OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manuel Ferrand Murillo

Manuel Murillo Ferrand (Sevilla, 1925 - 31 d'agost de 1985) va ser un professor, escriptor i periodista espanyol, guanyador del Premi Planeta en 1968.

## Biografia

Llicenciat en filosofia i lletres per la Universitat de Sevilla. Treballava com a catedràtic d'Història de l'Escultura i Pintura a la Facultat de Belles Arts de la Universitat de Sevilla, tasca que compaginava amb el periodisme. Arribaria a ser responsable de la secció literària del diari ABC de Sevilla i fins i tot va col·laborar a la Codorniz.
Com a escriptor, se'l considera testimoni clar de la vida rural andalusa, i formà part de l'esclat de la narrativa de temàtica andalusa (els narraluces) amb Alfonso Grosso, José Manuel Caballero Bonald, José Luis Ortiz de Lanzagorta i Julio Manuel de la Rosa, entre d'altres. La seva primera incursió literària, El otro bando, va obtenir el Premi Elisenda de Moncada i el Platero de Plata de l'Ateneu de Sevilla i el 1968 va guanyar el Premi Planeta amb Con la noche a cuestas. Posteriorment ha escrit guies sobre Sevilla.

## Obres

* El otro bando (1967) Premi Elisenda de Montcada de l'Ateneu de Sevilla
* Con la noche a cuestas (1968)
* La sotana colgada (1970)
* Quebranto y ventura del caballero Gaiferos (1973)
* La forastera (1974)
* Los farsantes (1975)
* Calles de Sevilla (amb fotografies d'Alberto Viñals, 1976)
* El negocio del siglo (1977)
* La naturaleza en Sevilla (1977)
* Los iluminados (1982)
* Gastronomía sevillana (1985)

## Referències

* ↑ Fallece Manuel, Ferrand, escritor y catedrático, El País, 1 de setembre de 1985
* ↑ Con la noche a cuestas al web del Premi Planeta
* ↑ Una biografía recuerda al novelista sevillano Manuel Ferrand, El País, 9 de març de 2007
* ↑ Una biografía reivindica a Manuel Ferrand como articulista y novelista, ABC de Sevilla, 7 de març de 2007
# Fourier

«Fourier» té aquests significats:
* Jean Baptiste Joseph Fourier, matemàtic i físic francès
* Charles Fourier, pensador socialista utòpic francès
* Pierre Fourier, religiós francès
* Sèrie de Fourier
* transformada de Fourier, transformació matemàtica que permet convertir funcions del domini del temps al domini de les freqüències
* Transformada discreta de Fourier, tipus de transformada discreta usada en el processament del senyal digital
# Materials Docents en Xarxa

Materials Docents en Xarxa (MDX) és un repositori cooperatiu que conté materials i recursos digitals realitzats pels cursos de les universitats que hi participen. D'una banda serveix per augmentar la visibilitat i la difusió de la producció docent, tot contribuint a la innovació educativa, i d'altra banda a facilitar l'accés lliure al coneixement.
Creat el 2009, és un projecte d'universitats catalanes i del Consorci de Serveis Universitaris de Catalunya (CSUC), que compta amb el suport de la Generalitat de Catalunya.

## Objectius

Els objectius d'MDX són:
* Facilitar la gestió i l'ús de materials i objectes docents en un servidor comú.
* Crear un arxiu electrònic segur de materials docents amb un accés senzill i ràpid per facilitar-ne l'ús a qualsevol moment.
* Afegir valor als materials recollits amb elements com la direcció permanent, les citacions normalitzades o les estadístiques de consulta.
* Vetllar a assegurar la perdurabilitat dels materials.
* Potenciar-ne la publicació i l'edició en suport electrònic.

