OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gran Premi de l'Índia

El Gran Premi de l'Índia és una cursa d'automobilisme de velocitat que forma part del Campionat Mundial de Fórmula 1 i té lloc al Circuit Internacional de Buddh, ubicat a Greater Noida (Uttar Pradesh).

## Història

El juliol del 2007 es va proposar que podria construir-se un circuit a Greater Noida per albergar una carrera de la Fórmula 1.
Al setembre del 2007, van ser proposats 2 llocs:Sohna (Haryana) i Greater Noida (Uttar Pradesh) per albergar una carrera per la temporada 2010.
A l'octubre del 2007 la FIA va signar un contracte amb JPSK Sports Private Limited per organitzar una carrera de Fórmula 1 en l'Índia.

## Disseny

Consta d'un traçat de 5,137 km - 60 voltes (308,220 km)- i compta amb 16 corbes.
Se li calcula una capacitat per 150.000 espectadors amb possibilitat d'ampliar-se fins als 200.000.

## Guanyadors

| Any | Data | Pilot | Equip | Circuit | Resultats |
| 2012 | 28 d'octubre | Sebastian Vettel | Red Bull-Renault | Circuit de Buddh | Resultats |
| 2011 | 30 d'octubre | Sebastian Vettel | Red Bull-Renault | Circuit de Buddh | Resultats |

## Referències

* ↑ El circuit que albergarà el GP de l'índia es dirà Circuit Int. de Buddh
* ↑ Elena Fernández. «El Gran Premio Indio tendrá lugar en 2011». Motor 21, 16-04-2010. [Consulta: 29 juliol 2010].
* ↑ Abdullah. «Greater Noida coge la Pole Position en la carrera hacia la Fórmula 1». Delhi Live, 17-07-2007. [Consulta: 21 octubre 2009].
* ↑ «Carrera de F1 en Sohna o Greater Noida». The Hindu, 18-09-2007. Arxivat de l'original el 2007-10-31. [Consulta: 21 octubre 2009].
* ↑ «Suresh Kalmadi's kin share F1 booty: Report». Zee News, 22-08-2009. [Consulta: 21 octubre 2009].
* ↑ Ritu Sarin. «For Kalmadi, F1 is Family 1st». Indian Express, 22-08-2009. [Consulta: 21 octubre 2009].

## Enllaços externs

* Fotos del circuit Arxivat 2011-12-05 a Wayback Machine.
# La Clara i el drac màgic

La Clara i el drac màgic (ucraïnès: Клара та чарівний дракон; transcrit com a Klara ta txarivni drakon) és una pel·lícula d'aventures fantàstica animada per ordinador ucraïnesa del 2019 dirigida per Oleksandr Klimenko a partir d'un guió del mateix Klimenko i de Serhi Hrabar. Produïda per Image Pictures, es va estrenar als cinemes d'Ucraïna el 26 d'octubre de 2019. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Premissa

Un dia, la Clara, que viu en una petita casa amb tres micos, troba un drac màgic en un bosc. Després d'una deliberació, la Clara, juntament amb dos amics, un os rentador alegre i un nan malhumorat, decideixen ajudar el petit drac intentant trobar la seva llar. No obstant això, sense que ells ho sàpiguen, les Forces del Mal estan intentant caçar no només el drac, sinó que ara també la Clara i els seus amics.

## Referències

* ↑ «La Clara i el Drac Màgic - Paycom Multimedia», 17-06-2022. [Consulta: 21 febrer 2025].
* ↑ «The Little Dragon». Sky Store. Sky Group, n.d.. [Consulta: 27 setembre 2022].
* ↑ «"Clara and the Magical Dragon" is about to conquer millions — film critics of domestic film distribution» (en ukrainian). UPMP, 23-10-2019.
* ↑ (en ucraïnès) , 10-11-2019.
* 1 2 Jade «Клара та чарівний дракон: вийшов трейлер української анімації» (en ukrainian). Cut Insight, 26-09-2019.
* ↑ «Clara y el dragón mágico». Goita què fan, ara!. [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «La Clara i el drac màgic». FilminCAT.
* ↑ Clara a la Base de dades de cinema en català
# Pere Àngel Ferrer i Despuig

