OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Codorniz

La Codorniz va ser una revista d'humor gràfic i literari publicada a Espanya des de 1941 a 1978. S'autoproclamava «La revista més audaç per al lector més intel·ligent», i posteriorment també «Degana de la premsa humorística». Fou una de les publicacions d'humor més duradores, i serví d'inspiració a les posteriors El Papus, Hermano Lobo, Por Favor i El Jueves.
Fou fundada per Miguel Mihura com a successora de La Ametralladora, però el seu successor en la direcció Álvaro de Laiglesia, qui li donaria el toc personal que caracteritzaria a la revista. Hi van col·laborar Mingote, Chumy Chúmez, Máximo, Gila, Serafín, Oscar Pin (Fernando Perdiguero Pérez), Perich, Ops (posteriorment conegut com a El Roto), Antonio Fraguas de Pablo, Julio Cebrián, Alfonso Sánchez Martínez i Rafael Azcona, endemés de Conchita Montes o Julio Penedo (Jupe).
Va tenir diversos problemes amb la censura (especialment per Article 2n de la Llei de Premsa) i va sofrir nombroses multes, prevencions i fins i tot fou suspesa en 1973 i 1975. Així mateix és víctima, o potser gaudeix, de múltiples llegendes urbanes referides a portades i articles que mai va publicar i no obstant això són famosíssimes.

## La Golondriz

Al maig de 1990, dotze anys més tard del seu tancament, un reduït grup dels seus col·laboradors recuperen l'esperit de la revista en aquest gratuït suplement mensual. Suposa la volta de les seves més cèlebres seccions dels 60: Crítica de la Vida, Cárcel y Comisaría de Papel, Politicomics, Critica Literaria y de televisión i Pagina de Terror.

## Referències

* ↑ «Las leyendas urbanas de La Codorniz». Arxivat de l'original el 2011-11-12. [Consulta: 13 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Història de La Codorniz Arxivat 2013-05-26 a Wayback Machine.
* La Codorniz: antología, 1941-1978 per Antonio Mingote
* El humor verbal y visual de La Codorniz per José Antonio Llera
# Guillermo Lasso

Guillermo Alberto Santiago Lasso Mendoza (Guayaquil, 16 de novembre de 1955), és un polític equatorià President Constitucional de la República de l'Equador, des del 24 de maig de 2021.
El maig de 2023, l'Assemblea Nacional va iniciar oficialment un segon procediment d'impeachment contra Lasso. El 17 de maig, Lasso va dissoldre l'Assemblea Nacional invocant una mesura constitucional coneguda com mort creuada, desencadenant les Eleccions presidencials de l'Equador de 2023, a les quals no es va presentar i va ser succeït per Daniel Noboa.

## Referències

* ↑ «Ecuador goes with conservative banker in presidential vote», 11-04-2021. [Consulta: 14 abril 2021].
* ↑ «Elecciones en Ecuador: el empresario Daniel Noboa será el presidente más joven del país tras ganar a la abogada correísta Luisa González». BBC Mundo, 15-10-2023. [Consulta: 15 octubre 2023].
# Multiplicador de capacitat

Un multiplicador de capacitat està dissenyat per fer que un condensador funcioni com un condensador molt més gran. Això es pot aconseguir com a mínim de dues maneres.
* Un circuit actiu, que utilitza un dispositiu com un transistor o un amplificador operacional.
* Un circuit passiu, amb autotransformadors. Normalment s'utilitzen per a estàndards de calibració. El General Radio / IET labs 1417 n'és un exemple.
Els multiplicadors de condensadors fan possibles filtres de baixa freqüència i circuits de temporització de llarga durada que no serien pràctics amb els condensadors reals. Una altra aplicació és en fonts d'alimentació de corrent continu on la tensió de ondulació molt baixa (sota càrrega) té una importància cabdal, com en els amplificadors de classe A.

## Basat en transistors

Aquí la capacitat del condensador C1 es multiplica per aproximadament el guany de corrent del transistor (β).
Sense Q, R2 seria la càrrega del condensador. Amb Q al seu lloc, la càrrega imposada a C1 és simplement el corrent de càrrega reduït per un factor de (β + 1). En conseqüència, C1 apareix multiplicat per un factor de (β + 1) quan es veu per la càrrega.
Una altra manera és mirar aquest circuit com un seguidor emissor amb el condensador C1 que manté la tensió a la base constant amb la càrrega de la impedància d'entrada de Q1: R2 multiplicada per (1 + β), de manera que el corrent de sortida s'estabilitza molt més contra el soroll de la tensió de la línia elèctrica.

