mayoral (Barcelona, 29 de març de 1883 - Barcelona, 7 de març de 1955) fou un assagista, periodista i traductor català.

## Biografia

Nasqué al carrer dels Tiradors de Barcelona, fill d'Agustí Farran i Ballespí, natural de Lleida, i de Lucia Mayoral i Planas, natural de Benavarri.
De formació autodidacta, estudià grec, fou professor de filosofia i pedagogia de l'Escola Industrial, bibliotecari del Consell de Pedagogia de la Mancomunitat i visqué un temps a França i a Itàlia. Fou redactor de La Veu de Catalunya, col·laborà a La Revista i a la Revista de Catalunya. Defensà l'europeisme cultural a Catalunya i la pervivència de l'humanisme clàssic. Traduí Shakespeare, Flaubert, Swift, Plató i Aristòtil, entre d'altres.

## Referències

* 1 2 3 4 «Josep Farran i Mayoral». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 11 juliol 2017].
* 1 2 3 4 Coll-Vinent, Sílvia - Diccionari de la traducció catalana
* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1883, número de registre 1887.

## Bibliografia

* Coll-Vinent, Sílvia. «Farran i Mayoral, Josep». A: Montserrat Bacardí i Pilar Godayol. Diccionari de la traducció catalana (html). Vic: Eumo Editorial / Universitat Autònoma de Barcelona / Universitat de les Illes Balears / Universitat Jaume I / Universitat de Vic, 2011. ISBN 9788497663960 [Consulta: 11 juliol 2017].
# Miguel Chaves Sánchez

Miguel Chaves Sánchez (Barcelona, 10 de febrer de 1955) és un jugador d'hoquei sobre herba, ja retirat, guanyador d'una medalla olímpica.
Membre de l'Atlètic Terrassa Hockey Club va participar, als 25 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la competició masculina d'hoquei sobre herba. També guanyà una medalla de plata en els Jocs del Mediterrani de 1979.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Miguel Chaves». [Consulta: 10 febrer 2025].
* ↑ «Comité Olímpico Español», 17-03-2023. [Consulta: 10 febrer 2025].
* ↑ «Miquel Chaves Sánchez | enciclopedia.cat». [Consulta: 10 febrer 2025].
# Lezama

Lezama és un municipi de la província de Biscaia, País Basc, pertanyent a la comarca de Gran Bilbao. Limita a l'est amb Larrabetzu, al sud amb Galdakao, a l'oest amb Zamudio i al nord amb Gamiz-Fika.

## Història

Originàriament era un elizate pertanyent a la merindad d'Uribe. Les nombroses cases solars i torres de llinatge que es van aixecar a la seva jurisdicció revelen fortes arrels medievals. Se citen entre les més antigues, la casa de Basabil i Aretxabaleta, la fundació de la qual va ser atribuïda als dos fills del capità Emengoa, en el segle x, i la casa solar d'Oxangoiti edificada l'any 1024 per un tal Percebo Caballero.
La tradició assenyala un descendent d'aquesta última com a autor i primer amo de la torre Lezama, que va albergar a un dels principals llinatges del Senyoriu i va donar nom a aquest elizate, que va ser un cap de bàndol bel·licós en freqüent conflicte amb altres parcialitats. Pedro Ruiz de Lezama va reconstruir i va ampliar la torre en 1360; als seus voltants es va lliurar, cinquanta anys més tard, una aferrissada batalla, entre els Lezama i els Diaz de Landa. Poc després (1420), els Lezama es van aliar amb Pedro Cigor i van atacar Rodrigo i Fortun Aguirre-Zugasti; després d'una feroç trobada entre les dues parcialitats, el gendre de Fernando de Lezama, que a més era fill de l'arxiprest de Larrabetzu, va ser decapitat pels seus enemics davant les portes de la seva casa. Aquesta mort va ser motiu de llargs i nombrosos enfrontaments, que van llanguir gràcies a enllaços matrimonials i a l'activa intervenció de la justícia, que va acabar per pacificar les guerres de bàndols.
En aquesta època trobem assentats a Lezama als Goitia, Larragoiti, Madariaga, Basozábal, Olazarra, Ugarte i Suquía, entre d'altres, que no van escapar als turbulents conflictes que va viure el Senyoriu a l'acabament de l'Edat Mitjana. La casa solar d'Oxangoiti va erigir en el segle xiii l'església parroquial de Santa Maria. Estava regida per un fidel que ocupa el seient 41 a les Juntes Generals de Gernika.

## Persones il·lustres

* Mikel Zarate, escriptor en basc

## Vegeu també

* Instal·lacions de Lezama

## Enllaços externs

* Lezama a Google Maps
# Moneybags

Moneybags és un concurs televisió britànic que es va emetre a Channel 4 del 8 de novembre de 2021 al 24 de setembre de 2022. Va ser presentat per Craig Charles, amb Kevin Duala substituint-lo els seus últims quatre episodis. El format televisiu s'ha adaptat per al programa d'À Punt A la saca, presentat per l'humorista Eugeni Alemany i que va estrenar-se el 23 de juny de 2024.

