OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 'Uiha

'Uiha és una illa al districte de Lifuka, a les illes Ha'apai de Tonga. El 2006 tenia 638 habitants i una superfície de 5,36 km². L'illa va ser durant molt de temps el lloc d'enterrament dels membres de la família reial. Conserva un lloc sagrat tradicional (Makahokovalu) situat a la part nord i una església que és una de les més antigues del país.

## Referències

* ↑ GeoHive Tonga
* ↑ in Moon Handbooks - South Pacific, par David Stanley, p.445
# Sintència

La sintència és la capacitat de tenir sentiments, experimentar sofriment i plaer en un sentit àmpli, o en altres paraules, viure estats afectius positius i negatius. Els sentiments requereixen de processos cognitius i un cert nivell de consciència, per la qual cosa la sintència en un animal depèn en gran manera de les seves habilitats cognitives. S'han trobat evidències de sintència en una gran varietat d'animals, amb mides i estructures cerebrals molt diverses, incloent els peixos i altres vertebrats, així com alguns moluscs i decàpodes. Les habilitats necessàries per a la sintència apareixen en un cert episodi del desenvolupament de l'animal i poden perdre's a causa de danys cerebrals. Així doncs, no tots els humans són éssers sentents.

## Referències

* 1 2 Broom, D.M.. «Sentience». A: Encyclopedia of Animal Behavior (en anglès). 2a edició, 2019, p. 131-133. DOI 10.1016/B978-0-12-809633-8.90147-X.
* ↑ J.H.Duncan, Ian (en anglès) Applied Animal Behaviour Science, 100, 1-2, 2006, pàg. 11-19. DOI: 10.1016/j.applanim.2006.04.011.
* ↑ Horta, Oscar. Un paso adelante en defesna de los animales (en castellà). Madrid: Plaza y Valdés, 2017. ISBN 978-84-17121-04-4.
* ↑ «sentent - Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 11 juliol 2023].

## Bibliografia

* Broom, Donald M. Sentience and animal welfare (en anglès). Wallingford: CABI, 2014, p. 200. ISBN 978-1780644042.
* «The Cambridge Declaration on Consciousness» (en anglès). Francis Crick Memorial Conference on Consciousness in Human and non-Human Animals, 07-07-2012.
# Agassiz

«Agassiz» té aquests significats:
* Llac Agassiz, antic llac del període glacial a Amèrica del Nord
* Jean Louis Rodolphe Agassiz (1807-1873), naturalista suís
* Alexander Agassiz (1835-1910), naturalista suís
* Família Agassiz, família suïssa
# Franja

«Franja» té aquests significats:
* Franja (giny), giny informàtic en què un conjunt de barres d'eines es col·loquen en pestanyes
* Franja ovàrica, mena d'estructura anatòmica de la trompa de Fal·lopi
* Franja variable, part de la carena d'un vaixell, que a causa dels diferents estats de càrrega pot estar submergida o no
* Toponímia:
** Franja de Ponent, territori que comprèn els pobles catalanoparlants de l'Aragó
** Franja d'Aouzou, estreta extensió trapezoïdal de territori que va ser objecte de litigi entre Txad i Líbia
** Franja de Caprivi, territori de forma convexa als nord-est del país que abasta des del Zambesi fins a les cascades Victòria
** Franja de Gaza, territori que de la nació de Palestina, i que es troba al sud-oest de l'Estat d'Israel
** Franja de Tarfaya o Franja del Cap Juby, territori a la costa marroquina
** Hospital Franja, hospital de campanya eslovè actiu durant la Segona Guerra Mundial
# 1352
## Esdeveniments

* 13 de febrer - el Bòsfor: la flota genovesa derrota un estol combinat d'aragonesos, venecians i romans d'Orient en la batalla del Bòsfor.
* 18 de desembre - Roma: Innocenci VI és escollit papa. El seu predecessor fou Climent VI.
* Formació del Sultanat de Bengala
* Acamapitzin proclamat rei dels asteques

## Necrològiques

* 6 de desembre - Avinyó, (França): Climent VI, Papa.

