OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tom Sawyer (pel·lícula de 1917)

Tom Sawyer és una pel·lícula muda produïda per Jesse L. Lasky, dirigida per William Desmond Taylor i interpretada per Jack Pickford i Clara Horton, entre d'altres. Basada en la clàssica novel·la de Mark Twain, es va estrenar el 10 de desembre del 1917. Es va rodar a Hannibal (Missouri), poble en el qual Twain va passar la seva infantesa i que li va servir d'inspiració per a la creació de St. Petersburg.

## Argument

Tom Wawyer és un noi entremaliat que viu a St. Petersburg, Missouri, a la vora del Mississipi. Allà viu a casa de la seva tieta Polly i els seus amics són en Huckleberry Finn i Joe Harper. Als tres els encanta viure lliures i salvatges. Al poble ha arribat una nova família i Tom està enamorat de la filla, Becky Thatcher. A l'escola, l'entremaliat Tom fa de les trapelleries una pràctica habitual, però no li importa sempre que el castic el deixi al costat de Becky. Després de ser acusat injustament d'una trapelleria del seu germà Sid, Tom s'escapa amb Huck i Joe. Disfressats de pirates, el trio agafa un bot y navega pel Mississippí fins a una illa deserta on decideixen quedar-se a viure amb les seves pròpies regles jugant, pescant i fumant. Mentrestant al poble, al notar la desaparició dels nois inicien la recerca i fins i tot, creient que potser s'han negat al riu disparen canons per fer surar els cadàvers. Tot és en va. El temps que ha passat fa que els nois tinguin nostàlgia per les seves famílies i decideixen fer una expedició a veure com està la gent. Allà, Tom veu per la finestra plorar a la seva tieta i s'assabenta que ells han estat declarats morts i que es prepara un funeral. Els nois decideixen participar-hi i quan a l'església tots ploren i canten un himne apareixen els tres nois cantant-lo també. La tieta Polly i Becky abracen Tom i el poble queda tan alleujat que no els castiguen per la seva malifeta.

## Repartiment

* Jack Pickford (Tom Sawyer)
* Robert Gordon (Huckleberry Finn)
* Helen Gilmore (vídua Douglas)
* Clara Horton (Becky Thatcher)
* Edythe Chapman (tieta Polly)
* Antrim Short (Joe Harper)
* George Hackathorne (Sid Sawyer)
* Carl Goetz (Alfred Temple)
* Olive Thomas (membre del cor, no acreditada)

## Referències

* ↑ Pritchard, R.E. «“Tom Sawyer”». Motion Picture News 16, 25, 22-12-1917, pàg. 4400.
* ↑ «List of current film release dates». Moving Picture World, 29-12-1917, pàg. 2007.
* ↑ «At leading Picture theaters». Moving Picture World, 15-12-1917, pàg. 1640.

## Enllaços externs

* Tom Sawyer al catàleg de l'American Film Institute
# Tučekita

La tučekita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de l'hauchecornita. Rep el seu nom de Karel Tuček (1906-1990), curador del Museu Nacional de Praga (República Txeca).

## Característiques

La tučekita és un sulfur de fórmula química Ni$_9$Sb₂S₈. Cristal·litza en el sistema tetragonal. Es troba en forma de grans irregulars, de fins a 20 micròmetres, substituint en part mil·lerita i or. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tučekita pertany a «02.B - Sulfurs metàl·lics, M:S > 1:1 (principalment 2:1), amb Ni» juntament amb els següents minerals: horomanita, samaniïta, heazlewoodita, oregonita, vozhminita, arsenohauchecornita, bismutohauchecornita, hauchecornita, tel·lurohauchecornita, argentopentlandita, cobaltopentlandita, geffroyita, godlevskita, kharaelakhita, manganoshadlunita, pentlandita, shadlunita i sugakiïta.

## Formació i jaciments

Es troba en dipòsits hidrotermals, en concentrats de minerals pesants i en serpentinites. Sol trobar-se associada a altres minerals com: mil·lerita, pirita, calcopirita, gersdorffita, pentlandita, magnetita, polidymita, or, plata, michenerita, geversita, vozhminita, melonita, cobaltita o coure, entre d'altres. Va ser descoberta l'any 1978 a Kanowna, a Kalgoorlie-Boulder Shire (Austràlia Occidental, Austràlia).