## Institucions participants

* Universitat de Barcelona
* Universitat Autònoma de Barcelona
* Universitat Politècnica de Catalunya
* Universitat Pompeu Fabra
* Universitat de Girona
* Universitat de Lleida
* Universitat Rovira i Virgili
* Universitat Oberta de Catalunya
* Universitat de Vic - Universitat Central de Catalunya
* Universitat Jaume I

## Característiques tècniques

El repositori funciona amb el programa de codi lliure DSpace i el protocol d'interoperabilitat de l'Open Archives Initiative, fet que permet incrementar la visibilitat dels documents, en oferir-se conjuntament amb altres repositoris internacionals.

## Referències

* ↑ «Els materials docents de 10 universitats, disponibles a internet amb accés lliure i gratuït». Roda de premsa, 2010. Arxivat de l'original el 2016-08-08 [Consulta: 14 juny 2016].
* 1 2 «Institucions participants». [Consulta: 14 juny 2016].
* ↑ Gros Salvat, Begoña. Evolució i reptes de l'educació virtual: Construint l'e-learning del segle XXI. Editorial UOC, novembre del 2011, p. 114. ISBN 978-84-9788-407-5.
* ↑ «Materials Docents en Xarxa (MDX), nou repositori en marxa». Universitat Pompeu Fabra, 15-10-2010. Arxivat de l'original el 2016-06-03. [Consulta: abril 2016].
* ↑ «Materials Docents en Xarxa (MDX)». Comunicació presentada a la Trobada dels Serveis Informàtics de les Universitats de Catalunya (TSIUC): "Ús de les TIC per a la Innovació Docent", 2009. Arxivat de l'original el 2016-08-08 [Consulta: 14 juny 2016].
* ↑ Rosa Montañà «MDX (Materials Docents en Xarxa): El nacimiento de un repositorio cooperativo de materiales docentes». Comunicació presentada a la Trobada dels Serveis Informàtics de les Universitats de Catalunya (TSIUC), 2007. Arxivat de l'original el 2016-08-08 [Consulta: 14 juny 2016].
* ↑ «Els professors universitaris publiquen els apunts a la xarxa». VilaWeb, 12-01-2010.
* ↑ «Els apunts de 800 professors d'universitat s'ofereixen gratis a internet» (vídeo). TV3 - Notícies, 12-01-2010.
* ↑ «Fitxa d'MDX a DSpace». Arxivat de l'original el 2016-05-07. [Consulta: 15 abril 2016].

## Enllaços externs

* Materials Docents en Xarxa - Lloc web oficial
# Goma guar

La goma guar, en anglès:Guar gum, o guaran, és un galactomanà, principalment és l'endosperma de la llavor del la planta Guar.

## Comerç

El 80% del comerç mundial de la goma guar es fa des de l'Índia.

### Composició química

És un polisacàrid compost dels sucres galactosa i manosa. Les seves propietats la fan un bon espessidor. És més soluble en aigua que la goma de garrofí.

## Aplicacions industrials

* Tèxtils
* Paper
* Explosius
* Farmàcia
* Cosmètica espessidor de pasta de dents, condicionador en xampús
* Petroquímica
* Mineria
* Hidrosembra per condicionar el sòl
* En medicina en cas de disfàgia

## Aplicacions alimentàries

És el mercat més gran per la goma de guar. A Europa el seu codi E és E412.
Entre les aplicacions es troben:
* Productes de fleca, incrementa el rendiment i millora la textura entre altres coses.
* Lactis - espesseix la llet, el iogurt, kefir, i formatges líquids; manté l'homogeneïtat química i la textura dels gelats i sorbets
* Carns, la lubrica i la lliga.
* Millora l'estabilitat i aparença d'amanides, salses, ketchups i altres
* Diversos - Sopes deshidratades, postres dolces, llaunes de peix en salsa, aliments congelats i alimentació per animals.

## Efectes en alimentació i salut

La goma de guar és laxant i és preventiva del restrenyiment i malalties com la de Crohn i la síndrome del colon irritable, entre d'altres. És una substància termogènica útil en règims d'aprimament.

