OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Macrauchenia

Macrauchenia és un gènere de mamífer litoptern extint de la família dels macrauquènids. Se n'han trobat restes fòssils a Sud-amèrica, on visqué entre el Miocè i el Plistocè superior. Tenia una aparença similar a la dels camells, tot i que no hi estava relacionat. Feia uns tres metres de longitud, tenia un coll llarg, una petita trompa i potes similars a les dels rinoceronts (tot i que tampoc no hi estava relacionat). Tot i que tenia potes llargues, les proporcions de les potes posteriors impedien que fos un bon corredor.
# Pteraspidomorfs

Els pteraspidomorfs (Pteraspidomorphi) formen una subclasse extinta d'àgnat. Els fòssils mostren una protecció extensiva del cap. Algunes espècies podrien haver viscut en aigua dolça.

## Referències

* ↑ Janvier, Philippe. «Pteraspidomorphi» (en anglès), 1997. [Consulta: 31 agost 2019].
# Ol' Man River

Ol' Man River és una cançó escrita l'any 1927 per al musical Show Boat amb música de Jerome Kern i lletra d'Oscar Hammerstein II. Conta la malenconiosa història d'un afroamericà que pateix tota mena de penúries. L'acció, tant del musical com de la cançó, recau en un esclau que treballa carregant paquets en un vaixell del riu Mississipi. La cançó, que és el tema principal d'aquest musical, es caracteritza per diversos aspectes: la lírica melodia en mode major, els temes del treball i la classe social, la metàfora del Mississipi, i pel fet de ser un solo de baix (cosa estranya en els musicals, on els solos per a baríton o tenor són el més comú). Nombrosos cantants han interpretat aquesta cançó, considerada un clàssic de la cançó americana: Bing Crosby, Frank Sinatra, Ray Charles i Art Pepper, entre d'altres.

## Enllaços externs

* http://lyricsplayground.com/alpha/songs/o/olmanriver.shtml
* http://zemer.co.il/song.asp?id=1655
# Casimir Ballester Sanmartí

Casimir Ballester Sanmartí (1870 - Barcelona, 19 de gener de 1942) va ser un compositor català de la segona meitat de segle XIX i primera meitat de segle XX.
Va ser primer organista de Castellar del Vallès, passant després a la Parroquial de Sant Pau de Barcelona. La seva obra es conserva al fons musical Joan Fargas (MatF) del Museu-Arxiu de Santa Maria de Mataró, fons format per 163 obres, 158 de les quals pertanyen a Joan Fargas.
El 31 de març de 1902 es va casar amb Eva Sofie Schüren a l'Església de la Concepció. Mor a l'any 1942 a Barcelona a l'edat de 71 anys.
Comptava amb cinc germans anomenats Jacinto, Calamanda, Dolores, Micaela i Jaume Ballester Sanmartí. De l'últim se'n sap que era periodista i músic, ja que a la boda d'en Casimir va interpretar la Marxa nupcial de Mendelssohn i l'any 1915 va publicar un recull de quatre pàgines de notació musical d'un pasdoble militar per piano dedicat l'exsultà del Marroc Muley Hafid.

## Obres

* Trisagio mariano (incomplet): Incipit literari: Santa Madre de Dios Incipit musical:
* Trisagio para 3 voces i org (complet): Incipit literari: Santo Señor Dios Incipit musical:

## Referències

* ↑ «Desde Castellar del Vallés». La Vanguardia, 10-04-1902, pàg. 4.
* ↑ «esquela de Casimiro Ballester Sanmartín». La Vanguardia, 20-01-1942, pàg. 8.
* ↑ Butlletí Oficial de la Generalitat de Catalunya; 351; 17/12/1934 https://documents.dadesobertes.gencat.cat/diaris-republica-exili/docs/19340351.pdf
* ↑ Lladó i Figueres, J. (1934). Memoria de l'Associació de Periodistes de Barcelona
* ↑ https://www.elsgnoms.com/busqueda-ca.php?pagina=100&autor=&fecha2=&fecha1=&precio2=&precio1=&cualquiera=&tema=&titulo=&porpagina=25&ordenar=auta&paginaactiva=
* ↑ «Trisagio mariano». [Consulta: 28 desembre 2020].
* ↑ «trisagio para 3 voces i org». [Consulta: 28 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Obres de Casimir Ballester als fons musicals de Catalunya
# Casu marzu