## Referències

* ↑ «Tučekite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 febrer 2016].
* 1 2 «Tučekite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 14 febrer 2016].
# Guido de Santi

Guido de Santi (Trieste, 16 de maig de 1923 - Trieste, 30 d'octubre de 1998) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1946 i 1957. Conegut com el Fuggitivo Pazzo, en el seu palmarès destaquen dues victòries d'etapa del Giro d'Itàlia, el 1949 i 1951, i la general de la Volta a Alemanya de 1951.

## Palmarès

* 1949
** 1a a la Milà-Mòdena
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1951
** 1r a la Volta a Alemanya i vencedor d'una etapa
** 1r a la Tre Valli Varesine
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa de la Roma-Nàpols-Roma
* 1953
** Vencedor de 2 etapes dels Tres dies d'Alemanya
** Vencedor d'una etapa de la Roma-Nàpols-Roma
* 1954
** Vencedor d'una etapa de la Roma-Nàpols-Roma

### Resultats al Tour de França

* 1948. Abandona (4a etapa).
* 1949. 55è de la classificació general.
* 1950. Abandona (3a etapa).

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1947. 37è de la classificació general.
* 1948. 31è de la classificació general.
* 1949. 42è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1950. 50è de la classificació general.
* 1951. 65è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1952. 70è de la classificació general.
* 1953. 8è de la classificació general.
* 1954. 56è de la classificació general.
* 1956. 19è de la classificació general.

## Referències

* ↑ «DE SANTI Guido». [Consulta: 15 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Guido DE SANTI» (en italià). [Consulta: 15 novembre 2022].
* ↑ «Palmarès de Guido De Santi (Ita)». [Consulta: 15 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Guido de Santi a sitiodeciclismo.net
# Kelvin de la Nieve

José Kelvin de la Nieve Linares (22 d'agost de 1986, Los Alcarrizos, República Dominicana) és un boxador dominicà que lluità en representació d'Espanya als Jocs Olímpics d'Estiu 2008 en la categoria pes minimosca.
L'any 2000 va esdevenir ciutadà espanyol. Després de no classificar-se per als Jocs Olímpics d'Estiu 2004, l'any següent va obtenir bronze als Jocs Mediterranis, i als següents Jocs Olímpics, a Pequín, va ser l'únic classificat espanyol. Va perdre a la primera ronda per 9 a 12 contra l'americà Luis Yanez.
# 1737
## Esdeveniments
### Resta del món

* Gran terratrèmol a Calcuta.
* Guerra entre Àustria i Turquia.
* Descoberta del cobalt.
* Poètica d'Ignacio Luzán.
* Inauguració de San Carlo, un dels teatres d'òpera més antics (a Nàpols).

## Naixements
### Països Catalans

* 12 de maig - Girona: Francesc Dorca, religiós, historiador i erudit gironí (m. 1806).

### Resta del món

* 29 de gener - Thetford, Norfolk, Anglaterra: Thomas Paine, intel·lectual, polític, revolucionari, escriptor i inventor anglès i nord-americà (m. 1809).
* 3 de maig - Antrim (Irlanda del Nord): George Macartney. Primer ambaixador britànic a la Xina (m. 1806).
* 2 de juny - Crassier, Suïssa: Suzanne Curchod, salonnière i escriptora francosuïssa (m. 1794).
* 20 de juny - Japó: Tokugawa Ieharu, 41è shogun.
* 9 de setembre - Bolonya: Luigi Galvani, fisiòleg italià (m. 1798).
* 19 de setembre - Annapolis, Maryland: Charles Carroll conegut com a Charles Carroll de Carrollton o Charles Carroll III per distingir-lo d'altres familiars seus, fou un ric agricultor de Maryland i un dels primers en advocar en favor de la independència envers el Regne de Gran Bretanya (m. 1832).
* Francesco Zanetti: Compositor de música de cambra italià.

## Necrològiques
### Resta del món

* 11 de novembre - Pondichérry, França: Claude de Visdelou, jesuïta francès, missioner a la Xina (n. 1656).
* 18 de desembre - Cremona (Itàlia): Antonio Stradivari, luthier italià. Conegut pels seus instruments Stradivarius.

