OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ànnia Lucil·la

Ànnia Aurèlia Galèria Lucil·la (en llatí Annia Lucilla) (7 de març 7, 148 o 150-182) va ser la segona filla de l'emperador Marc Aureli i l'emperadriu Faustina i, per tant, la germana gran del futur emperador Còmmode.

## Emperadriu de Roma

Va néixer i créixer a Roma, neta d'Antoní Pius i Faustina Major per part de pare, i de Marc Anni Ver i Domícia Lucil·la per part de mare. L'any 161 va ser promesa al coemperador Luci Ver, amb qui es va casar el 164, a Efes, ja que per aquell temps Ver estava preparant l'expedició contra els parts. Amb aquest matrimoni, Lucil·la va rebre el títol d'Augusta i va esdevenir emperadriu de Roma.
La parella tingué tres fills, però dos van morir molt joves. Lucil·la passava la major part del temps a Roma, on era una persona molt poderosa i influent, mentre que Ver passava llargues temporades a les províncies.
A la mort de Ver, el 169, de la qual Juli Capitolí culpa Ànnia dient que el va enverinar (cosa de la qual no hi ha cap més referència), va ser donada en matrimoni a Tiberi Claudi Pompeià, nadiu d'Antioquia, de rang eqüestre, persona molt apreciada pel seu caràcter i aliat polític de Marc Aureli. Lucil·la es va mostrar contrària a aquest matrimoni, ja que Claudi Pompeià era molt més gran que ella, però finalment va obeir el seu pare. Fruit d'aquest matrimoni va néixer el seu fill Pompeià.
Va acompanyar el seu pare a l'est en el període de la rebel·lió d'Avidi Cassi, i a la mort del pare, el 17 de març del 180, va ser tractada amb tots els honors pel nou emperador, el seu germà Còmmode. Tot i així, Ànnia estava gelosa dels honors concedits a l'emperadriu Crispina i s'avergonyia del seu marit, que era inferior en rang i començava a donar clares mostres de la seva inestabilitat mental.

## Conspiració contra Còmmode

L'any 182 va preparar un complot per assassinar Còmmode, amb l'ajuda de la seva filla Plàucia, el prefecte del pretori Tarruntè Patern, Marc Ummidi Quadrat i altres familiars, per convertir-se ella i el seu marit en nous emperadors de Roma.
Però el complot va fracassar quan el jove nebot de Tiberi designat per assassinar l'emperador, un altre Claudi Pompeià, va dir a aquest darrer: "Aquí hi ha la daga que t'envia el Senat", i va donar temps suficient a la guàrdia per reaccionar i caure sobre ell per desarmar-lo.
Còmmode va ordenar l'execució dels implicats, excepte Lucil·la i la filla d'aquesta, que van ser desterrades a l'illa de Capri. Un any més tard, però, l'emperador va enviar un centurió que va executar-les.

## Cultura popular

En la pel·lícula Gladiator, el seu paper és interpretat per Connie Nielsen.

## Referències

* ↑ Història Augusta, Vida de Còmmode, 4.1
* ↑ Història Augusta, Vida de Còmmode, 4.3
# Mucolític

Un mucolític és una substància, fàrmac o medicament que té la propietat de disminuir la viscositat de les secrecions de l'aparell respiratori, produint la seva fluïdificació. La viscositat del moc depèn directament de les concentracions de mucoproteïnes i de la presència de lligams disulfur entre aquestes macromolècules. La disminució d'aquesta viscositat s'aconsegueix per hidròlisi dels glicosaminoglicans.
Els mucolítics més emprats en medicina són la N-acetilcisteïna i la bromhexina, entre d'altres, i que sovint els poden trobar amb molts medicament en forma de xarops.