El casu marzu (en sard, "formatge podrit") és un formatge cucat (o formatge llenguat) típic de Sardenya, que desperta molta curiositat a causa del seu procés típic d'elaboració. És conegut també com a "casu frazigu", "casu modde", "casu becciu", "casu fattittu", "casu gumpagadu" (els noms són diferents segons les regions històriques de l'illa). Es tracta d'un formatge de gust picant, que li és conferit per les larves de la mosca casearia (Piophila casei) que l'infecten.
La seva venda és prohibida a Itàlia, tot i que es pot trobar al mercat negre a Sardenya.

## Característica

La seva recepta deriva del mètode d'elaboració del formatge pecorino sard, tot i que el casu marzu va més enllà, gràcies a l'acció digestiva de les larves de la mosca del formatge, Piophila casei. Aquestes larves s'introdueixen deliberadament en el formatge, la qual cosa produeix un nivell més acusat de fermentació i la ruptura dels àcids grassos. La pasta del formatge es fa tova i secreta un líquid anomenat "llàgrima". Les larves apareixen en el formatge com cucs blancs translúcids d'uns vuit mil·límetres de llarg que poden saltar fins a quinze centímetres, per la qual cosa és recomanat als degustadors d'aquest menjar que es protegeixin els ulls. Algunes persones en treuen les larves abans de consumir el formatge. L'aspecte del formatge és de pasta blanquinosa i s'hi aprecien les larves.

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «formatge». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* Robin M. Overstreet «Presidential Address: Flavor Buds and Other Delights». The Journal of Parasitology, 89(6), 2003, pàg. 1093-1107.
* Excerpts from Yaroslav Trofimov's Wall Street Journal article on casu marzu Arxivat 2007-06-07 a Wayback Machine.
* "Extreme Cuisine" page with a brief mention Arxivat 2006-09-16 a Wayback Machine.
* Loomis, Susan Herrmann (2002). Sardinia, Italy Arxivat 2006-04-09 a Wayback Machine. Epicurious.com adaptation of a Bon Appetit article. Retrieved July 31, 2006.
* Lieutenant Brian F. Prendergast, USN (2001). Filth Flies: Significance, Surveillance and Control in Contingency Operations (.pdf format) Arxivat 2006-02-14 a Wayback Machine.. Retrieved October 1, 2005.
# Khoton

Els Khoton són un grup ètnic turqués de Mongòlia. La majoria viu a la província d'Uvs, especialment en Tarialan, Naranbulag i Ulaangom. Mentre els Khotons van parlar una llengua turquesa fins al segle xix, ara parlen el dialecte Dörbet de l'Oirat.
Els Khotons eviten la cultura escrita, com fan els mongols. El 1989 hi havia oficialment aproximadament 6.100 khotons.

## Història i cultura

Khoton o khotong era originalment un terme mongol per designar els iugurs musulmans i l'ètnia hui, o la llengua xinesa parlada per musulmans.
El Khotons van instal·lar-se a Mongòlia pels oirat quan aquests van conquerir Xinjiang i van ocupar la ciutat dels seus avantpassats a Mongòlia. Segons una altra versió, van anar a Mongòlia després de 1753, quan el seu dirigent, el príncep dörbet Tseren Ubashi, es va rendir a la dinastia Qing. Sanders Declara que el Khotons es van mongolitzar Uigurs com a resultat.
Diferentment a la majoria de mongols, els khotons segueixen una sincrètica forma de l'islam que incorpora elements budistes i tradicionals (com el tengrianisme). Tradicionalment eviten barrejar-se amb altres grups ètnics.

## Llengua

La llengua que originalment parlaven els Khotons era una llengua turquesa. Va ser parlada fins al segle xix. Una vegada instal·lats a Mongòlia, els Khotons van adoptar el dörbet o dialecte del nord d'Oirat.

