OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# XII Premis Cinematogràfics José María Forqué

La cerimònia dels XII Premis Cinematogràfics José María Forqué es va celebrar al Teatro Real de Madrid el 8 de maig de 2007. Es tracta d'uns guardons atorgats anualment des de 1996 per l'EGEDA com a reconeixement a les millors produccions cinematogràfiques espanyoles pels seus valors tècnics i artístics produïdes entre l'1 de gener i el 31 de desembre de 2006.
La gala fou presentada per Jaydy Michel i Juanjo Puigcorbé. Hi va assistir la ministra de Cultura, Carmen Calvo, la presidenta de la Comunitat de Madrid Esperanza Aguirre, Concha Velasco, Antonio Mercero, Miriam Díaz Aroca, Jose Toledo, Carlos Iglesias o Llum Barrera, entre d'altres. El premi es de 30.050 euros a la millor pel·lícula i 6.010 euros al de la millor pel·lícula documental o d'animació. El president d'EGEDA, Enrique Cerezo, va aprofitar per demanar lleis per frenar la pirateria audiovisual.

## Nominacions i premis

Els nominats i guanyadors d'aquesta edició foren:
| Millor pel·lícula | Millor documental o animació |
| El laberinto del fauno Azuloscurocasinegro Volver Alatriste | Cineastes en acció de Carlos Benpar |
| Medalla d'honor ||
| José Antonio Sáinz de Vicuña ||

## Referències

* ↑ 'El Laberinto del Fauno', ganadora del Premio Cinematográfico José María Forqué, Europa Press, 8 de maig de 2007
* ↑ 'El Laberinto del Fauno', ganadora del Premio Cinematográfico José María Forqué, La Vanguardia, 9 de maig de 2007

## Vegeu també

* Fotogramas de Plata 2006
* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2006

## Enllaços externs

* Gala dels XII Premis José María Forqué al web dels premis
* La gala dels premis a YouTube
* Els XII Premis Cinematogràfics José María Forqué a Filmaffinity.
# Gran Premi de San Marino de 1982

Resultats del Gran Premi de San Marino de la temporada 1982 disputat a l'Autodromo Enzo e Dino Ferrari el 25 d'abril del 1982.

## Resum

Aquesta cursa va ser boicotejada pels equips de la FOCA.
Aquesta va ser l'última cursa disputada per Gilles Villeneuve, ja que va sofrir un accident mortal als entrenaments de la següent cursa (el G.P. de Bèlgica).
Ja al podi hi va haver un enfrontament entre els dos pilots de Ferrari guanyadors, ja que segons Villeneuve tenien un pacte de no avançar-se després de l'últim revolt, pacte que Pironi no va seguir.

## Classificació

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 28 | Didier Pironi | Ferrari | 60 | 1h 36' 39. 1 | 4 | 9 |
| 2 | 27 | Gilles Villeneuve | Ferrari | 60 | + 0.366 s | 3 | 6 |
| 3 | 3 | Michele Alboreto | Tyrrell - Ford | 60 | + 1' 07.684 min. | 5 | 4 |
| 4 | 31 | Jean Pierre Jarier | Osella - Ford | 59 | + 1 Volta | 9 | 3 |
| 5 | 10 | Eliseo Salazar | ATS - Ford | 57 | + 3 Voltes | 14 | 2 |
| DSQ | 9 | Manfred Winkelhock | ATS - Ford | 54 | Desqualificat | 12 | |
| NC | 36 | Teo Fabi | Toleman - Hart | 52 | No Classificat | 10 | |
| Ret | 16 | René Arnoux | Renault | 44 | Turbo | 1 | |
| Ret | 23 | Bruno Giacomelli | Alfa Romeo | 24 | Motor | 6 | |
| Ret | 32 | Riccardo Paletti | Osella - Ford | 7 | Suspensions | 13 | |
| Ret | 15 | Alain Prost | Renault | 6 | Motor | 2 | |
| Ret | 22 | Andrea de Cesaris | Alfa Romeo | 4 | Part elèctrica | 7 | |
| Ret | 4 | Brian Henton | Tyrrell - Ford | 0 | Transmissió | 11 | |
| Ret | 35 | Derek Warwick | Toleman - Hart | 0 | Part elèctrica | 8 | |

