OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Andrew Cumming

Andrew Cumming (Council Area Fife, 1982) és un director de cinema escocès.

## Vida

Andrew Cumming va néixer al voltant de 1982 a l'àrea municipal de Fife a Escòcia i va créixer a Leven. Va assistir a una escola d'art a Dundee i es va graduar en animació. Als 21 anys, Cumming va decidir convertir-se en director. Va treballar com a DJ, va fundar una empresa de mitjans el 2006 amb un bon amic de l'escola d'art que feia pel·lícules corporatives, llocs web, marques i mitjans impresos i també va escriure algunes obres de teatre. Tot i que continuava fent curtmetratges autofinançats, va sol·licitar diverses vegades entrar a la National Film and Television School de Londres fins que va ser acceptat el 2010. La seva pel·lícula de graduació Radiance a la NFTS, on va estudiar direcció pel seu màster, va ser nominada a la millor pel·lícula als BAFTA Scotland New Talent Awards.
El seu debut al llargmetratge, la pel·lícula de terror The Origin, es va estrenar al Festival de Cinema de Londres a principis d'octubre de 2022. Cumming va coescriure el guió de The Origin, que descriu com una "pel·lícula de terror paleolítica", amb Ruth Greenberg i Oliver Kassman. Els enregistraments es van fer durant cinc setmanes a les Terres Altes escoceses a la tardor del 2020. Els actors, que inclouen Chuku Modu, Kit Young, Iola Evans i la nouvinguda Safia Oakley-Green, parlen "tola", un llenguatge prehistòric fictici, a la pel·lícula.
El 2021, Cumming va ser nomenat una de les "Stars of Tomorrow" de Screen Daily. Als Premis British Independent Film de 2022, va rebre una nominació al premi Douglas Hickox per "The Origin".

## Filmografia

* 2013: Radiance (curtmetratge)
* 2016–2017: River City (sèrie de televisió, 11 episodis)
* 2018: Clique (sèrie de televisió, 3 episodis)
* 2022: The Origin

## Premis

Premis British Independent Film
* 2022: Nominació a Millor debut en direcció (The Origin)
Premi Dewar Arts
* 2010: Premi a la categoria Direcció de cinema
LV Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya
* 2022: Nominació al Concurs Oficial Fantàstic (The Origin)

## Referències

* 1 2 3 2010 Awardee: Andrew Cumming. A: dewarawards.org. Recuperat el 6 de novembre de 2022.
* 1 2 3 Andrew Cumming. A: directorsnow.com. Recuperat el 6 de novembre de 2022.
* 1 2 Wendy Mitchell: Stars of Tomorrow 2021: Andrew Cumming (director). A: screendaily.com, 4. Oktober 2021.
* ↑ The Origin. In: sitgesfilmfestival.com. Abgerufen am 6. November 2022.
# Casimiro Lana Sarrate

