OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gran Premi de Sud-àfrica del 1972

Resultats del Gran Premi de Sud-àfrica de Fórmula 1 de la temporada 1972, disputat al circuit de Kyalami el 4 de març del 1972.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 12 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 79 | 1h 45' 49. 1 | 5 | 9 |
| 2 | 8 | Emerson Fittipaldi | Lotus - Ford | 79 | + 14.1 s | 3 | 6 |
| 3 | 14 | Peter Revson | McLaren - Ford | 79 | + 25.8 s | 12 | 4 |
| 4 | 7 | Mario Andretti | Ferrari | 79 | + 38.5 s | 6 | 3 |
| 5 | 3 | Ronnie Peterson | March - Ford | 79 | + 49 s | 9 | 2 |
| 6 | 19 | Graham Hill | Brabham - Ford | 78 | + 1 Volta | 14 | 1 |
| 7 | 4 | Niki Lauda | March - Ford | 78 | + 1 Volta | 21 | |
| 8 | 5 | Jacky Ickx | Ferrari | 78 | + 1 Volta | 7 | |
| 9 | 2 | François Cevert | Tyrrell - Ford | 78 | + 1 Volta | 8 | |
| 10 | 9 | David Walker | Lotus - Ford | 78 | + 1 Volta | 19 | |
| 11 | 21 | Henri Pescarolo | March - Ford | 78 | + 1 Volta | 22 | |
| 12 | 6 | Clay Regazzoni | Ferrari | 77 | + 2 Voltes | 2 | |
| 13 | 25 | Rolf Stommelen | March - Ford | 77 | + 2 Voltes | 25 | |
| 14 | 24 | Helmut Marko | BRM | 76 | + 3 Voltes | 23 | |
| 15 | 15 | Chris Amon | Matra | 76 | + 3 Voltes | 13 | |
| 16 | 27 | John Love | Surtees - Ford | 73 | Virolla | 26 | |
| 17 | 22 | Carlos Pace | March - Ford | 73 | + 6 Voltes | 24 | |
| NC | 23 | Howden Ganley | BRM | 70 | No Classificat | 16 | |
| NC | 18 | Andrea de Adamich | Surtees - Ford | 69 | No Classificat | 20 | |
| NC | 11 | Peter Gethin | BRM | 65 | No Classificat | 18 | |
| Ret | 10 | Jean Pierre Beltoise | BRM | 61 | Motor | 11 | |
| Ret | 1 | Jackie Stewart | Tyrrell - Ford | 45 | Caixa canvi | 1 | |
| Ret | 17 | Mike Hailwood | Surtees - Ford | 28 | Suspensions | 4 | |
| Ret | 20 | Carlos Reutemann | Brabham - Ford | 27 | Prob. amb el combust. | 15 | |
| Ret | 16 | Tim Schenken | Surtees - Ford | 9 | Motor | 10 | |
| Ret | 26 | Dave Charlton | Lotus - Ford | 2 | Bomba del combustible | 17 | |
| NVS | 28 | William Ferguson | Brabham-Ford | | Motor | | |

## Altres

* Pole: Jackie Stewart 1' 17. 0
* Volta ràpida: Mike Hailwood 1' 18. 9 (a la volta 20)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2013-10-17. [Consulta: 22 març 2010].
# Reig de fageda

El reig de fageda, reig bord, cogomella mosquera, mosquerola,reig fals, reig foll, reig tinyós o reig vermell (Amanita muscaria, del llatí muscarius -relatiu a les mosques-, per la seua propietat de paralitzar mosques) és un fong basidiomicet psicoactiu, un dels molts del gènere Amanita. És una cogomella pigada que creix en boscos de coníferes i de caducifolis, on neix cap a final d'estiu o a l'entrant de la tardor. Nadiu de les regions temperades i boreals de l'hemisferi nord, el reig bord s'ha introduït accidentalment en molts països de l'hemisferi sud, generalment com a simbiont amb plantacions de pins, i actualment és una espècie cosmopolita vertadera. S'associa amb diversos arbres caducs i coníferes. Antigament, es barrejava amb llet i sucre per elaborar un producte que s'emprava per matar mosques.