## Altres

* Pole: René Arnoux 1' 29. 765
* Volta ràpida: Didier Pironi 1' 35. 036 (a la volta 44)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-04. [Consulta: 18 abril 2010].
# Cap Pela

Cap Pela és un grup de música vocal mallorquí que canta cançons a cappella, és a dir, sense instruments.
Començaren la seva trajectòria l'any 1994 amb un repertori variat, on es poden trobar, sobretot, èxits internacionals i també cançons tradicionals, nadales i composicions pròpies. La selecció d'aquest repertori va en funció d'allò que els agrada i que s'adapta millor a les seves característiques vocals i a la seva manera d'entendre l'arranjament d'aquests temes, que defuig de la imitació purament instrumental. La seva proposta està plena de finor, elegància i profunditat.
Durant els 20 anys de trajectòria han pogut dur la seva música arreu de l'estat espanyol i molts indrets d'Europa. Han fet sentir la tradicional sibil·la a París, han estat la banda mòbil dels premis MAX i han actuat juntament amb Antonio Canales, entre d'altres, o han fet de teloners mites com B. B. King.
També s'han fet sentir i han concursat en dues edicions del Festival Internacional de Cantonigros i al Festival Internacional de Verona. Més recentment han estat artistes convidats al Festival für Vokalmusik Leipzig (2012), al Girona a cappella Festival (2013), al Festival VOICEMANIA (Viena, 2015) i a la primera edició del Festival VEUS d'Olot, fent-se presents al panorama internacional de la música a cappella.

## Components

* Esther Barceló - Soprano
* Sofia Domènech - Soprano
* Carol Domènech - Contralt
* Begoña de la Iglesia - Contralt
* Guillem Ramon - Tenor
* Santiago Francia - Tenor
* Joaquim Domènech - Baix

## Discografia

* Cap-pela /iòxka/ (U.M./Unió Músics, 1996)
* Cap pela (Ona Digital, 1998)
* A pèl (Ona Digital, 2000)
* De cap (Ona Digital, 2004)
* Directe! (Blau, 2006)
* Per Nadal (Blau, 2008)
* Moon River (Blau, 2011)
* Feel'n'soul (Blau, 2013)
* Happy Christmas (Blau, 2015)
* Encén els llums (Blau, 2022)

## Referències

* ↑ Cap Pela, amb la qualitat per norma a capvermell.org
* ↑ "20 anys de Cap Pela" recorre la trajectòria del grup mallorquí, ccma.cat 31 de març de 2015
* ↑ «ABC Sevilla».
* ↑ Història del Festival
* ↑ «Programa del Festival VEUS d'Olot». Arxivat de l'original el 2017-03-25. [Consulta: 24 març 2017].
* ↑ Cap Pela a viasona
* ↑ El soul de Cap Pela, en concierto Arxivat 2017-03-25 a Wayback Machine., ultimahora.es, 28 de juny de 2014
* ↑ Happy Christmas a enderrock.cat

## Enllaços externs

* Cap Pela - Lloc web oficial
# David Suárez Varela

David Suárez Varela (Santiago de Compostel·la, 24 de febrer de 1992) és un humorista gallec conegut per ser el creador i el protagonista de la websèrie Vincent Finch: Diari de un ego (2013) i pel seu humor negre.

