OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat Individual de Raspall de 2008

El XXIII Campionat Individual és l'edició del 2008 del Campionat Individual de raspall per a pilotaires professionals, organitzada per les empreses El Zurdo, Frediesport i la Federació de Pilota Valenciana.
En l'edició del 2008 participen 10 raspallers. Cinc de professionals: Coeter II, Juan Carlos, i Salva, amb Armando i Waldo com a caps de sèrie. I com a novetat es facilita la introducció de saba nova amb 5 joves pilotaris del món aficionat: Josep, Monxo, Punxa, Raúl i Ricard.
El sistema de competició consisteix en una sèrie de partides eliminatòries des d'octaus de final, en les quals entren 3 amateurs contra 3 professionals, i una quarta eliminatòria entre el campió i el subcampió individual de raspall sub-23 (Moncho i Josep, respectivament). En quarts de final s'enfronten els quatre classificats. En les semifinals, els dos millors s'acaren als caps de sèrie, Armando i Waldo. I d'aquí ixen els dos contendents per a la final.

## Pilotaires

| Armando, de Bicorp Coeter II, de Simat de la Valldigna Josep, de Xeraco Juan Carlos de Bicorp Monxo, de Manuel | Punxa, de Piles Raúl, de Benigànim Ricard, de Castelló de la Ribera Salva, de Simat de la Valldigna Waldo, d'Oliva |

## Resultats
### Octaus de final

| Data | Trinquet | Roig | Blau | Resultat |
| 25/11/08 | Oliva | Salva | Ricard | 15-25 |
| 27/11/08 | Bellreguard | Juan Carlos | Punxa | 25-15 |
| 28/11/08 | Bellreguard | Coeter II | Raúl | 25-05 |
| 30/11/08 | Xeraco | Monxo | Josep | 05-25 |

### Quarts de final

| Data | Trinquet | Roig | Blau | Resultat |
| 06/12/08 | Bellreguard | Ricard | Juan Carlos | 25-20 |
| 09/12/08 | Oliva | Coeter II | Josep | 25-10 |

### Fase final

| Semifinals | Semifinals | | | Final | Final |
| 13/12/08, Bellreguard | 13/12/08, Bellreguard | 13/12/08, Bellreguard | 13/12/08, Bellreguard | 13/12/08, Bellreguard | 13/12/08, Bellreguard |
| Waldo | 25 | |
| Ricard | 05 | |
| | | | | 20/12/08, Bellreguard | 20/12/08, Bellreguard |
| | | | | Waldo | 25 |
| | | | | Coeter II | 05 |
| 16/12/08, Oliva | 16/12/08, Oliva | | |
| Armando | 05 | | |
| Coeter II | 25 | | | |

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Lou Ferrigno

Lou Ferrigno (Brooklyn, 9 de novembre de 1951) és un actor estatunidenc, entrenador de fitness, consultor de fitness i culturista professional jubilat.
Com a culturista, Ferrigno va guanyar un títol "IFBB Mr. America" i dos títols consecutius "IFBB Mr. Universe", i va aparèixer al documental de culturisme Pumping Iron. Com a actor, és més conegut pel seu paper principal a la sèrie de televisió CBS The Incredible Hulk (1978) i representant vocalment el paper en posteriors encarnacions animades i generades per ordinador. També ha aparegut en aventures fantàstiques produïdes a Europa com Sinbad of the Seven Seas i Hercules, i com ell mateix a la comèdia The King of Queens i a la comèdia del 2009 I Love You, Man.