## Referències

* ↑ «foa.org». Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 14 març 2011].
* ↑ «India guar gum exports up on industry demand | Reuters». Arxivat de l'original el 2012-07-09. [Consulta: 14 març 2011].
* ↑ «Guar gum exports to Europe come to a standstill». Arxivat de l'original el 2007-10-15. [Consulta: 14 març 2011].
* ↑ «Product description: Guar Tack. S&S Seeds Inc. 2006». Arxivat de l'original el 2011-02-26. [Consulta: 14 març 2011].
* ↑ fda.gov- Food additive list Arxivat 2008-02-21 a Wayback Machine. Maximum Usage Levels Permitted- Guar gum
* ↑ JC Brown & G Livesey. "Energy balance and expenditure while consuming guar gum at various fat intakes and ambient temperatures". Am J Clin Nutr. 1994. 60(6):956-64 (ISSN: 0002-9165)
* Guar gum specification Arxivat 2011-04-03 a Wayback Machine.
Viccionari
# Acte de fe

Un acte de fe era una cerimònia pública que celebrava la inquisició en els regnes hispànics, en el seu moment de màxima activitat durant l'edat moderna, per a llegir solemnement el procés de les causes de fe que havia instruït.
S'inspira de la idea central de l'Epístola de Jaume que «la fe sense obres és morta». En el llenguatge popular, «fer un acte de fe» significa confiar en algú sense necessitat de basar-se en la raó o l'experiència.

## Història

Els actes de fe se celebraven sobretot amb motiu de la proclamació de les seves macabres sentències, per a decretar algun nou edicte i com a pròleg de les execucions, que no en formaven part. Consistien en un sermó, una professió de fe col·lectiva i una processó religiosa pels carrers. Al llarg del temps l'acceptació i el poder que tenia cada tribunal condicionaven en certa manera la quantitat i l'espectacularitat dels seus actes de fe. Aquests actes multitudinaris pretenien sobretot servir d'exemple i avís a la societat perquè es mantingués dins de les pautes de comportament que el catolicisme en general, i el tribunal en particular, considerava vàlides. El tractament degradant dels inculpats suposava de fet la seva mort civil.
Teològicament, les execucions no formaven part de l'acte de fe, però seguien immediatament després. A la fi de l'acte, el tribunal de la inquisició lliurava els condemnats a les autoritats civils, que procedien aleshores a l'execució en el mateix lloc de la cerimònia. Això donà com a resultat que per al poble acte de fe va esdevenir sinònim d'execució, perquè semblava l'apoteosi de l'acte. L'església feia servir aquesta subtilitat juridicoteològica per a evitar que el clergat hagués d'infringir el sisè manament «no mataràs».
La cerimònia va tenir el seu apogeu després de la butlla del Papa Sixt IV Exigit sincerae devotionis affectus, del 1478, que va autoritzar els Reis Catòlics a organitzar el seu propi Tribunal del Sant Ofici a la Corona de Castella. El primer acte de fe es va oficiar a Sevilla el 6 de febrer de 1481, en el qual van ser cremades vives sis persones, amb sermó d'Alonso de Ojeda. El 1483, Ferran II el Catòlic decidí d'estendre'l a la Corona d'Aragó, però va trobar una gran resistència per part de molts sectors de la societat de l'època. Així i tot, entre 1487 i 1505 el tribunal de Barcelona processà més de mil persones, de les quals només vint-i-cinc van ser absoltes.

## Referències

* ↑ «Acte de fe». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Fer un acte de fe», El Refranyer [consulta de 21 gener de 2014]
* ↑ «Acte de fe», Diccionari d'Història de Catalunya, Barcelona, Edicions 62, Barcelona, 1998, pàgina 9, ISBN 84-297-3521-6
* 1 2 «La Inquisició» Arxivat 2011-11-16 a Wayback Machine., Històries de Catalunya, TV3, s.d.
* ↑ Aguilar, José. «Sevilla conmemorará el primer auto de fe» (en castellà). El Pais, 20-06-1980. [Consulta: 28 novembre 2023].
# Frontispici

«Frontispici» té aquests significats:
* Frontispici (arquitectura), conjunt de la façana principal d'un edifici
* Frontispici (arts gràfiques), pàgina d'un llibre encarada amb la portada, quan duu una composició dibuixada o pintada
* Frontispici o frontis, part davantera d'un moble
# Gran Premi d'Itàlia del 1984