## Morfologia

El barret, de color vermell coral·lí o aranjat cobert d'escates blancoses pot arribar a 18 cm. Té les làmines molt juntes, que són amples i de color blanc. L'esporada és blanca. El peu és de color blanc bru, bulbós a la base. Té un anell ample, sense estries, fràgil i membranós, de color blanc. No posseeix volva membranosa en forma de sac, sinó granulacions molt barroeres en forma de quadrets.

## Hàbitat

Es troba a l'estiu en boscs de coníferes, de la plana a l'alta muntanya.

## Comestibilitat

Contràriament a la creença popular, no es tracta d'una espècie metzinosa, però sí que és indigesta -a causa del contingut en micoatropina, que causa vòmits- i psicotròpica, a causa del contingut en muscimol i àcid ibotènic. La ingestió no produeix gairebé mai intoxicacions mortals, però sí que fa passar una mala estona als que l'hagin confós amb l'ou de reig, puix que en les primeres fases s'assemblen força.

## Referències

* ↑ Gràcia, Enric: La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, plana 94-95. Editorial Efadós, volum I, El Papiol, 2021, ISBN 978-84-18243-12-7
* ↑ Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
* ↑ Bruni, Alessandro. Farmacognosia generale e applicata (en italià). PICCIN, 1999, p. 210. ISBN 8829915009.

## Bibliografia

* Mushrooms of Northeastern North America (1997) ISBN 0-8156-0388-6.
* Högberg O. Flugsvampen och människan (en suec) ISBN 91-7203-555-2.
** Capítol 2.
* Michelot D, Melendez-Howell LM. (2003) Amanita muscaria: química, biologia, toxicologia i etnomicologia. Mycological Research 107:131–146.
* Schultes RE, Hofmann A, Rätsch C. (2001). Plants of the gods: their sacred, healing, and hallucinogenic powers (2nd ed). ISBN 0-89281-979-0
* Peter Lamborn Wilson. "Ploughing the Clouds: The Search for Irish Soma"
* Hawk and Venus. Sacred Soma Shamans

## Enllaços externs

* Article sobre el reig bord. (anglès)
* Descripció i fotografies del reig bord. (anglès)
* Informació sobre aquest bolet. (anglès)
# Circ d'Hivern de l'Ateneu Popular de Nou Barris

El Circ d'Hivern és una iniciativa de l'Ateneu Popular de Nou Barris (Barcelona) sorgida l'any 1996 per fomentar el circ.
Des que va engegar el 1979, l'Ateneu Popular de Nou Barris té un paper fonamental en el desenvolupament del circ català. Duu a terme activitats de formació, producció i exhibició. Imparteix formació infantil, juvenil i per a discapacitats. Cada any produeix quatre combinats de circ i, des del 1997, cada Nadal produeix l'espectacle ‘Circ d'Hivern' alhora que, tant com pot, programa companyies circenses estatals i estrangeres. A l'Ateneu Popular de Nou Barris, que va rebre el premi FAD Sebastià Gasch el 1997 i també el premi especial de la crítica dels premis Ciutat de Barcelona 2000, entre d'altres, hi han brotat i germinat un gran nombre d'artistes i companyies. Cal afegir que, a més, s'hi estatja l'Escola de Circ Rogelio Rivel i que hi han tingut la seu les associacions ACC i APCC.
En un nou format de circ sense animals exòtics l'Ateneu Popular de Nou Barris decidí batejar amb aquest nom els espectacles de circ contemporani que realitza pels volts de Nadal. El format del Circ d'Hivern és un espectacle de format teatral en la qual es combinen les tècniques circences amb altres formes d'expressió com el teatre, la dansa o la música. Cada any l'Ateneu realitza un espectacle produït expressament per a l'ocasió.
L'espectacle Rodó fou estrenat el desembre de 2005 i parteix d'una primera unió del pallasso Leandre Ribera, la ballarina Claire Ducreux i l'acròbata Teresa Celis.
L'any 2006 fou guardonat amb el Premi Nacional de Circ, concedit per la Generalitat de Catalunya «en reconeixement de la seva poesia escènica i pel risc estètic i conceptual d'un treball d'equip que contribueix fortament a la renovació del llenguatge circense».
El 2021 van estrenar el projecte Fins i tot la foscor, en motiu dels seus 25 anys d'història.

