OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sō Shiseki

    En aquest nom japonès, el cognom és Sō.
Sō Shiseki (宋紫石, 1715 – 9 d'abril de 1786) va ser un pintor japonès de les escoles Nagasaki i Nanpin.
Original d'Edo, va passar un temps a Nagasaki, on va ser alumne del pintor xinès Song Ziyan, conegut aquest com a Sō Shigan en japonès. El nom Sō Shiseki és un goh que prové d'una imitació del nom del seu mestre.
Les pintures d'ocell i flor i altres obres de Shiseki mostren l'ús d'una combinació d'amples pinzellades cal·ligràfiques per a les branques, els troncs dels arbres i les roques, i unes pinzellades molt més fines per als detalls de les plomes i les flors per a aconseguir una representació realista molt detallada i natural. De tornada a Edo, Shiseki va esdevenir un representant prominent i professor de l'escola Nagasaki en aquella ciutat, ensenyant a Shiba Kokan entre d'altres. Se sentia molt proper a estudiosos del rangaku com ara Hiraga Gennai i Sugita Genpaku, i va expressar un interès per la pintura occidental. Va compondre una certa quantitat de llibres, i també es van produir volums xilografiats de les seves obres d'art.

## Referències

* 1 2 Sō Shiseki to ha (宋紫石とは, "Sō Shishiki és..."). Kotobank.jp. accés 1 setembre 2009.
* 1 2 3 Morse, Anne Nishimura et al. (eds.) MFA Highlights: Arts of Japan. Boston: Museum of Fine Arts, 2008. p201.
# Teresa Bandettini

Teresa Bandettini (Lucca, 11 d'agost de 1763 - íd., 5 d'abril de 1837) fou una escriptora italiana.
Tot i que no va accedir a un ensenyament regular, llegia els clàssics. De jove es va dedicar al ball, professió que va deixar als 30 anys quan es casà amb Landucci. És llavors quan es dedicà a la poesia, duent a terme sessions d'improvisació, que eren molt valorades.
Al 1794 va ser acollida a l'Accademia dell'Arcadia, on prengué el nom d'Amarilli Etrusca, i va ser premiada a Roma, Perusa, Mantua… Els escriptors Parini, Monti, Pindemonte i Alfieri li van dedicar versos. Un cop retornada a Lucca, va ser admesa al saló de casa de la Marchesa Eleonora Bernardini, i va ser rebuda com a membre a l'Accademia degli Oscuri, que li van concedir un bust de marbre.
L'escola neoclàssica de la seva obra, pròpia del seu temps, la va fer una decidida enemiga del moviment romàntic que s'obria pas. Les seves obres són: Rime estemporanee, publicat a Verona el 1801; Poesie varie, publicat el 1786; Poesie diverse, publicat al 1788; La morte di Adone (1790) i La Teseide (1805), entre d'altres. També va fer la traducció de Posthomèriques de Quint d'Esmirna, del s. IV.

## Referències

* 1 2 3 4 Scolari Sellerio, Arianna. «BANDETTINI, Teresa» (en italià). Enciclopèdia Treccani. Diccionari biogràfic dels italians. [Consulta: 29 gener 2024].

## Bibliografia

* González Porto-Bompiani (coord). Diccionario de autores, vol I. Montaner y Simón,S.A. 1963. Nº Registre:M 3843-63. Depósito Legal:B 20872-63(I).
* González Porto-Bompiani (coord). Diccionario literario, vol VIII. Montaner y Simón,S.A. 1959. Depósito Legal:B 1.352-1959.
# The Chains of an Oath

The Chains of an Oath és una pel·lícula muda de la Vitagraph dirigida per William J. Humphrey i protagonitzada per Earle Williams i Edith Storey, entre d'altres. La pel·lícula, realitzada l'any 1911, es va estrenar el 14 de febrer de 1913.

## Argument

Donia és una camperola russa que un dia rep la visita d'un amic que ha tornat dels Estats Units i que li parla de la vida allà. Queda tan meravellada que demana al seu pare que la deixi acompanyar l'amic a Amèrica de tornada. Aconsegueix convèncer el pare i marxa malgrat deixar Gregory, el promès, en fer ella el jurament de tornar per casar-se amb ell. En arribar-hi troba feina en una família, els Ramienoff amb la que estableix un fort vincle per la seva amabilitat. A l'escola nocturna on aprèn anglès coneix Ivan, un compatriota americanitzat que s'enamora d'ella. Quan ella pensa en acceptar la seva petició de matrimoni arriba una carta del pare recordant-li el seu jurament i demanant-li que retorni a Rússia per casar-se amb Gregory. Ella accepta el seu destí malgrat els esforços d'Ivan per impedir-ho. Ivan la segueix a Rússia i allí li demana que es casi amb ell quan. En aquell moment els veu Gregory. Tot i que ella referma el seu jurament, en tornar Ivan al seu allotjament és seguit per Gregory que es disposa a assassinar-lo amb un punyal. Ivan, però, desesperat, en arribar a la seva cambra es disposa a prendre un verí quan Gregory entra i li arranca l'ampolleta i en aquell moment també arriba Donia, que sospita que quelcom dolent està passant. Gregory els diu que sap que Donia no l'estima sinó que estima Ivan i allibera la noia del seu jurament.