## Referències

* ↑ «[Efemèride] 1352: La marina catalana s'enfronta als genovesos en la batalla del Bòsfor». La República, 13 febrer 2023. [Consulta: 25 març 2023].
* ↑ M. de Larenaudière, M. Lacrois, L'Univers: Mexique, Guatemala, Pérou, F. Didot frères, 1843
# 1911 (pel·lícula)

1911, també coneguda com a Xinhai Revolution i The 1911 Revolution (xinès simplificat: 辛亥革命, pinyin: Xīnhài Gémìng, literalment 'Revolució Xinhai'), és una pel·lícula xinesa estrenada l'any 2011 que commemora la instauració de la República de la Xina, després del final de l'imperi i la fi de la darrera dinastia (Qing), quan es produeix l'abdicació del nen emperador Puyi. Dirigida per Jackie Chan i Li Zhang, ha guanyat diversos premis.

## Argument

Aquest drama històric i pel·lícula d'acció narra les activitats dels revolucionaris contraris a la dinastia Qing, encapçalats pel doctor Sun Yat-sen. Una revolució que comença fracassant però que es revitalitza amb l'aixecament de Wuchang. Per tal de fer caure la monarquia Sun Yat-sen farà concessions al poderós general Yuan Shikai.

## Repartiment

Els principals protagonistes:
* Jackie Chan (en el paper del militar Huang Xing, mà dreta de Sun Yat-sen)
* Winston Chao (Sun Yat-sen, líder republicà)
* Jaycee Chan (Zhang Zhenwu)
* Li Bingbing (Xu Zonghan, metgessa i lluitadora republicana)
* Joan Chen (Longyu també coneguda com a emperadriu Xiaodingjing)
* Jiang Wenli (Soong Ching-ling, segona esposa de Sun Yat-sen)
* Yu Shaoqun (Wang Jingwei)
* Sun Chun (general de les tropes imperials Yuan Shikai)
* Wang Ya'nan (Yuan Keding)
* Hu Ge (Lin Juemin, màrtir republicà)
* Mei Ting (interpreta Chen Yiying, esposa de Lin Juemin)
* Jiang Wu (Li Yuanhong)
* Ning Jing (Qiu Jin)
* Hu Ming (Liao Zhongkai, financer i nacionalista)
* Dennis To (Xiong Bingkun)
* Su Hanye (Puyi, el darrer emperador de la dinastia Qin)
* Michael Lacidonia (Homer Lea, aventurer nord-americà i assessor de Sun Yat-sen)
* Wang Wang Chen Qimei, mentor de Chiang Kai-shek)
* Simon Dutton (John Newell Jordan, diplomàtic britànic)

## Referències

* ↑ Ambrós, Isidre «Jackie Chan cumple 100 peleículas» (en castellà). La Vanguardia, 22-02-2010 [Consulta: 4 juliol 2015].
# Adolph von Hansemann

Adolph von Hansemann (Aquisgrà, 27 de juliol de 1826 – Berlín, 9 de desembre de 1903) va ser un home de negocis i un banquer alemany.

## Biografia

Nasqè a Aquisgrà, fill d'un banquer i empresari del ferrocarril anomenat David Hansemann, Adolph Hansemann desenvolupà un fort interès per l'administració d'empreses i la banca. Va ser el propietari de la major entitat bancària del seu temps. Pel seu ajut en la Guerra Franco-prussiana Va ser ennoblit (portar el von) pel Kaiser Guillem I
Va ser partidari de l'expansió de les colònies alemanyes al Pacífic.
El maig dey 1884, Von Hansemann, Otto Finsch i altres banquers van der el Consorci de Nova Guinea (Neuguinea-Konsortium, més tard Neuguinea-Kompanie) i Astrolabe-Compagnie) que conduïren a la fundació de Kaiser-Wilhelmsland i de la Nova Guinea Alemanya.