Pere Àngel Ferrer i Despuig (segle XV ↔ segle XVI - 17 de novembre de 1559) fou abat del Monestir de Sant Cugat del Vallès. Havia estat elegit en una segona extracció, ja que el 22 de juliol de 1557 va ser escollit l'arquebisbe de Tarragona, Girolamo Doria. Aquest, com ja havia fet al trienni 1539-1542, renuncià al càrrec pel malestar que provocava al principat la presència d'un genovès als càrrecs eclesiàstics i institucionals de Catalunya, dins de les polítiques reials.
Durant el mandat de Ferrer i Despuig es produeix la victoria contra França a la Batalla de Sant Quintí, i això suposa un bona notícia perquè presagia una pròxima pau amb França. Per contra, la flota otomana travessà l'estret de Messina, arribà a Menorca i assetjà Ciutadella. En aquell moment, el govern de la Generalitat estava a Terrassa degut a un brot de pesta que hagué entre maig i setembre de 1558. L'amenaça turca provocava la mobilització popular de defensa de Barcelona en un moment de buit de poder que inquietava a les autoritats pel record de les Germanies. A més, el 20 de juliol la despoblació de les comarques en defensa de Barcelona fou aprofitada pels bandolers per atacar Terrassa que fou defensada per les dones de la vila al crit de «via fora». El setembre del 1558, s'acaba l'epidèmia i, com cada tardor en aquest període, es retira la flota turca.
Pere Àngel Ferrer va morir el 17 de novembre de 1559, abans d'acabar el trienni com a President de la Generalitat de Catalunya.

## Referències

* 1 2 Junqueras & Martí, 2003.

## Bibliografia

* Junqueras i Vies, Oriol; Martí i Escayol, Maria Antònia. «Pere Àngel Ferrer i Despuig, abat de Sant Cugat del Vallès (1557-1560)». A: Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents. Vol.2. Barcelona: edicions de l'Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0885-9.
Presidents de la Generalitat de Catalunya :
# Les aventures de Pinotxo

Les aventures de Pinotxo (Le avventure di Pinocchio en l'italià original) és una novel·la de Carlo Collodi.
Ha estat traduïda a més de 260 llengües i dialectes, editada unes 187 vegades, se n'han fet films, sèries de televisió, sèries de dibuixos animats i representacions teatrals. És la tercera obra més traduïda, només per darrere de la Bíblia i d'El viatge del pelegrí.

## Orígens

El 1881 Carlo Collodi crea Le avventure di Pinocchio. Originàriament, Les aventures d'en Pinotxo apareixien cada setmana, a l'estil d'un fulletó, en un diari infantil anomenat Giornale dei Bambini, dirigit per Ferdinando Martini. Pinotxo era el protagonista del fulletó La storia di un burattino ('La història d'una joguina'). Els fulletons en els diaris eren una manera molt popular a l'època de publicar històries per capítols i així despertar l'interès del públic. La primera entrega va ser publicada el 7 de juliol de 1881. Les aventures del ninot de fusta Pinotxo van tenir un succés fulminant i tal va ser la seva popularitat, que el 1883 va ser publicat per l'editorial Felipe Piaggi un volum que replegava totes les històries publicades al Giornale per i Bambini. El llibre va fer furor i el van convertir poc temps després en el llibre més traduït i venut de la història de la literatura italiana.
Collodi gaudí poc del seu succés literari, car morí a Florència l'any 1890. Les seves lletres i documents personals van ser cedits per la seva família a la Biblioteca Nacional, a Florència.
Es conta l'anècdota que quan es va publicar el primer volum el 1883, Felipe Piaggi, l'editor, va rebre un munt de cartes d'admiradors enfervorits d'en Pinotxo que exigien que el ninot no morís. I és que originàriament, Pinotxo moria pel seu mal cap. Piaggi va arribar a rebre tantes amenaces contra la seva persona que demanà a Collodi que canviàs la fi d'en Pinotxo i escrigués un altre volum, com així va fer l'escriptor.

## Adaptacions cinematogràfiques

Pinotxo ha rebut diverses adaptacions al cinema. La més famosa és el film d'animació realitzat per The Walt Disney Company el 1940. Abans, però, ja se'n va fer una altra adaptació, el film italià de 1936 Le avventure di Pinocchio, que no es va acabar mai i que és considerat un film perdut del qual sols resten alguns fotogrames.
El 2022, Netflix va estrenar Pinotxo, un musical en stop-motion dirigit per Guillermo del Toro.