Resultats del Gran Premi d'Itàlia de Fórmula 1 de la temporada 1984 disputat al circuit de Monza el 9 de setembre del 1984.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 8 | Niki Lauda | McLaren - TAG | 51 | 1h 20' 29. 065 | 4 | 9 |
| 2 | 27 | Michele Alboreto | Ferrari | 51 | + 24.249 s | 11 | 6 |
| 3 | 22 | Riccardo Patrese | Alfa Romeo | 50 | + 1 Volta | 9 | 4 |
| 4 | 19 | Stefan Johansson | Toleman - Hart | 49 | + 2 Voltes | 17 | 3 |
| 5 | 30 | Jo Gartner | Osella - Alfa Romeo | 49 | + 2 Voltes | 24 | 0* |
| 6 | 31 | Gerhard Berger | ATS - BMW | 49 | + 2 Voltes | 20 | 0* |
| 7 | 24 | Piercarlo Ghinzani | Osella - Alfa Romeo | 48 | Sense combustible | 22 | |
| 8 | 21 | Huub Rothengatter | Spirit - Hart | 48 | + 3 Voltes | 25 | |
| 9 | 23 | Eddie Cheever | Alfa Romeo | 45 | Sense combustible | 10 | |
| 10 | 18 | Thierry Boutsen | Arrows - BMW | 45 | + 6 Voltes | 19 | |
| Ret | 15 | Patrick Tambay | Renault | 43 | Accelerador | 8 | |
| Ret | 2 | Teo Fabi | Brabham - BMW | 43 | Motor | 5 | |
| Ret | 17 | Marc Surer | Arrows - BMW | 43 | Motor | 15 | |
| Ret | 16 | Derek Warwick | Renault | 31 | Pressió de l'oli | 12 | |
| Ret | 10 | Jonathan Palmer | RAM - Hart | 20 | Pressió de l'oli | 26 | |
| Ret | 1 | Nelson Piquet | Brabham - BMW | 15 | Motor | 1 | |
| Ret | 11 | Elio de Angelis | Lotus - Renault | 14 | Caixa canvi | 3 | |
| Ret | 12 | Nigel Mansell | Lotus - Renault | 13 | Virolla | 7 | |
| Ret | 5 | Jacques Laffite | Williams - Honda | 10 | Turbo | 13 | |
| Ret | 6 | Keke Rosberg | Williams - Honda | 8 | Turbo | 6 | |
| Ret | 26 | Andrea de Cesaris | Ligier - Renault | 7 | Motor | 16 | |
| Ret | 25 | Francois Hesnault | Ligier - Renault | 7 | Virolla | 18 | |
| Ret | 9 | Philippe Alliot | RAM - Hart | 6 | Part elèctrica | 23 | |
| Ret | 28 | René Arnoux | Ferrari | 5 | Caixa canvi | 14 | |
| Ret | 7 | Alain Prost | McLaren - TAG | 3 | Motor | 2 | |
| NVS | 14 | Manfred Winkelhock | ATS - BMW | 0 | No va sortir | 21 | |
| NVQ | 20 | Pierluigi Martini | Toleman - Hart | | | | |

## Altres

* Pole: Nelson Piquet 1' 26. 584
* Volta ràpida: Niki Lauda 1' 31. 912 (a la volta 42)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-04. [Consulta: 23 abril 2010].
# Manuel Rodríguez Macià

Manuel Rodríguez Macià (Elx, 13 de desembre de 1948) és un professor i polític valencià, diputat al Congrés dels Diputats i a les Corts Valencianes i alcalde d'Elx.