## Biografia

A causa de les infeccions a l'oïda que va patir poc després de néixer, Ferrigno va perdre entre el 75 i el 80% de la seva audició i utilitzava audiòfons des dels cinc anys. Ferrigno diu que la seva pèrdua auditiva va ajudar a donar forma a la seva sensació de determinació en la seva joventut i va dir: "Crec que si no em costés sentir no seria allà on sóc. Aviat, de jove, era difícil, però No em fa vergonya parlar-ne perquè moltes persones tenen idees errònies sobre la pèrdua auditiva, com qui té pèrdua auditiva i com és com no sentir, així que en parlo. Crec que la meva pèrdua auditiva va ajudar a crear una determinació dins meu. ser tot el que puc ser i em va donar una certa força del personatge. Cada vegada que faig una pel·lícula o un programa de televisió, els faig conscients de la meva pèrdua auditiva al principi i això ens facilita molt més comunicar-se i acabar la feina."
Ferrigno es va casar amb Susan Groff el 1978, divorciant-se un any després. El 3 de maig de 1980 es va casar amb la psicoterapeuta Carla Green, que aleshores també va començar a exercir la seva responsable; després es va convertir en entrenador personal. Tenen tres fills, Shanna, nascut el 1981; Louis, Jr., nascut el 1984; i Brent, nascuda el 1990. Shanna té un paper recurrent com a infermera Janice a Days of Our Lives, i va aparèixer a la sèrie NBC Windfall, així com a la pel·lícula televisiva Inside, i el 2005 va aparèixer a la E! sèrie de televisió en realitat, Filthy Rich: Cattle Drive. Louis, Jr. va ser un linebacker per a l'equip de futbol de la Universitat del Sud de Califòrnia, troians. Actualment exerceix un paper recurrent a la sèrie de televisió S.W.A.T., emetent a CBS.
Lou ha presentat una demanda contra el seu germà, Andy Ferrigno, en dues ocasions per l'ús del nom de Ferrigno en empreses de negocis.

## Referències

* ↑ Beck, Doug (January 17, 2005). "Interview with Lou Ferrigno Mr. Universe, and TVs "The Hulk"". Audiology Online. Retrieved May 13, 2012.
* ↑ Mabe, Catherine "Lou Ferrigno: Living, Acting and Bodybuilding with Hearing Loss". Disaboom. Retrieved February 8, 2012.
* ↑ Player Bio: Lou Ferrigno Jr. USCTrojans.cstv.com. Accessed 2007-01-01.
* ↑ Lou Ferrigno Exercises His Right to Threaten to Sue His Brother". TMZ. March 3, 2015. Retrieved May 27, 2019.
* ↑ Associated Press (March 10, 2006). "Ferrigno files suit over brother's fitness store". Today. Retrieved May 27, 2019.
# Partit Polonès del Treball

El Partit Polonès del Treball (polonès Polska Partia Pracy, PPP) va ser un partit polític polonès d'ideologia socialista. Va ser creat l'11 de novembre de 2001 com a Alternativa - Partit Laborista (Alternatywa - Parti pracy) i va modificar el nom al 2004. El partit estava afiliat al sindicat "Wolny Zwiazek Zawodowy" Sierpień 80 "- Konfederacja".

## Història

El partit s'oposava a la privatització dels actius de l'Estat a conseqüència de les reformes post-comunistes de la dècada de 1990 i donava suport a l'increment de les despeses estatals. S'oposava a la participació polonesa a la Unió Europea i donava suport a l'augment de la cooperació de Polònia amb els estats veïns de l'Est, l'educació gratuïta i l'atenció de la salut lliure (amb fons estatals), la contracepció i l'avortament, el reconeixement del matrimoni homosexual, la retirada de les tropes poloneses en Iraq, eliminació del servei militar i introducció de l'exèrcit professional, així com la jornada laboral de 35 hores. S'oposava a la introducció d'un impost únic i a la introducció de la pena capital. El PPP també advocava per una retirada del concordat entre l'Estat polonès i l'Església Catòlica.
El candidat del partit a les eleccions presidencials poloneses de 2005, Daniel Podrzycki, va morir en un accident automobilístic el 24 de setembre de 2005, un dia abans de l'elecció parlamentària. El partit va aconseguir 91.266 vots (0,77%) a les eleccions parlamentàries poloneses de 2005. A les eleccions parlamentàries poloneses de 2007 el partit va obtenir el 0,99% dels vots populars i cap escó ni al Sejm ni al Senat de Polònia.