## Trajectòria

Suárez va estudiar comunicació audiovisual a la Universitat Rei Joan Carles de Madrid i es va donar a conèixer amb la websèrie Vincent Finch: Diario de un ego. Uns anys després, el 2015, va començar a treballar com a guionista a la websèrie Famosos y una vieja, on "va entrevistar" Blanca Suárez, Cristina Pedroche i Tomás Roncero, entre d'altres.
El 2018 va col·laborar en tres emissions del programa de televisió Late motiv d'on va ser acomiadat durant una emissió en directe. Més endavant es va incorporar com a col·laborador al programa radiofònic Yu: No te pierdas nada. El 2018 va publicar el còmic Agonía infinita, una recopilació de vinyetes d'humor negre, prèviament publicades al seu Facebook i Instagram. L'abril de 2019 va ser acomiadat de Yu: No te pierdas nada, arran de la polèmica generada després de la publicació a Twitter d'un acudit sobre les persones amb síndrome de Down. El tuit va ser denunciat per la fiscalia demanant-li 22 mesos de presó. Després de la vista celebrada a l'Audiència Provincial de Madrid va ser absolt.
El 2020 va interpretar un infermer en el sisè episodi de la sèrie Veneno, dirigida per Javier Calvo i Javier Ambrossi. El 2021 va presentar No haber venido, una sèrie de YouTube creada al costat de Carmen Romero.

## Referències

* ↑ Sáinz, Blanca. «David Suárez, cómico: "No sé qué me daría más vergüenza: si votar a Falange o ser influencer"» (en castellà), 08-01-2023. [Consulta: 4 març 2024].
* ↑ ‘Vincent Finch: Diario de un ego’, la esencia del humor negro en cienmegas.es
* ↑ El día que Buenafuente despidió a David Suárez en directo Arxivat 2020-09-30 a Wayback Machine. en publico.es
* ↑ David Suárez en Yorokobu
* ↑ Tentaciones «Fotos: Las viñetas más bestias de 'Agonía Infinita' comentadas por su autor» (en castellà). , 31-03-2018 [Consulta: 17 juliol 2020].
* ↑ David Suárez es despedido de «Yu, no te pierdas nada» tras un polémico tuit en abc.es
* ↑ «Borja-Villel, Manuel» (en espanyol europeu). Arcadia. [Consulta: 24 abril 2021].
* ↑ Nasas. «20 canales de Youtube que debes seguir en 2020» (en castellà). Nasas. [Consulta: 17 juliol 2020].
* ↑ «El cómico David Suárez niega en el juicio por su chiste sobre el síndrome de Down que su intención fuera "vejar"» (en castellà). [Consulta: 29 novembre 2021].
* ↑ Pozas, Alberto. «Absuelto el cómico David Suárez por su chiste sobre personas con síndrome de Down» (en castellà). ElDiario.es, 23-12-2021. [Consulta: 23 desembre 2021].
# Philippine Engelhard

Philippine Engelhard (Nuremberg, 21 d'octubre de 1756 - Blankenburg, 29 de setembre de 1831) va ser una intel·lectual i poeta alemanya. Va pertànyer al grup anomenat Universitätsmamsellen, un grup de cinc dones de gran cultura i formació acadèmica, molt actives durant els segles XVIII i XIX, filles d'acadèmics de la Universitat de Göttingen, que no podien, però, elles mateixes, accedir a la universitat, per la seva condició de dones. Al costat d'Engelhard, figuren en aquest grup Meta Forkel-Liebeskind, Caroline Schelling, Therese Huber i Dorothea Schlözer.

## Obra

Des de ben petita s'interessà per la poesia. A partir de 1776 va publicar obra seva al Vossische Zeitung i al Göttingen Musenalmanaks amb els pseudònims Rosalie, Juliane S. i Karoline.
El 1778 es va fer coneguda per un gran públic quan l'editor de Göttingen Johann Christian Dieterich va treure el 1782 el petit volum Gedichte, que, segons les ressenyes, es va convertir en un èxit de vendes. Després publicà Neujahrsgeschenk für liebe Kinder (1787), i Neue Gedichte von Philippine Engelhard geborene Gatterer (1821).
La seva obra, inscrita en el moviment preromàntic alemany de l'Sturm und Drag, mostra enginy, imaginació i vivacitat.

## Vida privada

Es va casar amb Johann Philipp Engelhard, amb qui tingué una filla, Karoline.

## Referències

* 1 2 Creizenach, Wilhelm. «Engelhard, Philippine» (en alemany). Allgemeine Deutsche Biographie 6 (1877). [Consulta: 5 setembre 2021].
* ↑ «Engelhard, Magdalene Philippine (1756–1831) | Encyclopedia.com». [Consulta: 5 setembre 2021].
* ↑ Hernández, Hortensia. «Philippine Engelhard escritora» (en castellà). Heroínas, 12-02-2019. [Consulta: 5 setembre 2021].