## Biografia

És llicenciat en Filosofia i Lletres per la Universitat Pontifícia de Comillas en 1971 i en 1979 es doctorà per la Universitat Complutense de Madrid en 1979.
En 1979 va ser professor i director del centre regional de la UNED a Elx. Militant del PSOE des del 1976, ha ocupat diversos càrrecs locals del partit. Va compaginar la seva labor de docent amb la de regidor de Turisme i Cultura durant l'alcaldia de Ramón Pastor Castell des de 1983 fins a 1986. En 1986 va ser vocal del Patronat Nacional del Misteri d'Elx, càrrec que va ostentar fins al 2006. Ha estat diputat provincial d'Alacant el 1983-1986.
Fou elegit diputat del PSPV-PSOE per la província d'Alacant a les eleccions generals espanyoles de 1986. Durant el seu mandat fou vocal de les comissions d'Economia, Comerç i Hisenda, de la Comissió d'Indústria, Obres Publiques i Serveis i de la Comissió del Defensor del Poble (1986-1989).
A les eleccions municipals espanyoles de 1987 va aconseguir l'alcaldia d'Elx pel PSPV-PSOE. Durant la seva etapa com a alcalde, destaquen la creació de l'Elx Parc Empresarial, l'adquisició del Clot de Galvany o la creació dels Autobusos Urbans d'Elx entre d'altres. Entre 1992 i 1995 va presidir la Comunitat de Regs de Llevant del Marge Esquerre del Segura. Una vegada finalitzada la seva etapa en l'alcaldia en 1995, va ser elegit diputat en les eleccions a les Corts Valencianes de 1995 i president de la Comissió Parlamentària d'Educació i Cultura fins a 1999.
També va ser membre directiu del Moviment per la Pau, el Desarmament i la Llibertat (MPDL), treballant en projectes internacionals en Palestina, Costa d'Ivori, l'antiga Iugoslàvia, Timor-Leste o el Sàhara Occidental. A més, va ser, durant més de quatre anys, Coordinador Regional de la Fundació Desenvolupament Municipal Centroamericà (DEMUCA) de l'Agència Espanyola de Cooperació Internacional per al Desenvolupament (AECID).
En el 2010 li va ser atorgada l'Orde del Mèrit Civil pel rei Joan Carles I.

## Obres

* Pensar la ciutat (2003)
* Celebrar la ciudad (2007)
* La identidad desde lo local (2008)
* La ciudad lugar de encuentro (2010)

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.478. ISBN 9788495484802.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Manuel Rodríguez a ilicitanosporelmundo.wordpress.com
* ↑ Manuel Rodríguez Macià a Memoria de Elche
# Gonzalo López Alba

Gonzalo López Alba (Villafranca del Bierzo, 1959 - Madrid, 5 de febrer de 2018) va ser un periodista i escriptor espanyol que va publicar en nombrosos mitjans de comunicació.

## Biografia

Va començar la seva carrera professional a Ràdio Nacional d'Espanya per passar després a premsa escrita. Va treballar en Diario 16, ABC, El Sol i Público, entre d'altres. Posteriorment va col·laborar amb El Confidencial, Interviú i Vozpópuli. La seva última columna va ser publicada el dia abans de la seva defunció en el periòdic digital Infolibre.
Estava especialitzat en crònica política i en informació relativa al PSOE. Havia publicats tres llibres: un assaig polític i dues novel·les. En 2015 va publicar un informe en la Fundació Alternatives alertant dels perills que suposava el canvi d'era en els mitjans de comunicació.
Va morir el 5 de febrer de 2018 a Madrid.

## Obres

* El Relevo (2002)
* Los años felices (Planeta, 2014)
* My dear love (Amazon, 2017)

## Referències

* ↑ «Una parte de mí». , 25-01-2018 [Consulta: 5 febrer 2018].
* ↑ Gonzalo López, Alba. «Primeras grietas en el equipo de Sánchez a los ocho meses de su formación» (en castellà). [Consulta: 5 febrer 2018].
* ↑ «El cambio de era en los medios de comunicación» (en espanyol europeu). Arxivat de l'original el 2018-02-06. [Consulta: 5 febrer 2018].
* ↑ González Valero, Sergio «Muere el periodista y escritor Gonzalo López Alba». , 05-02-2018 [Consulta: 5 febrer 2018].
# Actes de Tomàs