## Fonts

* Däbritz, Walther: David Hansemann und Adolph von Hansemann. Scherpe, Krefeld 1954. German.
* Kleeberg, John M. The Disconto-Gesellschaft and German Industrialization: a critical examination of the career of a German Universal Bank, 1851–1914. 1988. Accessed 9 Sept 2010.
* Lindemann, Ralf: Das weiße Schloss am Meer – Schloss Dwasieden in Sassnitz auf der Insel Rügen. Reprint Verlag Rügen, 2. Auflage, Bergen 2007. German.
* Mckillop, Bob & al. End of the Line: a History of Railways in Papua New Guinea. University of Papua New Guinea Press, 1997. Accessed 9 Sept 2010.
* Overlach, Theodore Wm. Foreign Financial Control in China. Ayer Publishing, 1976. Accessed 9 Sept 2010.
* ↑ Linke, R 2006, The influence of German surveying on the development of New Guinea, Association of Surveyors of PNG. Accessed 25 January 2014.

## Enllaços externs

* Biography Arxivat 2004-11-23 a Wayback Machine. by the Historical Association of Deutsche Bank (en alemany)
* Schloss Dwasieden in the book The White Castle by the Sea (en alemany)
# 34 aC

L'any 34 a. C. va ser un any comú començat en divendres, dissabte o diumenge, o un any de traspàs començat en divendres o dissabte (les fonts difereixen) del calendari julià. També va ser un any comú començat en divendres del calendari julià proléptico. En aquella època, era conegut com l'Any del consolat d'Antonio i Libo (o menys sovint, any 720 Ab urbe condita). Denominació 34 a. C. Per a aquest any s'ha utilitzat des de l’inici del període medieval, quan Anno Domini (A. D.) es va convertir en el mètode prevalent a Europa per anomenar els anys.

## Esdeveniments
### Imperi romà

* Triomf del llegat de Octaviano, L. *Marcio Filip.
* Marc Antoni i Luci Semproni Atratí cònsols: A Roma van nomenar Marc Antoni cònsol, però com que no es va presentar a assumir el càrrec, van nomenar en lloc seu a Luci Semproni Atratí.
* August pacifica Dalmàcia, Illyricum, i Pannònia, mentre que Antony recupera Armènia de l'Imperi Part.
* Tardor - Les donacions d'Alexandria: Marc Antoni distribuig la regió dels regnes als seus fills per Faraó Cleòpatra VII: Alexandre Heli, Cleòpatra Selene i Ptolemeu Filadelf.

## Necrològiques

* Gai Sal·lusti Crisp historiador de la caiguda de la República Romana.

## Referències

* ↑ A. Moure Romanillo y otros: Manual de Historia de España, "1. Prehistoria. Hª Antigua", pág. 592, Historia 16, 1991, ISBN 84-7679-193-3.
* ↑ Roddaz, 2000, p. 893.
# Clínica Girona

La Clínica Girona és un centre mèdic privat de Girona ubicat fins a l'abril de 2022 al centre de la ciutat, i que el 18/4/2022 va traslladar la seva activitat a un nou edifici de l'entrada sud de Girona. El fundador, juntament amb d'altres metges, fa en ser Francesc Coll i Turbau, que també va ser alcalde de la ciutat.

