OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Introducció

En un assaig, article o llibre, la introducció és una secció inicial el propòsit principal de la qual és contextualitzar el text font o ressenyat que està exposat a continuació, en general en forma de cos o desenvolupament del tema, i posteriorment com a conclusions.
A la introducció normalment es descriu l'abast del document, i se'n dona una breu explicació o resum. També pot explicar alguns antecedents que són importants per al posterior desenvolupament del tema central. Un lector en llegir la introducció hauria de poder fer-se una idea sobre el contingut del text, abans de començar la seva lectura pròpiament dita.

## Aplicació tècnica

En articles tècnics, la introducció generalment inclou una o més subseccions estàndard, com el són el resum o síntesi, el prefaci i els agraïments. La introducció també pot ser un capítol més del treball en si, dividit en les subseccions anteriorment esmentades. Quan el llibre es divideix en capítols numerats, per convenció la introducció i qualsevol altre assumpte davant de les seccions de cos o desenvolupament no s'enumeren (o s'enumeren de manera diferent) i precedeixen al capítol 1.
El concepte d'introducció és independent del contingut del document al com introdueix. Sempre ha de presentar l'objecte o problema a desenvolupar, es tracti d'una especificació formal, un producte, un personatge o un ens qualsevol. Com el resum o síntesi.

## Referències

* ↑ Vásquez, Graciela; «¿Cómo se escribe una reseña crítica?». A: Vásquez. Español con fines académicos. De la compresión a la producción de textos (en castellà). 1ª. Madrid, Espanya: Edinumen, 2005, p. 31 (Recursos). ISBN 84-95986-63-9 [Consulta: 14 gener 2012].
# Damnation A.D.

Damnation A.D. és un grup de música hardcore originari de Washington DC. Va publicar diversos discos als anys 1990 abans de separar-se. El grup va tornar als escenaris l'any 2007.

## Història

Damnation A.D. es va formar amb el nom de Damnation el 1992 per dos veterans de l'escena hardcore straight edge de Washigton DC: el guitarrista i compositor Ken Olden i el cantant Mike McTernan (germà del productor Brian McTernan). Després que el grup Worlds Collide es dissolgués i Hillel Halloway s'incorporés al baix, Damnation va enregistrar els seus primers senzills amb Olden tocant també la bateria. Havent signat amb la discogràfica Jade Tree Records, el grup va incorporar nous membres i va canviar el seu nom a Damnation A.D. a fi d'evitar la confusió amb el grup de punk homònim. Més tard van treure un senzill compartit amb el grup Walleye i van publicar el seu disc de debut el 1995. Després de l'EP Misericordia, el 1996 van girar amb Ignite i Earth Crisis. El 1998 el grup va signar amb la discogràfica Revelation Records i va publicar el seu segon disc Kingdom of Lost Souls.
Amb Olden treballant amb Ray Cappo a Better Than a Thousand, el grup es va separar poc després. Mike McTernan es va traslladar a Springfield i va cantar amb When Tigers Fight fins al 2007, quan ell i Olden va decidir reunir-se un altre cop. Ambdós, amb l'ajuda de Give Up the Ghost, Darkest Hour, Earth Crisis i Fall Out Boy, van enregistrar un tercer àlbum per a Victory Records que van titular In This Life or the Next. El 2017 el grup va publicar el disc Pornography versionant a The Cure.

## Discografia

* No More Dreams of Happy Endings (Jade Tree Records, 1995)
* Misericordia, EP (Jade Tree, 1996)
* Kingdom of Lost Souls (Revelation Records, 1998)
* In This Life or the Next (Victory Records, 2007)
* Pornography (Organized Crime Records, 2017)

## Referències

* ↑ «BLACKLISTED announce Philadelphia reunion show, to play with UNBROKEN, DAMNATION A.D., & more» (en anglès). [Consulta: 2 març 2024].
* ↑ Ramirez, Carlos. «Interview: Mike McTernan (Damnation A.D., When Tigers Fight)» (en anglès), 25-04-2016. [Consulta: 2 març 2024].
* ↑ «Damnation A.D. Songs, Albums, Reviews, Bio & More» (en anglès). [Consulta: 4 març 2024].
* ↑ «Review» (en alemany). Ox-Fanzine. [Consulta: 2 març 2024].
* ↑ «Review» (en alemany). Ox-Fanzine. [Consulta: 2 març 2024].
* ↑ Harrington, Gregg. «5 Killer Cover Songs: The Cure | Lists» (en anglès), 30-08-2022. [Consulta: 2 març 2024].
# Nova il·lustració radical