## Resultats electorals

| Any | Vots | % | Escons | +/- |
| 2005 | 91,266 | 0.77 | 0 / 460 | Nou |
| 2007 | 160,476 | 0.99 | 0 / 460 | = |
| 2011 | 79,147 | 0.55 | 0 / 460 | = |

## Enllaços externs

* (polonès) Polska Partia Pracy Arxivat 2006-07-03 a Wayback Machine.
* (anglès) Cap a on ha d'anar l'esquerra ?
# L'hereu

L'hereu és una novel·la de Prudenci Bertrana publicada l'any 1931. És la primera de les tres novel·les que formen la trilogia autobiogràfica Entre la terra i els núvols, juntament amb El vagabund (1933) i L'impenitent (1948), i representa la consagració literària de l'autor. Va guanyar el Premi Crexells de 1931 i va ser reeditada en versió definitiva el 1933. És una bona mostra de narrativa modernista.

## Referències

* ↑ «L'hereu». Edicions de la ela geminada. Arxivat de l'original el 2020-02-23. [Consulta: 23 abril 2020].
* ↑ «L’hereu». Enciclopèdia.cat.
# Creu de terme de Santa Perpètua de Gaià

La creu de terme de Santa Perpètua de Gaià és una creu de terme de Santa Perpètua de Gaià, al municipi de Pontils (Conca de Barberà), situada davant de l'església de Santa Maria de Santa Perpètua de Gaià.
El 2016 es va recuperar la Festa de la Santa Creu o de la Creu de Maig, que s'havia perdut a principis del segle XX, en la que se celebra una processó que recorre el camí des de la plaça Major fins a la creu de terme, on es beneeix el terme i les coques de la Santa Creu, un dolç elaborat especialment per a l'ocasió fet de pasta de brioix ensucrada. El dia abans els veïns confeccionen guarniments florals que engalanen la creu.

## Referències

* ↑ «Santa Perpètua de Gaià reviu la festa de la Creu». El Punt Avui, 12-04-2016.
* ↑ «Santa Perpètua de Gaià prepara la segona edició de la Festa de la Santa Creu». Nova Conca, 19-03-2017.
# Spike Cohen

Jeremy Cohen, més conegut com a Spike Cohen (Baltimore, 1982), és un activista, emprenedor i creador de podcasts estatunidenc. És el nominat a la vicepresidència del Partit Llibertari a les eleccions presidencials dels Estats Units de 2020.
Va néixer a Baltimore (Maryland), de pare jueu, i va ser criat com a jueu messiànic i va fer el Benei mitsvà. Als 16 anys va començar a aprendre disseny web i va crear-ne un negoci. El 2016, als 33 anys, va ser diagnosticat amb esclerosi múltiple i va vendre el seu negoci de disseny web per dedicar-se a l'activisme llibertari.
Cohen es va presentar com a company de candidatura de Vermin Supreme a les primàries del Partit Llibertari de 2020 i es va involucrar activament en la campanya. El 23 de maig de 2020, Supreme va perdre la nominació presidencial del Partit Llibertari contra Jorgensen però Cohen va mantenir la seva candidatura vicepresidencial. Jorgensen va mostrar preferència per John Monds sobre Cohen i Ken Armstrong com a candidat vicepresidencial, però Cohen va derrotar Monds amb 555 delegats contra els 472 de Monds. Com a candidat a la vicepresidència del Partit Llibertari, Cohen va esdevenir-ne el primer candidat jueu després de Joe Lieberman el 2000.
Cohen afirma que el seu programa amb Jorgensen es basa en el programa del Partit Llibertari. El programa inclou la reducció del deute nacional reduint el govern, la reforma extensiva de la justícia penal i l'alliberament immediat dels empresonats per delictes sense víctimes, la desmilitarització de la policia i la creació de programes de retre comptes de la policia.