## Referències

* ↑ «Francesc Xavier Dorca i Parra | enciclopèdia.cat». [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ «George Macartney, Earl Macartney, Viscount Macartney of Dervock, baron of Lissanoure, Baron Macartney of Parkhurst and of Auchinleck, Lord Macartney | British emissary» (en anglès). [Consulta: 2 maig 2020].
* ↑ «Necker, Suzanne» (en alemany). Historische Lexikon der Schweiz (HLS). [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ «GALVANI, Luigi in "Dizionario Biografico"» (en italià). [Consulta: 19 setembre 2020].
* ↑ «Charles Carroll | United States statesman» (en anglès). [Consulta: 19 setembre 2021].
* ↑ Vermander, Benoît, 1960- .... Les jésuites et la Chine : de Matteo Ricci à nos jours. Bruxelles: Lessius, impr. 2012. ISBN 978-2-87299-225-6.
# Jenifer Benítez

Jenifer Benítez (Las Palmas de Gran Canaria, 18 d'octubre de 1988) és una esportista espanyola que competeix en salts. La seva especialitat és el trampolí de 3 metres.
El seu debut en competició internacional va arribar en l'Europeu Juvenil de Natació de 2006. Dos anys després es va classificar pel Campionat Europeu de Natació de 2008 i va representar a Espanya als Jocs Olímpics de Pequín 2008 en el trampolí de 3 metres, on va quedar última en la ronda preliminar. Al Campionat Mundial de Natació de 2011 va aconseguir la seva millor posició, un 25è lloc.
Als Jocs Olímpics de Londres 2012 va repetir la mateixa posició en la ronda preliminar del trampolí 3 metres femení, amb una actuació que es va veure llastrada per una lesió anterior. A l'any següent va participar tant en la Universiada 2013 com en el Campionat Mundial de Natació de 2013. En total ha estat nomenada millor saltadora d'Espanya en quatre ocasions.
Actualment forma part del Club Natació Salinas de Las Palmas de Gran Canaria i s'ha llicenciat en Medicina.

## Referències

* ↑ «2011 World Aquatics Championships: Women's 3 m springboard preliminary round» (en anglès). Omega Timing. [Consulta: 28 juliol 2016].
* ↑ «Jennifer Benítez queda eliminada en la fase preliminar». Diari As, 03-08-2012. Arxivat de l'original el 2016-08-12. [Consulta: 28 juliol 2016].
* ↑ «Jennifer Benítez: ´Sé que s'esperava més de mi, però les lesions em van picar´». La Província, 01-07-2013. [Consulta: 28 juliol 2016].
# Guy Laroche

Guy Laroche (pronunciació francesa: ​ ) va ser un dissenyador de moda francès (La Rochelle, 16 juliol 1921 – París, 17 febrer 1989).
Laroche es plantejava estudiar medicina quan va assistir a una desfilada de moda amb un amic. Amb 19 anys i sense tenir cap formació específica en disseny de moda va iniciar la seva carrera en una barreteria. L'any 1949, va començar a treballar pel modist Jean Dessès, esdevenint el seu ajudant. Després de visitar els Estats Units per cercar nous mètodes de fabricació de moda prêt-à-porter, va fundar el seu taller d'alta costura a l'Avinguda Franklin Roosevelt de París, l'any 1957. Les seues primeres peces van estar influenciades per Balenciaga, Dior i Balmain; ben aviat, l'ús de línies més actuals van fer créixer la seva popularitat entre el públic femení més jove.
A la seva primera col·lecció, a més de ser ben acollida, va reintroduir colors vibrants com el rosa, el taronja, el corall, topazi i el turquesa. La seva roba també presentava colls oberts en triangle i donava importància a les línies posteriors. En els seus dissenys, les combinacions de color més tradicionals també van ser ben representades.
Conegut per ser una persona humil i propera, en oposició al caràcter altiu i distant de la majoria de dissenyadors parisencs, va confeccionar peces d'alta costura però sense perdre el sentit d'una roba pràctica al servei de les dones. Laroche va ser pioner a l'hora de crear vestits de dues peces pel mercat americà. L'any 1961, va traslladar el seu taller a l'avinguda Montaigne de París, on també va obrir una boutique amb la seva primera col·lecció de roba prêt-à-porter.
L'any 1966, a més de crear una línia per homes i obrir la botiga Guy Laroche Monsieur, Laroche va introduir Fidji, el seu primer perfum femení. L'eslògan d'aquest és: «La dona és una illa, Fidji és el seu perfum». Inspirat per L'Air du temps de Nina Ricci, és el primer on l'univers fondeja allò exòtic i llunyà. Va crear altres fragàncies, com ara:
* 1972 Drakkar
* 1977 J'ai Osé
* 1982 Drakkar Noir
* 1986 Clandestine
Molts dissenyadors coneguts han treballat a Laroche com ara: Azzedine Alaia l'any 1957; Valentino entre 1955 i 1958; Issey Miyake des del 1966 fins al 1968.
Laroche va ser nomenat Cavaller de la Legió d'Honor francesa el 1987.
Va morir a París el 17 de febrer de 1989, a l'edat de 67 anys.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Morris, Bernadine «Guy Laroche, 67, French Designer And Founder of a Fashion House» (en anglès). The New York Times, 18-02-1989. ISSN: 0362-4331.
* 1 2 3 4 5 «Guy Laroche - Fashion Designer Encyclopedia - clothing, men, style, new, body, hair, footwear, collection». [Consulta: 26 març 2020].
* 1 2 «Bloomsbury Fashion Central -». [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ Figaro, Madame. «1973, Fidji de Guy Laroche», 18-09-2014. [Consulta: 31 març 2020].
* ↑ «Guy Laroche» (en anglès), 21-09-2018. [Consulta: 26 març 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina de la biografia de l'IMDB (anglès)
# Chris Brown