## Referències

* ↑ James Stuart Olson, (1998), An Ethnohistorical Dictionary of China, p. 179
* 1 2 , p. 109. ISBN 0-7007-1115-5.
* 1 2 3 4 5 «Christopher Atwood Encyclopedia of Mongolia and the Mongol Empire, c. 2004 Khotong was originally the Mongol designation for Muslim oases dwellers and in Inner Mongolia designates the Hui or Chinese-speaking Muslims]».
* ↑ , p. 386. ISBN 9780810874527.
* 1 2 , p. 72. ISBN 9781608190720.
* ↑ , p. 910. ISBN 9783110819724.
# Trilobozous

Els trilobozous (Trilobozoa, gr. 'animals amb tres lòbuls') són un embrancament extint d'animals d'Ediacara amb simetria triradial. La majoria, si no tots, varen viure abans de l'explosió cambriana, durant els temps de l'Ediacarià.

## Referències

* Ivantsov, A. I.; Fedonkin, M. A. (2002). Conulariid-like fossil from the Vendian of Russia: A metazoan clade across the Proterozoic/Palaeozoic boundary. Palaeontology 45(6): 1219-1229.
* McMenamin, M.A.S. The Garden of Ediacara. Nova York: Columbia University Press, 1998. ISBN 0-231-10559-2
* Anatomical Information Content in the Ediacaran Fossils and Their Possible Zoological Affinities, Jerry Dzik, Instytut Paleobiologii PAN, Twarda 51/55, 00-818 Warszawa, Poland
# Acte de violència

Acte de violència és una novel·la del gènere novel·la utòpica de l'escriptor català Manuel de Pedrolo i Molina editada l'any 1975 per l'editorial Edicions 62. Fou redactada l'any 1961, durant els anys durs de la postguerra. Al 1968 va rebre el premi Prudenci Bertrana i el premi Lletra d'Or. Acte de violència està dividida en 3 parts: primera jornada, segona jornada i tercera jornada amb un total de 21 capítols.

## El temps

L'obra havia estat refusada pels censors de la dictadura en unes quantes ocasions (1963, 1965, 1968), com tantes altres de les seves obres. Precisament, l'any 1968 va rebre el prestigiós premi Prudenci Bertrana per aquesta obra, que s'atorgava aquell any per primera vegada i que havia estat creat com a reacció arrauxada a la convocatòria franquista del premi Immortal Ciudad de Gerona, de novel·la exclusivament en castellà perquè, segons l'alcalde, Josep Bonet, interessava projectar el nom de la ciutat "hacia un radio superior".
És en aquest context, en aquells anys foscos, de grisor absoluta –de repressió, de delació, de penúria i de precarietat-, que Pedrolo escriu aquesta important obra, cabdal en el seu corpus literari i no menys fonamental per entendre com l'autor tractava de reflectir aquella feixuga realitat dels anys de la negra nit franquista.
Són, també, els anys en què Franco tracta de sortir de l'autarquia i de l'aïllament. Primer, el 1953 amb la signatura de sengles acords amb el Vaticà (concordat) i els EUA (bases militars); després amb l'entrada a l'ONU el 1955; més tard, el 1958, amb la Llei de convenis col·lectius i el 1959 amb el Pla d'estabilització. Espanya s'obre a l'exterior, comencen a venir els primers turistes, milers de treballadors emigren…

## L'espai

L'autor, que no volia deixar que cap lector despistat pogués situar l'acció en un ambient exòtic o llunyà, diferent al nostre de cada dia, presenta uns noms de lloc que es poden endevinar fàcilment: Sitat (Universitat), Calab (Calàbria), Ció (Diputació), Plaça Adrà (Plaça Adrià).
Acte de violència s'esdevé en una ciutat oprimida que ha quedat aturada per un alçament popular pacífic que segueix una consigna clara i directa: "És molt senzill: quedeu-vos tots a casa". La unitat d'acció de la ciutadania aconsegueix aturar l'economia i el transport, buidar els carrers i fer trontollar el poder absolut del règim tirànic que els governa. Tothom té coses a perdre, però és el poble, tot el poble, qui lluita unit per un futur amb dignitat.