## Mucolítics vegetals

* Artemisia vulgaris
* Bromelaïna d'Ananas comosus
* Papaïna de Carica papaya
Un mucolític no s'ha de confondre amb un expectorant encara que sovint se'ls dona com a sinònims. Els expectorants generalment augmenten la producció mucosa i els mucolítics no.
# 1285
## Esdeveniments

* 25 de maig a Elna (Rosselló): En el context de la croada contra la Corona d'Aragó i després de conquerir la població, Felip III de França fa calar foc a la catedral i massacrar-hi els ciutadans que s'hi havien refugiat. Després de violacions i profanacions de relíquies, la ciutat és destruïda.
* 15 d'agost, prop de Girona: Hi esdevé l'innoble Combat de Santa Maria, en què les tropes catalanes són sorpreses per l'exèrcit francès havent de fugir. Alguns almogàvers es refugien a la ciutat i saquegen el call de Girona.
* 28 d'agost i 4 de setembre, mar Mediterrània: la flota dirigida per Roger de Llúria derrota la dels francesos a les illes Formigues en la batalla naval de les Formigues.
* 30 de setembre a l'1 d'octubre, La Jonquera: Les tropes de Roger de Llúria i Ramon de Montcada derroten les franceses en la batalla del coll de Panissars.

## Naixements

* 9 de març al Japóː Go-Nijō, 94è emperador del Japó (m. 1308).
* 6 de desembre: Ferran IV, rei de Castella
* Papa Benet XII

## Necrològiques

* 5 d'octubre, Perpinyà, Rosselló: Felip III de França, mort després de les derrotes de les Illes Formigues i del coll de Panissars de la croada contra la Corona d'Aragó
* 11 de novembre, Vilafranca del Penedès: Pere el Gran, rei d'Aragó i comte de Barcelona.
* Theux, principat de Lieja: Enric III de Gueldre, príncep-bisbe de Lieja de 1247 a 1274.
* Ceuta: Abu-l-Baqà ar-Rundí, poeta andalusí.
# Constance Abernathy

Constance Abernathy —Constance Davies nom de soltera— (Detroit, Michigan, 20 de juny de 1931 - 18 de juny de 1994) va ser una arquitecta i joiera nord-americana, sòcia de l'arquitecte Buckminster Fuller. Va estudiar arquitectura a la Universitat de Michigan (classe de 1953).
Es va casar amb J. T. Abernathy, un professor d'art a la mateixa universitat, encara que la seva unió duraria pocs anys. Es va mudar a París temps després, exercint-se com a arquitecta en aquesta ciutat i en alguns altres llocs d'Europa.
Va morir de càncer el 1994.

## Arquitectura

Abernathy va treballar en un projecte especial amb Buckminster Fuller per crear un dom geodèsic en forma d'ouera, a més de servir com la seva secretària personal manejant els seus arxius. Entre 1966 i 1971 va dirigir l'oficina de Fuller a la ciutat de Nova York.

## Joieria

Inicialment en 1977, Abernathy es va convertir en joiera. A Nova York va treballar per a diversos artistes reconeguts, dels quals es destacaven els escultors i pintors Larry Rivers, Peter Reginato, Peter Young, Ronnie Landfield i Donen Christensen. En els vuitanta va començar a incloure pedres precioses en les seves creacions. Els seus collarets van ser usats per l'actriu Clarice Taylor, entre d'altres. Alguns dels seus treballs reposen al Museu Cooper Hewitt i al Museu d'Art i Disseny.

## Referències

* ↑ «Constance Abernathy visual materials» (en anglès). ARCHIVEGRID. [Consulta: 4 juliol 2016].
* ↑ «Buckminster Fuller/ Constance Abernathy» (en anglès). Susan Supercharged, 01-08-2009. [Consulta: 4 juliol 2016].
* ↑ cdlib.org website retrieved 12 maig 2009
* ↑ thirteen.org website 12 maig 2009
* 1 2 3 «CONSTANCE ABERNATHY» (en anglès). Cooper Hewitt. [Consulta: 4 juliol 2016].
* 1 2 «Constance Abernathy» (en anglès). Museum of Arts and Design. Arxivat de l'original el 2016-06-23. [Consulta: 4 juliol 2016].
# U-matic

L' U-matic va ser el primer format de videocasset que es va posar a la venda. Era un magnetoscopi de casset portàtil, resistent i econòmic
L'U-matic ha donat lloc a dos derivats: BVU (Difusió de Vídeo Umatic ) introduït el 1978 i el BVU Sp introduït el 1988. Aquests derivats es van dissenyar per millorar la qualitat de la imatge inicial.

