OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Adriana Basile

Adriana Basile, o també Adriana Basile Baroni, coneguda com la Bella Adriana (Nàpols, 21 de desembre de 1586 - 1642?) va ser una coneguda cantant d'òpera, música, compositora i poeta del barroc. Durant anys va ser considerada la millor cantant d'Itàlia. En l'actualitat no ha sobreviscut res de la seva obra, però sí nombroses referències escrites en què consta, per exemple, que va competir amb Francesca Caccini el 1623, o també la primera referència escrita que tenim del mot prima donna, aplicat a ella.
Tocava almenys el llaüt, l'arpa, la tiorba, la guitarra i la viola de gamba, componia música barroca i es tenen referències sobretot de la seva veu. Va treballar per als Gonzaga a Màntua, que li van atorgar el títol de baronessa de Piancerreto, fins a l'any 1626. Tant les seves germanes com les seves dues filles van ser cantants també. Nombrosos membres de la seva família, incloent el seu germà Giambattista Basile i la seva filla Leonora Baroni, van treballar com ella per a la casa Gonzaga.
Es van escriure tantes composicions poètiques sobre ella que el 1623 se'n va publicar un recull, amb el nom de Teatre de la glòria de la bella Adriana.

## Referències

* ↑ Palmisciano, Vincenzo «Novità per il profilo biografico di Andreana, Giovan Battista Basile e Giulio de Grazia». ARCHIVIO STORICO PER LE PROVINCE NAPOLETANE, volume CXL dell'intera collezione, 01-01-2022, pàg. 163.
* ↑ Peter Robb, Street Fight in Naples: A City's Unseen History, editat per A&C Black, 2011. ISBN 9781408818732 (anglès)
* ↑ Maria Ferrari Bandini Buti, Poetesse e scrittrici, Istituto editoriale italiano B.C. Tosi. (italià)
* ↑ Vincent Agrech, Diapason, número de juliol-agost de 2014, pàg. 18 (francès)
* 1 2 Lucas Alamán, Diccionario universal de historia y de geografía, Librería de Andrade, 1853.(castellà)
* ↑ Diccionario histórico o Biografía universal compendiada, Volum 2. Barcelona: Narciso Oliva, 1830. (castellà)
# Gran Mesquita de Meknès

La Gran Mesquita de Meknès, al costat dels mercats i la Madrassa Bou Inania, es va establir al segle xii durant el regnat dels almoràvits i fou reformada al segle xiv.
A la façana principal hi ha una imponent porta amb un teuladell treballat. Les teules verdes del teulat i el minaret del segle xviii són notables per la seva aparença translúcida que els dona el llum del sol.
# Joan de Cardona (bisbe)

Joan de Cardona (?, ? - Torre Pallaresa, Santa Coloma de Gramenet, 1546) fou un eclesiàstic, bisbe de Barcelona.
Desconeguda la data i el lloc de naixença, nomes se sap que fou fill il·legítim del duc Joan Ramon Folc IV de Cardona. Fou nomenat bisbe de Barcelona el 1531, tot i que no fou consagrat fins al 1545, quatre mesos abans de la seva mort. Va ser el prototip de bisbes que pràcticament només tenien el títol i que per a ells era l'episcopat un simple nom d'honor. Alguns portaven una vida frívola com era el cas de Joan de Cardona. Joan de Cardona es va convertir en seguir els exercicis espirituals de Sant Ignasi sota la direcció del Pare Jesuïta Araoz. Però això no va passar sinó al final de la seva vida. Abans de ser bisbe de Barcelona va ser abat comendatici del Monestir de Santa Maria de Bellpuig de les Avellanes i conseller reial. Va morir a la Torre Pallaresa, casa senyorial dels Cardona, prop de Badalona, després de celebrar el sant sacrifici de la missa. Joan de Cardona no va assistir al concili de Trento sinó que va nomenar com representant seu Pere Agustí i Albanell, qui fou bisbe d'Osca.
Havia estat casat amb la Lluïsa de Blanes i de Sentmenat que li va donar una filla:

## Referències

* ↑ Martí i Bonet, Josep Maria. Iglesia de Barcelona. Historia de las Diócesis Españolas (vol. II). Madrid: BAC, 2006, pàgs. 219-220.
* ↑ «Joan de Cardona». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 9 octubre 2022].
# Paddington: Aventura a la selva