## Referències

* ↑ «Acte de violència - Enciclopèdia catalana». [Consulta: 19 novembre 2016].
* ↑ «Rellegir Pedrolo». [Consulta: 19 novembre 2016].
# Josep Torrademé Moliné

Josep Torrademé Moliné (El Perelló, 17 de desembre de 1878 - Tortosa, 31 d'octubre de 1948) fou un metge del Perelló i el primer director del Dispensari Antipalúdic de l'Aldea-Amposta.
Torrademé va estar al capdavant de les tasques investigadores dutes al Delta de l'Ebre per lluitar contra les malalties que ocasionaven una gran mortalitat, com el paludisme o malária, la leishmaniosi o kala-azar, entre d'altres. Aquestes investigacions el duguerem a exercir els càrrecs més importants dintre les institucions catalanes de l'època que lluitaven per erradicar aquestes malalties, com el de director del Dispensari Antipalúdic de l'Aldea-Amposta, ser membre del Consell Tècnic de Sanitat, de les juntes de Sanitat de Tarragona i de Catalunya, relacionar-se amb les principals personalitats científiques de l'època en la matèria, com el Dr. Gustavo Pittaluga, a més de participar en diversos congressos internacionals i impartir diverses conferències en prestigioses institucions mèdiques.
La inquietud per l'estudi del kala-azar portà Josep Torrademé a cursar el doctorat en medicina a la Universidad Central de Madrid, obtenint el títol de doctor el 28 de novembre de 1914. La tesi doctoral versà sobre "El Kala-Azar infantil en el término municipal de Perelló, provincia de Tarragona, partido judicial de Tortosa. Estudio clínico".
Políticament, Josep Torradamé es va manifestar públicament com a home republicà i d'esquerres, i va ser escollit vocal de la Organización Republicana del Perelló. Durant la Guerra Civil Espanyola, Torradamé hagué de paralitzar la seva tasca d'investigació antipalúdica que desenvolupava al Dispensari de l'Aldea-Amposta, centrant-se a atendre els ferits de la guerra, sobretot a partir que es produeixen els bombardejos de l'aviació franquista sobre el Perelló. Josep Torrademé es va exiliar a França, abans de l'arribada de les tropes franquistes al Perelló el 14 de gener de 1939, retornant a l'abril de 1940. El 20 de maig de 1941 el Tribunal Regional de Responsabilitats Polítiques de Barcelona va confirmar la condemna de Josep Torredemé a multa i al confinament fora de Catalunya, a Sueca (València). El 19 d'octubre de 1943 se li notificà que, revisada la seva causa judicial, el Jutjat Militar de Tortosa havia sentenciat l'11 d'octubre la seva lliure absolució i llibertat definitiva per falta de proves en contra d'ell. Malalt d'Alzheimer, viurà fins a la seva mort a Tortosa.

## Referències

* ↑ Torredamé Moliné, Josep. El kala-azar infantil en el término municipal de Perelló, provincia de Tarragona, partido judicial de Tortosa. Estudio clínico. (tesi) (en español). Madrid: Universidad Central de Madrid, 1914.
* ↑ Buera Boyer, J.R; Vendrell Cedó, J.; Ferré Margalef, J.. Josep Torrademé Moliné. Un metge perellonenc al capdavant de la lluita antipalúdica. Edita: Famílies Figueres-Cugat i Figueres Callau, 2021.. Barcelona: Famílies Figueres Cugat i Figueres-Callau., 2021, p. 304. ISBN 978-84-09-29091-5.
# Juga o mor

Juga o mor (títol original en anglès, All Fun and Games) és una pel·lícula de terror estatunidenca del 2023 escrita per Ari Costa, Eren Celeboglu i JJ Braider, i dirigida pels mateixos Costa i Celeboglu, cosa que representa el seu debut en la direcció de llargmetratges. És protagonitzada per Asa Butterfield i Natalia Dyer. S'ha subtitulat al català.
El gener de 2022, es va anunciar que Butterfield i Dyer formarien part del repartiment de la pel·lícula.
L'abril de 2022, es va anunciar que el rodatge principal havia començat al Canadà i que Gish i Ainsworth s'havien afegit al repartiment. Més tard aquell mateix mes, Marsden i Stewart també s'hi van incorporar. Keith David també va aparèixer al film.
El juliol de 2022, es va anunciar que Cutting Edge Media Music havia adquirit els drets de la base sonora original de la pel·lícula. La pel·lícula va entrar en fase de postproducció el novembre de 2022. El juliol de 2023, es va anunciar que Vertical Entertainment havia adquirit els drets de distribució del film als Estats Units.