Casimiro Lana Sarrate (Sariñena, 1892 - ?) va ser un enginyer químic i polític aragonès.
Llana va ser un enginyer químic de gran prestigi. Va desenvolupar, amb altres col·legues, el projecte Hispano Suiza d'automòbils a Espanya. Era professor de l'Escola Industrial de Barcelona i viatjava amb freqüència, en la dècada de 1920, a Alemanya on va contactar amb Albert Einstein. Allí hi havia el seu germà Isabelino Lana, també enginyer i catedràtic d'Hidràulica a l'Escola d'Enginyers Industrials de Barcelona, ampliant amb una beca els seus coneixements sobre aeronàutica.
En 1923 amb el suport de les escoles citades, de la Generalitat de Catalunya i dels seus amics Rafael Campalans i Puig i Bernat Lassaleta i Perrín, entre d'altres, va aconseguir portar Einstein a Catalunya. Casimiro, molt aficionat a la fotografia, va immortalitzar Einstein i la seva esposa a Poblet amb altres amics.
Va escriure un informe sobre la situació dels Pirineus d'Osca, en el qual va apilar una relació de les infraestructures per, a continuació, veure'n les necessitats. Va destacar la incipient indústria turística a la qual li va augurar un bon futur. A Broto, on s'acabava de construir el primer hotel amb cinc plantes, va proposar la creació de paradors nacionals i va explicar com l'Estat Major de l'Exèrcit posava constants traves per permeabilitzar el Pirineu. La resta de les seves publicacions van ser de caràcter científic. Va traduir de l'alemany i de l'anglès, juntament amb Antonio García Banús, moltes de les obres de química fonamentals anteriors a la guerra civil.
Durant la Segona República, va ser membre del Partit Republicà Radical Socialista i més tard de Izquierda Republicana, així com amic personal de Manuel Azaña. Va resultar escollit diputat en les eleccions de 1931 i eleccions de 1936, ambdós cops per Osca. Va fundar en 1932 un setmanari republicà a la capital monegrina, Adelante, dirigida per José Bruned. També es va preocupar de dotar l'escola pública sarinyanenca de mobiliari i material didàctic.
Després de l'inici de la Guerra Civil i veient-la perduda va marxar amb el seu germà a l'exili argentí. Allí va seguir els seus treballs d'enginyer i les seves publicacions.

## Bibliografia

* Francisco Giral. Ciencia española en el exilio: 1939-1989 : el exilio de los científicos españoles. Anthropos Editorial, 1994. ISBN 8476584423.
* Turrón Berges, Javier. Einstein en España en Monografías de la Real Academia de Ciencias de Zaragoza, 2005. Núm 27: pp. 35–68.
* Casimiro Lana Sarrate a l'històric del Congrés dels Diputats.
* Csimiro Lana Sarrate, ressenya, republicahuesca.org, llicencia http://creativecommons.org/licenses/by-sa/3.0/es/ Creative Commons, by-sa-3.0 Espanya.
# Gran Premi de Sud-àfrica del 1962

Resultats del Gran Premi de Sud-àfrica de Fórmula 1 de la temporada 1962, disputat al circuit d'East London el 29 de desembre del 1962.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 3 | Graham Hill | BRM | 82 | 2h 08' 03. 3 | 2 | 9 |
| 2 | 8 | Bruce McLaren | Cooper - Climax | 82 | + 49.8 s | 8 | 6 |
| 3 | 9 | Tony Maggs | Cooper - Climax | 82 | + 50.3 s | 6 | 4 |
| 4 | 10 | Jack Brabham | Brabham - Climax | 82 | + 53.8 s | 3 | 3 |
| 5 | 11 | Innes Ireland | Lotus - Climax | 81 | + 1 Volta | 4 | 2 |
| 6 | 20 | Neville Lederle | Lotus - Climax | 78 | + 4 Voltes | 10 | 1 |
| 7 | 4 | Richie Ginther | BRM | 78 | + 4 Voltes | 7 | |
| 8 | 18 | John Love | Cooper - Climax | 78 | + 4 Voltes | 12 | |
| 9 | 5 | Bruce Johnstone | BRM | 76 | + 6 Voltes | 17 | |
| 10 | 14 | Ernie Pieterse | Lotus - Climax | 71 | + 11 Voltes | 13 | |
| 11 | 15 | Carel Godin de Beaufort | Porsche | 70 | Prob. amb el combustible | 16 | |
| Ret | 1 | Jim Clark | Lotus - Climax | 62 | Pèrdua d'oli | 1 | |
| Ret | 21 | Doug Serrurier | LDS - Alfa Romeo | 62 | Radiador | 14 | |
| Ret | 7 | Roy Salvadori | Lola - Climax | 56 | Pèrdua de combustible | 11 | |
| Ret | 22 | Mike Harris | Cooper - Alfa Romeo | 31 | Pressió de rodes | 15 | |
| Ret | 6 | John Surtees | Lola - Climax | 26 | Motor | 5 | |
| Ret | 2 | Trevor Taylor | Lotus - Climax | 11 | Caixa canvi | 9 | |
| WD | 12 | Gary Hocking | Lotus - Climax | | Pilot mort abans de la cursa | | |
| WD | 16 | Syd van der Vyver | Lotus - Climax | | Prob. tècnics | | |
| WD | 17 | Tony Settember | Emeryson - Climax | | | | |
| WD | 19 | Sam Tingle | Lotus - Climax | | Pilot absent | | |