## Història

L'U-matic va ser creat el 1969. La cinta fa 3/4 de polzada d'ample. Va ser l'única cinta d'aquest ample en vídeo analògic.
L'U-matic va permetre, per primera vegada, la gravació de reportatges de forma totalment independent a l'aire lliure mitjançant una càmera d'espatlla connectada a un magnetoscopi portable. Tanmateix no era un equip gaire lleuger, però oferia una certa llibertat de moviment. Les cassettes U-matic eren petites i d'una durada de 22 minuts. Uns cassets més grans, de fins a 75 minuts, permetien l'edició a l'estudi.
Va ser durant diversos anys el format de la televisió d'informació per excel·lència abans de ser destronat pel Betacam el 1983. Moltes institucions i empreses que utilitzen i, com a tal, U-matic és un important patrimoni audiovisual. Per desgràcia, sembla que li és difícil de resistir el danys del temps, a diferència del més robust, però més tardà Betacam.
L'U-matic modula un senyal de vídeo analògic és a dir, "vídeo compost" PAL (Fase Alternating Line), SECAM (seqüencial a memòria) o NTSC (National Television System Committee), és a dir, que la informació de la imatge està barrejada. La resolució horitzontal no era superior als 260 punts/línia. S'ha millorat amb el BVU i el BVU Sp.

## Funcionalitat tècnica

El format U-Matic, utilitza un procés de gravació d'heterodinació de la crominancia (color-under), i la imatge pot quedar bastant deteriorada si es fan copies successives de la seqüència durant el procés d'edició. Quan l'U-Matic s'utilitza en una transmissió d'elements en cadena que requereix precisió, per exemple per a ENG, s'ha d'aplicar un corrector de base de temps, per a estabilitzar la reproducció. Donat que la senyal està fora de base, no pot ser mesclada amb altres senyals de vídeo.
S'havia de tenir un especial tractat en les gravacions que es fan en moviment, ja que es podien produir grans variacions de velocitat (errors gyro), que s'havien de compensar amb circuits digitals de correcció de base de temps.
Aquest magnetoscopi era força lent per arribar a la seva màxima velocitat a partir del moment que s'encen, fet pel qual es podien perdre accions inicials no previstes. Per a solucionar-ho estava calculat l'standby, per a que amb la cinta ja arrollada i a màxima velocitat comencés la gravació d'immediat

## Referències

G. Millerson, (1990), Tecnicas de realización y producción en televisión. Focal Press
# Collado Villalba

Collado Villalba és un municipi de la Comunitat de Madrid. Està envoltada per les muntanyes Abantos (1.754 m), Cuelgamuros, Cabeza Líjar (1.824 m), Puerto de Guadarrama (1.511 m), La Peñota (1.944 m), Puerto de Fuenfría (1.796 m), Siete Picos (2.138 m), Puerto de Navacerrada (1.860 m), La Maliciosa (2.383 m), El Yelmo (1.714 m) i El Estepar (1.404 m).

## Història

Les primeres dades, es remunten al període neolític, fa uns 4.500 – 5.000 anys, quedant com mostra el Dolmen d'Entretérminos, l'aixovar del qual consistia en un punyal, una destral, un ganivet, una punta de llança, dues destrals de pedra lluentada, un ganivet de sílex, una punta de fletxa del mateix material i abundants restes de ceràmica. Posteriorment, es tenen notícies d'assentaments de pobles celtibers, com el poble carpetà, amb dues famílies extenses o clans ben documentades, "Amia Elarig" i "Cantaber Elkisme". Cap al 220 a C, es va experimentar un procés de romanització, que li va donar nom al poble (Villae-Alba) que significa Vila Blanca, a causa de la blancor de la pedra de granit que forma el paisatge de Collado Villalba.
Posteriorment passa a convertir-se en un assentament àrab del que queden voltes de maó i sepultures excavades en roca per a en el segle xi ser reconquistat, i en el segle xiii repoblat pels segovians; més endavant, per decisió del rei Alfons X de Castella, El Savi, va passar a ser un Senyoriu de realeng formant com un llogaret més del conjunt del Real de Manzanares. En 1363 Joan I de Castella fa donació del Real de Manzanares al seu majordom, Pedro González de Mendoza, iniciant un tutelat pels Senyors de Mendoza, en el qual se li concedeix el títol de vilatge, per ordre del tei Felip IV en l'any 1630, unida amb Alpedrete i formant una sola vila. En 1840 finalment se segrega, sent reina Governadora Maria Cristina de Borbó, quarta dona de Ferran VII d'Espanya i mare d'Isabel II. La distant estació de ferrocarril de Rodalies Madrid va donar origen a la creació d'un nou nucli de població en ràpid creixement; així va començar una etapa d'industrialització i creixement econòmic, que al costat de l'arribada de l'aigua en els anys seixanta, es va iniciar un gran moment de desenvolupament en el municipi.