Els Actes de Tomàs o Fets de Tomàs, és un escrit apòcrif dels fets dels apòstolsque explica les vivències de l'apòstol Tomàs a l'Índia.
El llibre dels Actes de Tomàs, és d'origen gnòstic, representa a Crist com el "Redemptor Celestial", que pot alliberar a les ànimes de la foscor del món físic. Aquest llibre ha sobreviscut complet gràcies a un text Siríac del segle vii i un text en llengua grega posterior, a més d'alguns fragments. Mentre que el text Siríac és el més antic i represente l'idioma original de l'obra, els estudiosos pensen que va ser expurgat dels passatges poc ortodoxes.Per tant, el text grec, encara que sovint mal traduït, representa la tradició més antiga. La majoria d'erudits creu que l'autor el va escriure a principis del segle iii.

## Argument

El llibre narra com els apòstols van fer un sorteig per repartir-se el món per evangelitzar-lo, i l'Índia li va tocar a Tomàs.Després de dubtar, va anar a l'Índia acompanyat de Abbanes un comerciant. Guanyar seguidors a l'Índia mitjançant la realització d'exorcismes i resurreccions, però és finalment condemnat a mort després de la conversió de les esposes del rei Misdaeus i el seu parent Charisius. Des de la presó, Tomàs canta el "Himne de la Perla", un poema que va guanyar molta popularitat en els cercles ortodoxos.

## Canonicitat

Tot i que Gregori de Tours en va fer una versió, la tradició cristiana en general rebutja els Fets de Tomàs, com obra Pseudo-epígraf i apòcrifa, l'Església Catòlica finalment va confirmar els Actes de Tomàs, com herètics al Concili de Trento.

## Referències

* ↑ Denova, Rebecca. «Acts of the Apostles» (en anglès). World History Encyclopedia, 07-11-2024. [Consulta: 19 gener 2025].
* ↑ Hartin, Patrick J. «The Role and Significance of the Character of Thomas in the Acts of Thomas». A: Thomasine Traditions in Antiquity (en anglès). Brill, 2006-07-01, p. 239–253. ISBN 978-90-474-1786-6.
* ↑ Roig Lanzillotta, Lautaro. “A Syriac Original for the Acts of Thomas? The Theory of the Syriac Priority Revisited, Evaluated and Rejected”. Tübingen: Mohr Siebeck, 2015, p. 105–133. ISBN 978-3-16-152033-4.
* ↑ Bussagli, Mario «The Apostle St. Thomas and India». East and West, 3, 2, 1952, pàg. 88–94. ISSN: 0012-8376.

## Végeu també

Lucius Carinus

## Enllaços externs

* Escrits cristians primitius (anglès) Actes de Tomàs
* Geoff Trowbridge's introducció a les Actes de Tomàs Arxivat 2008-12-28 a Wayback Machine. (anglès)
* The Gnostic Society Library: (anglès) Traducció i notes de M. R. James en The Apocryphal New Testament, Oxford 1924.
# Incendis (pel·lícula)

Incendis (títol original en francès, Incendies) és una pel·lícula dramàtica canadenca del 2010 dirigida per Denis Villeneuve, que va coescriure el guió amb Valérie Beaugrand-Champagne. Adaptat de l'obra homònima de Wajdi Mouawad, és protagonitzada per Lubna Azabal, Mélissa Désormeaux-Poulin, Maxim Gaudette i Rémy Girard. S'ha doblat i subtitulat al català.
La història tracta d'uns bessons canadencs que viatgen al país natal de la seva mare al Llevant per descobrir el seu passat ocult enmig d'una sagnant guerra civil. Tot i que el país no té nom, els esdeveniments de la pel·lícula estan fortament influenciats per la guerra civil libanesa i, en particular, per la història de la presonera Souha Bechara. La pel·lícula es va rodar principalment a Montreal, amb quinze dies de gravació a Jordània.
Es va estrenar als festivals de cinema de Venècia i Toronto el setembre de 2010 i es va estrenar al Quebec el 17 de setembre de 2010. Va rebre el reconeixement de la crítica al Canadà i a l'estranger i va guanyar nombrosos premis.
El 2011, va ser nominada a l'Oscar a la millor pel·lícula en llengua estrangera. Incendies també va guanyar vuit premis Genie, inclòs el de la millor pel·lícula.