## Altres

* Pole: Jim Clark 1' 29. 3
* Volta ràpida: Jim Clark 1' 31. 0 (a la volta 3)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-12-02. [Consulta: 11 juny 2010].
# Joaquim Horta i Massanés

Joaquim Horta i Massanés (Barcelona, 20 de novembre de 1930 − Barcelona, 16 de setembre de 2013) fou poeta, traductor i editor català.
Nascut en una família d'impressors i editors, Joaquim Horta i Boadella n'era el seu avi, s'especialitzà en art gràfic, dirigint entre 1950 i 1965 les col·leccions Fe de Vida, i Signe, d'assaig i poesia. Va editar els Quaderns de Teatre de l'Associació Dramàtica de Barcelona, amb obres d'autors estrangers, traduïdes per primera vegada al català, i també d'autors del país. El 1955 es dona a conèixer com a poeta amb la publicació de Poemes de la nit. Posteriorment publica diversos poemaris que són recollits en part al volum antològic Home que espera: Selecció de textos (1955-1992). Josep M. Casanovas i Xavier Ribalta han posat veu i música a un bon nombre de les seves peces poètiques i la seva obra ha estat traduïda a l'italià, anglès, francès, neerlandès, castellà i portuguès, entre d'altres. També en destaquen els reculls Paraules per a no dormir (1960), Balanç d'última hora (1974), La finestra de la vuitena planta (1980).

## Referències

* 1 2 «Joaquim Horta i Massanés». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana [Barcelona] [Consulta: 20 desembre 2023].
* ↑ «Horta i Massanés, Joaquim». Diccionari de la traducció catalana - Visat, revista digital de literatura i traducció [Consulta: 20 desembre 2023].
* ↑ «Joaquim Horta i Massanés 1930-2013». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana (AELC) [Consulta: 20 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Selecció de poemes de Joaquim Horta
# Éric Baudelaire

Eric Baudelaire (Salt Lake City, 1973) és un artista estatunidenc resident a París.

## Biografia

Es va formar en ciències polítiques a la Brown University, on es va especialitzar en conflictes de l'Orient Mitjà. Quan, el 2002, es va traslladar a París, va col·laborar com a fotògraf a Les Inrockuptibles i Libération. L'any 2005 va rebre el premi de la Fondation HSBC de fotografia i va publicar el llibre États imaginés, que recuperava el silenci històric sobre l'estat caucàsic d'Abkhàzia. Des de llavors treballa amb diferents formats visuals, com el vídeo, la fotografia, l'estampa o la instal·lació, per investigar la relació entre imatge i esdeveniment, document i narració. Partint de material d'arxiu i a cavall entre el gènere documental, la ficció narrativa i la construcció d'un arxiu històric, analitza el poder de la imatge en un món sobresaturat d'imatges. Imatge i identitat, memòria col·lectiva i ideologia, silencis i hiatus històrics són alguns dels seus àmbits d'interès.
Ha presentat exposicions individuals al Musée de la Photographie de Charleroi a Bèlgica (2007), al Hammer Museum de Los Angeles (2010), al Beirut Art Center (2013) i al Bergen Kunsthall de Noruega (2014), entre d'altres. Ha participat en la Biennal de Taipei (2012). La seva obra es troba en col·leccions com la del Whitney Museum of American Art de Nova York, el Centre Pompidou de París, el FRAC Auvergne de Clermont-Ferrand i el Museu d'Art Contemporani de Barcelona (MACBA), entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Eric Baudelaire». web. MACBA. Arxivat de l'original el 13 d’abril 2015. [Consulta: 8 abril 2015].
# Catecisme testerià

