OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bashiqa

Bashiqa (kurd: Başîk; àrab: بعشيقة, Baʿxīqa; siríac: ܒܝܬ ܥܫܝܩܐ) és una ciutat del districte de Mossul, a la governació de Nínive del nord d'Iraq. El seu nom prové de les paraules del neoarameu asiri bet i ashiqa, que juntes signifiquen ‘Casa dels amants'. Els residents de Bashiqa són majoritàriament yazidis (que a Bashiqa i Bahzani parlen àrab) i xabaks, amb minories d'assiris i àrabs.
Bashiqa és coneguda per les seues oliveres, l'oli i el sabó. Així mateix, destaquen les creïlles, l'àrac i l'adob. Solia ser una destinació turística per als locals de Mossul i els iraquians en general.
Oficialment és territori iraquià però és controlada i reclamada pel Govern Regional del Kurdistan des de la caiguda de Saddam Hussein el 2003. D'acord amb l'article 140 de la Constitució d'Iraq, s'ha de celebrar un referèndum per determinar si continua sota control del govern kurd o passa al govern central de Bagdad.
El juny de 2014, Estat Islàmic va capturar la ciutat i li canvià el nom a Du'a. Els yazidis van fugir de la ciutat el mateix any, amenaçats pel grup terrorista. Entre octubre i novembre de 2016, durant la Batalla de Mossul, les forces kurdes peixmerga van emprendre una ofensiva per alliberar la ciutat. La ciutat va estar assetjada durant dues setmanes, amb al voltant de 100 o 200 militants d'EI encara dins. Els peixmerga van descendir des de tres fronts amb l'ajuda dels bombardejos de la coalició internacional, que van tenir un paper clau en l'assalt. El 7 de novembre la ciutat va ser totalment alliberada i els peixmerga controlaven totalment la ciutat.

## Referències

* ↑ electricpulp.com. «YAZIDIS i. GENERAL – Encyclopaedia Iranica».
* ↑ «Bashiqa - Iraq Business News». Iraq Business News.
* ↑ Belz, Mindy. They Say We Are Infidels: One the run with persecuted Christians in the Middle East (en anglès). Lion Books, 2016-07-05. ISBN 9780745968681.
* ↑ «Iraq's Disputed Territories». United States Institute of Peace.
* ↑ «Mass grave of Yazidis in Iraq tells horror story». USA TODAY, 12-11-2015.
* ↑ «Kurdish families escape ISIS-held Bashiqa». Rudaw.
* 1 2 «Mosul Offensive Day 22: Peshmerga attack ISIS in Bashiqa». Rudaw Media Network, 07-11-2016 [Consulta: 7 novembre 2016].
* ↑ «Peshmerga in heavy gun battle with ISIL near Mosul». Al Jazeera, 07-11-2016 [Consulta: 7 novembre 2016].
# Sònia Franquet i Calvente

Sònia Franquet i Calvente (Ascó, 3 de juliol de 1980) és una tiradora de tir olímpic catalana. Participa en la disciplina de pistola de precisió.
És membre del club Tir Esportiu de Barcelona. L'any 2007 guanyà la medalla de bronze al Campionat d'Europa d'aire comprimit a la ciutat francesa de Deauville. També fou medalla de bronze a la Copa del Món de Bangkok 2007 en pistola d'aire de 10 metres.
Participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 de Pequín on fou 14a en la categoria de 10 metres de pistola d'aire i 9a en la categoria de 25 metres de pistola esportiva. El 2009 guanyà la medalla d'or als Jocs del Mediterrani de 2009 a Pescara en pistola esportiva de 25 metres.

## Referències

* ↑ http://www.tirbcn.com/db/tiro/pub.notpubver?p_idnoticia=2701%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.pescara2009.it/results/ENG/ZZ/ZZB101A_SHXXXXXXXXXXXXENG_number=17.htm%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Kamau Brathwaite