## Bibliografia

* Eckart Kleßmann: Universitätsmamsellen: fünf aufgeklärte Frauen zwischen Rokoko, Revolution und Romantik. Die Andere Bibliothek Bd. 281. Eichborn, Frankfurt am Main 2008, ISBN 978-3-8218-4588-3.
# Gran Premi de Mònaco del 1961

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1961, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 14 de maig del 1961.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 20 | Stirling Moss | Lotus - Climax | 100 | 2h 45' 50. 1 | 1 | 9 |
| 2 | 36 | Richie Ginther | Ferrari | 100 | + 3.6 s | 2 | 6 |
| 3 | 38 | Phil Hill | Ferrari | 100 | + 41.3 s | 5 | 4 |
| 4 | 40 | Wolfgang von Trips | Ferrari | 98 | Accident | 6 | 3 |
| 5 | 4 | Dan Gurney | Porsche | 98 | + 2 Voltes | 11 | 2 |
| 6 | 26 | Bruce McLaren | Cooper - Climax | 95 | + 5 Voltes | 7 | 1 |
| 7 | 42 | Maurice Trintignant | Cooper - Maserati | 95 | + 5 Voltes | 16 | |
| 8 | 32 | Cliff Allison | Lotus - Climax | 93 | + 7 Voltes | 15 | |
| 9 | 6 | Hans Herrmann | Porsche | 91 | + 9 Voltes | 13 | |
| 10 | 28 | Jim Clark | Lotus - Climax | 89 | + 11 Voltes | 3 | |
| 11 | 22 | John Surtees | Cooper - Climax | 68 | Motor | 12 | |
| 12 | 2 | Jo Bonnier | Porsche | 59 | Injecció | 9 | |
| 13 | 16 | Tony Brooks | BRM - Climax | 54 | Motor | 8 | |
| Ret | 8 | Michael May | Lotus - Climax | 42 | Pèrdua d'oli | 14 | |
| Ret | 24 | Jack Brabham | Cooper - Climax | 38 | Encesa | 21 | |
| Ret | 18 | Graham Hill | BRM - Climax | 11 | Bomba de combustible | 4 | |
| NVS | 30 | Innes Ireland | Lotus - Climax | | Ferit a les pràctiques | | |
| NVQ | 34 | Henry Taylor | Lotus - Climax | | | | |
| NVQ | 14 | Masten Gregory | Cooper - Climax | | | | |
| NVQ | 10 | Lucien Bianchi | Emeryson - Maserati | | | | |
| NVQ | 12 | Olivier Gendebien | Emeryson - Maserati | | | | |

## Altres

* Pole: Stirling Moss 1: 39. 1
* Volta ràpida: Richie Ginther (a la volta 84) i Stirling Moss 1: 36. 3 (a la volta 85)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-12-22. [Consulta: 7 juny 2010].
# Albrecht VII, von Mansfeld

Albrecht VII (també III i IV), comte de Mansfeld-Hinterort (nascut el 18 de juny de 1480 a Leipzig; † el 4 de març de 1560 a Neue Hütte a Leutenberg) va ser un noble alemany de la casa dels comtes de Mansfeld, que va ser important. més enllà del comtat de Mansfeld per la seva defensa de la Reforma.

