OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Picón Bejes-Tresviso

El formatge Picón Bejes - Tresviso, més conegut popularment com a Formatge Picón, és un formatge blau espanyol que s'elabora a la comarca de Liébana, a Cantàbria.

## Denominació d'origen

És un formatge amb denominació d'origen protegida des de 1994. Tradicionalment es coneixia com a picón de Tresviso i formatge picón de Bejes, fins que la seva regulació va unificar la denominació per a tots els formatges que es produïen a la zona i que comprèn els següents municipis: Cabezón de Liébana, Camaleño, Cillorigo de Liébana, Peñarrubia, Pesaguero, Potes, Tresviso i Vega de Liébana. Les localitats de Tresviso i Bejes són les que tradicionalment han acaparat la major part de la producció i donen nom al propi formatge.
Aquest formatge és similar a d'altres que es produeixen en diferents zones dels Pics d'Europa com el Formatge de Cabrales (Astúries) o el Formatge de Valdeón (província de Lleó). Tots ells es curen d'una manera semblant a coves situades a les muntanyes dels Pics d'Europa.

## Descripció

Té forma de cilindre. La seva altura és de 7 a 15 cm; el seu diàmetre, de 15 a 20 cm; el seu pes, de 700-2800g. L'escorça és prima, gris i amb zones groc verdoses. La pasta és untuosa, compacta i amb orificis, de color blanc amb zones i vetes de color blau verdós. El seu sabor és lleugerament picant. Igual que la resta de formatges blaus, té en la seva pasta cultius de Penicillium que proporcionen el seu color i sabor característic a causa dels floridures.
S'elabora amb llet de vaca, ovella i cabra, per això és conegut pel sobrenom de «Tres Llets». S'empra llet de les següents espècies i races:
* Bovina: tudanca, marró-alpina i frisona
* Ovina: lacha
* Caprina: pirinenca i Cabra dels Pics d'Europa.
Aquest formatge es comercialitzava tradicionalment embolicat en fulles de fals plàtan (Acer pseudoplatanus), tot i que a causa de la regulació actualment es comercialitza embolicat en paper d'alumini daurat i amb les llegendes "Picón Bejes Tresviso", amb una etiqueta identificativa en la qual ha d'aparèixer la seva composició i el nombre de registre sanitari, els logotips de la DOP Picón Bejes Tresviso i un nombre correlatiu a cada peça que es fabrica.

## Referències

* ↑ «DOP Queso Picón Bejes-Tresviso -». www.alimentosdecantabria.com. Oficina de Calidad Alimentaria. Arxivat de l'original el 2017-05-18. [Consulta: 12 maig 2017].

## Vegeu també

* Gastronomia de Cantàbria

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
* Processos d'elaboració
# El Lledó

«El Lledó» té aquests significats:
* El Lledó (Puig-reig), masia al Berguedà
* El Lledó (Castelló de la Plana), santuari a Castelló de la Plana (Plana Alta)
* El Lledó (Valls), santuari a Valls (Terra Alta)
* El Lledó (Castellbell i el Vilar), edifici del municipi de Castellbell i el Vilar (Bages)
* El Lledó (Castellfollit del Boix), masia al municipi de Castellfollit del Boix (Bages)
# Plana (desambiguació)