Christopher Maurice "Chris" Brown (Tappahannock, Virgínia, 5 de maig de 1989) és un ballarí, cantant, actor i compositor de hip-hop, pop i rhythm and blues estatunidenc.
Va debutar l'any 2005 amb el seu primer àlbum homònim Chris Brown, i gràcies al single “Run It” va arribar a ser el primer cantant masculí en tenir el seu primer àlbum com a número 1. L'àlbum ha venut més de dos milions de copies als Estats Units i va ser certificat doble platí per la (RIAA) Associació de la indústria dels Estats Units. L'any 2007-2008 va debutar com a actor a Stomp the Yard juntament amb NE-YO, Meagan Good i Columbus Short

## Discografia

* 2005: Chris Brown
* 2007: Exclusive
* 2009: Graffiti
* 2011: F.A.M.E.
* 2012: Fortune
* 2014: X
* 2015: Fan of a Fan: The Album (amb Tyga)
* 2015: Royalty
* 2017: Heartbreak on a Full Moon
* 2019: Indigo
* 2022: Breezy

## Guardons
### Premis

* 2012: Grammy al millor àlbum de R&B

### Nominacions

* 2007: Grammy al millor nou artista
* 2013: Grammy al millor àlbum d'urbà contemporani
* 2015: Grammy al millor àlbum d'urbà contemporani

## Referències

* ↑ «Chris Brown» (en anglès). Encyclopӕdia Britannica.

## Enllaços externs

* Chris Brown - Lloc web oficial
# Saba (cantant)

Anna Saba Lykke Oehlenschlæger (nascuda l'11 d'agost de 1997), coneguda simplement com a Saba (estilitzat en majúscules), és una cantant, model i actriu de teatre musical danesa. El 2024, es va convertir en la primera dona negra i queer seleccionada per representar Dinamarca al Festival de la Cançó d'Eurovisió, amb la cançó "Sand".

## Primers anys

Anna Saba (nascuda Saba) Lykke Oehlenschlæger i la seva germana bessona Andrea (nascuda Sara) Lykke Oehlenschlæger van néixer l'11 d'agost de 1997 a Addis Abeba. Van ser adoptats als vuit mesos d'edat i es van criar a Ringkøbing (Dinamarca) des del 10 d'abril de 1998. Durant la seva joventut, Oehlenschlæger va jugar a futbol al DBU Jutland.

## Carrera

Després d'abandonar l'escola secundària, Oehlenschlæger i la seva germana es van traslladar a Copenhaguen, on va començar a treballar com a model i emprenedora en productes per blanquejar les dents, mentre que la seva germana va seguir una carrera de cantant i d'actriu musical. El 23 de febrer de 2023, Oehlenschlæger va substituir la seva germana embarassada en el paper de Dionne per a l'estrena del musical Hair a l'Østre Gasværk Teater, on va debutar com a actriu teatral no acrobàtica.
El 25 de gener de 2024, Saba va ser anunciada com una dels participants del Dansk Melodi Grand Prix de 2024, la final nacional danesa del Festival d'Eurovisió 2024, amb la cançó "Sand". Va guanyar la final el 17 de febrer de 2024, i va adquirir el dret de representar Dinamarca a Eurovisió. El 29 de març de 2024, diversos participants, inclòs Saba, van publicar una declaració conjunta demanant "un alto el foc immediat i durador" a Gaza, així com "el retorn segur de tots els ostatges". No es va classificar per a la final en la semifinal el 9 de maig de 2024.