## Basat en amplificador operacional

Aquí, la capacitat del condensador C1 es multiplica per la relació de resistències: C = C1 * R1 / R2 al node Vi.
La capacitat sintetitzada també aporta una resistència en sèrie aproximadament igual a R2, i apareix un corrent de fuga a través de la capacitat a causa dels desplaçaments d'entrada d'OP. Aquests problemes es poden evitar amb un circuit amb dos amplificadors operacionals. En aquest circuit, l'entrada a OP1 es pot acoblar si cal, i la capacitat es pot fer variable fent que la relació de R1 a R2 sigui variable. C = C1 * (1 + (R2 / R1)).

## Basat en autotransformador

Aquests permeten la síntesi de valors precisos de gran capacitat (per exemple, 1 F) multiplicant la capacitat d'un condensador de valor inferior d'alta precisió mitjançant l'ús de dos transformadors. La seva funció actua com a estàndard de referència, no com a element de circuit de propòsit general. El dispositiu resultant és un element de quatre terminals i no es pot utilitzar en corrent continu.

## Referències

* ↑ «The Capacitance Multiplier» (en anglès), 15-01-2025. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «The capacitance multiplier revisited» (en anglès). [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «Capacitance Multiplier Power Supply Filter» (en anglès). [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «Transistor Capacitance Multiplier Circuit Design » Electronics Notes» (en anglès). [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «Design Example: Capacitance Multiplier Circuit» (en anglès). [Consulta: 9 febrer 2025].
# Segueró

Segueró és un dels quatre pobles que conformen el municipi de Beuda, a l'Alta Garrotxa. El poble està situat a la part nord-oriental del terme municipal, al vessant meridional de la muntanya del Mont, a la capçalera de la Riera de Segueró. Limita al sud amb Maià (anomenat actualment Maià de Montcal), a l'est amb l'antic terme del poble de Beuda, i al nord i a l'oest amb el municipi de Cabanelles (termes dels pobles de Vilademires i de Sant Martí Sesserres.

## Història

Aquest poble va ser incorporat al municipi de Beuda el 1846, juntament amb Lligordà i Palera, fruit de la política de reducció de municipis amb poca població.
Es un nucli de caràcter disseminat, centrat per l'església de Santa Maria de Segueró, romànica i d'una nau que probablement es va edificar el segle xi. Durant el segle xv va ser convertida en fortalesa. El veïnat s'esmenta el 1016 en una donació de Bernat Tallaferro al monestir de Santa Maria de Besalú, concretament d'un mas situat in sancta Maria de Segarone. Celebra la seva festa major el 15 d'agost.

## Masies

També dins d'aquest veïnat, a prop de l'església de Santa Maria, s'hi troba la masia del Noguer de Segueró, una de les més importants de la Garrotxa. La genealogia dels Noguer és coneguda des del 1203 i el cognom es va mantenir fins al segle xix, quan la casa va passar als Olives de Lledó i als Vayreda d'Olot. La fama de riquesa i opulència de la masia es reflecteix en els coneguts versos: Si voleu saber qui són els més rics d'aquesta terra, són el Vilar de Sant Boi, el Noguer de Segueró i l'Espona de Saderra.
A part d'aquesta important masia, a Segueró hi ha diverses cases de pagès rellevants:
* Falgars
* Can Campmol
* Mas Salvanera
* Ca n'Alzina
* Castell de Segueró
El nucli central de Segueró està format per vàries cases: Can Noguer, La Rectoria, Can Teixidó, Can Felicià, El Castell, Can Campmol i Can Xicot. A més, és clar, de l'església de Santa Maria.
A Can Felicià hi va funcionar una escola promoguda per la família del Noguer de Segueró, que va funcionar fins a mitjans de Segle XX.

## Castells

Un important element històric del terme de Segueró és la torre d'origen romà, ubicada als contraforts de llevant de la muntanya del Mont, anomenada Castell de Falgars o Castellot de Falgars.