## Referències

* ↑ «Pinocchio» (en anglès americà). The New York Times. Arxivat de l'original el 2014-03-26. [Consulta: 21 gener 2025].
* ↑ Verger, Mario «Il Pinocchio incompiuto» (en italià). Note di tecnica cinematografica, 3, 7-2001, pàg. 34-35.
* ↑ Amado, Andrés «Tortuga». Grove Music Online. Oxford University Press, 25-04-2019.
# Onofre de Copons i de Vilafranca

Onofre de Copons i de Vilafranca (? - 1552) fou canonge de Tarragona i procurador de Pere de Cardona, arquebisbe de Tarragona. Va ser el 60è President de la Generalitat de Catalunya (1551-1552), elegit el 22 de juliol de 1551, no va acabar el trienni a causa de la seva mort.

## Biografia

Era fill de Berenguer de Copons i de Bisbal, senyor de Copons i de Llor i de Lluïsa de Vilafranca i de Calders.
Va morir prematurament el 9 de febrer de 1552. Es va fer una nova extracció que recaigué en Joan de Pinós, canonge d'Urgell, si bé aquest no va acceptar el càrrec i calgué una nova extracció, nomenant aquest cop a Miquel de Ferrer i de Marimon.

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0885-9 (Vol.2)
Presidents de la Generalitat de Catalunya :
# Tot és possible

Tot és possible (originalment en anglès, Anything's Possible) és una pel·lícula de comèdia romàntica estatunidenca del 2022 dirigida per Billy Porter i escrita per Ximena García Lecuona.
La pel·lícula es va estrenar el 22 de juliol de 2022 a Prime Video, amb el doblatge en català. És considerada la primera pel·lícula Amazon Original en català.

## Argument

Khal (Abubakr Ali) és un adolescent que està estudiant el seu últim curs en un institut de Pittsburg, però encara no té clar què vol fer després i la seva família el pressiona per escollir una carrera de ciències. Immers en un mar de dubtes, Khal coneix a Kelsa (Eva Reign), una jove extravagant i sense complexos. Tots dos s'enamoren, però Kelsa és una noia trans i tenen pors del drama que el seu afer generarà a l'institut. Tot és possible és el relat d'aquests dos joves que es fan grans mentre s'enfronten als prejudicis del seu voltant i a les seves pròpies pors.

## Repartiment

* Eva Reign com a Kelsa
* Abubakr Ali com a Khal
* Renée Elise Goldsberry com a Selene
* Courtnee Carter com a Em
* Kelly Lamor Wilson com a Chris
* Grant Reynolds com a Otis
* Caroline Travers com a Molly
* Lav Raman com a Shivani
* Tordy Clark com a Minty Fresh

## Referències

* ↑ Axelrod, Joshua «How Billy Porter's journey led to 'Pose' and 'What If,' his directorial debut in Pittsburgh». Pittsburgh Post-Gazette, 30-04-2021 [Consulta: 25 maig 2021].
* ↑ ; Hipes, Patrick«Billy Porter To Direct High School Coming-Of Age Pic 'What If?' In First Movie From Relaunched Orion Pictures». Deadline Hollywood, 18-11-2020. [Consulta: 25 maig 2021].
* ↑ «Tot és possible». Goita què fan, ara!. [Consulta: 26 agost 2022].
* ↑ Malkin, Marc. «First Look: Billy Porter Makes Directorial Debut With Trans Coming-of-Age Dramedy ‘Anything’s Possible’ (EXCLUSIVE)». Variety, 01-06-2022. [Consulta: 1r juny 2022].
* ↑ «La primera pel·lícula Amazon Original en català és una història d'amor LGTBIQ+». Racó Català. [Consulta: 24 juliol 2022].
* ↑ Horton, Adrian. «Anything’s Possible review – Billy Porter’s sweet but uneven trans teen rom-com» (en anglès). The Guardian, 22-07-2022. [Consulta: 8 agost 2022].
# Miquel d'Oms i de Sentmenat

Miquel d'Oms i de Sentmenat (? - 1576) fou canonge i sagristà d'Elna i abat de Santa Maria d'Arles (1564-1576) i el 59è President de la Generalitat de Catalunya (1548-1551), elegit el 22 de juliol de 1548, i de Catalunya (1560-1563).