Nova il·lustració radical és un assaig filosòfic publicat per Marina Garcés amb quaderns Anagrama la tardor del 2017. Al llibre, la filòsofa aposta per una nova il·lustració que sigui radical, que serveixi per lluitar contra la credulitat del present i contra l'oportunisme i la por que l'alimenta. És una proposta en front de l'autoritarisme, el fanatisme, el catastrofisme o el terrorisme… exemples o símptomes d'una crisi de civilització. Segons Garcés, el present és atrapat entre la disjuntiva de condemna o salvació, i amaga una rendició, una renúncia als valors de llibertat promoguts per la il·lustració.
El llibre es mostra com una invitació a combatre la credulitat actual. Proposa que els humans s'han de rebel·lar contra els dogmes apocalíptics i combatre els relats del poder a través del pensament, especialment en aquests temps de la immediatesa i la sobreinformació. L'autora elogia el concepte de la crítica com a eina per donar sentit al coneixement, més enllà d'acumular-lo, i reivindica la recuperació de "l'experiència humana" en el sentit de compartir la mort, l'amor, el compromís o la por.
Segons la mateixa autora, els temes tractats al llibre s'han cuinat en conferències impartides a llocs com el CCCB, el Museu Reina Sofia, el MACBA o Metròpoli (Mèxic DF), així com d'articles prèviament publicat en mitjans de comunicació.

## Referències

* ↑ «Marina Garcés: "La 'Nova il·lustració radical' proposa lluitar contra les credulitats del nostre temps i el temor i l'oportunisme que les alimenten"». 324.cat, 26-10-2017 [Consulta: 27 gener 2018].
* ↑ Sucunza, Isabel. «Nova il·lustració radical». La Directa, 2017. [Consulta: 27 gener 2018].
* ↑ Verdoy, Carme. «Nova il·lustració radical | Marina Garcés | Butxaca.com». butxaca. Arxivat de l'original el 2018-01-27. [Consulta: 27 gener 2018].
* ↑ «'Humanitats en transició'. Conferència de Marina Garcés | Aula Oberta IHB». [Consulta: 28 gener 2018].
* ↑ «Un saber realmente útil | Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía» (en castellà). [Consulta: 27 gener 2018].
* ↑ «La força de la gana». Ara.cat.
* ↑ «La Condición póstuma». Mextrópoli, 18-03-2017. [Consulta: 27 gener 2018].
* ↑ «Radicalisme il·lustrat». Ara.cat.

## Enllaços externs

* Inacabar el món, conferència al CCCB
* Entrevista al Página dos de Televisió Espanyola
# Mim de Xile

El mim de Xile (Mimus thenca) és un ocell de la família dels mímids (Mimidae).
Habita vessants arbustives a les terres baixes del centre de Xile des de la Regió d'Atacama cap al sud fins Valdivia.

## Referències

* ↑ «Mim de Xile». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Delta-FosB

La proteïna ΔFosB (deltaFosB) és un factor de transcripció que exerceix un paper fonamental en el procés d'addicció i en la resposta a estímuls de recompensa en el cervell . És part de la família Fos de factors de transcripció, que inclou altres proteïnes com a c-Fos, FosB, Fra-1 i Fra-2. No obstant això, ΔFosB és única dins d'aquesta família a causa de la seva capacitat d'acumular-se i persistir en les cèl·lules neuronals durant llargs períodes, especialment després d'exposicions repetides a estímuls addictius, com la cocaïna, l'alcohol, la nicotina i fins i tot unes certes experiències intensament plaents (per exemple, activitat física intensa o algunes conductes alimentoses).

## Activació

La proteïna ΔFosB prèviament a ser activada pateix un procés de splicing, en el que s'extreuen 101 aminoàcids de Fosb donant lloc a una versió més curta i activa, que és ΔFosB,una isoforma de FosB.