## Referències

* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
* 1 2 3 Enciclopèdia.cat: Beuda
* ↑ «LaGarrotxa.net: Beuda». Arxivat de l'original el 2018-07-08. [Consulta: 8 juliol 2018].
* ↑ Ajuntament de Beuda: calendari de festes
* ↑ Anna Cornella; Bernat Sanz; Dolors Bassols. Sota l'ombra d'un noguer: del no-res, a la gent segueronenca, 2018.
* ↑ Tubert i Tulsà, Anna. Beuda. Girona: Diputacio de Girona, 2018. ISBN 978-84-15808-61-9.
# Mariscal (desambiguació)

«Mariscal» té aquests significats:
* Rangs militars:
** Mariscal de camp, màxim grau dels exèrcits on es fa servir, per damunt del de general o de coronel general
** Mariscal de França, alta distinció militar francesa
** Mariscal de l'Aire, rang d'oficial de la RAF
** Mariscal de la Unió Soviètica, màxima graduació de la Unió Soviètica
** Mariscal d'Itàlia, rang del Reggio Esercito
** Mariscal de Camp (Regne Unit)
** Mariscal de la Reial Força Aèria, màxim rang a la RAF
** Mariscal de Camp (Alemanya)
** Mariscal en cap o Cap Mariscal, graus superiors de l'Exèrcit Roig establerts el 1943
** Mariscal de Polònia, màxim rang de l'exèrcit polonès
** Mariscal del Reich
* Biografies:
** Josep Mariscal i Montoliu, futbolista
** Vicente Mariscal Romero, periodista, productor i locutor de ràdio
** Margarita Mariscal de Gante Mirón, política i jurista espanyola
** Xavier Mariscal, dissenyador gràfic
* Miscel·lània:
** Bastó de Mariscal, vara estreta i curta portada per oficials militars d'alt rang com a part de l'uniforme
** Estrella de Mariscal, distintiu de rang addicional per als mariscal s de les Forces Armades Soviètiques
** Museu Gran Mariscal d'Ayacucho, museu a Cumaná (Veneçuela) dedicat a la vida i obra d'Antonio José de Sucre
** Mariscal (plat), plat de mariscs de la cuina xilena
# Realitat ampliada

La realitat ampliada és en un hiperònim que recull una sèrie de tecnologies immersives. La realitat ampliada és aquella que engloba la realitat virtual, la realitat augmentada, la realitat mixta i conceptes suspesos entre totes elles.

## Tecnologies

* La realitat virtual és la tecnologia que transforma el nostre entorn físic i visual per a portar-nos a un entorn de realitat simulada. Els casc que s'ha de dur posat per a experimentar aquesta realitat permet que el subjecte se senti immers en un entorn fictici creat per aquesta tecnologia, i crea una realitat digital que substitueix la realitat de l'usuari del món real.
* La realitat augmentada permet que el subjecte contempli la visió del món real amb capes d'informació digital, les quals poden ser sons, dades, models 3D, etc. que se superposen a la nostra realitat en temps real. Sistemes com les càmeres dels dispositius mòbils, els cascs amb monitors individuals o les ulleres intel·ligents ajuden a superposar elements digitals al món real fent d'intermediari i habilitador entre ambdós mons. Exemples d'aquesta tecnologia poden ser jocs com el Pokémon Go, els filtres de Snapchat i Instagram, la nova aplicació de Harry Potter, etc.
* La realitat mixta combina elements d'entorns reals i entorns virtuals. Fa que els objectes del món virtual entenguin l'entorn en el que estan i siguin capaços d'interactuar a temps real amb aquest entorn.

## Referències

* ↑ «realitat ampliada - Cercaterm». TERMCAT. [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ «Realitat ampliada». UOC. [Consulta: 20 gener 2025].
* 1 2 3 4 Pérez, Verónica A. Rodríguez «¿Qué es la Realidad Extendida? Diferencias con la Realidad Virtual, Aumentada y Mixta» (en castellà). Thinking for Innovation, 07-03-2019.
# Agustí Forné López

Agustí Forné López (Tarragona, 12 de juliol de 1962 - Tarragona, 16 d'octubre de 2024) fou un periodista esportiu català.
Referent periodístic de les comarques de Tarragona, començà en el món del periodisme treballant a la Cadena SER, encarregant-se de la informació esportiva fins a l'any 1987. S'ocupà especialment del seguiment del Club Gimnàstic de Tarragona i del Reus Ploms. Col·laborà al Diari de Tarragona i a Nou Diari de Reus. El 1989 s'incorporà a Televisió de Catalunya, on exercí de cap a la delegació de Tarragona de TV3, dedicant-se tant a la informació general com al seguiment del món casteller. El 2017 hi començà la presentació del programa Quarts de Nou.
Morí de forma sobtada el 16 d'octubre de 2024 a Tarragona, a l'edat de 62 anys. Les xarxes digitals s'ompliren de missatges de condol posant en valor «la seva saviesa i ironia» i recordant-lo com «un gran periodista que transmetia passió amb tot el que feia». El president de la Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya, Carles Cortés, esmentà que «l'Agustí va ser el primer que fa 30 anys va agafar un micro, es va plantar al concurs de castells de l'any 92» i que «per a moltes colles era un referent perquè parlava amb tothom, amb molta alegria i professionalitat», tot desitjant que algú es veiés en cor d'«aprofitar el seu llegat per anar més enllà» en el foment del món casteller.