## Biografia

El 1501, quan es va dividir l'herència, va rebre el castell de Mansfeld-Hinterort, el càrrec superior d'Eisleben, el càrrec inferior de Schraplau, el càrrec inferior de Mansfeld i Rammelburg. El 1525 esdevingué senyor d'Allstedt, el 1527 Rothenburg, i el 1537 senyor de l'ofici de Sittichenbach.
Es va casar amb la comtessa Anna von Honstein-Klettenberg (1490–1559), filla del comte Ernst IV von Honstein zu Lohra i Klettenberg (1440–1508) i de Felicitas von Beichlingen (1468–1500).
El 1511 va fer construir la nova ciutat d'Eisleben i la destinava a l'assentament de miners d'altres zones d'Alemanya. El 1514 va iniciar la construcció de l'església de Santa Anna i del monestir agustí de Santa Anna, que Martí Luter va visitar el 1516.
El 1525 va participar en la batalla de Frankenhausen contra els pagesos. El 1530 va ser signatari de la Confessio Augustana d'Augsburg.
El gener de 1546, Martin Luter probablement es va allotjar a la seva casa, l'Eisfelder Stadtpalais (Markt 56), que avui alberga l'hotel "Graf von Mansfeld". Luter va viatjar a la seva ciutat natal per resoldre les disputes sobre l'herència dels 22 fills del comte Ernst II de Mansfeld-Vorderort, que van morir el 1531. Va deixar de participar en les negociacions finals el 17 de febrer, afeblit pel viatge hivernal i patint una angina de pit; Tanmateix, les negociacions van acabar amb èxit. El reformador va morir el 18 de febrer, en presència d'Albrecht i la seva dona Anna.
A causa del seu compromís amb la Reforma, l'emperador Carles V el va posar sota prohibició imperial el 6 de maig de 1547. Per defensar el comtat a l'oest, Albrecht VII va començar la construcció de la fortalesa del Castell Nou prop de Braunschwende el 1546, però va haver de ser abandonat de nou després de l'atac de les tropes imperials el 1547. A la batalla de Drakenburg el 23 de maig de 1547, va dirigir les forces armades de la Lliga d'Esmalcalda amb 26 infants (uns 6.500 homes) i fins a 1.400 de cavalleria i 24 canons. Va utilitzar tàctiques per derrotar l'exèrcit imperial sota el duc Erich II de Brunswick. La prohibició imperial es va tornar a aixecar el 1552.
Va ser enterrat el 16 de març de 1560 a l'església de la ciutat de Mansfeld, la tomba va ser traslladada posteriorment a l'església del castell de Mansfeld.

## Referències

* ↑ Eisleben: Sehenswürdigkeiten, goruma.de
* ↑ Sankt-Annen-Kirche Eisleben: Zur Geschichte (Memento vom 7. April 2011 im Internet Archive), st-annen-eisleben.de
* ↑ Volkmar Joestel: Luthers Tod. luther.dehn

## Bibliografia

* Hermann Größler: Albrecht III. Comte de Mansfeld. A: Biografia general alemanya (ADB). Volum 20, Duncker & Humblot, Leipzig 1884, pàgs. 215–221.
* Reinhard R. Heinisch: Mansfeld, Albrecht III. Recompte de. A: Nova biografia alemanya (NDB). Volum 16, Duncker & Humblot, Berlín 1990, ISBN 3-428-00197-4, p. 78 f.
# Xavier Renedo i Puig

Xavier Renedo i Puig (Girona, 1958) és un filòleg català, especialitzat en història de la literatura catalana. Eiximenista. El seu camp de treball inclou la cultura de la baixa edat mitjana catalana, i particularment l'obra de Francesc Eiximenis. Ha publicat diverses obres sobre Eiximenis, així com sobre Lo somni de Bernat Metge i sobre Tirant lo Blanc, entre d'altres. Treballa com a professor a la Universitat de Girona i és col·laborador de Núvol.

## Publicacions destacades

* Renedo, Xavier. Francesc Eiximenis, art de predicació al poble. Vic: Eumo, 2009.
* Renedo, Xavier; Guixeras, David. Francesc Eiximenis, an anthology. Introduction and selection of texts by Xavier Renedo and David Guixeras. Barcelona: Barcino, 2008.
* Dotzè llibre del crestià. Girona: Universitat de Girona, 2005.
* Renedo i Puig, Xavier. Edició i estudi del Tractat de Luxúria de Francesc Eiximenis. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona. Servei de Publicacions, 1995.
* Renedo i Puig, Xavier; Puig, Estanis; Sánchez, Pere. Paisatge i fantasia. Barcelona: Columna, 1994.