Un catecisme testerià —catecismo testeriano — és un document usat en l'evangelització a Nova Espanya que es caracteritzen per explicar els preceptes de la doctrina catòlica a través d'imatges basades en convencions indígenes prèvies a la Conquesta de Mèxic i incorporant algunes vegades escriptura occidental en espanyol i altres llengües. Aquests documents buscaven ser materials d'ensenyament quan els religiosos desconeixien les llengües de l'actual territori de Mèxic existents en aquesta època. Autors han discutit si la manufactura és tequitqui o hispana. Deuen el seu nom a Jacobo de Testera, religiós que va elaborar catecismes d'aquest tipus.
Els religiosos que van participar en l'evangelització de les noves terres del continent americà van buscar tota mena de recursos pedagògics per a la transmissió de la doctrina. Ja fossin representacions teatrals, música, arquitectura, sermons públics, entre d'altres, que recolzessin l'enteniment dels nous preceptes religiosos. Les imatges i els documents que les contenien van ser sotmesos a la destrucció per ser considerats materials idolàtrics, però hi va haver una tolerància a l'ús dels mateixos quan van ser reinterpretats per al seu ús en un context religiós. En el cas dels catecismes testerians, aquests van ser utilitzats per a la transmissió dels Deu Manaments catòlics, i d'oracions com el parenostre (el cas de Testera) i l'Au María.

## Referències

* 1 2 «Catecismo testeriano: una lectura de evangelización». XVIII Encuentro de Investigadores del Pensamiento Novohispano, 2005 [Consulta: 11 diciembre 2015].
* ↑ «Catecismo Testeriano» (en espanyol). Biblioteca Digital Mexicana.
* ↑ María, Fundación Santa. Historia de la educación en España y América. Ediciones Morata.
* ↑ Tesoros de papel: documentos del Centro de Estudios de Historia de México Condumex. Museo Soumaya.
* ↑ Gruzinski, Serge. "La colonización de lo imaginario, Sociedades indígenas y occidentalización en el México español: Siglos XVI - VIII. Fondo de Cultura Económica, 2005.
# Gran Premi de Mònaco del 1980

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1980, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 18 de maig del 1980.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 28 | Carlos Reutemann | Williams - Ford | 76 | 1h 55' 34. 365 | 2 | 9 |
| 2 | 26 | Jacques Laffite | Ligier - Ford | 76 | + 1' 13.629 min. | 5 | 6 |
| 3 | 5 | Nelson Piquet | Brabham - Ford | 76 | + 1' 17.726 min. | 4 | 4 |
| 4 | 30 | Jochen Mass | Arrows - Ford | 75 | + 1 Volta | 15 | 3 |
| 5 | 2 | Gilles Villeneuve | Ferrari | 75 | + 1 Volta | 6 | 2 |
| 6 | 20 | Emerson Fittipaldi | Fittipaldi - Ford | 74 | + 2 Voltes | 18 | 1 |
| 7 | 11 | Mario Andretti | Lotus - Ford | 73 | + 3 Voltes | 19 | |
| 8 | 29 | Riccardo Patrese | Arrows - Ford | 73 | + 3 Voltes | 11 | |
| 9 | 12 | Elio de Angelis | Lotus - Ford | 68 | Accident | 14 | |
| NC | 9 | Jan Lammers | ATS - Ford | 64 | No Classificat | 13 | |
| Ret | 25 | Didier Pironi | Ligier - Ford | 54 | Accident | 1 | |
| Ret | 16 | René Arnoux | Renault | 53 | Accident | 20 | |
| Ret | 22 | Patrick Depailler | Alfa Romeo | 50 | Motor | 7 | |
| Ret | 1 | Jody Scheckter | Ferrari | 27 | Prob. de direcció | 17 | |
| Ret | 15 | Jean-Pierre Jabouille | Renault | 25 | Caixa canvi | 16 | |
| Ret | 27 | Alan Jones | Williams - Ford | 24 | Diferencial | 3 | |
| Ret | 23 | Bruno Giacomelli | Alfa Romeo | 0 | Col·lisió | 8 | |
| Ret | 3 | Jean Pierre Jarier | Tyrrell - Ford | 0 | Col·lisió | 9 | |
| Ret | 8 | Alain Prost | McLaren - Ford | 0 | Col·lisió | 10 | |
| Ret | 4 | Derek Daly | Tyrrell - Ford | 0 | Col·lisió | 12 | |
| NVQ | 7 | John Watson | McLaren - Ford | | | | |
| NVQ | 31 | Eddie Cheever | Osella - Ford | | | | |
| NVQ | 17 | Geoff Lees | Shadow - Ford | | | | |
| NVQ | 21 | Keke Rosberg | Fittipaldi - Ford | | | | |
| NVQ | 6 | Ricardo Zunino | Brabham - Ford | | | | |
| NVQ | 14 | Tiff Needell | Ensign - Ford | | | | |
| NVQ | 18 | Dave Kennedy | Shadow - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Didier Pironi 1' 24. 813
* Volta ràpida: Carlos Reutemann 1' 27. 418 (a la volta 40)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-04-01. [Consulta: 14 abril 2010].
# Juan Pellón Fernández-Fontecha