## Referències

* ↑ «Saba from Denmark: "I love being the underdog"» (en anglès britànic). Eurovisionworld, 17-04-2024. [Consulta: 6 maig 2024].
* ↑ Egelund, Lars. «Stjernestunder med Andrea: Den eventyrlige fortælling om diamanten, der fløj fra Etiopien via Ringkøbing til stjernerne» (en danès). Dagbladet Ringkøbing-Skjern, 05-12-2023. [Consulta: 19 febrer 2024].
* 1 2 3 «Denmark 2024: The 'Melodi Grand Prix' lineup is revealed». Eurovision.tv. EBU, 25-01-2024. [Consulta: 17 febrer 2024].
* 1 2 Petersen, Rasmus. «Denmark: Saba wins Melodi Grand Prix 2024». Eurovisionworld.com, 17-02-2024. [Consulta: 18 febrer 2024].
* 1 2 Bjerge, Rikke. «Tvillingerne Anna og Andrea er adopterede: 'Det føles, som om vi ikke er blevet født'» (en danès). DR, 05-07-2020. [Consulta: 18 febrer 2024].
* 1 2 Johansson, Susanne. «Kendt fra DR-serie var indlagt på den lukkede: Nu overtager hun bærende rolle fra sin kendte søster» (en danès). B.T., 22-01-2023. [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ «From Copenhagen to Malmö: Saba will represent Denmark at Eurovision in May». Eurovision.tv. EBU, 17-02-2024. [Consulta: 17 febrer 2024].
* ↑ , 29-03-2024.
* ↑ Adams, William Lee. «Eurovision 2024: Semi-Final 2 Results and Qualifiers» (en anglès americà). wiwibloggs, 09-05-2024. [Consulta: 9 maig 2024].
# Sònia Bagudanch

Sònia Bagudanch (Mata, 1987) és una periodista catalana que ha treballat a El Punt, Diari de Girona, Diari d'Andorra i a l'Agència Catalana de Notícies. És membre del Grup de Periodistes Ramon Barnils i col·laboradora de Ràdio Terra i Mèdia.cat, entre d'altres.
Va formar part del grup impulsor del documental Operació Garzón contra l'independentisme català (2012) i l'any següent va publicar Et presento el jutge Garzón, un llibre en què analitza la vessant més controvertida de Baltasar Garzón, definit com a «vanitós, mediàtic, mediocre, furtiu i expulsat».

## Obra publicada

* Et presento el jutge Garzón, Saldonar, 2013, ISBN 978-84-941164-0-7

## Referències

* ↑ Picazo, Segi «“La part fosca de Garzón és encara molt desconeguda”». El Punt Avui, 17-04-2013.
* ↑ Tomás, Nicolás «“En un sistema democràtic de debò, Garzón hauria estat expulsat molt abans”». El Temps, 1510, 21-05-2013.
* ↑ Ribas, Albert. «Sònia Bagudanch: “Garzón creia que l'independentisme era un càncer que calia combatre”». El Singular Digital, 29-04-2013. Arxivat de l'original el 1 de febrer 2014. [Consulta: 19 gener 2014].
* ↑ Martínez, Núria «'Et presento el jutge Garzón', el llibre que destapa la cara més fosca del magistrat». El Periódico de Catalunya, 19-04-2013.
* ↑ Colomer, Marc «Garzón: el magistrat estrella té un costat fosc». Ara, 15-04-2013, p. 9.

## Enllaços externs

* Articles de Sònia Bagudanch a Mèdia.cat
* Blog de Sònia Bagudanch Arxivat 2014-02-01 a Wayback Machine.
# 1744
## Esdeveniments
### Resta del món

* Muhammad ibn Saud funda el primer estat saudita
* Prússia ocupa Praga

## Naixements

* 5 de gener, Gijón, Astúries: Gaspar Melchor de Jovellanos, polític i escriptor il·lustrat asturià (m. 1811).
* 29 de gener, Unterkochen: Joseph Bullinger, teòleg i jesuïta
* 4 de maig, Vienaː Marianne von Martinez, compositora, pianista i cantant austríaca (m. 1812).
* 1 d'agost: Jean-Baptiste Lamarck, naturalista francès conegut per ser un dels primers a defensar la idea de l'evolució dels éssers vius.
* 22 de novembre: Weymouth, Massachusetts: Abigail Adams, també coneguda com a Abigail Smith Adams, primera segona dama (esposa del vicepresident) i la segona primera dama dels Estats Units (m. 1818).
* 21 de desembre, París: Anne Vallayer-Coster, pintora francesa del moviment rococó (m.1818).
* Berlín: Francesco Petrini, arpista i compositor
* Brescia: Gaetano Ravanni, cantant italià amb veu de contralt.