## Producció

Channel 4 va encarregar el programa el 6 de juliol de 2021 i va ser produït per Youngest Media. El febrer de 2022, es va encarregar una segona temporada de 30 episodis.
El desembre de 2022, després que el programa s'hagués suprimit, es va informar que Moneybags mai tornaria per a una tercera temporada, o fins i tot més. Aquesta decisió es va consolidar el febrer de 2023, quan Youngest Media va tancar i va començar la liquidació a causa dels efectes persistents de la pandèmia de la COVID-19 en el negoci.
Joel Golby, de The Guardian, va escriure: "Craig Charles és el presentador perfecte del concurs. Moneybags és el test perfecte". Va considerar que Charles era un millor presentador que Gary Lineker a Sitting on a Fortune i que el programa tenia millors preguntes que Moneyball, d'Ian Wright, dos nous concursos d'ITV.

## Temporades

| Sèrie | Data d'inici | Data de finalització | Episodis | Notes |
| 1 | 8 de novembre de 2021 | 19 de desembre de 2021 | 30 | |
| 2 | 15 d'agost de 2022 | 24 de setembre de 2022 | 30 | Els episodis 27-30 van ser presentats per Kevin Duala. |

## Referències

* ↑ «Eugeni Alemany torna a À Punt amb el concurs «A la saca»», 18-06-2024. [Consulta: 7 juliol 2024].
* 1 2 «Channel 4 grabs Youngest Media's high-stakes daytime quiz Moneybags». Channel 4, 06-07-2021. [Consulta: 17 desembre 2021].
* ↑ , 06-07-2021.
* 1 2 «Channel 4 grabs recommission of Youngest Media's daytime quiz Moneybags». Channel 4, 15-02-2022. [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ «Moneybags: Daytime Quiz Set to be Shelved by Channel 4». TV Zone UK, 16-12-2022. [Consulta: 28 febrer 2023].
* ↑ Middleton, Richard. «'Moneybags' prodco Youngest Media closes as effects of pandemic bite». Television Business International. Informa PLC, 15-02-2023. [Consulta: 28 febrer 2023].
* ↑ «Moneybags: with tense trivia and total chaos, Craig Charles is the new king of TV quizzing». The Guardian, 06-11-2021.
# Maraisa

Carla Maraísa Henrique Pereira (São José dos Quatro Marcos, 31 de desembre de 1987) és una cantant, compositora i empresària brasilera.
És integrant de la parella sertaneja Maiara & Maraisa juntament amb la seva germana Maiara.

## Biografia

Maraísa va començar a fer facultat de relacions internacionals i música, però va concloure solament música, deixant relacions internacionals en el cinquè període.
Ella i la seva germana Maiara van començar a cantar als cinc anys d'edat, i en aquesta època van pujar en l'escenari per primera vegada, durant el Festival de la Cançó. El març de 2004, van llançar un àlbum intitulat "Geminis Totalment Lliure".
La doble Jorge i Mateus va ser un dels més importants per l'èxit de les bessones, doncs van ser ells que sempre les van ajudar.
Després del seu llançament, la parella Maiara i Maraisa, va quedar coneguda com "Les Patrones" i també per les seves cançons com "10%", "Es Mira en el Mirall", "El Dia del seu Casament" i "Por Bobo", que estan presents en l'àlbum En viu en Goiânia (2016) i que va aconseguir el topo de les parades brasileres. Després van venir amb tot en el DVD "En viu en Campo Grande" amb musicas com: Bastó & Crochê, Sorte Que Cê Beija Bé, Menja Que Ampla D'aquest Tren, Combina Massa, entre altres 22 faixes.

## Referències

* ↑ «Maraísa». ISTOÉ Independente. [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ «Maraisa (Maiara & Maraisa)». www.purepeople.com.br. [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ «Gêmeas buscam sucesso nacional | Gazeta Digital». Gêmeas buscam sucesso nacional | Gazeta Digital. [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ «Sob os cuidados de Jorge e Mateus: Maiara e Maraisa». UOL Música. [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ PIUNTI, ANDRÉ. «Hora de olhar pra elas: Maiara e Maraísa gravam primeiro DVD da carreira». Universo Sertanejo. [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-11-21. [Consulta: 20 febrer 2022].
# Xavier Arnau i Creus