## Referències

* ↑ «Com s'organitza el món del circ». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: juliol 2013].
* ↑ Bordes, J. «Circ tensant el límit». El Punt Avui. Girona, 08-07-2021, p. 32.

## Enllaços externs

* (català) Pàgina oficial de l'Ateneu Popular de Nou Barris
* (català) Pàgina oficial del Circ d'Hivern de l'Ateneu Popular de Nou Barris Arxivat 2014-02-04 a Wayback Machine.
# Gran Premi de Sud-àfrica del 1993

Resultats del Gran Premi de Sud-àfrica de Fórmula 1 de la temporada 1993, disputat al circuit de Kyalami el 14 de març del 1993.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 2 | Alain Prost | Williams - Renault | 72 | 1h 38' 45. 082 | 1 | 10 |
| 2 | 8 | Ayrton Senna | McLaren - Ford | 72 | + 1' 19.824 min. | 2 | 6 |
| 3 | 26 | Mark Blundell | Ligier - Renault | 71 | + 1 Volta | 8 | 4 |
| 4 | 23 | Christian Fittipaldi | Minardi - Ford | 71 | + 1 Volta | 13 | 3 |
| 5 | 30 | Jyrki Järvilehto | Sauber | 70 | + 2 Voltes | 6 | 2 |
| 6 | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 69 | Motor | 15 | 1 |
| 7 | 9 | Derek Warwick | Footwork - Mugen - Honda | 69 | Virolla | 22 | |
| Ret | 25 | Martin Brundle | Ligier - Renault | 57 | Virolla | 12 | |
| Ret | 21 | Michele Alboreto | Lola - Ferrari | 55 | Sobreescalfament | 21 | |
| Ret | 20 | Érik Comas | Larrousse - Lamborghini | 51 | Motor | 19 | |
| Ret | 6 | Riccardo Patrese | Benetton - Ford | 46 | Virolla | 7 | |
| Ret | 5 | Michael Schumacher | Benetton - Ford | 39 | Virolla | 3 | |
| Ret | 12 | Johnny Herbert | Lotus - Ford | 38 | Prob amb el combustible | 17 | |
| Ret | 29 | Karl Wendlinger | Sauber | 33 | Motor | 10 | |
| Ret | 14 | Rubens Barrichello | Jordan - Hart | 31 | Caixa canvi | 14 | |
| Ret | 27 | Jean Alesi | Ferrari | 30 | Suspensions | 5 | |
| Ret | 19 | Philippe Alliot | Larrousse - Lamborghini | 27 | Virolla | 11 | |
| Ret | 24 | Fabrizio Barbazza | Minardi - Ford | 21 | Col·lisió | 24 | |
| Ret | 10 | Aguri Suzuki | Footwork - Mugen - Honda | 21 | Col·lisió | 20 | |
| Ret | 22 | Luca Badoer | Lola - Ferrari | 20 | Caixa canvi | 26 | |
| Ret | 0 | Damon Hill | Williams - Renault | 16 | Col·lisió | 4 | |
| Ret | 11 | Alessandro Zanardi | Lotus - Ford | 16 | Col·lisió | 7 | |
| Ret | 7 | Michael Andretti | McLaren - Ford | 4 | Col·lisió | 9 | |
| Ret | 15 | Ivan Capelli | Jordan - Hart | 2 | Virolla | 18 | |
| Ret | 3 | Ukyo Katayama | Tyrrell - Yamaha | 1 | Transmissió | 21 | |
| Ret | 4 | Andrea de Cesaris | Tyrrell - Yamaha | 0 | Transmissió | 23 | |

## Altres

* Pole: Alain Prost 1' 15. 696
* Volta ràpida: Alain Prost 1' 19. 492 (a la volta 40)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-12-02. [Consulta: 13 maig 2010].
# José Iranzo Almonacid