## Referències

* ↑ «Xavier Renedo i Puig». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 17 abril 2020].
* ↑ «Xavier Renedo i Puig» (en castellà). [Consulta: 17 abril 2020].
* ↑ «Xavier Renedo Puig». [Consulta: 17 abril 2020].
* ↑ «Portal de la Recerca de Catalunya: PÃ gina de l'investigador». [Consulta: 17 abril 2020].
# Gran Premi de San Marino de 1992

Resultats del Gran Premi de San Marino de la temporada 1992 disputat a l'Autodromo Enzo e Dino Ferrari el 17 de maig del 1992.

## Classificació

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 5 | Nigel Mansell | Williams - Renault | 60 | 1h 28' 41. 0 | 1 | 10 |
| 2 | 6 | Riccardo Patrese | Williams - Renault | 60 | + 9.451 s | 2 | 6 |
| 3 | 1 | Ayrton Senna | McLaren - Honda | 60 | + 48.984 s | 3 | 4 |
| 4 | 20 | Martin Brundle | Benetton - Ford | 60 | + 53.007 s | 6 | 3 |
| 5 | 9 | Michele Alboreto | Footwork - Mugen - Honda | 59 | + 1 Volta | 9 | 2 |
| 6 | 22 | Pierluigi Martini | Dallara - Ferrari | 59 | + 1 Volta | 15 | 1 |
| 7 | 33 | Mauricio Gugelmin | Jordan - Yamaha | 58 | + 2 Voltes | 16 | |
| 8 | 3 | Olivier Grouillard | Tyrrell - Ilmor | 58 | + 2 Voltes | 20 | |
| 9 | 26 | Érik Comas | Ligier - Renault | 58 | + 2 Voltes | 13 | |
| 10 | 10 | Aguri Suzuki | Footwork - Mugen-Honda | 58 | + 2 Voltes | 11 | |
| 11 | 21 | Jyrki Järvilehto | Dallara - Ferrari | 57 | Motor | 16 | |
| 12 | 16 | Karl Wendlinger | March - Ilmor | 57 | + 3 Voltes | 12 | |
| 13 | 17 | Paul Belmondo | March - Ilmor | 57 | + 3 Voltes | 24 | |
| 14 | 4 | Andrea de Cesaris | Tyrrell - Ilmor | 55 | Alim. combustible | 14 | |
| Ret | 30 | Ukyo Katayama | Larrousse - Lamborghini | 40 | Virolla | 17 | |
| Ret | 27 | Jean Alesi | Ferrari | 39 | Col·lisió | 7 | |
| Ret | 2 | Gerhard Berger | McLaren - Honda | 39 | Col·lisió | 4 | |
| Ret | 29 | Bertrand Gachot | Larrousse - Lamborghini | 32 | Virolla | 19 | |
| Ret | 25 | Thierry Boutsen | Ligier - Renault | 29 | Motor | 10 | |
| Ret | 32 | Stefano Modena | Jordan - Yamaha | 25 | Caixa canvi | 23 | |
| Ret | 24 | Gianni Morbidelli | Minardi - Lamborghini | 24 | Motor | 21 | |
| Ret | 15 | Gabriele Tarquini | Fondmetal - Ford | 24 | Motor | 22 | |
| Ret | 19 | Michael Schumacher | Benetton - Ford | 20 | Virolla | 5 | |
| Ret | 28 | Ivan Capelli | Ferrari | 11 | Virolla | 8 | |
| Ret | 23 | Christian Fittipaldi | Minardi - Lamborghini | 8 | Caixa canvi | 25 | |
| Ret | 12 | Johnny Herbert | Lotus - Ford | 8 | Caixa canvi | 26 | |
| NVQ | 11 | Mika Häkkinen | Lotus - Ford | | | | |
| NVQ | 14 | Andrea Chiesa | Fondmetal - Ford | | | | |
| NVQ | 8 | Damon Hill | Brabham - Judd | | | | |
| NVQ | 7 | Eric van de Poele | Brabham - Judd | | | | |
| NVQ | 34 | Roberto Moreno | Andrea Moda - Judd | | | | |
| NVQ | 34 | Perry McCarthy | Andrea Moda - Judd | | | | |