## Referències

* ↑ Doherty, Brian. «Libertarian Party Picks Spike Cohen as Its Vice-Presidential Candidate» (en anglès americà). Reason, 24-05-2020. [Consulta: 13 agost 2020].
* 1 2 «Spike Cohen for VP» (en anglès). Vermin Supreme 2020, 25-05-2020. Arxivat de l'original el 2020-05-25. [Consulta: 13 agost 2020].
* 1 2 Fox, Blake. «Interview with Spike Cohen-The Libertarian Party’s Jewish VP Nominee» (en anglès americà). The Times of Israel, 30-05-2020. [Consulta: 13 agost 2020].
* ↑ Winger, Richard. «Two Libertarians Seeking National Office Campaign in Libertarian North Carolina Presidential Primary» (en anglès americà). Ballot Access News, 01-01-2020. [Consulta: 13 agost 2020].
* ↑ Winger, Richard. «Libertarian Party Nominates Spike Cohen for Vice-President» (en anglès americà). Ballot Access News, 24-05-2020. [Consulta: 13 agost 2020].
* ↑ Colorado, L. P. «A Message from Spike Cohen, Jo Jorgensen's Running Mate» (en anglès americà). Partit Llibertari de Colorado, 05-06-2020. [Consulta: 13 agost 2020].
# Llucià de Biza

Llucià de Biza (Lucianus, Λουκιανός) fou un eclesiàstic grec, bisbe de Bízie (Bizya, després Byza, a Tràcia), del segle v. Va escriure una carta a l'emperador romà d'Orient Lleó I (457-474) en qu̟è reconeixia l'autoritat del concili de Nicea I del 325, del concili d'Efes del 431 i del concili de Calcedònia del 451, i es decantava per la deposició del patriarca de Constantinoble Timoteu I. A la carta s'anomena arquebisbe (bisbe metropolità) però no consta que Biza fou mai més que un bisbat depenent de l'arquebisbat d'Heraclea. Més tard un decret de Gennadi I de Constantinoble (vers 459-471) apareix signat també per Llucià, bisbe metropolità de Biza ἐπίοκοπος μητροπόλεως Βύζης.
# A Society Scandal

A Society Scandal és una pel·lícula muda de la Famous Players-Lasky Corporation (futura Paramount) dirigida per Allan Dwan i protagonitzada per Gloria Swanson i Rod La Rocque. Basada en la peça teatral “The laughing lady” (1922) d'Alfred Sutro, es va estrenar el 24 de març de 1924. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

Marjorie Colbert i el seu marit Hector no estan d'acord contínuament. Hector demana el divorci a la seva dona després que Harrison Peters, un admirador de la dona, la comprometi deliberadament fent-li una visita a la seva habitació. Hector obté el divorci gràcies a l'atac a la reputació de Marjorie fet per Daniel Farr, l’ eloqüent advocat d’Hector. Marjorie planeja venjar-se de Daniel seduint-lo al seu apartament per després cridar per demanar ajuda. Com a conseqüència, la reputació de l'advocat es veu ressentida però Marjorie es penedeix del seu pla quan s'adona que estima Daniel. Ell la perdona i tot acaba bé.

## Repartiment

* Gloria Swanson (Marjorie Colbert)
* Rod La Rocque (Daniel Farr)
* Ricardo Cortez (Harrison Peters)
* Allan Simpson (Hector Colbert)
* Ida Waterman (Mrs. Maturin Colbert)
* Thelma Converse (Mrs. Hamilton Pennfield)
* Catherine Coleburn (amic de Marjorie)
* Catherine Proctor (Mrs. Burr)
* Wilfred Donovan (Hamilton Pennfield)
* Yvonne Hughes (Patricia DeVoe)
* Marie Shelton (amic de Marjorie)
* Dorothy Stokes (amic de Marjorie)
* Cornelius Keefe (amic de Marjorie)
* Fraser Coalter as Schuyler Burr)

## Referències

* ↑ Welsch, Tricia. Gloria Swanson: Ready for Her Close-Up (en anglès). Univ. Press of Mississippi, 2013-07-27, p. 442. ISBN 978-1-61703-749-8.
* ↑ Neste, Dan Van. The Magnificent Heel: The Life and Films of Ricardo Cortez (en anglès). BearManor Media, p. 223.
* ↑ Lombardi, Frederic. Allan Dwan and the Rise and Decline of the Hollywood Studios (en anglès). McFarland, 2013-03-05, p. 336. ISBN 978-0-7864-9040-0.
* ↑ «A Society Scandal» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List. [Consulta: 28 desembre 2022].