## Referències

* ↑ «Incendis». Goita què fan, ara!. [Consulta: 1r març 2024].
* ↑ Snaije, Olivia. «Seeing yourself re-made as fiction». The Daily Star, 02-02-2011. Arxivat de l'original el 16 September 2013. [Consulta: 6 agost 2016].
* ↑ Perreault, Laura-Julie «L'ex-kamikaze Soha Béchara dénonce le sort des Palestiniens». La Presse, 08-03-2009.
* ↑ Holstun, Jim. «Antigone Becomes Jocasta: Soha Bechara, Résistante, and Incendies». Mediations vol. 29, no. 1, Fall 2015. Arxivat de l'original el 3 March 2017. [Consulta: 19 juliol 2017].
* ↑ Macdonald, Gayle «Allen Altman gets fired up about Oscar-nominated 'Incendies'». The Globe and Mail, 18-02-2011.
* ↑ Duchesne, André. «Oscars: Incendies dans les demi-finalistes» (en francès). moncinema.cyberpresse.ca, 19-01-2011. Arxivat de l'original el 22 January 2011. [Consulta: 26 gener 2011].
* ↑ «9 Foreign Language Films Continue to Oscar Race». oscars.org. Arxivat de l'original el 21 January 2011. [Consulta: 19 gener 2011].
* ↑ «Incendies, Barney's Version dominate Genies». CBC News, 10-03-2011. Arxivat de l'original el 15 August 2016. [Consulta: 6 agost 2016].
# Le Métèque

«Le métèque» és el títol d'una cançó francesa escrita, composta i creada per Georges Moustaki l'any 1969. Fou el seu primer gran èxit artístic i possiblement la seva obra més reconeguda.
Métèque (metec, en català) és un terme despectiu en llengua francesa adreçat als estrangers immigrants d'origen mediterrani. Es considera una cançó amb un rerefons autobiogràfic perquè Moustaki era un immigrant jueu d'orígens multiculturals (egipci, grec, jueu) i ell mateix es descrivia com un metec.

## Versions

L'any 1970 aquesta cançó va tenir tant d'èxit que el propi cantautor va decidir versionar-la a altres llengües. En va fer la versió alemana titulada Ich bin ein Fremder, la versió italiana titulada Lo straniero, la versió castellana titulada El extranjero i la versió portuguesa titulada O estrangeiro.
Així mateix ha estat traduïda a moltes llengües i versionada per múltiples cantautors. En català, amb l'adaptació de Josep Tero, la va interpretar la cantant i amiga personal del cantautor, Marina Rossell. La cantant catalana li ha dedicat diversos discos, el primer dels quals va ser el disc més venut en llengua catalana l'any 2011, amb 30.000 còpies venudes.

## Referències

* ↑ Martí Fabra, Jordi. «Sons de la Mediterrània : Un estranger a la vora del Sena». [Consulta: 18 gener 2021].
* ↑ «Biografia Marina Rossell - Pàgina web oficial». [Consulta: 18 gener 2021].
# Gira musical

Una gira musical o tour consisteix en una successió d'actuacions o concerts d'una banda o un artista en diferents localitats. En els darrers anys s'han convertit en un dels principals mitjans, si no el primer, d'obtenció d'ingressos per a la indústria musical. Entre les gires amb més èxit de la història hi ha les últimes d'U2 i The Rolling Stones.

## Referències

* ↑ Los 40.com. «Héroes del Silencio se reúne 11 años después para una gira mundial de 10 conciertos» (en castellà). [Consulta: 11 gener 2010].
* ↑ Institut d'Estudis Catalans. «Definició».
* ↑ Cartel Urbano.com. «Las giras más exitosas de la historia» (en castellà). Arxivat de l'original el 2011-09-10. [Consulta: 7 març 2012].