## Referències

* 1 2 Grater, Tom. «Asa Butterfield & Natalia Dyer Starring in Horror-Thriller All Fun and Games for Anton & AGBO – EFM». Deadline Hollywood, 13-01-2022. [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ «Juega o muere». Goita què fan, ara!. [Consulta: 14 febrer 2025].
* ↑ Villei, Matt. «'All Fun and Games': Horror Thriller Adds Keith David, Annabeth Gish and Benjamin Evan Ainsworth». Collider, 07-04-2022. [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ Wiseman, Andreas. «'All Fun and Games': Asa Butterfield & Natalia Dyer Horror Exec-Produced By The Russo Brothers Begins Shoot, Adds Cast & Inks Pre-Sales Around The World For Anton». Deadline Hollywood, 07-04-2022. [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ Tarar, Mommina. «Asa Butterfield and Natalia Dyer Start Production on All Fun and Games». MovieWeb, 10-04-2022. [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ Wiseman, Andreas. «'Ms. Marvel' Actress Laurel Marsden Joins Asa Butterfield & Natalia Dyer Horror 'All Fun and Games'». Deadline Hollywood, 19-04-2022. [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ Wiseman, Andreas. «'Locke & Key' Actor Kolton Stewart Joins AGBO & Anton Horror 'All Fun and Games'». Deadline Hollywood, 20-04-2022. [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ Squires, John. «Keith David Joins Natalia Dyer in Horror Movie 'All Fun and Games'». Bloody Disgusting, 07-04-2022. [Consulta: 13 octubre 2023].
* ↑ Grobar, Matt. «Cutting Edge Media Music Cuts Music Rights Deal With Anton On Starry Thrillers 'All Fun and Games' And 'Mother's Instinct'». Deadline Hollywood, 07-07-2022. [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ Vary, Adam B. (November 2, 2022). «From 'The Gray Man' Sequel to Live-Action Fantasy Puppets, the Russo Sister Takes the Lead at AGBO». Variety. «Then, without missing a beat, Russo-Otstot pivots to check in with Aust about another AGBO project, "All Fun and Games," an independent horror film Costa co-wrote and directed with Eren Celeboglu that's in post-production.»
* ↑ Grobar, Matt. «All Fun and Games: Vertical Sets Fall Release for Horror Thriller Starring Natalia Dyer & Asa Butterfield». Deadline Hollywood, 19-07-2023. [Consulta: 21 juliol 2023].
# Llac Kyoga

El llac Kyoga és un llac d'aigües poc profundes situat a Uganda, d'uns 1.720 km² de superfície i ubicat a 914 m d'altitud. El Nil Victòria el creua en el seu recorregut entre el llac Victòria i el llac Albert. Aquesta important contribució des del Llac Victòria està regulada per la presa hidràulica del Nalubaale a Jinja. Una altra font d'aigua per al llac és la regió del Mont Elgon a la frontera entre Uganda i Kenya. Mentre el llac Kyoga és part de la xarxa hidràulica dels Grans Llacs, no és en si mateix considerat com un Gran Llac.

## Característiques

El llac arriba a una profunditat màxima de 5,7 metres i en la major part de la seva superfície, tendeix a tenir menys de 4 metres de profunditat. La majoria de les zones amb menys de 3 metres de profunditat es troben completament cobertes amb nenúfars gegants, mentre que la majoria de la costa és una zona pantanosa coberta per papirs i jacints d'aigua. El papir també forma illes flotants que van a la deriva entre les moltes petites illes que sobresurten de l'aigua en molts indrets. Hi ha zones pantanoses que envolten el llac, alimentades per una xarxa complexa de canals i rius.

## Fauna

Entre la fauna, no menys de 46 espècies de peixos viuen en el llac Kyoga i almenys quaranta espècies de mamífers i gran nombre de cocodrils

## Nivell del llac

Pluges excessives atribuïdes a El Niño el 1997 i 1998 van provocar un augment excepcional del nivell de les aigües, formant-se moltes illes de papir al Nil Victòria on es van acumular. Aquesta barrera natural va elevar el nivell del llac, inundant prop de 580 km² de terres circumdants (DWD 2002) que va requerir una evacuació de la població i va produir una crisi econòmica a la regió. El 2004, Egipte va atorgar 13 milions de dòlars per a regular el cabal del Nil al llac Kyoga. Però el 2005, el flux seguia estant bloquejat en gran part.