## Història

La Clínica Girona va iniciar les seves activitats el 1934 a un edifici projectat per en Rafael Masó i Valentí, fora de la muralla, a l'actual carrer de Joan Maragall. Entre d'altres fites, hi ha la posada en funcionament de la Unitat de Diàlisi (1974) o el sistema de Diagnòstic per la imatge com el TAC (1987) o la Ressonància Magnètica (1997).
Es tracta de la primera clínica de la ciutat de Girona, en una època, la dels anys 30, on només existia l'Hospital Provincial de Santa Caterina i en la qual el panorama de la ciutat, des del punt de vista sanitari, era nefast perquè encara s'arrossegaven algunes de les grans epidèmies de finals del segle xix.
Després de la Guerra Civil espanyola, la Clínica Girona va ampliar el nombre de llits per col·laborar amb el recentment creat Seguro Obligatorio de Enfermedad (SOE), col·laboració que va durar fins l’any 1956 amb la construcció de la Residencia Sanitària Alvarez de Castro, avui Hospital Josep Trueta.
La clínica va fer uns primers tràmits per reubicar-se a l'entrada sud de Girona, ja al municipi de Fornells de la Selva, però finalment es va descartar.
L'any 2022 s'inaugura l'edifici de la Nova Clínica Girona, dissenyat i construït per PMMT Arquitectura. L'edifici ha estat guardonat en la categoria d’Innovació en la Construcció en la XIX edició del Premis Catalunya Construcció, convocats pel Col·legi d'Aparelladors de Barcelona.

## Referències

* 1 2 Verdaguer, Marc. «L'entrada sud de la ciutat té un nou veí: la Clínica Girona», 12-04-2022. [Consulta: 2 maig 2022].
* ↑ Teixidor, Laura. «La Clínica Girona ja està en marxa», 18-04-2022. [Consulta: 2 maig 2022].
* ↑ «Apunts històrics de Clínica Girona – Grup Clínica Girona». Arxivat de l'original el 2022-05-02. [Consulta: 2 maig 2022].
* ↑ Artigas, Lurdes. «Fornells pot desenvolupar la zona residencial tot i que la clínica Girona no hi vagi - 06 juny 2014». [Consulta: 2 maig 2022].
* ↑ «L’edifici de la nova clínica Girona guanya un premi en innovació arquitectònica». [Consulta: 3 abril 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de l'antiga Clínica Girona a la Fundació Rafael Masó.
# Ajuda

«Ajuda» té aquests significats:
* Ajuda (Peniche), freguesia del municipi portuguès de Peniche
* Ajuda (Lisboa), freguesia del municipi portuguès de Lisboa
* Palau d'Ajuda, residència d'estil neoclàssic a la ciutat de Lisboa emprada per la Família Reial portuguesa al llarg del segle xix esdevenint posteriorment un museu històric
* Cancioneiro da Ajuda, cançoner conservat de la literatura gallega medieval que es conserva a la Biblioteca del Palau Reial d'Ajuda
* Capella de la Mare de Déu de l'Ajuda a Barcelona
* Santuari de la Mare de Déu de l'Ajuda a Balenyà (Osona)
# Surdo

El surdo és un tambor cilíndric de grans dimensions i so profundament greu. Està típicament fet de fusta o metall i posseeix pells en ambdós costats.
Aquest tipus de tambor baix és tradicionalment usat en escoles de samba, tenint cada escola un terme mitjà de 25 a 35 unitats en la seua bateria. La seua funció principal en la samba és la marcació del tempo. Els surdos també poden trobar-se en bandes militars i generalment són utilitzats per a marcar el pols binari de la marxa, en conjunt amb el bombo i la caixa.
El nom surdo pot designar també al tom-tom més greu d'una bateria, o al goliat, que generalment queda donat suport sobre peus propis, al costat dret del bateria destre o a l'esquerre del bateria esquerrà.

## Origen

Per la falta de productes per poder fer tambors greus (els tambors de maracatu són molt amples i costa trobar un arbre de tal diàmetre, l'enginy de les persones amb pocs recursos va fer que trobessin una solució ràpida i creativa amb materials que tenien a ma com per exemple bidons de petroli.
Quan els van començar a utilitzar per fer-los servir com al que ara coneixem com a surdos, el barril de petroli buit era molt barat i només amb uns quants tensors, dos anelles grans i una pell de cabra, era més que suficient. A partir de la massificació d'aquest instrument reciclat ja ha aparegut una gran indústria que fabrica una quantitat molt elevada de surdos.
Altres instruments reciclats de bidons de petroli són els calipsos, el qual és la tapa del bidó amb un petit segment de costat que està ovalat a partir de martillament i es creen diverses regions amb diferents tons.