## Biografia

El seu llinatge provenia del castell d'Oms. Era fill de Berenguer VI d'Oms i de Perapertusa (?-1541) i d'Anna de Sentmenat i de Pau, senyora de Rubí. Era germà d'Antoni I d'Oms de Santapau i de Sentmenat, cavaller de l'orde de Sant Jaume.
En aquest mandat continuaren les tensions a la zona de Perpinyà per les actuacions del lloctinent, en aquest cas Joan Fernández Manrique de Lara, contràries a les institucions catalanes. La fustigació dels francesos ja feia uns anys que comportava l'estada de tropes reials a la zona fronterera i una superposició d'autoritats. En aquesta ocasió, els soldats havien sortit de la ciutadella per a instal·lar-se a les cases, d'algunes de les quals havíem desallotjat als seus propietaris. La Generalitat és informada i envià una representació de braços a Perpinyà per parlar amb el lloctinent i un altre a Alemanya per parlar amb el rei. Aquesta segona estava encapçalada per Miquel d'Oms.

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0885-9 (Vol.2)
Presidents de la Generalitat de Catalunya :
# Can Mut

Can Mut és una obra de Salt (Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un conjunt d'edificis comprés entre el carrer Processó (cases adossades, nord), travessera Coll (part posterior, oest) i carrer Cardenal Vidal i Barraquer (entrada porta principal i patí, est). L'edifici principal és de finals del segle xviii, de planta i dos pisos, tot i que s'hi observen restes de segles molt anteriors. Les façanes són de pedra rierenca. La part davantera, a l'est, té diverses obertures de pedra ben treballada i una torre adossada a la façana, a la dreta de la porta d'entrada. Cal destacar que a la porta principal i façana s'hi conserven dos arcs de mig punt de grans dimensions, tot i que mig aparedats, podrien remuntar-se als segles xiii o XIV, i tractar-se dels pocs (si no els únics) que resten a la vila de Salt.
Per la part posterior, travessera Coll sense asfaltar, presenta una galeria de dotze finestrals de punt rodó, amb tres d'ells tapiats i un contrafort.
Del conjunt també remarcar el portal amb frontó triangular i florons decoratius i escut central, amb arquitrau de pedra ben tallada. La tanca del pati és un mur de rierencs. Dins el pati, hi ha el pou i la torreta de guaita de planta i tres pisos amb obertures d'arc de mig punt.
Per la banda del carrer Processó, cal destacar l'immoble número 8 amb dos balcons de llinda de pedra gòtica esculpida amb ornamentació de rodeta i creu central.

## Història

La família Mut és esmentada en documents ja des del segle xiii. L'1 de gener de 123?, Grau, vescomte de Cabrera feu definició i absolució a favor de Pere Mut de Salt. L'any 1245 ja s'esmenta el Mas de Pere Mut de Salt en un testament del bisbe Guillem de Cabanelles.
L'any 1305, Pere Mut i Berenguer Llorenç són esmentats a la primera visita pastoral que es conserva de Salt. L'any 1357 s'esmenta un plet entre els canonges de la Seu gironina i Pere Mut, entre d'altres, perquè feien un rec que perjudicava el molí de l'església.
En una de les pedres de la cantonada sud-oest de l'església de sant Cugat s'hi pot llegir la paraula Mut col·locada a l'inrevés.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Mut». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Gran Premi del Brasil del 1976