## Enllaços externs

* “A Society Scandal” al catàleg de l'American Film Institute
# Reforma (diari)

El diari Reforma, Corazón de México (o simplement Reforma, com se'l coneix popularment) és un diari de circulació nacional a Mèxic que s'imprimeix a la ciutat de Mèxic i és editat pel Grup Reforma. Circula des del 20 de novembre de 1993. El seu director és Alejandro Junco de la Vega.
El diari Reforma es va crear en 1993. En 1994 el periòdic va enfrontar el boicot de la Unió de Voceadores del Districte Federal. Des de llavors va néixer una xarxa de microempresaris i empreses independents que fins avui ho segueixen distribuint.
Entre els seus editorialistes es troben: Jorge Castañeda, Enrique Krauze, José Woldenberg, Sergio Sarmiento, Sergio Aguayo Quezada, Germán Dehesa, Armando Fuentes Aguirre (Catón), Federico Reyes Heroles, Jonathan Heath, Everardo Elizondo, Lorenzo Meyer, Denise Dresser i Carmen Aristegui, entre d'altres.

## Referències

* ↑ "Según el informe de Bimsa... en tercer sitio aparece Reforma con 276,700" Arxivat April 6, 2006, a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Banderes municipals de Mèxic

La Llista de banderes oficials inclou els símbols utilitzats pels diferents municipis mexicans agrupats per municipi.

## Banderes municipals oficials de Mèxic

* Autlán de Navarro
* Chihuahua
* Guadalajara
* León
* Monterrey
* Morelia
* Santiago Matatlán
* Tequixquiac
* Tlaquepaque
* Zapopan

## Banderes municipals de Mèxic sense legislació

* Amatitán
* Atotonilco el Alto
* Bácum
* Benito Juárez
* Cherán
* Colotlán
* Comalcalco
* El Grullo
* El Limón
* Guadalupe
* Hermosillo
* Irapuato
* Mixtlán
* Pátzcuaro
* Puerto Vallarta
* San José de Gracia
* San Juan de los Lagos
* Tala
* Tamazula de Gordiano
* Tekax
* Tierra Blanca
* Tonaya
* Tuxtla Gutiérrez
* Centro
* Zapotlán el Grande

## Referències

* ↑ Centro Estatal de Estudios Municipales; Gobierno del Estado de Jalisco. «Municipio. Autlán de Navarro». Arxivat de l'original el 4 d'octubre de 2017. [Consulta: 3 abril 2021].
* ↑ Ayuntamiento de Guadalajara. «Código de Gobierno Municipal de Guadalajara», 2022. Arxivat de l'original el 2022-08-08. [Consulta: 13 juliol 2022].
* ↑ Ayuntamiento de Guadalajara. «Alcaldía de Guadalajara formaliza su hermanamiento con Zapopan», 2022. Arxivat de l'original el 2022-06-09. [Consulta: 13 juliol 2022].
* ↑ Monografía del Municipio de León, Los Símbolos de León, Navarro Valtierra Carlos Arturo; Guanajuato 2010; pag. 40.
* ↑ ley del Municipio de Monterrey, Los Símbolos de Monterrey; Nuevo Lleón 2022.
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-12-29. [Consulta: 14 juliol 2022].
* ↑ Mi Morelia. «Municipio. Morelia». Arxivat de l'original el 2020-09-29. [Consulta: 6 abril 2021].
* ↑ ; Morelia, Mich«Se manifiestan en el Ayuntamiento de Morelia, exigen becas y despensas», 08-05-2013. Arxivat de l'original el 2016-10-01. [Consulta: 1r abril 2022].
* ↑ Honorable ayuntamiento de Morelia. «Municipio de Morelia». Arxivat de l'original el 14 d'agost de 2020. [Consulta: 6 abril 2021].
* ↑ Periódico Oficial del Estado de Oaxaca. «Bando de policía y buen gobierno del municipio de Santiago Matatlan, Tlacolula, Oaxaca», 22-12-2012. [Consulta: 3 abril 2021].
* ↑ Ayuntamiento de Tequixquiac. «Glifo del municipio de Tequixquiac», 2013. Arxivat de l'original el 2013-06-11. [Consulta: 3 abril 2021].
* ↑ Bando Municipal de Policía y Buen Gobierno. 2019-2021. Tequixquiac, Estado de México.
* ↑ Bando municipal de Tlaquepaque. «Capítulo II, Artículo 10 y Artículo 11 del municipio de Tlaquepaque», 2013. Arxivat de l'original el 2022-08-08. [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ (castellà) Ley sobre el Escudo i Bandera de Zapopan, Jalisco Arxivat 2023-12-31 a Wayback Machine.
* ↑ Letra Fría Noticias. «Municipio El Grullo». Arxivat de l'original el 2023-05-19. [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ Asvik Noticias. «Municipio. Irapuato». Arxivat de l'original el 2022-08-07. [Consulta: 3 agost 2022].
* ↑ «Bando municipal de Pátzcuaro.».