Paddington al Perú és una pel·lícula de comèdia d'aventures del 2024 dirigida per Dougal Wilson (en el seu debut com a director) i escrita per Mark Burton, Jon Foster i James Lamout a partir d'una història de Paul King, Simon Farnaby i el mateix Burton. És la tercera entrega de la sèrie de pel·lícules de Paddington, que es basa en les històries l'os Paddington de Michael Bond. En concret, és una seqüela de Paddington (2014) i Paddington 2 (2017). La pel·lícula és protagonitzada per Hugh Bonneville, Emily Mortimer, Julie Walters, Jim Broadbent, Carla Tous, Olivia Colman, Antonio Banderas i Ben Whishaw com la veu original de Paddington. Ha estat doblada al català.
La pel·lícula va començar a desenvolupar-se el febrer de 2021 i el títol oficial es va anunciar el juny de 2022. És el debut al llargmetratge de Wilson, i també el primer de la sèrie en ser coproduïda per Sony Pictures sota els seus segells Columbia Pictures i Stage 6 Films. El rodatge principal va tenir lloc entre juliol i octubre de 2023, al Regne Unit, Colòmbia i Perú.
El film es va estrenar als cinemes del Regne Unit a càrrec de StudioCanal el 8 de novembre de 2024. La pel·lícula va rebre crítiques positives.

## Referències

* ↑ Wiseman, Andreas. «'Paddington 3' Has A Production Start Date As Studiocanal Reveals Bustling Film & TV Slate In Cannes». Deadline Hollywood, 06-07-2021. Arxivat de l'original el 9 July 2021. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Aurthur, Kate. «'Paddington 3' Officially in the Works». Variety, 17-02-2021. Arxivat de l'original el 17 February 2021. [Consulta: 17 febrer 2021].
* ↑ Pilley, Max. «Third Paddington film, 'Paddington in Peru', to be released in November 2024». NME, 26-10-2023. Arxivat de l'original el 27 October 2023. [Consulta: 27 octubre 2023].
* ↑ LALadmin. «'Paddington in Peru' World Premiere, London» (en anglès americà). London At Large, 22-10-2024. Arxivat de l'original el 13 November 2024. [Consulta: 12 novembre 2024].
* ↑ «Paddington in Peru review – you can take the bear out of South America, but think twice before taking him back | Movies | The Guardian». amp.theguardian.com. [Consulta: 23 novembre 2024].
# Etimologia almussafes

El nom Almussafes prové del Àrab (al-mansaf),i significa 'la meitat del camí'.El nom de la vila, el topònim d'Almussafes apareix documentalment citat per primera vegada en una crònica aràbica ,la Takmilia d´Ibn al-Abbar del segle XII , que feia referència a al-almançàf.
Amb idèntica transcripció en escriptura aràbica apareix citat també per Ibn Said en la seua obra Mugrib ,com han posat de relleu Asín Palacios i Sanchis Guarner.Tot i això, és a partir de la conquesta ,el 1238 , quan ja tenim notícies documentals més contrastades del nom actual a propòsit de la donació de l´arqueria d´Almussafes a Pere Sanç ,notari de Jaume I.
# Centre Espacial de Canàries