Resultats del Gran Premi de Brasil de Fórmula 1 de la temporada 1976, disputat al circuit de Interlagos, el 25 de gener del 1976.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 1 | Niki Lauda | Ferrari | 40 | 1h 45' 16. 78 | 2 | 9 |
| 2 | 4 | Patrick Depailler | Tyrrell - Ford | 40 | + 21.47 s | 9 | 6 |
| 3 | 16 | Tom Pryce | Shadow - Ford | 40 | + 23.84 s | 12 | 4 |
| 4 | 34 | Hans Joachim Stuck | March - Ford | 40 | + 1' 28. 17 min. | 14 | 3 |
| 5 | 3 | Jody Scheckter | Tyrrell - Ford | 40 | + 1' 56. 46 min. | 13 | 2 |
| 6 | 12 | Jochen Mass | McLaren - Ford | 40 | + 1' 58. 27 min. | 6 | 1 |
| 7 | 2 | Clay Regazzoni | Ferrari | 40 | + 2' 15. 24 min. | 4 | |
| 8 | 20 | Jacky Ickx | Wolf – Williams - Ford | 39 | + 1 Volta | 19 | |
| 9 | 21 | Renzo Zorzi | Williams - Ford | 39 | + 1 Volta | 17 | |
| 10 | 8 | Carlos Pace | Brabham - Alfa Romeo | 39 | + 1 Volta | 10 | |
| 11 | 31 | Ingo Hoffman | Fittipaldi - Ford | 39 | + 1 Volta | 20 | |
| 12 | 7 | Carlos Reutemann | Brabham - Alfa Romeo | 37 | Sense combustible | 15 | |
| 13 | 30 | Emerson Fittipaldi | Fittipaldi - Ford | 37 | + 3 Voltes | 5 | |
| 14 | 10 | Lella Lombardi | March - Ford | 36 | + 4 Voltes | 22 | |
| Ret | 17 | Jean - Pierre Jarier | Shadow - Ford | 33 | Accident | 3 | |
| Ret | 11 | James Hunt | McLaren - Ford | 32 | Accident | 1 | |
| Ret | 9 | Vittorio Brambilla | March - Ford | 15 | Pèrdua d'oli | 7 | |
| Ret | 26 | Jacques Laffite | Ligier - Matra | 14 | Transmissió | 11 | |
| Ret | 5 | Ronnie Peterson | Lotus - Ford | 10 | Accident | 18 | |
| Ret | 6 | Mario Andretti | Lotus - Ford | 6 | Accident | 16 | |
| Ret | 28 | John Watson | Penske - Ford | 2 | Prob. amb el combustible | 8 | |
| Ret | 14 | Ian Ashley | BRM | 2 | Bomba de l'oli | 21 | |

## Altres

* Pole: James Hunt 2' 32. 50
* Volta ràpida: Jean Pierre Jarier 2' 35. 07 (a la volta 31)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-12-10. [Consulta: 6 abril 2010].
# Onofre Gomis

Onofre Gomis (Barcelona, segle XVI - segle XVI) fou canonge i cabiscol de la Seu d'Urgell. Va esser elegit President de la Generalitat de Catalunya el 7 d'octubre de 1563, després que en l'elecció del 22 de juliol fos nomenat el bisbe de Barcelona, Guillem Caçador i no pogués incorporar-se per estar al Concili de Trento. Posteriorment s'anomenaren successivament als bisbes de Vic, Tortosa i Lleida i tot tres renunciaren per la mateixa raó.
Onofre Gomis era fill de mercaders i abans de passar a la Seu d'Urgell, havia estat a l'església de Sant Miquel de Barcelona. Al començament del seu mandat s'inicien les corts de Montsó-Barcelona (1563-1564) que acabaren sobtadament el 13 de març de 1564.
El 25 de juny de 1564 tornen a aparèixer vaixells musulmans a la desembocadura del Besòs i no va ser fins cinc setmanes més tard quan varen aparèixer 83 galeres reials comandades per Garcia Alvarez de Toledo. Poc més tard, el 25 d'agost de 1564, el nou lloctinent de Catalunya, en Diego Hurtado de Mendoza y de la Cerda, jurà les Constitucions.

## Bibliografia

* Junqueras i Vies, Oriol. Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents. Vol.1. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0885-9.
Presidents de la Generalitat de Catalunya :
# Internat

Un internat és usualment un col·legi privat on alguns o tots els alumnes, no només estudien allà sinó que també hi viuen durant el període escolar. De fet el terme internat es refereix a l'estat de les persones quan estan vivint a un lloc.
Moltes escoles privades són internats als països de la Commonwealth, mentre que als Estats Units, la majoria dels internats són privats. Els alumnes viuen quasi tota la seva infància i adolescència lluny dels seus pares, tot i que tenen la possibilitat de tornar a casa durant les festes o vacances i, en força casos també els caps de setmana.

## Edat

A l'estat espanyol, abans, s'entrava als deu i se sortia als catorze. A Anglaterra s'entra als nou.

## Tipus d'internats

* Escola integral, on els estudiants d'ambdós sexes conviuen en la mateixa residència i comparteixen aules. És la forma d'internat més comuna. En aquest tipus d'internat la direcció de la residència i l'escola és comuna.
* Internats a l'escola de la qual acudeixen també alumnes externs.
* Internat que només ofereix residència. Els interns acudeixen, per tant a diferents escoles externes.
Actualment s'aprecia una tendència cada vegada major a decantar-se per l'opció de l'internat, per part dels estudiants i sobretot dels progenitors. Això es deu, en molts casos, a un descontentament quant a la qualitat del nivell d'ensenyament de les escoles públiques. Molts pares desitgen oferir als seus fills una educació més conforme amb les seves expectatives personals. A més, esperen que l'internat els ofereixi determinats avantatges als seus fills:
* Foment de les facultats individuals de l'intern.
* Especial reforç de les àrees on s'observen mancances.
* Reforç extraescolar.
* Atenció als desitjos individuals de l'intern.
* Mètodes moderns d'ensenyament i educació.
* Foment de les habilitats socials a través de la convivència.
L'efecte positiu en l'evolució de l'intern deriva també de la reduïda grandària dels grups en classe. D'aquesta manera, és més fàcil per al tutor portar a terme un seguiment personalitzat de cada alumne.