## Referències

* NESTLER, E.J., 2015. Delta FosB: A transcriptional regulator of stress and antidepressant responses. European journal of pharmacology, vol. 753, ISSN 0014-2999. DOI 10.1016/j.ejphar.2014.1.0.034.
# Amor, com t'odio

Amor, com t'odio o Amor, com t'odie (títol original en anglès, The Hating Game) és una pel·lícula de comèdia romàntica estatunidenca del 2021 dirigida per Peter Hutchings. Està basada en la novel·la homònima de Sally Thorne i és protagonitzada per Lucy Hale i Austin Stowell en els papers principals. Es va estrenar als cinemes i en vídeo a la carta el 10 de desembre de 2021 per Vertical Entertainment. La pel·lícula va rebre crítiques generalment positives. S'ha doblat i subtitulat al català central amb el nom d'Amor, com t'odio, i també al valencià per a À Punt amb el títol d'Amor, com t'odie.

## Referències

* ↑ «Amor, com t'odio». FilminCAT. [Consulta: 27 maig 2023].
* ↑ Wiseman, Andreas. «Lucy Hale & Robbie Amell To Star In Rom-Com 'The Hating Game' Adapted From Hit Novel, Mister Smith Boards», 16-05-2019. [Consulta: 11 novembre 2020].
* ↑ ; Hopewell, John«'The Hating Game,' Starring 'Pretty Little Liars' Actor Lucy Hale and Austin Stowell, Picked Up by Vertical for North America (EXCLUSIVE)». Variety, 12-07-2021. [Consulta: 12 juliol 2021].
* ↑ Gawley, Paige. «'The Hating Game' Trailer: Watch Lucy Hale in the Novel Adaptation (Exclusive)». Entertainment Tonight, 04-11-2021. [Consulta: 4 novembre 2021].
* ↑ «The Hating Game». Goita què fan, ara!. [Consulta: 5 maig 2023].
* ↑ «Amor, com t'odie». À Punt, 16-02-2025. [Consulta: 16 febrer 2025].
# El juego más divertido

El juego más divertido és una pel·lícula espanyola d'estil comèdia dirigida el 1988 per Emilio Martínez-Lázaro i protagonitzada per Victoria Abril i Antonio Vicente Valero Osma.

## Argument

Dos actors força popular de televisió, Ada i Bruno, es troben rodant una telesèrie molt popular i de gran audiència "Hotel de Fez". Ambdós viuran un romanç molt particular darrere la pantalla que els trastocarà la vida, ja que no troben ni el moment ni la manera de consumar-lo. Alhora, el productor de la Sèrie, Tomàs, Dionisio i Betty s'hi veuen embolicats en la història que a poc a poc s'anirà complicant amb l'aparició de dos estranys personatges, Longinos i Retama. La història va prenent forma a través de la sèrie de televisió, mesclant ficció i realitat fins a arribar a formar un embull imprevisible.

## Repartiment

* Victoria Abril - Ada / Sara
* Antonio Vicente Valero Osma - Bruno / Mario
* Maribel Verdú - Betty
* Antonio Resines - Tomás
* Santiago Ramos - Dionisio
* Miguel Rellán - Longinos Vázquez
* Ricard Borràs - José Retama (com a Ricard Borrás)
* El Gran Wyoming - Ricardo Almonte

## Referències

* ↑ La otra cara de la comedia, El País, 22 de gener de 1988
* ↑ 'El juego más divertido', EL País, 22 de març de 1990
* ↑ ‘El juego más divertido’, en ‘Historia de nuestro cine’, hola.com, 12 de desembre de 2018
# Elena Irureta Azanza

Elena Irureta (Zumaya, Guipúscoa, 30 de juliol de 1955) és una actriu basca de teatre, cinema i televisió.
Encara que coneguda per a molts pel seu paper de Laura Hurtado en la sèrie de Telecinco El comisario, en la qual va participar des de 1999 fins a 2009, Elena Irureta compta amb una àmplia trajectòria tant a televisió, amb participacions anteriors en altres sèries, com ara El tiempo entre costuras, per exemple, com també en teatre i cinema.