«Plana» té aquests significats:
* Plana, terreny amb poca elevació
* Plana (construcció), eina de paleta
* Plana o pàgina, cadascuna de les cares del paper d'una obra que contingui més d'un full, com ara un dossier o un llibre, més enllà de la coberta
* Plana o ribot, eina de fuster
* Plana (peix), peix de l'ordre dels pleuronectiformes
* paraula plana, mot que té accent prosòdic en la seva última síl·laba
* Toponímia:
* La Plana (Bot), cim del municipi de Bot (Terra Alta)
** Comarques:
*** La Plana, comarca del País Valencià dividida entre les comarques administratives de la Plana Alta i la Plana Baixa
*** Plana Alta, comarca costanera del nord del País Valencià, amb capital a Castelló de la Plana
*** Plana Baixa, comarca del País Valencià, costanera i valencianoparlant del nord del País Valencià, amb capital a Borriana
*** Plana de Vic, comarca natural d'Osona
*** Plana del Rosselló, comarca natural del Rosselló, a la Catalunya del Nord
* Entitats de població:
** La Plana (Alcover), entitat de població del municipi d'Alcover (Alt Camp)
** La Plana (Arbúcies), entitat de població del municipi d'Arbúcies (Selva)
** La Plana (Avià), entitat de població i antiga colònia tèxtil del municipi d'Avià (Berguedà)
** La Plana (Creixell), nucli del municipi de Creixell (Tarragonès)
** La Plana (Matadepera), nucli del municipi de Matadepera (Vallès Occidental)
** La Plana (Esparreguera), nucli del municipi d'Esparreguera (Baix Llobregat)
** La Plana (Fígols), nucli del municipi de Fígols (Berguedà)
** La Plana (Vila-seca), nucli del municipi de Vila-seca (Tarragonès)
* Edificis:
** La Plana (Castellfollit del Boix), edifici del municipi de Castellfollit del Boix (Bages)
** La Plana (Gaià), edifici del municipi de Gaià (Bages)
** La Plana (les Llosses), edifici del municipi de les Llosses (Ripollès)
** La Plana (Montagut i Oix), edifici del municipi de Montagut i Oix (Garrotxa)
** La Plana (Navàs), masia i indret de Navàs (Bages)
** La Plana (Odèn), masia del municipi d'Odèn (Solsonès)
** La Plana (Olius), masia del municipi d'Olius (Solsonès)
** La Plana (Queralbs), edifici del municipi de Queralbs (Ripollès)
** La Plana (Sant Aniol de Finestres), edifici del municipi de Sant Aniol de Finestres (Garrotxa)
** La Plana (Santa Maria d'Oló), edifici del municipi de [Santa Maria d'Oló (Moianès)
** La Plana (Vidrà), edifici del municipi de Vidrà (Osona)
* Indrets i planes:

## Vegeu també

* Planes
* Pla (desambiguació)
# Tau (lletra grega)

Tau (majúscula Τ, minúscula τ) és la lletra dinovena de l'alfabet grec. Té un valor numèric de 300. El seu nom en català és Tau. Els simbolisme de la creu ha estat connectat no sols a la lletra Khi (Χ), sinó també a tau, l'equivalent d'aquesta darrera lletra en l'alfabet fenici i els alfabets hebreus antics, en els que era originalment de forma cruciforme.

## Usos científics

La lletra minúscula τ s'usa com a símbol per:
* La funció τ en Teoria Tau General un principi psicològic de la percepció.
* Un parell de forces en mecànica.
* La partícula elemental Tau en física de partícules.
* La vida mitjana en els processos d'emissió espontània de partícules en física.
* El temps propi en la teoria de relativitat.
* Un coeficient de correlació, la tau de Kendall.
* El Nombre auri, si bé φ és més coneguda.
* La funció tau de Ramanujan en teoria de nombres.
* Tau en astronomia és una mesura de l'opacitat, o la penetració de llum del Sol en l'atmosfera.

## Usos religiosos

La lletra tau també sol aparèixer en les representacions pictòriques i escultòriques de Santa Tecla i, per extensió (ja que és la patrona de Tarragona), és el símbol de l'arxidiòcesi de Tarragona.
# Dia de la Unitat Popular

Dia de la Unitat Popular (en rus: День народного единства) és una festa nacional de Rússia. Se celebra el 4 de novembre i commemora l'aixecament popular que va expulsar les forces d'ocupació de la Mancomunitat de Polònia-Lituània el novembre de 1612, fet que va posar fi a l'època de revoltes del Període Tumultuós i a la intervenció de Rússia en la guerra amb Polònia. Al·ludeix a la idea de la unitat de la societat russa que va poder protegir l'Estat, fins i tot en l'absència d'un tsar que pogués guiar-la.
Des de l'any 1613 fins al 1917, se celebrava el Dia de l'alliberament de Moscou dels invasors polonesos. La idea de reviure aquella celebració com el Dia de la Unitat Popular fou proposada pel Consell Interreligiós de Rússia el 2004, i després va passar a ser iniciativa de la Duma Estatal.
La festivitat se celebra amb el seu nou nom des de 2005.
A causa del fet que quan es va iniciar era una festa totalment nova per a la societat actual russa, en els primers anys va ser en gran part desconeguda per la població.