## Els internats a la ficció

La literatura i el cinema han produït nombroses obres dedicades als internats, usualment dirigides al públic juvenil o bé per denunciar abusos produïts en aquestes institucions. Algunes de les més cèlebres són:
* Les sagues de Torres de Malory i Santa Clara d'Enid Blyton
* Jane Eyre
* La saga de Harry Potter
* Dead Poets Society
* The Emperor's Club
* Les Choristes
* El internado
* Zoey 101

## Referències

* ↑ http://ec.grec.net/lexicx.jsp?GECART=0078417%5BEnllaç+no+actiu%5D L'Enciclòpedia Catalana sobre Internat
* ↑ «Boarding school | Definition, History, Variations, & Facts | Britannica» (en anglès). [Consulta: 21 febrer 2025].
Viccionari
# Francesc Calvet i Mota

Francesc Calvet i Mota (Barcelona 1947, es Castell 2004) fou un pintor i escultor català.
Autor d'una extensa obra pictòrica i escultòrica, durant els seus gairebé quaranta anys de creació artística, Calvet va crear un estil propi fàcilment identificable en obres de petit format. Al llarg de la seva carrera va fer una trenta exposicions individuals i va prendre part en unes cinquanta exposicions col·lectives. Les seves obres s'han exposat a Menorca, Mallorca, Catalunya, Madrid, Nova York, Basilea, i Frankfurt entre d'altres. Durant els anys durant els anys setanta i vuitanta va exposar diverses vegades a Sala Gaudí Barcelona, qui avui posseeix una part important de les seves obres .
Va desenvolupar una trajectòria d'absoluta coherència amb l'art i el país, conscient de la força de l'art per expressar els sentiments i les idees. Des del seu establiment definitiu a Menorca, Francesc Calvet es va unir als grups que la cultura mobilitzava en favor de la democràcia i els drets nacionals a l'illa, com mostra la seva primerenca participació en els recitals de poesia i imatges del grup Es Mussols, a principis dels anys setanta del segle passat, amb Jordi Vivet, Pere Gomila, Pere Xerxa, i altres. El binomi de la seva pintura amb la poesia, serà una constant en la seva vida, com es va poder veure amb la col·laboració amb Ponç Pons a Abissínia, l'any 1999, amb José Luís Clemente a Las dudas del viento, l'any 2002.
La Porta d'Eos, obra que l'artista va donar al poble d'es Castell, es troba instal·lada a la punta de Calasfonts, orientada a llevant del port de Maó, en el mateix lloc on abans hi hagué instal·lat el Mirall Solar, obra del mateix autor destruïda a causa d'un accident i de la negligència dels operaris de l'Autoritat Portuària de Balears.
En el seu vessant acadèmic Calvet va ser, des de 1984, professor de l'escola de dibuix i pintura de l'Ateneu des Castell, i més tard el seu coordinador i principal impulsor. A part, també fou fundador i professor de les classes de dibuix i pintura al Taller d'Art Xoc, de Maó.
Sempre compromès amb l'activisme cultural, Calvet va liderar multitud d'esdeveniments i activitats lligades a la seva concepció de l'art com a element de transformació de la societat. Va participar, junt amb Joan Francesc López Casasnovas, en la creació d'Acció Cultural de Menorca, en l'organització de mostres en favor d'Amnistia Internacional i del festvial de poesia Illanvers. També fou, des de la seva fundació l'any 2000 el principal impulsor de l'Encontre de Poetes dels Països Catalans, que se celebra cada primavera a Es Castell i que des de l'any 2005 duu també el nom de Francesc Calvet.
L'any 2008, els que foren els seus alumnes a l'Ateneu des Castell li dedicaren un homenatge construint de gegantó. Des de llavors, en Xec acompanya els gegants del poble, Roser i Jaume, en totes les festes patronals.