## Construcció

El surdo posseeix un cos cilíndric fet de fusta o metall. Les pells poden ser fetes de cuir natural de cabra o bou, o fins i tot sintètiques (plàstic). Són fixades al cos per anells d'acer galvanització o alumini. La tensió és realitzada per tirants d'acer tensionats a través de cargols i rosques. El diàmetre varia entre 40 cm i 75 cm. Els surdos de samba posseeixen una profunditat típica de 60 cm i els usats en samba-reggae són menys profunds (50 cm).

## Tipus

El conjunt dels surdos es pot dividir en Surdos Primera (o surdo), Surdo Segona (o contrasurdo) i Surdo Tercera (o cortador). La diferència entre cadascun d'ells és solament la mida i el ritme que interpreten i pot variar en funció de la distribució de cada grup, de manera que el mateix instrument utilitzat com a Surdo Primera en una agrupació pot ser utilitzat com a Surdo Segona en una altra.

### Surdo Primera

És el surdo més gran (greu) de la formació, juntament amb el Surdo Segona porta el pols o tempo de la composició, marcant els temps 1 i 3 de cada compàs.

### Surdo Segona

És el surdo amb una mida mitjana dins el conjunt. Marca els temps 2 i 4 de forma que s'alterna amb el Surdo Primera.

### Surdo Tercera

És el surdo més petit (agut) de la formació. Interpreta ritmes més complexos que els dos anteriors com a base de la cançó.

## Vegeu també

* Tambor
* Bombo

## Referències

Viccionari
* ↑ «Consulteca | TERMCAT». [Consulta: 9 agost 2020].
* ↑ «Surdos, parches y mazas.» (en espanyol europeu). [Consulta: 9 agost 2020].
# Boavista Futebol Clube

El Boavista Futebol Clube és un club de futbol de la ciutat de Porto (Portugal). Conegut principalment per la secció de futbol, es tracta, en realitat, d'un club poliesportiu, ja que compta amb seccions de voleibol, escacs, futbol sala, gimnàstica o ciclisme entre d'altres.

## Història

El Boavista Futebol Clube va ser fundat l'1 d'agost de 1903 a la ciutat portuguesa de Porto. Disputa els seus partits a l'Estádio do Bessa, construït el 1973 i remodelat el 2003 amb motiu de l'Eurocopa 2004. Històricament el segon club de la ciutat i sempre a l'ombra dels tres grans del país (FC Porto, SL Benfica i Sporting CP) el seu major triomf fou la lliga portuguesa de l'any 2001. A més ha guanyat al llarg de la seva història 5 copes de Portugal.
El juny de 2008, el Boavista va ser condemnat al descens per la seva implicació en l'escàndol de manipulació de partits Apito Dourado (Xiulet D'or), relacionat amb tres partits de la temporada 2003–04. Un any després, el club va ser relegat novament: inicialment salvat pel club ascendit F.C. Vizela després de ser sancionat per corrupció, l'equip es va retirar de la segona divisió per raons financeres.
El octubre de 2020, els membres del Boavista van aprovar la inversió de l'empresari espanyol-luxemburgès Gérard Lopez, propietari del club de Ligue 1 Lille OSC. Petit va retornar com a entrenador, portant el club a les semifinals de la Taça da Liga per primera vegada a la temporada 2021–22.