## Referències

* ↑ Bonet, Pilar «Los rusos ignoran su fiesta nacional» (en castellà). El País [Madrid], 01-11-2007. ISSN: 1134-6582.
# Charles-André van Loo

Carle o Charles-André van Loo (Niça, 15 de febrer de 1705 - París, 15 de juliol de 1765) va ser un pintor francès, germà menor Jean-Baptiste van Loo. Va abastar diversos temes en les seves pintures: religió, història, mitologia, retrats i al·legories, entre d'altres.

## Biografia

Va néixer a Niça. Van Loo va seguir el seu germà Jean-Baptiste a Torí, i després a Roma, el 1712, on va estudiar sota les ordres de Benedetto Luti i l'escultor Pierre Legros. Després d'abandonar Itàlia el 1723, va treballar a París, i va rebre de reconeixement com a pintor històric el 1727 –igual que el seu futur rival François Boucher–. El 1727 va tornar a Torí, on va treballar per a Víctor Amadeu II de Savoia, per a qui va realitzar diverses il·lustracions de Torquato Tasso. El 1734 es va traslladar novament a París i el 1735 es va convertir en membre de l'Académie Royale de Peinture et de Sculpture, aconseguint ràpidament un bon càrrec dins l'acadèmia. Va ser integrat a l'Orde de Sant Miquel i nomenat primer pintor del rei Lluís XV de França el 1762. Va morir a París el 15 de juliol de 1765.

## Referències

* Aquest article incorpora text traduït de l'Enciclopèdia Britànica de 1911, el contingut de la qual es troba en el domini públic.

## Enllaços externs

* Charles André van Loo
# Bettie Page

Bettie Page (Nashville, Tennessee, 22 d'abril de 1923 - Los Angeles, Califòrnia, 11 de desembre de 2008) va ser una model estatunidenca que va obtenir gran notorietat durant la dècada del 1950 per les seves fotos pin-up. El seu aspecte, cabells negres, ulls blaus i serrell, ha influenciat gran quantitat d'artistes i ha esdevingut una icona de la cultura pop, sovint coneguda com La reina de les pin-up. Després de la seva mort, el fundador de Playboy, Hugh Hefner, va referir-s'hi com «una dama notable, una figura icònica de la cultura pop que va influir en la sexualitat, el gust per la moda, algú que va tenir un impacte tremend en la nostra societat».
Nativa de Nashville, Page va viure a Califòrnia en els seus primers anys d'adulta abans de traslladar-se a la ciutat de Nova York per treballar com a actriu. Allà, va trobar feina com a model pin-up i va posar per a diversos fotògrafs durant la dècada del 1950. Page va ser «Miss gener 1955», una de les primeres «playmates del mes» per a la revista Playboy. Després d'anys en l'obscuritat, va experimentar un ressorgiment de la popularitat a la dècada del 1980.
El 1959, Page es va convertir al cristianisme evangèlic, va treballar per Billy Graham i va estudiar als col·legis bíblics de Los Angeles i Portland (Oregon) amb la intenció de convertir-se en missionera. L'última part de la vida de Page va estar marcada per depressió, canvis d'humor violents i diversos anys en un hospital psiquiàtric estatal amb esquizofrènia paranoide.