## Festivals de música

Són especialment representatius de Collado Villalba dos festivals de música: Via Jazz i Via Cèltica. La cinquena edició d'aquest últim, referència cultural per als amants de la música cèltica, va tenir lloc en 2006 i va comptar amb la presència d'artistes i grups com Zamburiel, Altan, Milladoiro o Carlos Núñez. Per la seva banda, el Via Jazz, iniciat en l'any 2003, ha comptat amb la presència, entre d'altres, de B. B. King, Gilberto Gil, Carlinhos Brown, Jorge Drexler, Brian Wilson, Elvis Costello, Bob Dylan, Elton John i Caetano Veloso.

## Personatges il·lustres

* Edurne García Almagro (1985), cantant
* Ricardo Gómez (1994), actor

## Enllaços externs

* Ajuntament de Collado Villalba
* Collado Villalba a Google Maps
# Mudarra

Mudarra Gonzalez és un personatge llegendari que apareix en diversos romancers, entre ells el famós romancer dels ”Infantes de Lara” i abans dels romancers, apareix originàriament al cant de gesta prosificat “Los Infantes de Lara”, a la primera crònica general i a la crònica de 1355. Segons el poema, Mudarra és fill de Gonzalo Gustios i de la germana d'Almansor. Tot i ser fill bastard, rep la comanda (de l'oncle dels Infants) com escarment per la suposada ofensa que aquest van fer la seva núvia, donya Lambra de Bureba, el dia del seu casament. El moment de l'execució de Don Rodrigo es concreta en el romancer amb una trobada casual entre desconeguts que donen peu al duel en que Mudarra (al·ludit com Mudarrillo per la seva condició inferior) consuma la venjança. Aquesta llegenda va ser creada per un gran nombre d'autors, entre d'altres, pel duc de Rivas en el “Moro exposito”.

## Referències

* ↑ Estudio sobre el Moro Expósito del Duque de Rivas
* ↑ «Romance histórico: "La venganza de Mudarra"». Arxivat de l'original el 2016-11-21. [Consulta: 10 desembre 2016].
* ↑ Un consumado fabulador. El Duque de Rivas y el Moro Expósito Arxivat 2016-12-20 a Wayback Machine., Margaret A. Rees

## Enllaços externs

* (castellà) la venganza de Mudarra (romanç)
# 1295
## Esdeveniments

* Marco Polo torna a casa després dels seus viatges per Orient
* Jaume II d'Aragó es casa amb Blanca de Nàpols.
* Construcció de la primera església cristiana a Pequín.
* 12 de juny - Bonifaci VIII declara el Jaume II d'Aragó, rei de Sardenya i de Còrsega.
* 24 de juny: Es signa a Anagni, al Laci, un conveni de pau entre el papa Bonifaci VIII i els ambaixadors de la Corona d'Aragó, França i Nàpols sobre les respectives influències a la Mediterrània central.

## Naixements
### Resta del món

* Clermont: Carles I de Navarra i IV de França, rei de França i de Navarra

## Necrològiques
### Resta del món

* 1 d'agost (Roma): Cardenal Simó de Limburg, príncep-bisbe de Lieja destituït (als 18 anys)

## Referències

* ↑ de Laet, Sigfried J. History of Humanity: From the seventh to the sixteenth century (en anglès). UNESCO, 1994, p.651. ISBN 9231028138.
* ↑ «Notícia: Efemèrides». El Punt Avui, 10-06-2024. [Consulta: 23 desembre 2011].
# Rikichi Tsukada

Rikichi Tsukada (jap. 塚田 理喜智, Tsukada Rikichi; * 15 de desembre de 1892; † 19 de maig de 1958, Sapporo) va ser un Tinent General de l'Exèrcit Imperial Japonès a la Segona guerra mundial.