## Carrera professional

Va estudiar fotografia en una Escola d'Arts Aplicades i a principis dels vuitanta va ingressar a Antzerti, l'Escola d'Art Dramàtic de Govern Basc. Després va aconseguir una beca que li va permetre dedicar-se completament a la seva formació en art dramàtic.
Durant els primers anys de la seva carrera va recórrer tot Euskadi representat obres de teatre. Ha participat en diverses sèries d'Euskal Telebista com Jaun ta jabe, Bi eta bat, o més recentment, Martin. També ha treballat en produccions cinematogràfiques, com La Madre Muerta (1993), de Juanma Bajo Ulloa, o La ardilla roja (1993), de Julio Medem. També es troba en el repartiment de la primera pel·lícula d'Icíar Bollaín, Hola, estàs sola?, en què dona vida a Mariló, la mare d'una de les protagonistes, i en alguna altra, com Flores de otro mundo (1999) i Te doy mis ojos (2003).
Per la seva actuació a Flores de otro mundo (1999), d'Icíar Bollaín, juntament amb les seves dues companyes de repartiment, Marilín Torres i Lissete Mejía, va rebre el Premi a la Millor Interpretació Femenina de Festival Internacional de Cinema de la Dona de Arcachon, França. El 2003, per la seva participació a Te doy mis ojos, va rebre el Premi a la Millor Actriu de Repartiment en la XII edició dels premis "El Mundo" al Cinema Basc. A la XIV edició dels mateixos Premis "El Mundo" a cinema basc, va rebre altre cop el Premi a la Millor Actriu gràcies a la seva interpretació a Aupa Etxebeste! (2005)', de Telmo Esnal i Asier Altuna.

## Referències

* 1 2 3 «Elena Irureta - Biografía». ARTIUM - Biblioteca y Centro de Documentación. [Consulta: 29 maig 2020].
* 1 2 3 «Irureta Azanza, Elena» (en castellà). Auñamendi Eusko Entziklopedia. [Consulta: 29 maig 2020].
# Enriqueta Paler i Trullol

Enriqueta Paler i Trullol (Figueres, 27 de juliol de 1842 - Figueres, 8 de gener de 1927) va ser una poetessa catalana.
Va dedicar-se especialment a la poesia religiosa, i va publicar gran quantitat de composicions en diversos diaris i revistes de Barcelona, Figueres, Vic, Mataró, Lleida, Girona i Perpinyà, entre les quals La Veu de Catalunya, La Renaixensa, La Dona Catalana, L'Atlàntida o La Veu de l'Empordà, entre d'altres. Al 1918 va publicar una selecció de la seva obra la col·lecció literària Lectura Popular, editada per la revista La Ilustració Catalana.
L'Ajuntament de Figueres acordà el 1986 dedicar-li un carrer a la zona de l’Olivar Gran.

## Referències

* ↑ «Enriqueta Paler i Trullol». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Padrosa Gorgot, Inés. Diccionari biogràfic de l'Alt Empordà. PALER TRULLOL, Enriqueta. Diputació de Girona, setembre de 2009, p. 588. ISBN 978-84-96747-54-8.
* ↑ «Enriqueta Paler i Trullol | enciclopèdia.cat». [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ «PALER I TRULLOL, ENRIQUETA». Escriptores republicanes. [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ «Nomenclàtor Municipal de Figueres». Ajuntament de Figueres. [Consulta: abril 2021].
# Eoin Ó Broin

Eoin Ó Broin (Dublín, 11 de setembre de 1972) és un polític i escriptor irlandès del Sinn Féin que ha estat Teachta Dála per a la circumscripció de Dublin Mid-West des de les eleccions al Dáil Éireann de 2016. Ó Broin és la parella de la senadora del Sinn Féin Lynn Boylan.

## Trajectòria

Ó Broin és de Cabinteely, al comtat de Dublín. Va estudiar al Blackrock College, es va llicenciar en Estudis Culturals per la Universitat d'East London i després va fer un màster en Política Irlandesa a la Queen's University Belfast.
Ó Broin va ser elegit a l'Ajuntament de Belfast el 2001, deixant el càrrec el 2004. Va ser l'organitzador nacional d'Ógra Shinn Féin entre el 1995 i 1997. Va ser director d'Afers Europeus del Sinn Féin coordinant l'equip del partit al Parlament Europeu des del 2004 fins al 2007. És membre de l’òrgan de govern del Sinn Féin i articulista habitual al diari republicà An Phoblacht. Va fer campanya contra el Tractat de Lisboa i va intervenir al Fóram Náisiúnta um an Eoraip en nom del Sinn Féin.
Com a escriptor, el seu primer llibre, Matxinada. Basque Nationalism and Radical Basque Youth Movements, es va publicar en anglès el 2004 i en castellà el 2005. El seu segon llibre, Sinn Féin and the Politics of Left Republicanism, va ser publicat per Pluto Press el 2009. Ó Broin és també editor de Left Republican Review.
D'ençà el 2020, Ó Broin és el portaveu de Sinn Féin sobre Habitatge, un paper en el qual és considerat un expert en polítiques públiques. El maig de 2019 va publicar el llibre titulat Home: Why Public Housing is the Answer, que tracta específicament el tema de l'habitatge a Irlanda. L'habitatge va ser un dels temes clau a les eleccions al Dáil Éireann de 2020.