## Referències

* ↑ 50s pin-up queen Bettie Page dies, BBC News, December 12, 2008; accessed 12, December 2008
* ↑ McFadden, Robert D. «Bettie Page, Queen of Pinups, Dies at 85» (en anglès). The New York Times, 12-12-2008 [Consulta: 21 desembre 2010].
* ↑ «Bettie Page dies at 85 / Pin-up queen was a pop culture phenomenon» (en anglès). Variety, 11-12-2008 [Consulta: 27 febrer 2009].
* ↑ «Pinup model Bettie Page dies in L.A. at 85» (en anglès). Associated Press. Today.com [Consulta: 12 desembre 2008]. «Bettie Page, the 1950s secretary-turned-model whose controversial photographs in skimpy attire or none at all helped set the stage for the 1960s sexual revolution, died Thursday. She was 85.»
* ↑ Bettie Page, Dita Von Teese, Hugh M. Hefner, Rebecca Romijn, Tempest Storm, Bunny Yeager (2012). Bettie Page Reveals All (video)en. Mark Mori. Dura 101.
* ↑ Sahagun, Louis «Pinup queen Bettie Page dead at 85» (en anglès). Los Angeles Times, 11-12-2008 [Consulta: 11 desembre 2008]. «Bettie Page, the brunet pinup queen with a shoulder-length pageboy hairdo and kitschy bangs whose saucy photos helped usher in the sexual revolution of the 1960s, has died. She was 85.»
* ↑ Sahagun, Louis «Pin-up Bettie Page, whose poses ushered in sexual revolution, dies» (en anglès). The Age [Melbourne], 13-12-2008.
# Plaça de Sant Pere

«Plaça de Sant Pere» té aquests significats:
* Plaça de Sant Pere (Berga), plaça al centre de Berga
* Plaça de Sant Pere (Ciutat del Vaticà), davant de la Basílica de Sant Pere a la Ciutat del Vaticà
* Plaça de Sant Pere (Girona), plaça pública al municipi de Girona
# Dagr (pel·lícula)

Dagr és una pel·lícula de terror britànica del 2024 dirigida i coescrita per Matthew Butler-Hart. S'ha subtitulat al català.
La pel·lícula es va estrenar als cinemes el 9 de febrer de 2024 i es va incorporar a les plataformes digitals el 2 d'abril del mateix any.
A l'agregador de ressenyes Rotten Tomatoes, la pel·lícula té una puntuació d'aprovació del 60% basada en cinc crítiques, amb una valoració mitjana de 6,80 sobre 10. Jack Bottomley, de la revista Starburst, la va descriure com "una part tensa de l'horror popular britànic i de combustió lenta".

## Repartiment

* Riz Moritz com a Louise
* Ellie Duckles com a Thea
* Matt Barber com a Matt
* Tori Butler-Hart com a Tori
* Emma King com a Emma
* Graham Butler com a Gray
* Hattie Chapman com a Hattie
* Luca Thompson com Ash Blake

## Referències

* ↑ «DAGR Clip. UK Horror Comedy Out Now on Digital». screenanarchy.com. [Consulta: 27 abril 2024].
* ↑ «"Why are they still holding a camera?": ‘Dagr Director and Writer Break Down Their UK Found-Footage Folk Horror». dreadcentral.com. [Consulta: 27 abril 2024].
* ↑ «Dagr». Goita què fan, ara!. [Consulta: 7 gener 2025].
* ↑ «UK horror ‘Dagr’ lands North America distribution, ‘Game Of Thrones' star joins as exec producer». screendaily.com. [Consulta: 27 abril 2024].
* ↑ «Dagr». rottentomatoes.com. [Consulta: 27 abril 2024].
* ↑ «DAGR». starburstmagazine.com. [Consulta: 27 abril 2024].
# Farasan