## Referències

* ↑ «llac Kyoga». ésAdir. [Consulta: 11 febrer 2025].
* DWD (2002) El Niño Preparedness for Lake Kyoga and other flood prone areas of Uganda. Direcció de Desenvolupament dels Recursos Hídrics, Ministeri d'Aigua, Terres i Medi Ambient, Entebbe, Uganda.
* ILM (2004) Support to the Management of Sudd Blockage on Lake Kyoga. Publicat by Support to the Management of Sudd Blockage on Lake Kyoga. , EIA Ltd (versió PDF en línia Arxivat 2012-04-14 a Wayback Machine.)
* Twongo, T. (2001) The Fisheries and environment of Kyoga Lakes. Fisheries Resources Research Institut (FIRRI), Jinja, Ouganda .
* Base de dades mundial sobre els llacs/Llac Kyoga Arxivat 2011-05-23 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Grans Llacs d'Àfrica

## Enllaços externs

* Llacs i rius a Uganda
* Llac Kyoga en la base de dades mundial sobre els llacs Arxivat 2011-05-23 a Wayback Machine.
* Modelling Lake Kyoga Environmental Impact Assessment Centre , Finland Arxivat 2011-05-15 a Wayback Machine.
# Georgios Psikhundakis

Georgios Psikhundakis (grec: Γεώργιος Ψυχουντάκης, Assí Gonià, 3 de novembre 1920 – Khanià, 29 de gener 2006) va ser un membre de la resistència durant l'ocupació alemanya de Creta en la Segona Guerra Mundial, i escriptor en llengua grega. Va fer de pastor, de carboner, de peó caminaire, d'extra de cinema, d'enterramorts i de moltes altres feines.
Entre 1941 i 1945, va fer de missatger per als resistents cretencs entre les bandes de Petro Petrakas i de Papadakis i els agents britànics de l'Executiu d'Operacions Especials (SOE). Després de la guerra, va ser condecorat pels britànics, però per un error burocràtic va ser empresonat durant més d'un any com a desertor de l'exèrcit grec. Això li va donar temps per escriure les seves memòries, que es van publicar traduïdes a l'anglès amb el títol de The Cretan Runner (1955), entre altres llengües europees.
Com a exemple de la resistència física de Psikhundakis, en una de les seves missions va córrer en una nit de Kastelli Kissamou al nord-oest de Creta fins a Paleókhora a l'extrem sud-oest. La distància per la carretera actual és de 70 km, però ell va haver de fer el camí per gorges i dreceres per evitar les patrulles alemanyes.
Irònicament, va acabar fent de guarda i enterramorts del cementiri de guerra alemany vora Màleme. Quan un membre de la Comissió de Cementiris de Guerra Alemanys va preguntar com era que aquella feina la feia una persona que no parlava pas alemany, Psikhundakis li va respondre amb humor negre digne d'un enterramorts: "Miri, amb els alemanys que tinc aquí no hi ha gaires oportunitats de practicar-lo".
També va contribuir a la tradició de poesia oral de l'illa, i va traduir al dialecte cretenc la Ilíada i l'Odissea seguint el patró versificat de rodolins de l'Erotokritos.

## Referències

* Obituari de Georgios Psikhundakis Arxivat 2007-03-11 at Archive.is, Times Online, February 23, 2006.
* The Trireme Trust - Newsletter 18.

## Bibliografia

* The Cretan Runner: His Story of the German Occupation, de Georgios Psikhundakis, Translated by P.L. Fermor. ISBN 0-7195-3475-5.
* Ομήρου Ιλιάδα, Ψυχουντάκης, Γεώργιος. Πανεπιστημιακές Εκδόσεις Κρήτης, Ηράκλειο 2003. ISBN 9789607309921.
* Ομήρου Οδύσσεια, Ψυχουντάκης, Γεώργιος. Πανεπιστημιακές Εκδόσεις Κρήτης, Ηράκλειο 2003. ISBN 9789605240202.
* Αετοφωλιές στην Κρήτη: Λαογραφία της Ασή-Γωνιάς. Γεώργιος Ψυχουντάκης, Δημοτική Πολιτιστική Επιχείρηση Χανίων. Χανιά 1999.