## Referències

* ↑ «Eoin Ó Broin». Oireachtas Members Database. [Consulta: 12 juliol 2019].
* ↑ «Constituency: Dublin Mid-West». Irish Independent, 27-02-2016.
* ↑ «Senad Election results 2020».
* ↑ «Belfast City Council, 1993 - 2011». ark.ac.uk. Arxivat de l'original el 26 de juliol 2018. [Consulta: 12 juliol 2019].
* ↑ «Irish News». irishnews.com. Arxivat de l'original el 8 juliol 2015.
* ↑ «In defence of populism – Eoin Ó Broin answers 'Sunday Business Post' - An Phoblacht». anphoblacht.com, 03-01-2013.
* ↑ «Sinn Féin and the politics of Left Republicanism, Eoin Ó Broin, Book Launch February 16th». The Cedar Lounge Revolution, 15-02-2009.
* ↑ Eoin Ó Broin. «SF must ask why it failed to 'close deal' with voters». The Irish Times, 16-06-2009.
* ↑ «Eoin Ó Broin». [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ Fahey, Tony. «Home. Why Public Housing Is the Answer – a fluent, serious book by Eoin Ó Broin». Irish Times. Irish Times. [Consulta: 16 febrer 2020].
* ↑ O'Doherty, Cahir. «Public housing answer to Ireland's crisis, argues new book». Irish Central. [Consulta: 16 febrer 2020].
* ↑ Carswell, Simon. «Why are Fine Gael and Fianna Fáil refusing to go into coalition with Sinn Féin?». IrishTimes.ie. Irish Times, 26-01-2020. [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ «The surge of Sinn Féin». , 05-02-2020 [Consulta: 11 febrer 2020].
# Ferran Belda Pérez

Ferran Belda Pérez (Xàtiva, 31 de maig de 1954) és un periodista valencià. Llicenciat en Història Contemporània per la Universitat de València i en Ciències de la Informació per l'Autònoma de Barcelona, fou director del diari Levante-EMV en dos periodes: entre els anys 1987 i 1998, i des de 2009 fins 2013. Posseeix el Premi Llibertat d'Expressió que atorga la Unió de Periodistes Valencians.
L'any 1977 va ser l'encarregat, junt amb altres periodistes valencians, de posar en marxa la revista Valencia Semanal, on va publicar més d'un centenar d'articles. El seu característic estil a l'hora de redactar els reportatges cridà l'atenció de la subdirectora del diari Las Provincias, Maria Consuelo Reyna, i el va contractar en 1980quan la revista va deixar de publicar-se. Va ser l'any 1983 va deixar Las Provincias per formar part d'un ambiciós projecte encapçalat per Jesús Prado al diari Levante-EMV com a redactor en cap publicant reportatges, entrevistes i articles d'opinió. Pocs anys després va fer-se càrrec de la subdirecció del diari, fins que l'any 1987 va ser nomenat director. Editorial Prensa Ibérica li va encomanar la subdirecció general de continguts de València i Catalunya l'any 1998, i a partir del seu nomenament com a director general l'any 2004, de Balears. A més, al seu càrrec han estat altres publicacions com Diari de Girona, Regió 7, Diario de Mallorca, Diario de Ibiza i Superdeporte, així com els semanaris Empordà, El Boletín i Mallorca Zeitung. Després de deixar la direcció de Levante-EMV, es va incorporar en 2014 al periòdic valencià de la competència, Las Provincias, com a destacat columnista.
L'any 2018 va fer un repàs de la seua trajectòria periodística en una entrevista publicada per la revista Plaza.

## Referències

* ↑ Ferran Belda vuelve a la dirección de Levante-EMV en http://www.levante-emv.com/comunitat-valenciana/2009/05/03/comunitat-valenciana-ferran-belda-vuelve-direccion-levanteemv/585035.html
* ↑ Nuevos nombramientos en Editorial Prensa Ibérica en http://www.epi.es/not_nuevosnombramientos.html Arxivat 2011-07-20 a Wayback Machine.
* ↑ «Ferran Belda se incorpora al diario Las Provincias» (en castellà). Valencia Plaza, 30-07-2014.
* ↑ «Mª Consuelo Reyna y Ferran Belda, frente a frente en la revista Plaza» (en castellà). Plaza.
# Els homes d'Aran

Els homes d'Aran, (títol original, Man of Aran), és una pel·lícula documental de l'any 1934 dirigida per Robert J. Flaherty i produïda per Michael Balcon, que tracta de les condicions de la vida a les Illes Aran irlandeses abans de la modernització ocorreguda en els anys posteriors. Està parlada en anglès i gaèlic irlandès. Està subtitulada al català.