Les illes Farasan (àrab: جزر فرسان, juzur Farasān) són un arxipèlag coral·lí de la mar Roja, sota sobirania de l'Aràbia Saudita, a la província de Jizan i a uns 40 km de la costa. És la primera àrea protegida del país i és la llar de la gasela de l'illa Farsan, que anteriorment s'havia considerat extinta. A l'hivern les aus que emigren d'Europa hi solen fer els nius. Té una superfície de 696 km² i una població d'uns 10.000 habitants. L'illa principal es coneix també amb el nom de Farasan (Farsan al-Seguir, «Petit Farsan»), igual que la ciutat principal. La segona illa s'anomena Sajid (Farsan al-Kabir, «Gran Farsan») i la següent més gran Zufar. La resta són illes menors.
Els otomans hi van construir una mesquita. Antigament es practicava a les illes la pesca d'ostres perlíferes. Alemanya hi va tenir una estació carbonífera. El 1917 les illes pertanyien al xerif de la Meca, senyor del Hijaz, que les va bescanviar per la vila d'al-Qunfudhah amb l'emir idríssida de Sabya, Muhàmmad. El 1926 els idríssides van vendre les illes a Gran Bretanya, però el tractat mai no fou ratificat en ser annexionat l'emirat idríssida al regne del Najd i el Hijaz, embrió de la futura Aràbia Saudita.

## Referències

* ↑ «Farasān | enciclopedia.cat». [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ «Farasan Islands, Saudi Arabia». Arxivat de l'original el 2020-02-03. [Consulta: 10 agost 2020].
* ↑ «JAZAN PROVINCE – General Information». Arxivat de l'original el 2017-08-20. [Consulta: 13 abril 2017].
* ↑ Von Bornhaupt, Chr. «The German efforts on the Somali coast and the Anglo-Italian agreement of May 5, 1894». A: Colonial Yearbook 1895 (en alemany). Berlín: C. Heymann, 1985, p. 161–171. OCLC 1604839.

## Vegeu també

* Gazella arabica

## Enllaços externs

* Portal de Farasan Arxivat 2012-11-02 a Wayback Machine.
* Farasan Arxivat 2012-07-16 a Wayback Machine.
* Àrees protegides Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine.
# Província de Plèven

Plèven - Област Плевен (búlgar) - és una província del centre-nord de Bulgària. La principal ciutat és Plèven. Limita amb el riu Danubi, Romania i les províncies de Vratsa, Veliko Tarnovo i Lovech. La província de Plèven té una extensió de 4,333.54 km² i una població de 310,449. La capital és la ciutat de Plèven.

## Geografia

La província forma part de la Planura Danubiana. És travessada de nord a sud pels rius Iskar, Vit i Osam (d'oest a est); les valls dels rius són separades per turons argilosos.

## Subdivisió administrativa

La Província de Plèven se subdivideix en municipalitats (община / obshtina).
* Municipalitat de Belene: Belene, Byala Voda, Dekov, Kulina Voda, Petokladentsi, Tatari
* Municipalitat de Gulyantsi: Brest, Gigen, Iskar, Gulyantsi, Dolni Vit, Dabovan, Zagrazhden, Kreta, Lenkovo, Milkovitsa, Somovit, Shiyakovo
* Municipalitat de Dolna Mitropoliya: Baykal, Bivolare, Bozhuritsa, Bregare, Gorna Mitropoliya, Gostilya, Dolna Mitropoliya, Komarevo, Krushovene, Orehovitsa, Pobeda, Podem, Riben, Slavovitsa, Stavertsi, Trastenik
* Municipalitat de Dolni Dabnik: Barkach, Gorni Dabnik, Gradina, Dolni Dabnik, Krushovitsa, Petarnitsa, Sadovets
* Municipalitat de Levski: Asenovtsi, Asparuhovo, Bozhurluk, Balgarene, Varana, Gradishte, Izgrev, Kozar Belene, Levski, Malchika, Obnova, Stezherovo, Tranchovitsa
* Municipalitat de Nikopol: Asenovo, Batsova Mahala, Vubel, Debovo, Dragash Voyvoda, Evlogievo, Zhernov, Lozitsa, Lyubenovo, Muselievo, Nikopol, Novachene, Sanadinovo, Cherkovitsa
* Municipalitat d'Iskar: Dolni Lukovit, Iskar, Pisarovo, Staroseltsi
* Municipalitat de Plèven: Beglezh, Bohot, Brestovets, Brashlyanitsa, Bukovlak, Varbitsa, Gortalovo, Grivitsa, Disevitsa, Koilovtsi, Kartozhabene, Kashin, Laskar, Mechka, Nikolaevo, Opanets, Pelishat, Plèven, Radishevo, Ralevo, Slavyanovo, Todorovo, Tuchenitsa, Tarnene, Yasen
* Municipalitat de Pordim: Borislav, Valchi Tran, Zgalevo, Kamenets, Kateritsa, Odarne, Pordim, Totleben
* Municipalitat de Cherven Bryag: Breste, Glava, Gornik, Deventsi, Koynare, Lepitsa, Radomirtsi, Rakita, Reselets, Ruptsi, Suhache, Telish, Cherven Bryag, Chomakovtsi
* Municipalitat de Knezha: Brenitsa, Enitsa, Knezha, Lazarovo