## Enllaços externs

* Bandera de Mèxic Arxivat 2008-12-09 a Wayback Machine.
# Jinx (pel·lícula de 1919)

Jinx és una pel·lícula muda de la Goldwyn Pictures dirigida per Victor Schertzinger i protagonitzada per Mabel Normand. Basada en una història de Shannon Fife, la pel·lícula es va estrenar el 13 de desembre de 1919. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

Després de la mort del seu pare, una nena queda a càrrec d’un circ on realitza diferents tasques com ara tenir cura de les ungles d'un elefant. Bull Hogarth, el propietari del circ, l’anomena Jinx perquè creu que té la culpa de la mala sort que té el seu circ. Quan l’artista principal, Rory Bory Alice marxa, empipada perquè no l’han pagada des de fa setmanes, Jinx intenta reproduir la dansa de la serp d’Alice per impressionar dos possibles compradors. Tanmateix, s'enreda en una gasa provocant la ira de Hogarth. Això fa que Jazbo, l’home salvatge, que en realitat és Slicker Evans, l'enamorat de Jinx, esclati i creï el pànic entre la multitud. Jinx s'escapa a una granja on la tia Tina Carbery cria set orfes. Jinx els ajuda i els entreté creant el seu propi circ al pati de la granja fins que Hogarth, borratxo, li exigeix que li digui on va marxar Alice. Tot i que la tieta Tina sospita per un moment que Jinx intenta seduir el seu xèrif Jepson, al qual ella estima, al final el sheriff es casa amb Tina i Slicker, que salva a Jinx de la pallissa de Hogarth, és acceptat a la granja.

## Repartiment

* Mabel Normand (Jinx)
* Florence Carpenter (Rory Bory Alice)
* Ogden Crane (Bull Hogarth)
* Cullen Landis (Slicker Evans)
* Clarence Arper (sheriff Jepson)
* Gertrude Claire (tieta Tina Carbery)

## Referències

* ↑ «“Jynx” (Goldwyn)». Motion Picture News, 27-12-1919, pàg. 268.
* ↑ «Samuel Goldwyn presents Mabel Normand in Jinx». Motion Picture News, 13-12-1919, pàg. 4200.
* ↑ «Jinx» (en anglès). American Film Institute Catalog. [Consulta: 27 desembre 2020].
* ↑ «Jinx» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List. [Consulta: 27 desembre 2020].
# Agustí Pedro i Pons