## Referències

* 1 2 «S'ha mort Agustí Forné, periodista referent del món casteller». VilaWeb. [Consulta: 17 octubre 2024].
* 1 2 «Mor el periodista Agustí Forné, referent del món casteller a TV3». 3Cat. Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA), 16-10-2024. [Consulta: 17 octubre 2024].
* ↑ Guerrero Vall, Joan Antoni «Mor Agustí Forné, perodista tarragoní de TV3, referent de la informació sobre el món casteller Agustí Forné va ser durant 23 anys el delegat de Televisió de Catalunya a les comarques de Tarragona». El Nacional, 16-10-2024 [Consulta: 16 octubre 2024].
* 1 2 «Agustí Forné López». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 16 octubre 2024].
* ↑ Gutiérrez, Àlex «Mor Agustí Forné, el periodista que va fer encabir els castells a la petita pantalla». Ara, 16-10-2024 [Consulta: 17 octubre 2024].
* 1 2 «"Mai li podrem tornar prou": record i reconeixement al periodista Agustí Forné». 3Cat. Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA), 17-10-2024. [Consulta: 9 febrer 2025].
# Príncep Toneri

El Príncep Toneri (japonès: 舎人親王) (28 de gener de 676 $^{(Gregorià)}$ - 6 de desembre de 735 $^{(Gregorià)}$) fou un príncep japonés imperial durant el període Nara, fill de l'emperador Tenmu. Obtingué el nom pòstum d'emperador Sudoujinkei, com el pare de l'emperador Junnin. A la primeria del període Nara guanyà, juntament amb el príncep Nagaya, poder polític com a dirigent de la família imperial.

## Importància històrica

Supervisà la compilació del segon llibre més antic del Japó, el Nihon Shoki.

## Genealogia

El príncep Toneri era fill de l'emperador Tenmu. Sa mare era la princesa Nîtabe, que era filla de l'emperador Tenji.
Es casà amb Taima no Yamashiro (o Tagima no Yamashiro) i tingueren aquests fills: príncep Mihara, Mishima, príncep Fune (o Funa), Ikeda, Moribe, Miura i el futur emperador Junnin, el príncep Ōi.
Alguns descendents seus adoptaren el cognom Kiyohara, com ara Kiyohara no Natsuno, net del príncep Mihara, Kiyohara no Fukayabu, Kiyohara no Motosuke i sa filla Sei Shōnagon.

## Vegeu també

* Família Imperial del Japó
* Període Nara
# Marc Brustenga Masagué

Marc Brustenga Masagué (Santa Eulàlia de Ronçana, 4 de setembre de 1999) és un ciclista català, professional des del 2022 que corre amb l'equip de UCI World Tour Trek-Segafredo.
Va ser seleccionat a la selecció espanyola l'any 2016 per participar en els júniors (sub-19) de París-Roubaix. El 2018 va decidir marxar a França en un moviment atípic que el faria créixer com a corredor; va incorporar-se al Vélo-Club La Pomme Marseille. Després de tres temporades a França, va decidir tornar a Espanya el 2021 signant amb el filial del Caja Rural-Seguros RGA.
L'any 2022 signa amb l'equip World Tour Trek-Segafredo i a la primera cursa UCI World Tour que disputa, l'UAE Tour aconsegueix ser Top-10 en una etapa. Durant aquest primer any el millor resultat serà un vuitè lloc a la 4a etapa de la Volta a Croàcia.
El seu segon any com a professional, el 2023, va estar marcat per les lesions que el van perjudicar de mostra el seu nivell, el millor resultat aconseguit fou la quarta plaça a la 1a etapa de l'Arctic Race of Norway 2023. A finals d'any signa dues temporades per l'equip Kern Pharma.