José Iranzo Almonacid, Anzo (Utiel, Plana d'Utiel, 1931 - València, març de 2006) va ser un pintor valencià, precursor del pop art a Espanya. Va estudiar a l'Escola d'Arts i Oficis de València. Va continuar els seus estudis d'arquitectura a l'Escola Superior de Barcelona. Fou membre del grup Arte Actual i membre fundador del grup "Estampa Popular" de València, creat el 1964. També va participar en la revista Suma y sigue L'any 1961 és seleccionat per al concursos de pintura 'Otoño' i 'Senyera' de València. Aquest any realitza una exposició col·lectiva a la galeria Martínez Medina de València amb altres artistes valencians més, com Manolo Valdés o Ramón Castañer. En desembre de 1963 va exposar a la Galeria Martínez Medina de València. Participa a València al VI Salón de Marzo, organitzat per l'assemblea permanent d'artistas del mediterráneo. L'octubre de 1965 va realitzar una exposició a l'Ateneu Mercantil de València, per a la qual Vicente Aguilera Cerni va fer la crítica. Va aconseguir diversos reconeixements internacionals durant la dècada de 1960. El 2012 es va dur a terme la restauració d'obres seues per part de l'IVACOR (Institut Valencià de Conservació i Restauració).
Es conserva obra d'Anzo al Museu d'Art Contemporani de Vilafamés, al Museu de Dibuix Julio Gavín de Sabiñánigo i al Museu de Belles Arts Gravina d'Alacant entre d'altres.
El 2017 es realitza a l'IVAM una exposició seua amb el títol Anzo : aislamiento

## Obres

Algunes de les seues obres són:
* Estampa Popular, Els altres 75 anys de pintura valenciana, 1976; oli sobre llenç; 114 x 80 cm. 2
* Vida con muñeca, 1965; oli sobre taula; 146 x 114 cm.
* También a ellos les gusta tricotar, 1965; Oli sobre taula; 146 x 114 cm.
* El Beso, 1965; Oli sobre taula; 114 x 146 cm.
* El Santo, 1966; oli sobre llenç; 190 x 45 cm.
* Señoret comprem este ramillet, 1965; Oli sobre taula; 114 x 146 cm.
* Aislamiento 44, 1968; oli sobre llenç; 87 x 67 cm.
* Aislamiento 77, 1971; taula i metacrilat; 100 x 100 cm.
* Aislamiento 30, 1968; taula i metacrilat; 96 x 91 cm.
* Aislamiento 86, 1971; acer o alumini i metacrilat; 87 x 86 cm.

## Referències

* ↑ Obituari a El País 7 de març de 2006
* ↑ Suma y Sigue del Arte Contemporáneo, a la Gran Enciclopedia Catalana
* ↑ Fullet de l'exposició a la Biblioteca del MUVIM amb signatura: A.R. C.001/066
* ↑ Fullet de l'exposició a la Biblioteca del MUVIM, amb signatura: A.R. C.001/082
* ↑ Fullet inauguració. Biblioteca del MUVIM, signatura: A.R. C.001/134
* ↑ Pòster de l'exposició a la Biblioteca del MUVIM, amb signatura: A.R. C.001/135
* ↑ Zabala, Fernanda. La Valencia de los años 60 (en castellà). Ajuntament de València, 1999, p. 149-151. ISBN 84-95171-13-9.
* ↑ Restauració a l'IVACOR
* ↑ Fitxa a la Xarxa Digital de Col·leccions de Museus d'Espanya
* ↑ Aguilera Cerní, Vicent. Plàstica valenciana contemporània. Mostra art valencià 87. Alcoi: Centre Municipal de Cultura d'Alcoi, 1987.
* ↑ Anzo : aislamiento : IVAM, 29 de juny - 5 de novembre 2017 (en castellà). IVAM, 2017. ISBN 978-84-4826-171-9.

## Enllaços externs

* Fitxa al Museu Reina Sofía de Madrid
* Enllaç a la Gran Enciclopèdia Catalana
# Braquilofosaure

El braquilofosaure (Brachylophosaurus, "llangardaix de cresta curta") és un gènere de dinosaure hadrosàurid que va viure al Cretaci superior, fa uns 75 milions d'anys. Es coneix a partir de diversos esquelets i material de capes d'ossos de la formació de Judith River de Montana i de la formació Oldman d'Alberta,.