## Argument

Documenta, entre d'altres, les activitats pesqueres i el conreu de patates en sòls molt difícils pel fet de ser molt prims per haver-se format sota condicions càrstiques. A més caçaven taurons per fer-ne oli d'enllumenat amb els fetges, malgrat que això surti en la pel·lícula és una tècnica que ja no es practicava des de feia molts anys. Algunes parts del film són escenificades per exemple surt una família que en realitat no ho és.
Amb tot impressiona el drama, els paisatges espectaculars i la seva edició concisa.
La banda britànica de Rock British Sea Power va fer una nova banda sonora per aquest film, en DVD, l'any 2009.
Aquesta pel·lícula guanya la Copa Mussolini al Festival de Cinema de Venècia.

## Repartiment

* Colman 'Tiger' King — un home d'Aran
* Maggie Dirrane — La seva dona
* Michael Dillane — El seu fill
* Pat Mullin — Caçador de taurons
* Patch 'Red Beard' Ruadh — Caçador de taurons
* Patcheen Faherty — Caçador de taurons
* Tommy O'Rourke — Caçador de taurons
* 'Big Patcheen' Conneely of the West —
* Stephen Dirrane —
* Pat McDonough — Canoeman

## Referències

* ↑ «Man of Aran». The New York Times.
* ↑ «Els homes d'Aran». esadir.cat. [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ «Cinema a Casa». Avui. [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ British Sea Power Soundtrack. 'Man of Aran' nears release, ClashMusic.com, 23 January 2009. Accessed online 08 April 2009.
# Citrat

Un citrat es pot referir ja sia a una base conjugada d'àcid cítric, (C₃H₅O(COO)₃$^{3−}$), o als èsters d'àcid cítric. Un exemple del segon és el citrat de trietil.

## Altres ions d'àcid cítric

Com que l'àcid cítric és un àcid multifuncional, n'existeixen ions intermedis, ió citrat d'hidrogen, HC₆H₅O₇$^{2−}$ i ió citrat de dihidrogen, H₂C₆H₅O₇$^−$. Aquests també poden formar sal àcida.

## Acidesa

Les sals de citrat d'hidrogen són feblement àcides, mentre que les sals del mateix ió citrat amb un catió inert com l'ió de sodi) són feblement bàsiques.

## Tampons

Com a àcid feble els citrats es poden usar com un component de solucions tampó, incoen l'usat comunament tampons híbrids SSC 20X. Aquest tampó usa el citrat de sodi i el clorur de sodi per a mantenir un pH neutre. Altres tampons usen una mescla de citrat de sodi i àcid cítric.

## Quelats

L'àcid cítric pot actuar com un agent lleugerament quelatant, normalment sota la forma de citrat trisòdic pot ser un .anticoagulant, ja que quelata els ions de calci i n'inhibeix la coagulació. Una altra aplicació en forma de citrat de ferro (II) és el de suplement dietètic. Aquí el benefici és la solubilitat com a quelat del d'altra manera majoritàriament insoluble ió de ferro.

## Metabolisme

El citrat és un intermdi en el cicle de Krebs.

## Síntesi d'àcids grassos

El citrat també pot ser transportat cap enfora dels mitocondris i dins del citoplasma i aleshores degradar a acetil-CoA per a la síntesi d'àcids grassos.

### Paper de la glicòlisi

Altes concentracions de citrat citosòlic poden inhibir la fosfofructoquinasa, cd'un dels passos de la glicòlisi.

## Exemples de citrats

* Forma ionitzada de làcid cítric.
* Citrat d'alumini.
* Citrat d'amoni.
* Citrat de calci o Sal amargant, utilitzada en la conservació i condimentació d'aliments.
* Citrat de potassi, utilitzat com solució tamponadora per a regular el pH.
* Citrat de sildenafil, és el nom del producte Viagra®, entre d'altres.
* Citrat de sodi, utilitzat com a tampó de pH i anticoagulant de la sang.
* Citrat de coure

## Referències

* ↑ G. Gomori, Preparation of buffers for use in enzyme studies, 1955.