Kamau Brathwaite (Bridgetown, Barbados, 11 de maig de 1930 - 4 de febrer de 2020) fou un poeta i historiador caribeny.
Edward Kamau va estudiar al Harrison College de Barbados i al Pembroke College de la Universitat de Cambridge. Va obtenir el doctorat en filosofia a la Universitat de Sussex. Entre 1955 i 1962 fou pedagog a Ghana, treballant al Ministeri d'Educació d'aquest país. A més d'ensenyar a la Universitat Harvard, a la Universitat de les Índies Occidentals i a la Universitat de Nova York. Va viure a Barbados i a la ciutat de Nova York abans de morir a principis del 2020.
Utilitzant la "llengua de la regió", així com la innovació lingüística i tipogràfica, Brathwaite ha compost poemes que analitzen amb destresa els fils connectats de la investigació postcolonial, històrica i personal. Com va assenyalar Publishers Weekly en una ressenya de "Born to Slow Horses" (2005), l'obra de Brathwaite és "omnívora sintètica, insistentment local, sinuosament sincopada i consistentment excitant". Amb aquesta obra, precisament, va guanyar el Premi Internacional de Poesia Griffin pel seu llibre del 2005 "Born to Slow Horses". Brathwaite és autor de nombroses col·leccions de poesia, incloses Elegguas (2010),Slow Horses (2005), Ancestors (2001), Middle Passages (1992) i Black + Blues (1976). Les seves tres primeres col·leccions, Rights of Passage (1967), Masks (1968) i Islands (1969), s'han reunit a The Arrivants: A New World Trilogy (1973). També és autor de Our Ancestral Heritage: A Bibliography of the Roots of Culture in the English-speaking Caribbean (1976) i Barbados Poetry: A Checklist: Slavery to the Present (1979).
Cofundador del Moviment d'Artistes del Carib, els honors de Brathwaite inclouen, a més del Premi Internacional de Poesia Griffin, el Premi Casa de les Amèriques de Crítica Literària, el Premi Internacional de Literatura Neustadt, el Premi Bussa i el Premi Charity Randall d'Interpretació i Poesia Escrita, així com beques de la Fundació Fulbright, la Fundació Ford i la Fundació Guggenheim.

## Referències

* 1 2 «Edward Kamau Brathwaite obituary. Poet and academic who aimed to create a distinctively Caribbean form of poetry to celebrate the region’s voices and language». The Guardian, 05-02-2020 [Consulta: 28 novembre 2020].
* 1 2 3 «Kamau Brathwaite 1930–2020». Poetry Foundation. [Consulta: 28 novembre 2020].
* 1 2 Genzlinger, Neil «Kamau Brathwaite, Poet Who Celebrated Caribbean Culture, Dies at 89». The New York Times, 17-02-2020 [Consulta: 28 novembre 2020].
# 1600
## Esdeveniments
### Resta del món

* Invenció del telescopi.
* Fundació de la British East India Company per al comerç.
* Comença el barroc en l'art.
* El sumo és un esport professional al Japó.

## Naixements
### Països Catalans

* 18 de juliol - Cocentaina: Jeroni Jacint Espinosa, pintor (mort el 1667).
* Maçanet de la Selva: Francesc Pijoan, 100è president de la Generalitat de Catalunya.

### Resta del món

* 1 de gener - Marsella: Annibal Gantez, compositor
* 17 de gener - Madrid: Calderón de la Barca, dramaturg espanyol.
* 20 de juliol - Ware-Herts: Simon Ives, compositor.
* 16 d'agost - Pàduaː Virginia Galilei, filla gran de Galileo Galilei i Marina Gamba, monja, autora de 124 cartes al seu pare (m. 1634).
* Carles I, rei d'Anglaterra i Escòcia.

## Necrològiques
### Països Catalans

* 9 de desembre - València: Margarita Agulló, escriptora mística valenciana (n. 1536).
* Alcalá de Henares: Gaspar Guerau de Montmajor, catedràtic i escriptor de satires valencià.
* Ginés Pérez de la Parra, compositor valencià.

### Resta del món

* 17 de febrer - Roma: Giordano Bruno, filòsof (n. 1548).
* Anglaterra: Jane Anger, escriptora i feminista (n. 1560).

## Referències

* ↑ Gil Craviotto, Francisco. «Las hijas de Galileo. Virginia (1600-1634) y Livia (1601-1659)» (en castellà). Observatorio del Laicismo - Europa Laica, 11-07-2018. [Consulta: 20 juny 2020].
# Heinz Schmalix

Heinz Schmalix (24 de juliol de 1910 - 6 d'octubre de 1975), va ser un jugador d'hoquei sobre herba alemany que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va guanyar la medalla de plata com a membre de l'equip alemany en la competició d'hoquei sobre herba. En el seu palmarès també destaca la lliga alemanya de 1941 i 1942. Fou 28 vegades internacional.