El Centre Espacial de Canàries o Estació de Maspalomas és un centre espanyol de seguiment de satèl·lits depenent de l'Institut Nacional de Tècnica Aeroespacial d'Espanya (INTA) i operat conjuntament amb INSA.
Està situat en el municipi de San Bartolomé de Tirajana, a l'illa de Gran Canària, a pocs quilòmetres de l'enclavament turístic de Maspalomas.
Originalment la responsabilitat d'aquest complex va estar en mans de l'agència espacial nord-americana NASA, que va engegar l'estació a principis dels anys 1960 després de la signatura d'un acord amb el govern espanyol el 18 de març de 1960, quedant completada el gener de 1961. Les proves inicials es van realitzar amb el llançament i seguiment del satèl·lit Explorer 9 el 16 de febrer de 1961 i el primer seguiment operacional va tenir lloc durant la missió no tripulada Mercury-Atlas 4 el 13 de setembre d'aquell mateix any.
L'estació també va participar en el seguiment de missions del programa Gemini i posteriorment en el de les missions del Programa Apol·lo, després d'algunes modificacions i el trasllat del centre a una nova localització a 4 km de l'emplaçament original. Més tard va ser usat durant les missions tripulades a l'estació espacial Skylab i en el seguiment de satèl·lits artificials. L'estació va ser tancada definitivament per la NASA el 31 d'agost de 1975 i reoberta pel INTA en 1979 per al seguiment dels satèl·lits Nimbus 7 i Seasat per encàrrec de l'Agència Espacial Europea.
L'activitat principal de l'estació consisteix en el seguiment i recepció de dades de satèl·lits, com la missió Cluster II, així com d'altres missions i satèl·lits de diferents agències i organitzacions, com la NASA, l'AEE, la JAXA i altres. Aquestes instal·lacions també formen part del projecte COSPAS-SARSAT per a la detecció de senyals de socors de bucs, aeronaus o persones.
L'estació explica, entre altres equips, amb una antena de 15 metres de diàmetre amb capacitat per rebre en banda S i banda X.

## Referències

* ↑ «Centro Espacial de Canarias (CEC/INTA) en Maspalomas», 16-11-2009. Arxivat de l'original el 2 de desembre de 2009. [Consulta: 16 novembre 2009]. Arxivat 2009-12-02 a Wayback Machine.
* 1 2 «Maspalomas, CEC» (en castellà), 27-10-2005. Arxivat de l'original el 27 de novembre de 2009. [Consulta: 16 novembre 2009].
* ↑ ESA. «Maspalomas station» (en anglès), 2009. [Consulta: 16 novembre 2009].

## Enllaços externs

* INTA - Centro Espacial de Canarias
* Pàgina d'INSA
# Sentfores (Vic)

Sentfores, dit popularment la Guixa, és un nucli de població del municipi de Vic (Osona), a la vall del riu Mèder, a l'oest de Vic. El 1932 es va annexar a Vic. L'església de Sant Martí de Sentfores es troba a l'extrem ponent del terme. Fou consagrada el 1150. Al segle xviii fou abandonada i es va erigir una altra església al raval de la Guixa. Al terme hi ha les ruïnes del castell de Sentfores.

## Referències

* 1 2 «Sentfores (Vic)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Isabel Lázaro Pina

Isabel Lázaro Pina (Saragossa, 1966) és una política saragossana que viu a Tarragona. El 2015 fou membre del Partit Popular a Tarragona i quatre anys després va passar a Vox esdevenint en presidenta de la delegació provincial i la candidata en les eleccions municipals de Tarragona.
Des d'octubre de 2019 Lázaro treballa com a assessora pel seu partit a la Diputació Provincial de Saragossa.
El 10 de gener de 2021 el partit ultradretà va presentar Isabel com la candidata per Tarragona en les eleccions al Parlament de Catalunya de 14 de febrer del mateix any. El partit va obtenir dos escons en la circumscripció, la qual cosa significa que es va convertir en diputada juntament amb Sergio Macián de Greef. Fou presidenta de Vox Tarragona fins al 2024, quan fou rellevada per Macián de Greef.

## Referències

* ↑ Bonet, Miquel. «Qui és Isabel Lázaro? El perfil personal de la candidata de VOX per Tarragona», 06-02-2021. Arxivat de l'original el 2021-05-13. [Consulta: 13 maig 2021].
* ↑ NacióTarragona. «Isabel Lázaro encapçala la candidatura de Vox a Tarragona per a les municipals | NacióTarragona». [Consulta: 13 maig 2021].
* ↑ Alonso, Jorge «La líder de Vox en Tarragona cobra de asesora del partido en la DPZ desde hace año y medio». Heraldó de Aragón, 16-02-2021 [Consulta: 11 juny 2021].
* ↑ Redacció. «Isabel Lázaro, candidata de VOX a Tarragona per les eleccions al Parlament el 14-F», 10-01-2021. Arxivat de l'original el 2021-02-25. [Consulta: 13 maig 2021].
* ↑ Lasvocesdelpueblo. «Sergio Macian de Greef nuevo líder VOX Tarragona» (en castellà), 20-03-2024. [Consulta: 28 abril 2024].
# El Tossal (Alacant)