## Palmarès

* Lliga de Portugal: 1 (2001)
* Copa de Portugal: 5 (1975, 1976, 1979, 1992, 1997)
* Supercopa de Portugal: 3 (1979, 1992, 1997)

## Vegeu també

* Rádio Popular-Boavista

## Referències

* ↑ «Portugal – Table of Honor – soccerlibrary.free.fr». Soccer Library. Arxivat de l'original el 2019-10-10. [Consulta: 17 juny 2012].
* ↑ Kennedy, Peter; Kassimeris, Christos. Exploring the cultural, ideological and economic legacies of Euro 2012 (en anglès). Routledge, 2016-03-22. ISBN 978-1-317-60214-9.
* ↑ «Boavista desiste de participar na Vitalis» (en portuguès de Portugal). [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «Sócios do Boavista aprovam parceria com o grupo de Gérard Lopez» (en portuguès de Portugal). [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «Portuguese League Cup semi-finals: Benfica and Sporting book a Taça da Liga blockbuster». [Consulta: 9 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Web Oficial del club
# Gordònia

«Gordonia» té aquests significats:
* Gordònia (districte), districte de Sud-àfrica
* Gordònia (organització), moviment juvenil sionista
# Aldershot (desambiguació)

«Aldershot» té aquests significats:
* Aldershot, població del Hampshire, Anglaterra
* Aldershot (Ontario), comunitat no incorporada d'Ontario al Canadà
* Aldershot (Nova Escòcia), Canadà
* Aldershot (Queensland), població d'Austràlia.
# Teclista

Un teclista és un músic que toca instruments de teclat.

## Història del nom

Fins a principis dels anys seixanta, els músics que tocaven algún instrument de teclat eren generalment classificats com a
* pianistes (quan tocaven el piano),
* organistes (quan tocaven l'òrgan electrònic o l'òrgan de tubs),
* clavecinistes (quan tocaven el clavecí).
Altres instruments de teclat tradicionals:
* celesta
* clavicordi
* harmonium
A partir de mitjans dels anys seixanta, una plètora de nous instruments de teclat van arribar a l'ús quotidià, requerint un terme més general per a la persona que els executa.
Alguns d'aquests nous instruments de teclat inclouen:
* pianos elèctrics com el Fender Rhodes i el Piano elèctric Wurlitzer
* pianos electrònics com el Roland Digital Piano
* òrgans electrònics com el Hammond, el Farfisa i el Vox Continental
* sintetitzadors analògics com el Moog modular i els sintetitzadors ARP
* samplers
* melotrons
* clavinets
* pianet
* keytar (sintetitzador amb forma de guitarra elèctrica).

## Teclista

Segons el Termcat, un teclista o una teclista és la persona que es dedica professionalment a compondre textos manejant el teclat d'una màquina, i també la persona que toca un instrument electrònic de teclat, generalment en un conjunt musical.

## Bibliografia

* Cecil Forsyth. Orchestration. Courier Dover Publications, 1 octubre 1982, p. 64–. ISBN 9780486243832 [Consulta: 30 abril 2011].

## Referències

* ↑ «Optimot. Consultes lingüístiques». Llengua catalana. [Consulta: 29 agost 2024].
* ↑ «Optimot. Consultes lingüístiques». Llengua catalana. [Consulta: 30 agost 2024].
* ↑ «monocord». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Oranias, Ramon «Harmònium». Gran Enciclopèdia de la Música. Enciclopèdia Catalana [Barcelona], Volum 4, 2001.
* ↑ «Cercaterm» (en castellà). TERMCAT. [Consulta: 30 agost 2024].
# Hazard

«Hazard» té aquests significats:
* Hazard (Kentucky), població dels Estats Units a l'estat de Kentucky
* Hazard (Nebraska), població dels Estats Units a l'estat de Nebraska
* Hazard United, club de futbol jamaicà de la ciutat de Portmore
* Eden Hazard (La Louvière, 1991), futbolista belga
* Paul Hazard (Noordpeene, 1878 - París, 1944), home de lletres, historiador i assagista francès
* Thorgan Hazard (La Louvière, 1993), futbolista belga que juga com a centrecampista
# Sue Townsend

Sue Townsend (Leicester, 2 d'abril de 1946 - 10 d'abril de 2014) fou una escriptora anglesa.