## Referències

* 1 2 «Heinz Schmalix Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 9 desembre 2018].
# Marta Vilajosana Andreu

Marta Vilajosana Andreu (Barcelona, 13 de març de 1975) és una exciclista professional catalana.
Va començar a competir l'any 1989 en diverses modalitats abans de passar al ciclisme en ruta. Disputà quatre edicions del Tour de França, vuit del Giro d'Itàlia, deu Campionats del Món i participà en els Jocs Olímpics de Pequín 2008 en les proves de ruta i contrarellotge. Del seu palmarès, destaquen les victòries d'etapa del Giro del Trentino (2005), del Giro d'Itàlia (2006) i del Tour del Llemosí (2007), així com la victòria al campionat d'Espanya de fons de carretera el 2009.
Abandonà la competició el 2010 i esdevingué tècnica de la Federació Catalana de Ciclisme. L'any següent va ser guardonada amb el Premi Dona i Esport.

## Palmarès

* 1998
** 1a San Miguel Saria
* 2000
** 1a al Trofeu Manolo Pérez
** Vencedora d'una etapa al Trofeu d'Or
* 2001
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Alta Viena
* 2002
** Campiona d'Espanya en persecució
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Alta Viena
* 2003
** Vencedora de 3 etapes a la Fletxa gascona
* 2005
** Vencedora d'una etapa al Giro del Trentino
* 2006
** Vencedora d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 2007
** Vencedora d'una etapa a la Volta a El Salvador
** Vencedora d'una etapa al Tour féminin en Limousin
* 2009
** Campiona d'Espanya en ruta

## Referències

* 1 2 «Marta Vilajosana Andreu». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Marta Vilajosana» (en anglès). Olympics Athletes - 2008 Summer Olympics - Beijing, China - ESPN. [Consulta: 16 juliol 2018].
* ↑ «La ciclista Marta Vilajosana, guardonada amb el cinquè Premi Dona i Esport "Mireia Tapiador"». Esports3, 19-11-2011 [Consulta: 16 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Kanya ya ma kan, Beyrouth

Kanya ya ma kan, Beyrouth (francès: Il était une fois Beyrouth, histoire d'une star) és una pel·lícula libanesa, en coproducció francoalemanya, dirigida per Jocelyne Saab i estrenada el 1995.

## Argument

La Yasmine i la Leïla tenen vint anys i viuen a Beirut, a la ciutat devastada de principis dels anys noranta, després de la guerra civil. Somien amb redescobrir l'esplendor de la seva ciutat. Amb dues bobines de pel·lícula sota els braços, per casualitat en el seu poder, coneixen el Sr. Farouk, un col·leccionista de cinema que ho sap tot sobre la seva ciutat. L’ancià els ensenyarà la història de la ciutat a partir d'imatges filmades de Beirut, trobades en llargmetratges, documentals o reportatges, d'Europa, del món àrab o de Hollywood, mostrant, de passada, Farid El Atrache, Omar Sharif, Brigitte Bardot, espies russos o americans... En vista de la realitat de la guerra que va destruir aquest record, la projecció d'aquestes pel·lícules (seleccionades entre més de 250) que les que aquestes dues joves noies s'apropien, dona a la ciutat una part de la seva història i, per tant, també una mica d'esperança.

## Repartiment

* Michele Tyan: Yasmine
* Myrna Maakaron: Leila
* Émile Accar: Monsieur Farouk
* Khaled El Sayed: el xofer
* Pascal Faugeras: l'officier
* Ziad Makhoul: el jardiner
* Pierre Chamassian
* Abou El Abed

## Referències

* ↑ Il était une fois Beyrouth, histoire d'une star a film-documentaire.fr
* ↑ Il était une fois Beyrouth, histoire d’une Star a africultures.com

## Enllaços externs

* Association les Amis de Jocelyne Saab
* cinematek.be
# Gegants de Navars

Els Gegants de Navars són els gegants de la vila de Navars. Foren estrenats el 28 d'agost de 1966 amb motiu de la festa major d'aquest municipi bagenc, gràcies a les aportacions econòmiques dels pubills i del propi ajuntament, que varen reunir les 50.000 pessetes que valien.
Fou a partir del 1982 que es van comprar dos gegants més al Taller Casserras, el Genís i l'Eulàlia, que representen els pares dels pubills. Una trentena de joves s'encarrega de vetllar per dur els gegants a les cercaviles i a les festes més destacades: la Fira de Primavera i la festa major, així com en les trobades geganteres d'altres localitats.
* El Jordi i la Montserrat, els gegants pubills, al Passeig Ramon Vall de Navars.
* Eulàlia Geganta nova
* Ball de Festa Major a la Plaça de l'Ajuntament de Navars

## Referències

* ↑ Ruiz Terol, Alan. «Els gegants de Navàs bufen 50 espelmes per festa major». Regió 7, 23-08-2016. [Consulta: 10 agost 2020].
* ↑ Gili, Miquel Àngel. «Gegants Nous de Navàs». Gegantcat, 16-06-2022. [Consulta: 17 gener 2022].