El Tossal és una elevació rocosa de 88 metres d'alçada aproximadament, situada al nord-oest de la ciutat d'Alacant, en el cim de la qual se situa el castell de Sant Ferran, en un dels eixos principals de l'eixample de la ciutat.
En el turó també se situen, en el sud-est, l'Institut Jorge Juan i en la seua cara nord el parc del Tossal, mentre que en les seves faldes, a l'oest, se situa l'Estadi José Rico Pérez. Entorn del Tossal, durant els segles xix i xx, van anar apareixent nous barris de la ciutat com ara Campoamor, Altossano, Sant Blai i Mercat. En l'actualitat una sèrie de sendes permeten accedir a peu del barri de Campoamor al de Sant Blai travessant el Tossal sense necessitat de fer-li la volta.
En castellà és habitual a la ciutat vore escrit el terme Monte Tossal, una errada fruït d'un tautopònim, probablement originat al segle xviii, degut al fet que els oficials encarregats de realitzar els mapes no sabien el significat de la paraula tossal.
També és conegut com a tossal de Sant Ferran.

## Referències

* ↑ «castell de Sant Ferran | enciclopèdia.cat». [Consulta: 22 juliol 2019].
* ↑ López, Manuel Martínez. Barrios de Alicante (en castellà). Editorial Club Universitario, 2013-02-27. ISBN 9788499485577.
* ↑ INFORMACION. «El Ayuntamiento recupera el monte Tossal como uno de los grandes pulmones verdes de Alicante y desarrolla una red de senderos» (en castellà). [Consulta: 22 juliol 2019].
* ↑ Gómez, Antonio López; Verger, Vicente M. Rosselló. Geografía de la provincia de Alicante (en castellà). Excma. Diputación Provincial, 1978. ISBN 978-84-500-2637-5.
* ↑ Molina, José Jaime Capel. NIMBUS nº 09-10 (en castellà). Universidad Almería, 2015-12-03.
* ↑ «Estas son las palabras en valenciano que usas en Alicante todos los días y no lo sabías» (en castellà), 16-02-2024. [Consulta: 8 setembre 2024].
* ↑ «Exposició "Lux et Voces" en la sala del Tossal de sant Ferran. Fins al 20 de març. Accés lliure.», 21-02-2017. [Consulta: 22 juliol 2021].
# Galunggung

El Mont Galunggung (en indonesi: Gunung Galunggung, anteriorment escrit Galoen-gong) és un estratovolcà actiu de la Java occidental, Indonèsia, a uns 80 km al sud-est de Bandung. Forma part de l'Arc de Sunda el qual és el resultat de la subducció de la Placa australiana i la Placa Euroasiàtica. El seu cim es troba a 2.168 m d'altitud.
El 12 de febrer de l'any 2012, després de 20 anys de la darrera erupció important, es va donar l'alerta d'erupció potencialment perillosa.
el 28 de maig de 2012, el grau de perillositat de l'eupció es va abaixar des del 2 fins a l'1 (en una escala d'1 a 4)

## Erupció de 1982

L'erupció de 1982 va tenir un Índex d'explosibilitat volcànica de 4 i va matar 18 persones per causes directes o indirectes. Va donar cendres volcàniques perilloses per l'aviació o dos avions Boeing 747 van patir danys en els motors i els fuselatges i van haver d'aterrar d'emergència a l'aeroport de Jakarta.

## Allaus històrics

Els dipòsits de Hummock coneguts com Els 10.000 Turons de Tasikmalaya van atrarure l'atenció dels geòlegs de principis del segle xx. n aquest turos s'hi havien fet habitatges que estaven fora de l'abast dels mosquits i de les rates dels camps d'arròs.
En principi es va creure que eren originats per un lahar causat per l'alliberament d'aigües d'un llac de cràter però l'erupció del Mont Saint helen de 1980 i els dipòsits del Mont Shasta van deixar clar que aquests hummocks ern resultat d'un dipòsit de residus per una allau. Segons l'anàlisi per radiocarboni aquests dipòsits tenien una edat de 23.000 anys

## Referències

* ↑ «Sejak 1982, Baru Kali ini Galunggung Berstatus Waspada (en indonesi)», 14-02-2012. Arxivat de l'original el 7 de setembre 2012. [Consulta: 17 gener 2015].
* ↑ Suwarni, Yuli Tri «Mt. Galunggung status raised to alert». The Jakarta Post, 13-02-2012.