Juan Pellón Fernández-Fontecha (Santander, 21 de gener de 1955) és un jugador d'hoquei sobre herba càntabre, ja retirat, guanyador d'una medalla olímpica.
Membre del Club de Tennis Santander, va participar als 21 anys en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà), on va aconseguir guanyar un diploma olímpic en la competició masculina d'hoquei sobre herba en finalitzar sisè en la competició olímpica. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica) va aconseguir guanyar la medalla de plata.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Juan Pellón». [Consulta: 19 febrer 2025].
* ↑ «Comité Olímpico Español», 15-07-2021. [Consulta: 19 febrer 2025].
# Dora Iannakopulu

Dora Iannakopulu (Mitilene, Grècia, 1937) és una escriptora, actriu i cantant grega.

## Biografia

Va néixer i es va criar a Mitilene. Va estudiar al Departament d'Estudis Teatrals de la Universitat d'Atenes i tan bon punt es va graduar va actuar a l'obra teatral An Giall / The Hostage (títol traduït al grec com a "Ένας Όμηρος") de Brendan Behan, que va ser presentada al Teatre Kykliko de per Leonidas Trivizas amb cançons escrites per Mikis Theodorakis.
Després va començar una carrera paral·lela al teatre i al cant, amb actuacions al teatre, al cinema i als primers bars de Plaka. Va publicar àlbums amb cançons de Theodorakis, i d'Odisseas Elitis, entre d'altres. Durant la junta dels coronels va marxar a l'estranger, on amb un petit grup va recórrer països d'Europa occidental i oriental, amb un programa basat en la música de Mikis Theodorakis.
L'emprova del vestit de núvia, de l'any 1993, és la seva primera novel·la. De fet, és el seu primer text escrit, seguit del conte El papardo, publicat l'any 1995. La seva segona novel·la, Ο μεγάλος θυμός, es va publicar l'any 1996. Ambdues novel·les es van convertir en sèries de televisió.
Van seguir les novel·les Με τα μάτια του έρωτα (1999), Οι τρεις χήρες (2001), Αμαρτωλέ μου άγγελε (2002), Έρως μετ' εμποδίων (2004) , Το μενταγιόν (2007), Ένοχα μυστικά (2009), Πεθαίνω για σένα (2011) i Στον γκρεμό (2013).