## Bibliografia complementària

* Badia i Masgrau, Josep M. Navàs : història en imatges, 1890-1975. Manresa: Angle, 2000. ISBN 84-88811-56-X.
* Muntada, A.; Montraveta, A. Manel Casserras: obra de gegants. Manresa: Edicions Intercomarcals, 1997. ISBN 84-88545-15-0.
# Eduardo Gurbindo Martínez

Eduardo Gurbindo Martínez (Pamplona el 8 de novembre de 1987) és un jugador d'handbol navarrès que va jugar al BM Valladolid fins a 2012 quan signar pel FC Barcelona Handbol.
La temporada 2013-2014, va guanyar cinc títols amb el FC Barcelona, en un gran any en què l'equip només no va poder guanyar la Copa d'Europa, i a la Lliga ASOBAL va guanyar tots 30 partits disputats, amb un nou rècord de gols, 1146.

## Referències

* ↑ http://www.fcbarcelona.cat/handbol/handbol-equip
* ↑ «Ple de triomfs històric per al Barça d'handbol». Lloc web del FC Barcelona, 23-05-2014. [Consulta: 1r juny 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa del Jugador a la pàgina web del FC Barcelona
# Karl Gorath

Karl Gorath (Bad Zwischenahn, 12 de desembre de 1912 - Bremerhaven, 18 de març de 2003) va ser un home gai que va ser arrestat el 1938 i empresonat per homosexualitat a Neuengamme i Auschwitz. Va ser alliberat el 1945.
Gorath s'estava formant per a una carrera d'infermeria quan, amb 26 anys, va ser denunciat com a homosexual pel seu "amant gelós" i arrestat en virtut de l'article 175 del codi penal, que definia l'homosexualitat com un "acte antinatural".
Gorath va ser empresonat a Neuengamme, prop d'Hamburg, Alemanya, i es va veure obligat a portar un triangle rosa, identificant-lo com a gai i transvestit.
A causa de la seva formació mèdica, Gorath va ser traslladat a treballar a un hospital de presoners en un subcamp de Neuengamme. Quan es va negar a disminuir la ració de pa dels pacients que eren polonesos, Gorath va ser traslladat a Auschwitz. Allà portava el triangle vermell d’un pres polític, que creia que li estalviava la brutalitat infligida als interns identificats com a gai. El gener de 1945, Gorath va ser alliberat quan l'Exèrcit Roig va alliberar Auschwitz.
Després de la guerra, el 1947 fou sentenciat de nou: «El mateix jutge. Rabien es deia. Em va rebre a la sala judicial amb les paraules: 'Ja esteu de nou aquí!'”.
Gorath és un dels sis homes gais que són objecte d'un documental sobre els gais als camps de concentració nazis. La pel·lícula, dels productors Jeffrey Friedman i Rob Epstein i narrada per Rupert Everett, s'anomenà Paràgraf 175.

## Vegeu també

* Persecució d'homosexuals a l'Alemanya nazi i l'Holocaust

## Referències

* ↑ «Jörg Hutter — Schwul und verfolgt — Ein Rosa-Winkel-Häftling berichtet». Joerg-hutter.de. [Consulta: 16 març 2010].
* ↑ «Hidden from history». Petertatchell.net. Arxivat de l'original el 2009-06-05. [Consulta: 16 març 2010].
* ↑ «Jörg Hutter — Schwul und verfolgt — Ein Rosa-Winkel-Häftling berichtet». Joerg-hutter.de. [Consulta: 9 juny 2019].

## Enllaços externs

* Amagat de la història: l’holocaust gai
* Els que queden
# 1654
## Esdeveniments
### Resta del món

* Acaba la guerra entre Anglaterra i la república de les Set Províncies Unides
* Acaba la Revolta lusobrasilenya contra el domini neerlandès amb la pèrdua neerlandesa de les colònies brasileres.
* Visió mística de Blaise Pascal
* Introducció de la patata a Hongria

## Naixements
### Resta del món

* 11 de juny - Verdun, França: Jean-François Gerbillon, jesuïta missioner a la Xina (m. 1707).
* 25 de juliol - Castelfranco Veneto, República de Venècia: Agostino Steffani, compositor italià (m. 1728).
* 27 de desembre: Jakob Bernouilli, matemàtic i científic suís († 1705).
* Matías Juan de Veana, compositor del barroc.