## Referències

* ↑ Horner, John R.; Weishampel, David B.; and Forster, Catherine A. «Hadrosauridae». A: Weishampel, David B.; Osmólska, Halszka; and Dodson, Peter (editors). The Dinosauria. 2a edició. Berkeley: University of California Press, 2004, p. 438-463. ISBN 0-520-24209-2.
# Gran Premi de Suïssa del 1951

Resultats del Gran Premi de Suïssa de Fórmula 1 de la temporada 1951, disputat al circuit de Bremgarten, prop de Berna el 27 de maig del 1951.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 24 | Juan Manuel Fangio | Alfa Romeo | 42 | 2h 07' 53. 64 | 1 | 9 |
| 2 | 44 | Piero Taruffi | Ferrari | 42 | + 55.24 s | 6 | 6 |
| 3 | 22 | Nino Farina | Alfa Romeo | 42 | + 1' 19.31 min. | 2 | 4 |
| 4 | 28 | Consalvo Sanesi | Alfa Romeo | 41 | + 1 Volta | 4 | 3 |
| 5 | 26 | Toulo de Graffenried | Alfa Romeo | 40 | + 2 Voltes | 5 | 2 |
| 6 | 20 | Alberto Ascari | Ferrari | 40 | + 2 Voltes | 7 | |
| 7 | 30 | Louis Chiron | Maserati | 40 | + 2 Voltes | 19 | |
| 8 | 14 | Stirling Moss | HWM - Alta | 40 | + 2 Voltes | 14 | |
| 9 | 8 | Louis Rosier | Talbot-Lago - Talbot | 39 | + 3 Voltes | 8 | |
| 10 | 4 | Philippe Etancelin | Talbot-Lago - Talbot | 39 | + 3 Voltes | 12 | |
| 11 | 38 | Rudi Fischer | Ferrari | 39 | + 3 Voltes | 10 | |
| 12 | 32 | Harry Schell | Maserati | 38 | + 4 Voltes | 17 | |
| 13 | 2 | Johnny Claes | Talbot-Lago - Talbot | 35 | + 7 Voltes | 18 | |
| 14 | 40 | Guy Mairesse | Talbot-Lago - Talbot | 31 | + 11 Voltes | 21 | |
| Ret | 16 | Peter Whitehead | Ferrari | 36 | Accident | 9 | |
| Ret | 10 | Henri Louveau | Talbot-Lago - Talbot | 30 | Accident | 11 | |
| Ret | 12 | George Abecassis | HWM-Alta | 23 | Part Magnètica | 20 | |
| Ret | 6 | Yves Giraud Cabantous | Talbot-Lago - Talbot | 14 | Encesa | 15 | |
| Ret | 18 | Luigi Villoresi | Ferrari | 12 | Accident | 3 | |
| Ret | 42 | Jose Froilan Gonzalez | Talbot-Lago - Talbot | 10 | Bomba d'oli | 13 | |
| Ret | 52 | Peter Hirt | Veritas | 0 | Alim. combustible | 16 | |

## Altres

* Pole: Juan Manuel Fangio 2' 35. 9
* Volta ràpida: Juan Manuel Fangio 2' 51. 1 (a la volta 33)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-01-18. [Consulta: 22 maig 2010].
# Inez Clare Verdoorn

Inez Clare Verdoorn (15 de juny de 1896 - 2 d'abril de 1989) va ser una botànica sud-africana, que va treballar extensament en el gènere Cycas.

## Biografia

Es matriculà el 1916 en el Convent Loreto de Pretòria, treballà durant un temps a l'Oficina del Controlador i Auditor General, abans de guanyar per oposició el 1917 el càrrec d'Assistent d'herbari a la "Divisió de Botànica i Fitopatologia". De 1925 a 1927 treballà en el Real Jardí Botànic de Kew com a oficial d'enllaç del "National Herbarium". Quan tornà a Pretòria, s'encarregà de l'herbari i el 1944 fou promoguda a Oficial Professional Sènior. Es retirà el 1951, i optà per treballar en l'equip com a membre temporal fins al 1968, i després com a membre honorari de recerca.
Va fer més de dues-centes publicacions botàniques, incloent grans revisions, que van aparèixer publicades en revistes com Bothalia, Flowering Plants of Africa, Flora of Southern Africa, Kew Bulletin i Journal of South African Botany.
Les seves col·leccions d'espècimens arriben a ser gairebé 4.000, recol·lectats tota sola o bé en col·laboració amb altres botànics.