## Traduccions al català

* L'emprova del vestit de núvia. Traducció de Joaquim Gestí i Montserrat Franquesa. Edicions de 1984. Barcelona, 2003. ISBN 9788496061071

## Referències

* ↑ «Ένας όμηρος - Mikis Theodorakis / Mίκης Θεοδωράκης» (en italià). Antiwar songs. [Consulta: 24 novembre 2021].
# Gran Premi de Mònaco del 1990

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1990, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 27 de maig del 1990.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 27 | Ayrton Senna | McLaren - Honda | 78 | 1h 52' 46. 982 | 1 | 9 |
| 2 | 4 | Jean Alesi | Tyrrell - Ford | 78 | + 1.087 s | 3 | 6 |
| 3 | 28 | Gerhard Berger | McLaren - Honda | 78 | + 2.073 s | 5 | 4 |
| 4 | 5 | Thierry Boutsen | Williams - Renault | 77 | + 1 Volta | 6 | 3 |
| 5 | 10 | Alex Caffi | Arrows - Ford | 76 | + 2 Voltes | 22 | 2 |
| 6 | 29 | Éric Bernard | Larrousse - Lamborghini | 76 | + 2 Voltes | 24 | 1 |
| 7 | 35 | Gregor Foitek | Onyx - Ford | 72 | Col·lisió | 20 | |
| Ret | 11 | Derek Warwick | Lotus - Lamborghini | 66 | Virolla | 13 | |
| Ret | 2 | Nigel Mansell | Ferrari | 63 | Bateria | 7 | |
| Ret | 24 | Paolo Barilla | Minardi - Ford | 52 | Caixa canvi | 19 | |
| Ret | 36 | Jyrki Järvilehto | Onyx - Ford | 52 | Caixa canvi | 26 | |
| Ret | 26 | Philippe Alliot | Ligier - Ford | 47 | Caixa canvi | 18 | |
| Ret | 6 | Riccardo Patrese | Williams - Renault | 41 | Distribuïdor | 4 | |
| Ret | 22 | Andrea de Cesaris | Dallara - Ford | 38 | Motor | 12 | |
| Ret | 3 | Satoru Nakajima | Tyrrell - Ford | 36 | Virolla | 21 | |
| Ret | 1 | Alain Prost | Ferrari | 30 | Bateria | 2 | |
| Ret | 19 | Alessandro Nannini | Benetton - Ford | 20 | Caixa canvi | 16 | |
| Ret | 7 | David Brabham | Brabham - Judd | 16 | Transmissió | 25 | |
| Ret | 16 | Ivan Capelli | Leyton House - Judd | 13 | Frens | 23 | |
| Ret | 25 | Nicola Larini | Ligier - Ford | 12 | Diferencial | 17 | |
| Ret | 30 | Aguri Suzuki | Larrousse - Lamborghini | 11 | Direcció | 15 | |
| Ret | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ford | 7 | Part elèctrica | 8 | |
| Ret | 12 | Martin Donnelly | Lotus - Lamborghini | 6 | Caixa canvi | 11 | |
| Ret | 8 | Stefano Modena | Brabham - Judd | 3 | Transmissió | 14 | |
| Ret | 21 | Emanuele Pirro | Dallara - Ford | 0 | Motor | 9 | |
| DSQ | 20 | Nelson Piquet | Benetton - Ford | 34 | Irregularitats sortida | 10 | |
| NVQ | 9 | Michele Alboreto | Arrows - Ford | | | | |
| NVQ | 14 | Olivier Grouillard | Osella - Ford | | | | |
| NVQ | 15 | Mauricio Gugelmin | Leyton House - Judd | | | | |
| NVQ | 33 | Roberto Moreno | Euro Brun - Judd | | | | |
| NVQ | 17 | Gabriele Tarquini | AGS - Ford | | | | |
| NVQ | 18 | Yannick Dalmas | AGS - Ford | | | | |
| NVQ | 34 | Claudio Langes | Euro Brun - Judd | | | | |
| NVQ | 31 | Bertrand Gachot | Coloni - Ford | | | | |
| NVQ | 39 | Bruno Giacomelli | Life | | | | |

## Altres

* Pole: Ayrton Senna 1' 21. 314
* Volta ràpida: Ayrton Senna 1' 24. 468 (a la volta 59)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-12-21. [Consulta: 7 maig 2010].
# Pablo Usoz Ciriza