## Necrològiques

* Reggio de l'Emília: Giovan Battista Andreini, dramaturg i actor
* 17 de gener, Amsterdam: Paulus Potter, pintor holandès de l'Edat d'Or Holandesa.
* 9 de juliol, Viena: Ferran IV d'Hongria, arxiduc d'Àustria, rei dels Romans, rei d'Hongria i rei de Bohèmia.

## Referències

* ↑ Bethell, Leslie. Colonial Brazil (en anglès). Cambridge University Press, 1987, p.95. ISBN 0521349257.
* ↑ Vermander, Benoît, 1960- .... Les jésuites et la Chine : de Matteo Ricci à nos jours. Bruxelles: Lessius, impr. 2012. ISBN 978-2-87299-225-6.
# Abies beshanzuensis

Abies beshanzuensis és una espècie de conífera de la família Pinaceae. És endèmica d'una petita zona muntanyosa del comtat de Baishan-zu a la província xinesa de Zhejiang. Està en perill crític segons l'UICN ja que només queden 3 exemplars adults en estat salvatge.

## Descripció

Són arbres de mida petita, copa cònica i ampla, de fins a 15 metres d'alçada i 0,5 m de diàmetre del tronc; el qual està recobert per una escorça llisa i de color gris blanquinós que esdevé clivellada amb l'edat. Les branques primàries són llargues, esteses horitzontalment però més aviat ascendents en la part superior de la copa. Els borrons són resinosos, de forma ovoide o cònica i de color grogós o bru. Les fulles són de color verd fosc per l'anvers i amb dues ratlles platejades al revers; estan disposades espiralment als branquillons, les inferiors són pectinades mentre que les superiors són recorbades. Fan entre 1,5 i 3,5 cm de llargada i de 2,5 a 3,5 cm d'amplada. Els cons pol·línics apareixen en axil·les foliars i fan de 2 a 2,5 cm de llargada. Els cons femenins són erectes, de peduncle curt i gruixut, de forma oblongocònica amb àpex truncat de fins a 11 cm de llargada i 4 d'amplada. Són de color groc pàl·lid quan són immadurs i marró groguenc quan són madures. Les bràctees dels cons femenins són espatulades de fins a 2,5 cm de llargada, exsertes i recorbades. Les llavors són ovatooblongues, d'uns 6-9 cm per 3-4 cm amb una ala lleugerament més grossa que la mida de la pròpia llavor.

## Hàbitat i distribució

L'hàbitat natural dels últims exemplars que viuen en estat salvatge, es una petita zona d'uns 1,5 km², situada a la muntanya mitjana (1.500 - 1.700 m) de la zona costanera del Sud-est de la Xina a la província de Zhejiang, una localitat d'hiverns plujosos i estius calorosos, i una precipitació anual d'uns 1250 mm. Aquests exemplars apareixen en una formació secundària típica d'una comunitat vegetal degradada, amb altres espècies de coníferes autòctones de la zona com Tsuga chinensis, Cephalotaxus chinensis i Taxus chinensis així com frondoses dels gèneres Fagus, Castanopsis, Quercus i Acer entre d'altres.

## Conservació

Les principals causes de la seva desaparició han estat la desforestació històrica per a la creació de superfícies cultivables, així com diferents pertorbacions naturals com esllavissades i inundacions, que han malmés al llarg dels últims anys els pocs individus adults que encara quedaven. Els individus supervivents en el seu hàbitat natural estan custodiats, alhora que també existeix un programa de conservació ex situ i s'estan reintroduint plançons en el seu hàbitat natural. Tanmateix el futur de l'espècie és incert, degut en part a la poca variabilitat genètica, la població extremadament reduïda i localitzada, i el canvi climàtic.

## Referències

* ↑ «Abies beshanzuensis». The Plant List. [Consulta: 8 abril 2020].
* 1 2 «Abies beshanzuensis». UICN. [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Farjon, Aljos. A handbook of the world's conifers. Second, revisedition. Leiden - Nova York: Brill, 2017. ISBN 978-90-04-32449-7.
# 1659
## Esdeveniments
### Països Catalans

* 7 de novembre - Illa dels Faisans (riu Bidasoa, el País Basc): els representants de Felip IV de Castella i la Corona d'Aragó i Lluís XIV de França hi signen el Tractat dels Pirineus, segons el qual el primer cedeix al segon el que avui anomenem la Catalunya del Nord a canvi que aquest deixi d'ajudar Catalunya en la Guerra dels Segadors, que es dona així per conclosa.