## Palmarès

* 2016
** 2n a la Cursa Ciclista del Llobregat
* 2017
** Vencedor d'una etapa del Tour de Valromey
* 2018
** Gran Premi Sant Pere
* 2019
** Gràns Classiques
** Tour de l'Agglomération Saint-Avold Synergie
** Vencedor d'una etapa del Tour de Chablais
* 2020
** Campió de Catalunya en ruta (Clàssica Isaac Gálvez)
** Vencedor de 2 etapes dels Quatre dies d'As-en-Provence
* 2021
** Campió de Catalunya en ruta (Clàssica Isaac Gálvez)
** 1r als Boucles de l'Essor
** 1r a la Zumaiako Saria
** 1r a l'Aiztondo Klasika
** 1r al Gran Premi de la vila de Vigo
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Galícia

## Referències

* ↑ «Spanish talent Marc Brustenga signs with Trek-Segafredo». racing.trekbikes.com/. Plantilla:Ct, 13-09-2021. [Consulta: 30 desembre 2021].
* ↑ «Un Espagnol au VC La Pomme Marseille» (en francès). Nicolas Mabyle, 12-10-2017. [Consulta: 27 febrer 2022].
* ↑ «Calum Johnston y Marc Brustenga refuerzan el filial de Caja Rural-Seguros RGA» (en castellà). https://teamcajarural-segurosrga.com/,+25-11-2020.+[Consulta: 27 febrer 2022].
* ↑ «Marc Brustenga fitxa pel Trek Segafredo i fa el salt al World Tour». L'Esportiu de Catalunya, 13-09-2021. [Consulta: 27 febrer 2022].
* ↑ «CRO Race: Axel Laurance se impone en la cuarta etapa, Jonathan Milan sigue líder» (en castellà). esciclismo.com, 30-09-2022. [Consulta: 14 octubre 2023].
* ↑ «Ciclismo: Velocidad española en la Arctic Race of Norway» (en castellà). Diari Marca, 18-08-2023. [Consulta: 14 octubre 2023].
* ↑ «Marc Brustenga, del Lidl-Trek al Kern Pharma». L'Esportiu, 06-10-2023. [Consulta: 14 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclingarchives.com
* Fitxa a procyclingstats.com
# Joaquim Brustenga i Etxauri

Joaquim Brustenga i Etxauri (6 de gener de 1951) és advocat, escriptor i polític català. Va exercir com a regidor i alcalde del seu municipi entre 2003 i 2015, continuant una llarga tradició familiar de càrrecs públics que es remunta als segles xviii i xix. També ha destacat per la seva vinculació amb la poesia visual, amb obres publicades en antologies i exposicions internacionals.
En l'àmbit literari, Brustenga ha publicat diversos llibres de narrativa i poesia, obtenint reconeixements com el Premi de novel·la curta Manuel Cerqueda Escaler i el Premi Fiter i Rossell. Els seus textos han aparegut en revistes especialitzades i participa activament en mitjans comarcals. És membre de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana i va ser nomenat Persona de l'any al seu poble l'any 2022.

## Referències

* ↑ Costa-Gramunt, Teresa. «Joaquim Brustenga-Etxauri». Eix Diari, 24-01-2017. [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ Planas i Maresma, Jordi. «Alcaldes i alcaldesses del Vallès Oriental (des de 1901 fins a l'actualitat)». Museu de Granollers. [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ «L'ombra del capita». Club de lectura de Santa Eulalia.
* ↑ «Pòrtic Joaquim Brustenga i Etxauri | Associació d'Escriptors en Llengua Catalana». [Consulta: 3 gener 2025].
# Futbol al Sudan

El futbol al Sudan és organitzat per l'Associació de Futbol del Sudan. L'associació administra la selecció de futbol del Sudan i la Premier League. És l'esport més popular al país.

## Competicions

* Lliga sudanesa de futbol
* Lliga de Khartum de futbol
* Copa sudanesa de futbol
* Supercopa sudanesa de futbol

## Principals clubs

Clubs amb més títols nacionals a 2019.
* Al-Hilal Omdurman
* Al-Merrikh Omdurman
* Al-Mourada Omdurman
* Al-Hilal Port Sudan
* Hay al-Arab Port Sudan
* Al Ahly Wad Medani
* Al-Ittihad Wad Medani
* Al-Ahly Shendi
* Burri Khartoum
* Al Nil Khartoum

## Jugadors destacats

Fonts:
Des de 1950
* Siddiq Mohammed Manzul
Des de 1960
* Nasr El-Din Abbas Jaxa
Des de 1970
* Ali Gagarin
* Abdel Moneim Hussein Shatta
Des de 2000
* Haitham Mustafa
Des de 2010
* Muhannad El Tahir