## Biografia

No es trobava bé a l'escola i va aprendre a llegir als vuit anys a casa quan va estar malalta i la seva mare li va ensenyar en tres setmanes. La lectura es va convertir en la seva gran passió i poc temps després va començar a escriure a la revista de l'escola. Als 18 anys es va casar i un any després va tenir el seu primer fill i després en va tenir dos més. Més tard es va separar i ella sola va cuidar dels seus tres fills. Finalment va trobar una feina que li agradava treballant amb un grup de joves. Fent aquesta feina el 1978 va conèixer Colin Broadway, el seu segon marit, a qui va confessar que escrivia en secret. Ell la va animar a unir-se a un grup d'escriptors. A l'any següent va guanyar un premi per una obra de teatre que havia escrit. Així va començar la seva vida d'escriptora. Va escriure diverses obres teatrals d'èxit. En el 1975 va començar a escriure els diaris d'Adrian Mole que li van donar molt d'èxit. Va ser una de les autores angleses més venudes en l'època dels 80. Després d'això va continuar escrivint. Altres llibres seus són: La reina i jo (1992) i El número 10 (2002). La seva última novel·la és La dona que va decidir no sortir del llit durant un any, publicat el 2012. Sue Townsend va escriure fins al final de la seva vida tot i ser cega i anar en cadira de rodes a causa de la diabetis. El seu fill gran, Sean, l'ajudava a escriure els seus llibres i és ell qui va inspirar el seu personatge Adrian Mole.

## Obra principal
### Adrian Mole

* El diari Secret d'Adrian Mole
* Creixen els problemes de l'Adrian Mole
* Les confessions veritables de l'Adrian Mole
* Adrian Mole: de Minor a Major
* Adrian Mole: Els anys de la bogeria
* Adrian Mole: Els anys del Capuccino
* Adrian Mole i les armes de destrucció massiva
* Els diaris perduts de l'Adrian Mole
* Adrian Mole: els anys de la prostata

### Altres novel·les

* Reconstruint Coventry
* La reina i jo
* Els nens fantasma
* Número 10
* La reina Camila
* La dona que va decidir no sortir del llit durant un any
També va escriure obres de teatre i obres de no ficció.

## Referències

* ↑ Kellaway, Kate «Sue Townsend obituary». The Guardian, 11-04-2014 [Consulta: 18 agost 2016].
* ↑ «Fallece a los 68 años la escritora británica Sue Townsend». El País, 11-04-2014 [Consulta: 18 agost 2016].
# Colius

Colius és un gènere d'ocells de la família dels còlids (Coliidae).

## Identificació

A causa de la seva mida reduïda, bec petit, coll i potes més aviat curtes, aquests ocells es van confondre primer amb passeriformes amb cues molt llargues. Els intents posteriors de classificació han situat els Coliidae en un ordre (Coliiformes) que comparteix diverses afinitats amb Coraciidae, Apodidae, Musophagidae, Indicatoridae, Psittacidae i Trogonidae, entre d'altres.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per 4 espècies:
* ocell ratolí comú (Colius striatus). L0ocell ratolí es caracteritza per la llarga cua i la cresta que presenta al cap. És de costums arborícoles i es mou per les zones més denses de matolls i dels arbres fruiters dels jardins. És força comú i molt gregari. S'alimenta de brots, fruites i baies que sovint aconsegueix penjant-se pels peus cap per avall. Viu de l'est al sud est d'Àfrica.
* ocell ratolí capblanc (Colius leucocephalus).
* ocell ratolí dorsi-roig (Colius castanotus).
* ocell ratolí dorsiblanc (Colius colius).

## Referències

* ↑ Oiseaux.net. «Coliou rayé - Colius striatus - Speckled Mousebird» (en francès). [Consulta: 12 maig 2024].
* ↑ «Ocell ratolí comú». Zoo Barcelona. [Consulta: 12 maig 2024].
* ↑ The Birds of Africa: Volume III (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2020-06-25. ISBN 978-1-4729-8653-5.