## Algunes publicacions

* 1969. Revision of the I. manikensas

## Honors i reconeixement

* 1952 Sènior Capt. Scott Medal, de la SA Biological Society
* 1957 President de la SA Biological Society
* 1964 President de Secció B de la SA Association for the Advancement of Science
* 1967 Doctorat honorari de la Universitat de Natal

### Epònims

Se la commemora en el gènere de les Asteraceae:
* Inezia, una planta que comprèn dues espècies, totes dues o̹̝riginàries de Sud-àfrica.

#### Espècies

* Aloe verdoorniae
* Senecio verdoorniae
* Teclea gerrardii Verdoorn
El Volum 28 de Flowering Plants of Africa, hi està especialment dedicat.

## Fonts

* W.J. de Kock, D.W. Krüger, C.J. Beyers (eds.) Dictionary of South African Biography. Pretòria, 1968-1987. Toms I-

## Notes

* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).

## Referències

* 1 2 3 Gunn, Mary; Codd, L. E. W.. Botanical Exploration Southern Africa (en anglès). CRC Press, 1981-06-01. ISBN 978-0-86961-129-6.
* ↑ «Verdoorn, Inez Clare (1896-1989) on JSTOR». DOI: 10.5555/al.ap.person.bm000008841. [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ «Harvard University Herbaria & Libraries» (en anglès). [Consulta: 18 abril 2021].
* 1 2 «Inez Clare Verdoorn, botánica» (en castellà). Mujeres con ciencia, 15-06-2017. [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ «Inezia». The Plant List. [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ «Inezia integrifolia». CasaBio. [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Uredinals

Els uredinals (Uredinales) o Puccinals (Puccinales) són un ordre de fongs de la classe dels urediniomicets (Urediniomycetes). Més del 95% de les espècies i 75% dels gèneres dels urediniomicets pertanyen a l'ordre dels uredinals.
S'estima que hi ha uns 168 gèneres i unes 7.000 espècies, més de la meitat de les quals pertanyen al gènere Puccinia. Els fongs de rovell (en anglès: rust fungi) són paràsits altament especialitzats amb diverses característiques úniques. Una sola espècie pot produir fins a cinc estructures diferents que produeixen espores (espermagònia, aecis, uredinis, telis i basidis) en estadis successius de reproducció. Normalment afecten plantes sanes i vigoroses i la infestació es redueix a parts de les plantes. Les plantes afectades poden presentar clorosi. Poden tenir un primer hoste (per exemple plantes del gènere Juniperus) i un segon hoste (per exemple la perera)

## Particularitats

Popularment, els uredinals es coneixen com a rovell. Aquests fongs són paràsits que poden causar desperfectes greus a l'agricultura. Plantes com el blat i el xenixell són molt vulnerables als rovells.
El rovell és una de les espècies vegetals esmentades al Nou Testament, Mat. 6:19:
    "No aplegueu riqueses sobre la terra, on l'arna i el rovell les destrueixen, i on els lladres entren i les roben.

## Famílies

Aquests fongs es troben agrupats en les següents famílies:
* Chaconiaceae
* Coleosporiaceae
* Cronartiaceae
* Melampsoraceae
* Micronegeriaceae
* Phakopsoraceae
* Phragmidiaceae
* Pileolariaceae
* Pucciniaceae
* Pucciniastraceae
* Raveneliaceae
* Sphaerophragmiaceae
* Uncolaceae
* Uropyxidaceae

## Referències

* 1 2 Mohanan C.. Rust Fungi of Kerala. Kerala, Índia: Kerala Forest Research Institute, 2010, p. 148. ISBN 81-85041-72-5.