## Necrològiques
### Resta del món

* 25 d'abril - Anders Celsius, físic suec (n. 1701)
* 30 de maig - Twickenham (Anglaterra): Alexander Pope, poeta anglès (n. 1688).

## Referències

* ↑ Beer, Anna R. Armonías y suaves cantos: las mujeres olvidadas de la música clásica. Barcelona: Acantilado, abril de 2019. ISBN 978-84-17346-61-4.
* ↑ Aulnas, Patrick. «Biographie et œuvre d’Anne Vallayer-Coster (1744-1818)» (en francès). Rivage de Bohème. [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ «Alexander Pope | enciclopèdia.cat». [Consulta: 6 maig 2020].
# InterPlanetary File System

InterPlanetary File System (amb acrònim IPFS, sistema de fitxers interplanetari) és un protocol dissenyat adreçat a crear un mètode descentralitzat per a l'emmagatzematge i compartiment d'arxius. Els nodes en una xarxa IPFS formen un sistema de fitxers distribuït. IPFS és un projecte de codi obert desenvolupat des del 2014 per l'empresa Protocol Labs amb l'ajut de la comunitat de codi obert. IPFS va ser dissenyat inicialment per Juan Benet.
* IPFS és un sistema d'arxius distribuïts del tipus d'igual a igual (peer-to-peer).
* IPFS és similar al protocol distribuït BitTorrent.
* IPFS està format per un bloc d'enllaços que constitueixen un arbre de Merkel (Graf acíclic dirigit) i taules de hash distribuïdes.
* IPFS es pot accedir de diferents formes, incloent FUSE i HTTPS.
El 25 de setembre de 2017 el subdomini gateway.ipfs.io es va censurar temporalment a l'estat espanyol, entre més d'un centenar d'altres webs, per part dels operadors d'Internet a petició del TSJC en el marc de la prevenció de la celebració del referèndum sobre la independència de Catalunya de 2017.

## Referències

* ↑ «IPFS: interplanetary file system • r/ipfs» (en anglès). https://www.reddit.com.+[Consulta: 18 setembre 2017].
* ↑ Case, Amber «Why The Internet Needs IPFS Before It’s Too Late» (en anglès). TechCrunch, 18-09-2017.
* ↑ ConsenSys. «An Introduction to IPFS» (en anglès). https://medium.com,+17-02-2016.+[Consulta: 18 setembre 2017].
* ↑ «Comparison of IPFS and BitTorrent for Archives · Issue #208 · ipfs/notes» (en anglès). https://github.com.+[Consulta: 18 setembre 2017].
* ↑ «Bloquejada la plataforma que garanteix l'accés alternatiu als webs del referèndum». Corporació Catalana de mitjans audiovisuals, 25-09-2017. [Consulta: 26 setembre 2017].

## Vegeu també

* ZeroNet
* Kademlia
# Control de l'estrès

El Control d'estrès és un conjunt de tècniques que tenen la finalitat d'equipar una persona de mecanismes eficaços per afrontar l'estrès. Defineixen estrès com la resposta fisiològica d'una persona a un estímul intern o extern que desencadena la reacció de lluita o fugida. El control d'estrès és eficaç quan una persona utilitza estratègies d'afrontament o canvi de situacions estresants.
En els seus treballs pioners, Walter Cannon i Hans Selye van usar animals per a establir les bases científiques primerenques en l'estudi de l'estrès i extrapolar a éssers humans els resultats observats. Van amidar les respostes fisiològiques d'animals sotmesos a pressions externes, canvis abruptes de temperatura, calor i fred perllongats i procediments quirúrgics.

## Referències

* ↑ Selye, H. «Stress and the general adaptation syndrome». British Medical Jjournal, 4667, 1950, pàg. 1383–1392. PMID: 15426759.

## Vegeu també

* Bola antiestrès