Agustí Pedro i Pons (Barcelona, 9 de maig de 1898 - Barcelona, 17 de març de 1971) va ser un metge català.
Catedràtic de Patologia i Clínica Mèdiques de la Facultat de Medicina de la Universitat de Barcelona des del 1927, esdevingué el gran clínic català de la seva generació. Presidí l'Acadèmia de Ciències Mèdiques de Catalunya i Balears (1939-58) i l'Acadèmia de Medicina de Barcelona (1957-1971). El seu Tratado de patología y clínica médicas (1950-1958), on col·laboraren nombrosos especialistes, fou obra de consulta bàsica durant molts anys.
Molt vinculat a la vida cultural catalana, va ser un dels prohoms que adquiriren el Teatre Romea de Barcelona per evitar-ne la desaparició, i reuní una biblioteca molt important, que a la seva mort passà a la Biblioteca de Catalunya. És enterrat al Cementiri de Montjuïc.
Entre els seus alumnes destaquen Jaume Rotés Querol i Pere Farreras i Valentí.
Propietari de Can Mestres, a Sarrià, va deixar la finca en testament a la Universitat de Barcelona per a ser la seu de la Fundació Universitària Agustí Pedro i Pons, amb la finalitat de concedir ajuts per ampliar estudis o elaborar treballs de recerca per a diferents facultats i estudis musicals.

## Bibliografia

* Díaz Rubio, Manuel «Discurso en homenaje al Dr. D. Agustín Pedro Pons». Anales de la Real Academia Nacional de Medicina, tomo 88, cuaderno 3.º, 1971, pàg. 433-441.
* Agustín Pedro-Pons, Pedro Laín Entralgo. Final de etapa. Nuevas perspectivas. Real Academia Nacional de Medicina, 1969.

## Referències

* 1 2 «Agustí Pedro i Pons». Gran Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Tort Arnau, Maria Josep. Explora els jardins i viu els arbres. Jardins i arbres del districte de Sarrià-Sant Gervasi. Barcelona: Premsa Local El Jardí, 2022, p. 34-35. ISBN 978-84-09-46124-0.
* ↑ «La Fundació Agustí Pedro i Pons». Barcelona: la Fundació. [Consulta: 24 agost 2023].

## Enllaços externs

* Fons Agustí Pedro i Pons. Centre de Recursos per a l'Aprenentatge i la Investigació (CRAI), Universitat de Barcelona.
* Dr. Agustí Pedro i Pons - Galeria de Metges Catalans del COMB
* 1969 - Pedro Pons, Agustín, RANM
# Joan Baptista Lacomba i Garcia

Joan Baptista Lacomba i Garcia (Palma, 1934 - 22 de maig de 2022) fou un artista plàstic mallorquí i director de teatre.
Lacomba estudià dibuix i pintura a l'Escola Superior de Belles arts de Sant Jordi a Barcelona entre 1957 i 1962. Ha estat professor d'institut a diferents centres (Joan Alcover, de Palma; Menéndez Pidal, d’Avilés; Berenguer d’Anoia, d’Inca, i Guillem Sagrera, de Palma). La seva obra s'emmarca dins del surrealisme expressionista amb un concepte geomètric de la línia. La temàtica de les seves obres està relacionada amb les persones i el seu entorn. A l’obra escultòrica, hom hi troba petites peces fetes amb deixalles de fustes i obres de gran format fetes amb formigó armat.
S'ha reconegut l’obra i la trajectòria de Lacomba en distintes ocasions: amb el premi Francesc de Borja Moll del Govern de les Illes Balears, el premi Emili Darder (1995) de l'Obra Cultural Balear, el premi Ramon Llull (2009) del Govern de les Illes Balears, el premi de la II Gala de les Arts Escèniques del Consell Insular de Mallorca i el premi Fra Miquel Gual de l’Obra Cultural Balear. També l’han premiat en diversos certàmens de pintura i dibuix.

## Referències

* ↑ «Ha mort Joan Lacomba, artista de l'escultura "Memòria contra la mort"». [Consulta: 25 desembre 2024].
* ↑ Pep. «50 ANYS INSTITUT INCA Ies Berenguer d'Anoia: JOAN BAPTISTA LACOMBA GARCIA», dijous, 12 desembre 2019. [Consulta: 25 desembre 2024].
* 1 2 «Bio». [Consulta: 25 desembre 2024].