## Biografia

Tsukada va ser admès el desembre de 1916 amb el rang de Tinent a l'Exèrcit Imperial Japonès, i va graduar-se a l'Acadèmia Militar Japonesa de Tòquio el novembre de 1924. El desembre va ser obtenir un càrrec a l'Oficina de l'Estat Major l'Exèrcit Imperial Japonès, que va ocupar fins al juliol de 1927. El Març de 1930, fou traslladat a la unitat de formació de pilots de l'escola de vol de Shimoshizu. Fins al febrer de 1932 va ocupar diversos càrrecs de comandament, incloent-ne de la 20ªDivisió i de l'exèrcit de Kwantung, fins al març de 1933, quan fou traslladat al 7è Regiment Aeri, on romangué fins al maig de 1936, quan li van donar un càrrec al quarter general de l'Exèrcit Japonès a la Xina. Després, l'any 1938 va entrar a la Kempeitai de l'Exèrcit Regional Japonès del Nord de la Xina (北支那方面軍 Kita Shina hōmen gun) a Nanjing.
L'1 de gener de 1945, en la preparació per a la batalla de Luzon, va rebre de mans del comandant en cap Tomoyuki Yamashita el comandament del Grup Kembu, format per diverses unitats del 14ºExèrcit Regional. Aquesta formació d'uns 30.000 homes havia de defensar, entre d'altres, l'aeròdrom de Clark Field i les seves rodalies. El 27 de gener van enfrontar-se per primer cop a les tropes estadunidenques arribar les seves tropes per primera vegada, les quals van prendre el control de l'aeròdrom el dia 31. Seguint les ordres de Tsukada, uns 25.000 aconseguiren retirar-se a les muntanyes que envoltaven l'aeròdrom per l'Oest i mantingueren una línia defensiva estable fins a finals de febrer,. A més a més, durant aquests enfrontaments, va quedar-se aïllada la guarnició japonesa de l'illa de Corregidor, que també era sota el comandament de Tsukada, i que a partir d'aquell moment, es va haver de defensar per si mateixa.
El març de 1945, Tsukada va ser ascendit a Tinent General pels seus èxits defensius. A començaments d'abril, va caure la defensa del Grup Kembu, la qual cosa va fer que Tsukada el dia 6 d'abril ordenés les seves tropes a dispersar-se i a desenvolupar una guerra de guerrilles contra l'exèrcit dels EUA. Finalment, el 2 de setembre es va rendir amb una petita resta de les seves tropes i va romandre en captivitat fins al 1946. El 1958 va morir a la ciutat japonesa Sapporo de càncer de pulmó

## Referències

* 1 2 3 4 Richard Fuller: Japonès Generals 1926-1945. 2011, pàg. 224-225.

## Bibliografia

* Richard Fuller: Japanese Generals 1926-1945. 1. Edició. Schiffer Publishing Ltd., Atglen, PA DE 2011, ISBN 978-0-7643-3754-3.

## Enllaços externs

* Tsukada Rihichi a l'Enciclopèdia en Línia de la Guerra del Pacífic. Arxivat de l'original el 12 de novembre de 2011
# Històries imprevistes

Històries imprevistes (original en anglès, Roald Dahl's Tales of the Unexpected) és una col·lecció de setze contes curts escrita per Roald Dahl i publicada al 1979. Totes les històries van ser promptament publicades en diferents revistes, i posteriorment es van editar en les col·leccions Someone Like You i Kiss Kiss.
La intriga, l'humor negre i el desenllaç que estableix una complicitat amb el lector, són els principals elements que adornen la narrativa d'aquest llibre que, igual que en els seus contes per a nens, també estableix una rondalla moral en la majoria dels casos.
També existeixen alguns temes recurrents, com són les apostes absurdes (Tast, L'home del sud, De cap), el burlador burlat (Plaure de clergue, La senyora Bixby i l'abric del coronel), la dona submisa que sobtadament vessa de forma explosiva el ressentiment albergat contra el seu marit (xai al forn, Camí del cel) o la venjança de l'home humiliat (Nunc Dimittis), entre d'altres.
Amb elements extraordinaris, el sentit de l'humor de sempre i l'enginy que el caracteritza, Roald Dahl ens mostra, una vegada més, el seu domini del sobrenatural, el terror i l'humor alhora que supera, com sempre, les expectatives de tots els lectors, ja siguin grans o petits.

## Referències

* ↑ Les primeres set històries d'aquest llibre són de Someone Like You, mentre que la resta d'històries són deKiss Kiss. Totes les històries van aparèixer en un volum titulat Twenty-Nine Kisses from Roald Dahl. (Dahl, Roald (1979). Roald Dahl's Tals of the Unexpected.)