## Enllaços externs

* S. Brantley & H. Glicken «Volcanic Debris Avalanches». Earthquakes & Volcanoes, 18, 6, 1986, pàg. 195–206 [Consulta: 20 agost 2011].
* NOAA facts and figures about Galunggung
* Volcanological Survey of Indonesia Arxivat 2006-06-15 a Wayback Machine.
* Official website of Indonesian volcanoes at USGS
# Andrés Palomo del Arco

Andrés Palomo del Arco (Salamanca, 1955) és un magistrat espanyol del Tribunal Suprem d'Espanya.
Va ingressar a la carrera judicial l'any 1981 amb un primer destí al Jutjat de primera instància i instrucció número 1 d'Almendralejo (Badajoz). L'any següent va anar a Mèrida, ja com a magistrat. El 1989 va iniciar el Jutjat Penal de Salamanca on va romandre fins al 1997, quan es va incorporar en comissió de servei a l'Audiència Provincial de Segòvia, on va ser elegit president el 1998. El 2014 va ser nomenat magistrat de la Sala segona del Tribunal Suprem d'Espanya.
Ha estat professor associat de Dret penal a la Facultat de Dret de les Universitats de Salamanca i Valladolid i professor en el Centre de formació de la Polícia Nacional d'Àvila. És autor de diverses publicacions jurídiques en materia penal, processal i de cooperació internacional.

## Referències

* 1 2 20Minutos «Andrés Palomo toma posesión como nuevo magistrado de la Sala Segunda del Tribunal Supremo» (en castellà). 20minutos.es - Últimas Noticias.
* ↑ «C.G.P.J - En Portada» (en castellà). [Consulta: 3 novembre 2018].
* ↑ «Anna María Ferrer y Andrés Palomo, nuevos magistrados de la sala penal del Tribunal Supremo - Diario Jurídico» (en castellà). Diario Jurídico, 27-02-2014.
# Castell d'Aigües

El castell d'Aigües se situa al municipi valencià d'Aigües (l'Alacantí).
Es tracta d'una fortificació del segle xiv de la qual queden molt poques restes, on destaca la torre de l'homenatge de planta quadrada, la qual ocupava el centre del recinte i algunes restes del llenç i basaments d'altres torres. Va ser declarat Bé d'Interés Cultural per la Generalitat Valenciana.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1472. Data de consulta: 23 desembre 2024.
* ↑ «Dirección General de Patrimonio Cultural». [Consulta: 28 desembre 2017].
# Talant Dujshebaev

Talant Mushanbetovich Dujshebaev (en rus: Талант Мушанбетович Дуйшебаев) (Frunze, Unió Soviètica 1962) és un jugador d'handbol nacionalitzat espanyol, ja retirat, i actual entrenador del Vive Kielce. És considerat un dels millors jugadors de la història de l'handbol per part de la Federació Internacional d'Handbol (FIH).

## Biografia

Va néixer el 2 de juny de 1968 a la ciutat de Frunze, població que en aquells moments estava situada a la República Socialista Soviètica del Kirguizstan (Unió Soviètica), i que avui sota el nom de Bixkek forma part del Kirguizstan.

## Carrera esportiva
### Trajectòria com a jugador
#### Títols

* Lliga soviètica: 1990 i 1992
* Lliga ASOBAL: 1992/93 i 1993/94 (Teka); 2003/04 i 2006/07 (Ciudad Real)
* Copa del Rei: 1994/95 (Teka); 2002/03 (Ciudad Real)
* Copa ASOBAL: 1992/93, 1993/94 i 1996/97 (Teka); 2003/2004, 2004/2005 i 2006/2007 (Ciudad Real)
* Supercopa d'Espanya d'handbol: 2004/05 (Ciudad Real)
* Copa d'Europa d'handbol: 1993/94 (Teka)
* Recopa d'Europa d'handbol: 2001/02 i 2002/03 (Ciudad Real)
* Copa EHF: 1992/93 (Teka)
* Supercopa d'Europa d'handbol: 2006/07