## Altres

* Pole: Nigel Mansell 1' 21. 842
* Volta ràpida: Riccardo Patrese 1' 26. 100 (a la volta 60)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-03. [Consulta: 12 maig 2010].
# Plató agrícola

El plató agrícola (del francès plateau, que significa safata) és un embalatge baix i descobert que s'utilitza per transportar productes hortícoles i fruiters. Es poden apilar, mantenint el seu contingut separat perquè hi corri l'aire. També té obertures laterals i inferiors per permetre la ventilació de la mercaderia.
Se sol fabricar en cartó ondulat, en cartó compacte, en fusta o en plàstic. En el primer cas, s'utilitza cartó doble-doble amb papers de gran consistència i alt gramatge. En onduladora se li donen tractaments de resines i parafines per protegir-lo de la humitat. La raó és que els platons viatgen i es conserven en locals refrigerats i la humitat és la gran enemiga del cartó, per això és habitual trobar-ne de plàstic. Un dels tests més importants realitzats a aquest tipus d'embalatge és la flexió de fons perquè el frec amb les fruites de la safata inferior pot provocar la seva putrefacció.
Els platons poden ser muntats manualment abans d'utilitzar-los o no, en aquest cas, necessiten prèviament una màquina de muntatge.

## Referències

* ↑ «Cajas para frutas y verduras» (en castellà). [Consulta: 20 maig 2017].
* ↑ «Bandejas de madera» (en castellà). [Consulta: 20 maig 2017].
* ↑ «Envases diseñados para la recolección, cámaras frigoríficas, transporte, almacenaje y distribución de productos hortofrutícolas.» (en castellà). [Consulta: 20 maig 2017].
# Gran Premi de Mònaco del 1971

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1971, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 23 de maig del 1971.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 11 | Jackie Stewart | Tyrrell - Ford | 80 | 1h 52' 21. 3 | 1 | 9 |
| 2 | 17 | Ronnie Peterson | March - Ford | 80 | + 25.6 s | 6 | 6 |
| 3 | 4 | Jacky Ickx | Ferrari | 80 | + 53.3 s | 2 | 4 |
| 4 | 9 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 80 | + 1' 06.7 min. | 6 | 3 |
| 5 | 1 | Emerson Fittipaldi | Lotus - Ford | 79 | + 1 Volta | 17 | 2 |
| 6 | 24 | Rolf Stommelen | Surtees - Ford | 79 | + 1 Volta | 16 | 1 |
| 7 | 22 | John Surtees | Surtees - Ford | 79 | + 1 Volta | 10 | |
| 8 | 27 | Henri Pescarolo | March - Ford | 77 | + 3 Voltes | 13 | |
| 9 | 15 | Pedro Rodríguez | BRM | 76 | + 4 Voltes | 5 | |
| 10 | 8 | Tim Schenken | Brabham - Ford | 76 | + 4 Voltes | 18 | |
| Ret | 14 | Jo Siffert | BRM | 58 | Pèrdua d'oli | 3 | |
| Ret | 21 | Jean-Pierre Beltoise | Matra | 47 | Diferencial | 7 | |
| Ret | 20 | Chris Amon | Matra | 45 | Diferencial | 4 | |
| Ret | 5 | Clay Regazzoni | Ferrari | 24 | Accident | 11 | |
| Ret | 10 | Peter Gethin | McLaren - Ford | 22 | Accident | 14 | |
| Ret | 2 | Reine Wisell | Lotus - Ford | 21 | Rodes | 12 | |
| Ret | 12 | François Cevert | Tyrrell - Ford | 5 | Accident | 15 | |
| Ret | 7 | Graham Hill | Brabham - Ford | 1 | Accident | 9 | |
| NVQ | 16 | Howden Ganley | BRM | | | | |
| NVQ | 6 | Mario Andretti | Ferrari | | | | |
| NVQ | 18 | Alex Soler-Roig | March - Ford | | | | |
| NVQ | 28 | Skip Barber | March - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Jackie Stewart 1' 23. 2
* Volta ràpida: Jackie Stewart 1' 22. 2 (a la volta 57)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2013-10-17. [Consulta: 21 març 2010].