Pablo Usoz Ciriza (Madrid, Espanya, 1968) és un jugador d'hoquei sobre herba madrileny, ja retirat, guanyador d'una medalla olímpica.
Va participar, als 23 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 a Barcelona (Catalunya), on va guanyar un diploma olímpic en la competició masculina olímpica d'hoquei sobre herba amb la selecció espanyola. Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units) finalitzà en segona posició i guanyà així la medalla de plata. Als Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 a Sydney (Austràlia) finalitzà en novena posició. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata en el Campionat del Món d'hoquei sobre herba.
Una vegada retirat va exercir d'entrenador de la selecció espanyola d'hoquei sobre herba femenina, amb la qual va disputar els Jocs Olímpics de 2004 i 2008. Posteriorment entrenà els equips masculins i femenins del Club de Campo. Amb l'equip masculí guanyà dues lligues i una copa.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Pablo Usoz». [Consulta: 19 febrer 2025].
* ↑ «Comité Olímpico Español», 17-05-2021. [Consulta: 19 febrer 2025].
* ↑ «Pablo Usoz, nuevo entrenador del Club de Campo» (en castellà), 02-07-2019. [Consulta: 19 febrer 2025].
* ↑ «El entrenador de hockey Pablo Usoz, premiado en la XVII Gala del Deporte Madrileño | Club de Campo Villa de Madrid» (en castellà), 15-11-2024. [Consulta: 19 febrer 2025].
* ↑ Telemadrid. «Pablo Usoz, tras el doblete con Club de Campo: "Hemos sido los mejores"» (en castellà), 23-06-2023. [Consulta: 19 febrer 2025].
# Cogomella de mugró

La cogomella de mugró (Macrolepiota mastoidea), també anomenada paraigüet, palomina o campaneta, és un bolet que es caracteritza per la forma del seu barret. Aquesta és la que li dona nom, ja que prové del grec mastos=mama i ideos=similar degut a la gran protuberància central de la seva barret que recorda el mugró.
Creix a la tardor, en grups, en els boscos de planifolis, sobre diferents tipus de sòl.

## Descripció

Té un píleu de 8 a 12 cm de diàmetre, de forma pla-convexa, amb un umbó prominent, els marges incurvats més o menys enrotllats cap a la cara superior; la cutícula crema-blanc o ocre, esquamosa, més densa cap al centre.
Les làmines són blanquinoses, denses, lliures i amb collar.
L'Estípit és cilíndric, atenuat a la part superior, una mica inflat a la base, coberta amb una esquama granulada de color groc-marró, fàcilment separable del barret.
Té una carn blanquinosa, que no canvia de color, amb una olor dèbil i un sabor lleugerament àcid, d'avellana intens, que recorda el de la Macrolepiota procera.

## Sinònims i binomis obsolets

* Agaricus mastoideus Fr., Systema mycologicum (Lundae) 1: 20 (1821)
* Lepiota mastoidea (Fr.) P. Kumm., Führer Pilzk.: 135 (1871)
* Lepiota rickenii Velen., Novitates Mycologicae: 47 (1939)
* Lepiotophyllum mastoideum (Fr.) Locq., Bull. mens. Soc. linn. Lyon 11: 40 (1942)
* Leucocoprinus mastoideus (Fr.) Singer, (1939)
* Macrolepiota mastoidea var. rickenii (Velen.) Gminder, (2003) Index of Fungi
* Macrolepiota rickenii (Velen.) Bellù & Lanzoni, Beiträge zur Kenntnis der Pilze Mitteleuropas 3: 196 (1987)

## Referències

* ↑ https://dlc.iec.cat/Results?EntradaText=palomina&operEntrada=0
* ↑ Cuello Subirana, Josep. Els noms dels bolets. Bellaterra: Lynx, 2007, p. 493. ISBN 978-84-96553-39-2.
* 1 2 3 Gerhardt, Ewald; Xavier Llimona, Jordi Vila. Bolets dels Països Catalans i d'Europa. Barcelona: Omega, 2000. ISBN 84-282-1121-3.