Xavier Arnau i Creus (Terrassa, 20 de març de 1973), conegut com a Xavi Arnau, és un jugador d'hoquei sobre herba, ja retirat, guanyador d'una medalla olímpica. És germà del també jugador d'hoquei sobre herba i medallista olímpic Jordi Arnau.
Amb 19 anys va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), on va aconseguir guanyar un diploma olímpic en finalitzar cinquè en la competició masculina d'hoquei sobre herba. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a la ciutat d'Atlanta (Estats Units) aconseguí guanyar la medalla de plata. Finalment participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), on va finalitzar novè en la competició masculina. Amb la selecció espanyola també guanyà una medalla de plata al Campionat del Món d'hoquei sobre herba, alhora que marcà 127 gols en 206 partits.
Format a l'Atlètic Terrassa Hockey Club va guanyar cinc lligues (1990, 1991, 1994, 1995, 1997), sis Copes del Rei (1990, 1991, 1992, 1994, 1995, 1997), una Copa d’Europa (1998) i dues Recopes d’Europa (1994, 2000). L’any 2000 fou fitxat pel Reial Club de Polo de Barcelona, amb qui guanyà dues lligues (2002, 2003), una Copa del Rei (2003) i una Copa d’Europa (2004).
Una vegada retirat passà a exercir d'entrenador, entre d'altres de la selecció nacional japonesa femenina.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Xavi Arnau». [Consulta: 10 febrer 2025].
* 1 2 «Xavier Arnau Creus | enciclopedia.cat». [Consulta: 10 febrer 2025].
# Diccionario de filosofía

El Diccionario de filosofía és un obra escrita per Josep Ferrater i Mora, publicada l'any 1941 a Mèxic.

## Característiques de l'obra

És considerada l'obra més important d'aquestes característiques feta per una sola persona. Inspirat pels diccionaris col·lectius en llengua anglesa i alemanya, Ferrater mai no hi deixaria de treballar i d'ampliar-lo, i en la sisena edició, del 1979, quan ja era catedràtic del Bryn Mawr College, el Diccionario de filosofía comptava amb gairebé 4.000 entrades i més de 12.000 pàgines.
Josep Pla el va qualificar d'«esforç titànic, comparable a l'obra del lingüista Joan Coromines». Durant més de trenta anys, Ferrater el va reescriure, en va refer algunes parts i hi va afegir entrades. En certa manera, el diccionari es va transformar en paral·lel al seu pensament. Ferrater es va veure obligat a aprofundir en la tradició analítica i a harmonitzar en la seva obra la diversitat de múltiples matèries: lògica, matemàtica, ciència, ètica, estètica, política o teoria del coneixement. El compendi del diccionari va resultar, a la fi, el reflex de la seva doctrina filosòfica: l'«integracionisme».
L'any 2020, la Càtedra Ferrater Mora de Pensament Contemporani de la Universitat de Girona va presentar la versió digitalitzada i ampliada del Diccionario de Filosofía a fi de recuperar-ne la rellevància i actualitat en l'era d'internet. La nova versió digital consta de 70 entrades noves que recullen conceptes indispensables que Ferrater no havia pogut redactar per motius cronològics. Exemples d'aquestes noves entrades són Hannah Arendt, transhumanisme, computacionalisme o Xavier Rubert de Ventós.

## Referències

* 1 2 Jiménez, Jordi. «El Diccionario de Filosofía de Ferrater Mora es digitalitza». El Nacional, 11-06-2020. [Consulta: 11 juny 2020].
* ↑ «Josep Ferrater Mora, filósofo catalán». La Vanguardia, 29-10-2017. [Consulta: 11 juny 2020].
# Abd-al-Aziz

Abd-al-Aziz (àrab: عبد العزيز, ʿAbd al-ʿAzīz) és un nom masculí teòfor àrab islàmic que literalment significa ‘Servidor del Poderós’, essent «el Poderós» un dels epítets de Déu. Si bé Abd-al-Aziz és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdelaziz, Abdulaziz, Abd al-Aziz... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua: bosnià: Abdul Aziz; turc: Abdülaziz.

## Notes

* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «عز». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «عز» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Flor de lis

La flor de lis (gal·licisme que ve de la paraula Fleur de lis i vol dir «flor de lliri») és una representació de la flor del lliri groc vista frontalment, on es poden veure els tres pètals, els dos laterals caient i el central aixecat. En heràldica és un moble molt comú i simbolitza la puresa, per la qual cosa acostuma a representar la Mare de Déu. La llegenda diu que un àngel lliurà una flor de lliri d'or a Clodoveu I, monarca franc de la dinastia merovíngia, que s'havia convertit al cristianisme. Segles més tard, al segle xii amb Lluís VI, la flor de lis és utilitzada com a distintiu en l'escut de la casa reial francesa. La flor de lis provinent de la casa reial de França apareix a l'escut de moltes ciutats d'aquest estat, a la bandera del Quebec i a l'escut d'Espanya, entre d'altres. Les tres flors de lis que trobem al centre d'aquest escut representen la casa dels Borbons, la família reial d'origen francès, que ha regnat a Espanya des del segle xviii fins avui. La flor de lis és també l'emblema de la ciutat de Florència.
També és molt reconeguda a Nova Orleans (Estats Units), ja que és el símbol d'un dels equips de la NFL els "New Orleans Saints".

## Escuts amb la flor de lliri

* Armories antigues dels reis de França.
* Armories del Regne de França (des del segle xiv).
* Escut de Florència.
* Escut de Vilamitjana.
* Escut de Gaià.
* Escut de Senan.
* Escut de Montuïri.
* Escut de Lleida.
* Escut de la província de Lleida.
* Escut de Benassal.
* Escut d'Onil.
* Escut d'Estubeny.