### Món

* Emissió del primer xec oficial
* Publicació de De Homine de Thomas Hobbes

## Naixements
### Països Catalans

* 18 de juliol - Perpinyà (Rosselló): Jacint Rigau i Ros, pintor català.

### Món

* Henry Purcell

## Necrològiques
### Països Catalans

* 18 de novembre, Girona: Francesc Pijoan, 100è President de la Generalitat de Catalunya.

### Resta del Món

* Nicolás Doizi de Velasco, músic portuguès
# Acatísia

L'acatísia, en medicina, és un trastorn del moviment que consisteix en un sentiment d'inquietud i la necessitat de moure's constantment. És un conjunt de sentiments i pensament d'intranquilitat, neguit, entre d'altres. Les persones amb aquest trastorn no són capaces d'estar assegudes, sempre tenen la necessitat de moure una part del seu cos. Generalment, creuar i descreuar les cames, aixecar-se i asseure-se, balancejar-se, entre d'altres.

## Etiologia

L'acatísia forma part dels efectes adversos de fàrmacs, utilitzats en el tractament de patologia neurològica, com poden ser els neurolèptics i antipsicòtics. Tot i així, hi ha altres fàrmacs que també poden desencadenar aquest trastorn.

### Antipsicòtics

Els antipsicòtics són els principals fàrmacs que desencadenen acatísia. Alguns d'ells són: haloperidol, clorpromazina, droperidol, entre d'altres.

### Antidepressius

Els antidepressius també poden desencadenar acatísia. Per exemple, la trazadona, la venlafaxina i els antidepressius tricíclics.

### Antiemètics

Els antiemètics amb mecanisme d'acció bloquejador de dopamina també poden provocar el trastorn d'acatísia. Alguns d'aquests són: metoclopramida, prometazina, proclorperazina, entre d'altres.

### Dèficit de ferro

La disminució de ferro a l'organisme pot desencadenar trastorns com l'acatísia, fibromiàlgia, cames inquietes, entre d'altres.

## Simptomatologia

Aquest trastorn psicomotriu té associats diferents símptomes, a part de la necessitat constant de moure's, que provoquen un malestar general de la persona. Alguns d'aquests símptomes són: rigidesa muscular, cansament, dolor neuropàtic, hipertensió arterial, hiperactivitat, taquipnea, distonia, contraccions musculars, trastorns de conducta, depressió, tendències suïcides, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Síndrome de piernas inquietas» (en castellà). ClínicaDam. [Consulta: 6 abril 2015].
* ↑ «Benzodiazepines for neuroleptic-induced acute akathisia» (en anglès). Cochrane. [Consulta: 6 abril 2015].
* 1 2 3 4 «Causes de la acatisia» (en castellà). acatisia.org. Arxivat de l'original el 2018-10-14. [Consulta: 6 abril 2015].
* ↑ «Síntomas de la acatisia» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-10-10. [Consulta: 6 abril 2015].

## Vegeu també

* Discinèsia
# Damarc

Damarc (en grec antic: Δάμαρχος) o Demenet (Δεμαενετος) va ser, segons Varró, un personatge, potser més llegendari que històric, nascut a Parràsia, al sud de l'Arcàdia, que va viure al segle vii aC.
Seguia els festivals anomenats Licea que celebraven els arcadis i on sembla que es feien sacrificis humans, en honor del déu Liceu (de λυκος, llop), assimilat a Zeus. Va immolar un nen i es va transformar en llop. Al cap de deu anys va tornar a la seva forma primitiva, es va exercitar en el pugilat i va triomfar als Jocs Olímpics.
Plini, que segueix l'historiador grec Escopas, explica la llegenda d'una manera semblant. Diu que durant el sacrifici a Zeus Liceu, Damarc es va menjar les vísceres d'un noi que havia estat sacrificat i es va transformar en llop. Nou anys després va recuperar la forma humana.
La literatura llatina parla d'altres casos de licantropia, com el de Meris (Moeris), un mag poderós citat per Virgili, que amb unes herbes màgiques era capaç de convertir-se en llop, treure les ànimes de la profunditat dels sepulcres i canviar d'un lloc a un altre els camps sembrats de blat.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 119. ISBN 8481641618.