### Trajectòria com a entrenador

| Temporades | Club | Lliga | País |
| 2005 - 2006 | Balonmano Ciudad Real | ASOBAL | Espanya |
| 2007 - 2011 | Balonmano Ciudad Real | ASOBAL | Espanya |

#### Títols

* Lliga ASOBAL: 2007/08, 2008/09 i 2009/10
* Copa del Rei: 2007/08
* Copa ASOBAL: 2005/06 i 2007/08
* Supercopa d'Espanya: 2007/08
* Copa d'Europa: 2005/06, 2007/08 i 2008/09
* Supercopa d'Europa: 2005/06 i 2008/09

### Trajectòria amb la selecció
#### Equip Unificat

Va participar, als 24 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), on en representació de l'Equip Unificat aconseguí guanyar la medalla d'or en la competició masculina d'handbol al derrotar a la final l'equip suec.

#### Rússia

Amb la selecció d'handbol russa aconseguí guanyar la medalla d'or en el Campionat Mundial d'Handbol realitzat el 1993.

#### Espanya

Va participar, als 28 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), on aconseguí guanyar la medalla de bronze al derrotar en el partit pel tercer lloc la selecció francesa, un metall que repetí en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), al derrotar la selecció iugoslava. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) aconseguí finalitzar en setè lloc, guanyant així un diploma olímpic.
Amb la selecció espanyola ha guanyat, així mateix, tres medalles en el Campionat d'Europa d'handbol.

## Referències

* ↑ (castellà) Talant Dujshebaev, candidato al mejor jugador de la historia
# 1699
## Esdeveniments
### Resta del món

* 26 de gener, Sremski Karlovci, Sèrbia i Montenegro: Firma del Tractat de Karlowitz
* 1 de maig: Fundació del primer assentament europeu als valls del riu Mississipi per Pierre Le Moyne d'Iberville, que anomenà Fort Maurepas o Old Biloxi.
* 14 de setembre - Dresden (Alemanya): August II de Polònia (Confederació de Polònia i Lituània) s'alià amb Frederic IV de Dinamarca (Regne de Dinamarca i Noruega) en el Tractat de Dresden de 1699 abans de la Gran Guerra del Nord.
* Reconstrucció del Castell de Blankenhain

## Naixements

* 23 de març, Darby Township, EUA: John Bartram, botànic.
* 13 de maig, Lisboa, Portugal: Sebastião José de Carvalho e Melo, Marquès de Pombal i primer ministre portuguès.
* 26 de juny, Parísː Marie-Thérèse Rodet Geoffrin, escriptora i salonnière francesa, figura destacada de la Il·lustració (m. 1777).
* 13 d'octubre: Estrasburg: Jeanne-Françoise Quinault, actriu francesa i salonnière (m. 1783).
* 10 de desembre: Cristià VI, Rei de Dinamarca i Noruega.
* Pierre Subleyras, pintor francès
* Johann Adolf Hasse, compositor alemany
* Ferdinando Fuga, arquitecte italià

## Necrològiques

* 21 d'abril, La Ferte-Milan;: Jean Racine, dramaturg francès
* 25 d'agost: Cristià V, rei de Dinamarca
* 8 d'octubre, Pall Mall, Anglaterraː Mary Beale, pintora anglesa, retratista, considerada la primera dona pintora professional (n. 1633).
* 20 de desembre: Goa (Índia): Lodovico Antonio Luca Adorno, jesuïta italià, missioner a la Xina (n. 1655).
* Johann Georg Conradi, compositor alemany
* Bolonya: Mario Agatea, compositor i soprano

## Referències

* ↑ Chartrand, René. The Forts of New France: The Great Lakes, the Plains and the Gulf Coast 1600-1763 (en anglès). Osprey Publishing, 2010, p.53. ISBN 184603504X.
* ↑ «Marie Thérèse Rodet Geoffrin (1699-1777)» (en anglès). Find a Grave. [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ «Jeanne-Françoise Quinault (1699-1783)» (en francès). Biblioteca Nacional de França. [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ «Beale, Mary, 1633–1699» (en anglès). Art UK. [Consulta: 29 gener 2022].
# Portada/efemèride febrer 27

Restes de la Magnaura, on va tenir la seu la Universitat de Constantinoble.
« 26 de febrer · 27 de febrer · 28 de febrer »