## Demografia

Segons el cens del 2001, la població de la província és de 311.985, dels quals els búlgars són la gran majoria (280.475); uns 16.931 es declararen turcs (encara que aquest nombre inclou alguns gitanos) i 9.777 gitanos.
Quan a religió, 275,112 es declararen cristians ortodoxos, 15.681 musulmans i 7.065 catòlics romans (el segon centre d'importància al país).
283,626 declararen que el búlgar era la seva llengua materna, 14,947 declararen parlar turc mentre que els parlants nadius de romaní foren 8,861.

## Enllaços externs

* Municipalitat de Plèven Arxivat 2005-12-20 a Wayback Machine.
* Província de Pleven
# Dasymys incomtus

Dasymys incomtus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Angola, Botswana, Burundi, Etiòpia, Kenya, Malawi, Moçambic, Namíbia, la República Democràtica del Congo, Ruanda, Sud-àfrica, el Sudan del Sud, Eswatini, Tanzània, Uganda, Zàmbia i Zimbàbue. Ocupa una gran varietat d'hàbitats, incloent-hi els boscos, les sabanes, els aiguamolls i els herbassars. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, incomtus, significa ‘sense ornaments' en llatí.

## Referències

* ↑ Taylor, P. J. Dasymys incomtus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 30 desembre 2017.
* ↑ Entrada «Dasymys» d'Animalia (en anglès).
# Faustí Gutiérrez Díez

Faustí Gutiérrez (Tortosa, Baix Ebre, 2 d'octubre de 1946 - Sant Boi de Llobregat, Baix Llobregat, 18 de gener de 2021) fou un religiós salesià català.
Fill de Moisès i Antonia, va fer el noviciat a l'Arboç, on va professar el 16 d'agost de 1967. Entre 1967 i 1970 cursà estudis de filosofia a Sentmenat. A continuació, estudià a Girona entre 1970 i 1973. I posteriorment, entre 1973 i 1977, estudià Teologia al seminari dels salesians Martí-Codolar. Després del primer any, va seguir amb els estudis teològics, però residint i treballant pastoralment a Sant Vicenç dels Horts, on va rebre l'ordenació sacerdotal el 12 de juny de 1977 de mans del Cardenal-Arquebisbe de Barcelona Mn. Narcís Jubany. Fins al 1984 va romandre a Sant Vicenç dels Horts desenvolupant la seva tasca pastoral que va continuar després a Montsó (1984-1990), novament a Sant Vicenç dels Horts (1990-1996), i a Sarrià, a Barcelona (1996-2001). Fou Ecònom Inspectorial de 2001 a 2014, i després, fou destinat a Sant Boi de Llobregat, on fou director de l'Obra Salesiana del 2014 al 2017, i va rebre la Medalla d'Or de la Ciutat atorgada a l'Obra Salesiana pels seus 50 anys de dedicació a la ciutat de la ma de l'alcaldessa de Sant Boi, Lluïsa Moret i Sabidó. Des del 2015, i fins al final dels seus dies, fou el rector de la Parròquia Sant Antoni Pàdua de Sant Vicenç dels Horts.
El 18 de gener del 2021 va morir a causa de la Covid-19, al Parc Sanitari Sant Joan de Déu de Sant Boi de Llobregat.