## Enllaços externs

* Alfred Hitchcock Presents: Man from the South. (Versió de 1960)(anglès)
# 1311
## Esdeveniments

* 15 de març - Darrera gran batalla dels almogàvers. Victòria catalana davant l'exèrcit franc en la batalla del Cefís (Grècia).
* 18 de març, la Cancelleria papal expedeix la butlla Dudum ad eliciendum, destinada a permetre la tortura als templers per que confessin la seva culpabilitat.
* Giovanni Pisano acaba les seves obres al púlpit de la catedral de Pisa
* 16 d'octubre: inici del Concili de Viena
* La maestà de la catedral de Siena s'exposa per primer cop

## Naixements

* Alfons XI de Castella

## Necrològiques

* 29 de maig - Mallorca: Jaume II, rei de Mallorca i comte del Rosselló i la Cerdanya i senyor de Montpeller (n. 1243).
* Arnau de Vilanova, metge

## Referències

* ↑ Pagès editors, Els templers catalans de la rosa a la creu. pàg. 452 (ISBN|84-7935-329-5)
* ↑ Cronologia d'Història del Món, Ed 62, 1999
* ↑ «Jaume II de Mallorca | enciclopèdia.cat». [Consulta: 17 maig 2020].
# Xavier Verdaguer Renart

Xavier Verdaguer Renart (Olot, 1 de febrer de 1975), conegut com a Xevi Verdaguer, és un fisioterapeuta català que aplica la psiconeuroimmunologia com a mètode terapèutic.
Graduat en Fisioteràpia per la Universitat Catòlica San Antonio de Múrcia el 2015, ha assistit també a diferents cursos de formació en fisioteràpia, immunologia i endocrinologia.
La seva principal activitat se centra en l'aplicació de la psiconeuroimmunologia (PNI) o psiconeuroimmunoendocrinologia (PNIE) com a mètode terapèutic. És autor de llibres d'autoajuda sobre salut, com Cuida't i Transforma la teva salut, i ha intervingut en programes de televisió i ràdio, com El Mur de TV3 el 2015. Ha rebut crítiques des dels sectors mèdics, atès que realitza diagnòstics i dona consells mèdics sense una base científica suficient en mitjans de comunicació de masses.
També es dedica a la formació; va dirigir el curs postgrau sobre PNIE a la Universitat de Barcelona, fins que fou cancel·lat l'any 2017, d'acord amb la petició feta pel Col·legi de Dietistes-Nutricionistes de Catalunya, que el considerava pseudocientífic.

## Obres

* Transforma la teva salut: Els bacteris intestinals i les hormones hi tenen la clau (2017)
* Cuídate: Las claves para equilibrar tu cuerpo y transformar tu salud (2019)
* La teva salut comença aquí: Aprèn a cuidar-te i gaudeix d'una vida sana (2024)

## Referències

* ↑ «Currículum vitae Nombre: XEVI VERDAGUER RENART Fecha: (CV resumido al final del doc) - PDF Free Download». [Consulta: 6 maig 2022].
* ↑ CCMA. «El mur». [Consulta: 6 maig 2022].
* ↑ Selva, Marc Soler. «“El Mur” de TV3 és una vergonya», 04-05-2015. [Consulta: 6 maig 2022].
* ↑ Bonilla, Lara. «La UB suprimeix el postgrau de Xevi Verdaguer». Ara, 09-09-2017. [Consulta: 6 maig 2022].
* ↑ Baladia, Eduard. Postura del Col·legi de Dietistes-Nutricionistes de Catalunya (CODINUCAT) respecte a les teràpies nutricionals relacionades amb mecanismes d'acció investigats per la Psiconeuroimmunologia (PNI), Novembre de 2016.
# Santiago Reig Aguilar-Tablada

Santiago Reig Aguilar-Tablada (Alcoi, 1865 - 1924) fou un advocat i polític valencià, alcalde d'Alcoi i diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica Es llicencià en dret, treballà per a l'empresa La Eléctrica Alcoyana i al Monte de Piedad de Alcoy. Membre del Partit Liberal (sector demòcrata liderat per José Canalejas y Méndez), de 1902 a 1909 fou alcalde d'Alcoi i a les eleccions generals espanyoles de 1910 fou elegit diputat per Dénia. A la mort de Canalejas es va apartar de la política.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.465. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Alcaldes d'Alcoi