## Enllaços externs

* Imatges de rovells
# Gran Premi de Turquia del 2006

El Gran Premi de Turquia del 2006 va ser disputat el 27 d'agost del 2006, al circuit d'Istanbul. Fou la 14a carrera de la temporada.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 6 | Felipe Massa | Ferrari | 58 | 1h 28' 51. 082 | 1 | 10 |
| 2 | 1 | Fernando Alonso | Renault | 58 | + 5.575 s | 3 | 8 |
| 3 | 5 | Michael Schumacher | Ferrari | 58 | + 5.656 s | 2 | 6 |
| 4 | 12 | Jenson Button | Honda | 58 | + 12.334 s | 6 | 5 |
| 5 | 4 | Pedro de la Rosa | McLaren - Mercedes | 58 | + 45.908 s | 11 | 4 |
| 6 | 2 | Giancarlo Fisichella | Renault | 58 | + 46.594 s | 4 | 3 |
| 7 | 7 | Ralf Schumacher | Toyota | 58 | + 59.337 s | 15 | 2 |
| 8 | 11 | Rubens Barrichello | Honda | 58 | + 1' 00.034 min. | 13 | 1 |
| 9 | 8 | Jarno Trulli | Toyota | 57 | + 1 Volta | 12 | |
| 10 | 9 | Mark Webber | Williams - Cosworth | 57 | + 1 Volta | 9 | |
| 11 | 15 | Christian Klien | Red Bull - Ferrari | 57 | + 1 Volta | 10 | |
| 12 | 17 | Robert Kubica | BMW Sauber - BMW | 57 | + 1 Volta | 8 | |
| 13 | 21 | Scott Speed | Toro Rosso - Cosworth | 57 | + 1 Volta | 17 | |
| 14 | 16 | Nick Heidfeld | BMW Sauber - BMW | 56 | + 2 Voltes | 5 | |
| 15 | 14 | David Coulthard | Red Bull - Ferrari | 55 | Caixa canvi | 16 | |
| Ret | 19 | Christijan Albers | MF1 - Toyota | 46 | Virolla | 22 | |
| NC | 22 | Takuma Sato | Super Aguri - Honda | 41 | + 17 Voltes | 21 | |
| Ret | 10 | Nico Rosberg | Williams - Cosworth | 25 | Pèrdua d'aigua | 14 | |
| Ret | 23 | Sakon Yamamoto | Super Aguri - Honda | 23 | Virolla | 20 | |
| Ret | 20 | Vitantonio Liuzzi | Toro Rosso - Cosworth | 12 | Virolla | 18 | |
| Ret | 3 | Kimi Räikkönen | McLaren - Mercedes | 1 | Accident | 7 | |
| Ret | 18 | Tiago Monteiro | MF1 - Toyota | 0 | Accident | 19 | |

## Altres

* Pole: Felipe Massa 1' 26. 907
* Volta ràpida: Michael Schumacher 1' 28. 005

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2012-03-01. [Consulta: 25 desembre 2011].
# Casa Joaquim Campañà

La Casa Joaquim Campañà és una obra eclèctica de Barcelona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La casa Joaquim Campañà es troba al carrer Salvà, al barri de Poble Sec. És un edifici entre mitgeres que consta de planta baixa, cinc pisos i terrat. Té tres obertures per planta seguint els mateixos eixos verticals. A la planta baixa, a la centre hi ha la porta de veïns, de forma allindada, sobre la qual hi ha una obertura d'arc rebaixat tapada amb una reixa on es pot veure la data 1874; en un costat hi ha una porta que es correspon amb un comerç i a l'altre una finestra amb reixa. El parament en aquest nivell està decorat amb un sòcol, que és més ample en un costat que en l'altre degut al desnivell del carrer, i amb falsos carreus. A partir del primer pis l'estuc imita maó vist amb tres franges verticals d'estuc llis sobresortint, on se situes les obertures, les quals són allindanades amb mènsules que aguanten la llinda. Al primer pis hi ha un balcó corregut amb barana de ferro forjat i llosana de pedra recolzada sobre mènsules decorades amb relleus vegetals. En els tres pisos superiors s'obren balcons individuals, de característiques similars a l'inferior, i al centre una porta balconera amb barana de pedra calada amb dos cercles i elements vegetals. Una motllura separa el quart del cinquè nivell sota les quals les franges de maó es rematen amb arcs apuntats. El darrer pis té un balcó corregut amb barana de ferro forjat i llosana de pedra recolzada sobre mènsules; el parament torna a fer les franges de dos colors però aquí les de maó acaben en arcs rebaixats que són similars als de les portes d'aquest nivell. La façana es corona per una potent cornisa recolzada sobre mènsules de grans dimensions.

## Història

L'edifici va ser construït l'any 1874, tal com ho indica la reixa que hi ha sobre la porta de veïns, però es va remodelar l'any 1898.

## Referències

* 1 2 «Casa Joaquim Campañà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 desembre 2017].

## Enllaços externs

* «Casa Joaquim Campañà». Cercador Patrimoni Arquitectònic. Ajuntament de Barcelona.