## Principals estadis

| # | Estadi | Capacitat | Ciutat |
| 1 | Estadi Al-Merreikh | 43.000 | Omdurman |
| 2 | Estadi Al-Hilal | 35.000 | Omdurman |
| 3 | Estadi de Khartum | 23.000 | Khartum |
| 4 | Estadi de Wad Madani | 15.000 | Wad Madani |

## Vegeu també

* Associació de Futbol del Sudan
* Selecció de futbol del Sudan

## Referències

* ↑ Almasri, Omar. «The State Of Football In Oil Rich South Sudan». Sabotage Times, 05-03-2012. Arxivat de l'original el 2015-02-27. [Consulta: 28 gener 2014].
* ↑ «World Football: The State Of Football In Sudan». Bleacher Report. [Consulta: 2 desembre 2013].
* ↑ «The Niles النيلان -Sudanese football teams torn by citizenship, southern players in limbo». Theniles.org, 26-07-2011. Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 2 desembre 2013].
* ↑ Copnall, James. «BBC Sport - South Sudan's divided support for northern neighbours». Bbc.co.uk, 03-02-2012. [Consulta: 2 desembre 2013].
* ↑ «Arabsat gets exclusive rights to broadcast Sudan's football - Sudan Tribune: Plural news and views on Sudan». Sudan Tribune. Arxivat de l'original el 2013-12-05. [Consulta: 2 desembre 2013].
* ↑ newvision. «How Sudan is playing politics with African football». Newvision.co.ug, 23-06-2013. Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 2 desembre 2013].
* ↑ Most Popular Spectator Sports in the world
* ↑ «Sudan - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Sudan - List of cup winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «North Africa Greatest All-Time 23 member team». soccerfootballwhatever.blogspot.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «North Africa Union». xtralegend.blogspot.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «All Time African All Stars». pesstatsdatabase.com. Arxivat de l'original el 2019-08-12. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Lulu (emir)

Abu-Muhàmmad Lulu (àrab: أبو محمد لؤلؤ, Abū Muḥammad Luʾluʾ), conegut com Lulu al-Kabir (àrab: لؤلؤ الكبير, Luʾluʾ al-Kabīr, ‘Lulu el Gran’), i també conegut per les nisbes al-Jarrahí as-Sayfí (pel fet d'haver servit els jarràhides i Sayf-ad-Dawla, respectivament) fou emir usurpador d'Alep del 1004 al 1008 i regent del 1002 al 1004.
Va ocupar el càrrec de camarlenc amb Sad-ad-Dawla, i després fou visir del fill i successor d'aquest, Saïd-ad-Dawla, al que va ajudar en el govern.
El 995 Lulu es va agenollar davant l'emperador romà d'Orient (junt amb l'emir) per demostrar el seu homenatge.
La seva filla es va casar amb Saïd-ad-Dawla amb el qual va augmentar la influència sobre aquest i va començar a ambicionar el poder.
El 1001 els romans d'Orient i fatimites van signar un tractat de pau i l'emir va haver de reconèixer la sobirania del califa fatimita. Lulu, a través d'alguns ghulams que ja havien passat al servei del califa egipci, va entrar en contacte amb el califa per obtenir el seu vistiplau per deposar a l'emir, que no era de confiança.
El 1002 el va deposar i va portar al poder nominal als seus dos fills Abu-l-Hàssan Alí i Abu-l-Maali Xarif, però el 1004 els va enviar exiliats a Egipte. Un altre fill, Abu-l-Hayjà, va fugir cap a l'Imperi Romà d'Orient, disfressat de dona. Ell mateix es va proclamar emir i va reconèixer la seva dependència del califat fatimita.
Va morir el 1008 i el va succeir el seu fill Murtada-ad-Dawla, que ja des del 1002 l'ajudava en les tasques de govern.
# Marc Fulvi Flac (cònsol segle III aC)

Marc Fulvi Flac (en llatí: Marcus Fulvius Q. F. M. N. Flaccus) va ser un magistrat romà del segle iii aC.
Va ser elegit cònsol de Roma juntament amb Appi Claudi Caudex l'any 264 aC, quan va esclatar la Primera Guerra Púnica. En aquest consolat es van fer els primers jocs de gladiadors a Roma,que es van celebrar al Forum Boarium.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/163?rgn=full+text;view=image;q1=FlaccusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 153. ]