## Referències

* 1 2 3 «Mor a Sant Boi el sacerdot i teòleg salesià Faustí Gutiérrez». La Premsa del Baix [Consulta: 30 gener 2021].
* 1 2 3 «Mor el salesià Faustí Gutiérrez a causa de la Covid-19». Catalunya Religió, 20-01-2021 [Consulta: 30 gener 2021].
* ↑ «L’Obra Salesiana rep la Medalla d’Or de la Ciutat pels seus 50 anys de dedicació a la ciutat». Sant Boi Diari, 27-11-2014 [Consulta: 30 gener 2021].
* ↑ «Mor per Covid-19 el sacerdot i teòleg tortosí Faustí Gutiérrez Díez». Tarragona digital, 20-01-2021. Arxivat de l'original el 20 de gener 2021 [Consulta: 30 gener 2021].
# Pantanada de Tous

La pantanada de Tous (popularment la pantanà) és el nom amb què es coneix la gran inundació ocorreguda el 20 d'octubre de 1982 a conseqüència del trencament de la presa de Tous a causa de les pluges torrencials que arribaren als 700 mm/dia en algunes zones de la Vall d'Aiora i la Canal de Navarrés, i originà una riuada de 16.000 m³/s que arrasà la Ribera del Xúquer.
En algunes localitats, les pluges arribaren a 1000 mm en total des del dia 19 al 21. No obstant això, la magnitud del desastre es va multiplicar quan, a les 19.15 h del dia 20 d'octubre, i després d'unes quantes hores en què la presa de Tous desbordava per dalt, es va trencar.
El trencament del pantà de Tous originà una riuada al Xúquer de 16.000 m³/s superior fins i tot a la de 1864 i arrasà les comarques de la Ribera Alta i la Ribera Baixa, en especial poblacions com Sumacàrcer, Gavarda, Beneixida, Alberic, Carcaixent i Algemesí.
La zona inundada abastà els 290 km² de superfície. L'autopista A-7 i la via fèrria de Silla a Gandia tingueren també un important paper en la retenció de les aigües.
Moriren 8 persones segons les xifres oficials (40 persones segons altres fonts) i aproximadament 300.000 persones es quedaren sense llar en els dies següents. Molts dels habitatges van ser perduts definitivament. Fins i tot, pobles com Gavarda i Beneixida, es traslladaren d'ubicació en els anys posteriors (tot i que alguns veïns intentaren reconstruir els habitatges a la seua ubicació original).
Els danys superaren els 60.000 milions de pessetes, només en la província de València. Els afectats van optar per diverses vies per tal de ser recompensats econòmicament. Alguns d'ells, que van optar per la via judicial, van estar esperant en els tribunals més de vint anys per a cobrar les compensacions.
El físic Fernando Senent Pérez dugué a terme un estudi sobre l'efecte de la riuada respecte a la radioactivitat, i va concloure que no implicà cap canvi significatiu tot i el funcionament de la Central Nuclear de Cofrents.
La pantanada de Tous ha estat una de les catàstrofes més grans en la història moderna del País Valencià, comparable, potser, amb la Gran Riuada de València i la DANA del 2024.

## Referències

* 1 2 NTC, À Punt. «42 anys de la pantanada de Tous, el desastre que va marcar la Ribera», 20-10-2024. [Consulta: 30 octubre 2024].
* ↑ «40 años de la trágica "pantanà" de Tous» (en castellà), 16-10-2022. [Consulta: 30 octubre 2024].
* ↑ Senent Pérez, Fernando. Efectos de la Riada de 1982 sobre la radiactividad natural del río Júcar. València: Universitat de València. Secretariat de Publicacions, 1985. ISBN 84-370-0263-X.
* ↑ «Trenta anys de la pantanada de Tous (El trencament de la presa va causar la catàstrofe més gran en la història moderna del País Valencià)». Vilaweb, 20-10-2012. [Consulta: 18 octubre 2022].

## Vegeu també

* Riu Xúquer
* Embassament de Tous