## Repartiment

* Earle Williams (Ivan Ilarionovitch)
* Edith Storey (Donia)
* William J. Humphrey (Gregory Petrovitch)
* Kate Price
* William Shea (el pare)
* Alec B. Francis (Ramienoff)
* Evelyn Dominas (senyora Ramienoff)
* Adele DeGarde (Vera Ramienoff)

## Referències

* ↑ «Greenroom Jottings». Motion Picture Story Magazine V, 2, 3-1913, pàg. 160.
* ↑ «Coming monday! The Chains of an Oath». The Pokeepsie evening enterprise, 19-04-1913, pàg. 2.
* ↑ «The Chains of an Oath (1913) - IMDb». [Consulta: 22 març 2020].
* ↑ «Chains of an Oath». Moving Picture World, 07-02-1913, pàg. 549.
* ↑ La Roche, Edwin M. «The Chains of an Oath». Motion Picture Story Magazine, 12-1911, pàg. 87-96.
# The Circle (pel·lícula de 1925)

The Circle és una pel·lícula muda estatunidenca dirigida per Frank Borzage, i produïda per la Metro-Goldwyn-Mayer. Els actors principals van ser Eleanor Boardman, Malcolm McGregor, i Alec B. Francis, entre d'altres. Va ser estrenada el 20 de setembre de 1925. Està basada en l'obra de teatre homònima de William Somerset Maugham (1921). És considerada com la primera pel·lícula en que Joan Crawford aparegué amb un rol que no era el d'extra.

## Argument

L'acció se situa a la darrera dècada del segle xix. Lady Catherine abandona el seu marit Lord Cheney i el seu fill Arnold per fugir amb Hugh Portenous. 30 anys després, Elisabeth, la muller d'Arnold, es troba en la mateixa situació que Lady Catherine temps enrere, ja que planeja abandonar el marit i fugir amb Ted Lutton. EL seu marit sembla que no faci cabal de les atencions que Lutton té amb ella. En un intent de convèncer-se a si mateixa de restar amb el marit, convida Lady Catherine i Hugh a la seva casa de camp a passar uns dies. Quan però veu el verdader amor que encara es professen Catherine i Hugh canvia d'idea i decideix fugir. El seu marit es disfressa de xofer i condueix la parella a un lloc aïllat, i apallissa Lutton. Arnold i Elizabeth tornen a casa, i ell fa com si no hagués passat res. Ella decideix continuar amb la seva vida de casada.

## Repartiment

* Eleanor Boardman (Elizabeth Cheney)
* Malcolm McGregor (Edward "Teddy" Lutton)
* Alec B. Francis (Lord Clive Cheney)
* Eugenie Besserer (Lady Catherine "Kitty" Cheney)
* George Fawcett (Lord Hugh "Hughie" Porteous)
* Creighton Hale (Arnold Cheney)
* Otto Hoffman (Dorker)
* Eulalie Jensen (Mrs. Alice Shenstone)
* Buddy Smith (Arnold jove)
* Joan Crawford (Lady Catherine de jove)
* Frank Braidwood (Porteous de jove)
* Derek Glynne (Clive Cheney de jove)

## Producció

La filmació de la pel·lícula va començar a mitjans de març de 1925 a Culver City (California). A mitjans d'agost la pel·lícula encara no estava acabada. La pel·lícula es va estrenar el 20 de setembre d'aquell any.
L'actuació d'Eugenie Besserer va ser molt ben considerada però la pel·lícula va tenir una resposta tèbia. Alguns crítics també han considerat que Alec B. Francis va tenir en aquesta pel·lícula un dels seus millors papers. L'estudi va obligar Borzage a canviar el final original de l'obra (Elizabeth fugia amb Ted Lutton) per acontentar la censura. La MGM va filmar una segona versió de l'obra el 1930 amb el títol de Strictly Unconventional.

## Referències

* 1 2 «The Circle». Exhibitors Trade Review, 03-10-1925, pàg. 24.
* 1 2 «Film Reviews: The Circle». Variety, 23-09-1925, pàg. 39.
* ↑ «Coast Studios». Variety, 11-03-1925, pàg. 38.
* ↑ «MGM Completing 25 films». Motion Picture News, 15-08-1925, pàg. 791.
* ↑ «Circle commentary» (en anglès). Silent Are Golden. [Consulta: 2 maig 2023].

## Enllaços externs

* The Circle al catàleg de l'American Film Institute
* Pel·lícula complerta a Youtube
# The Great Moment (pel·lícula de 1921)

The Great Moment (1921) és una pel·lícula muda estrenada el 4 de setembre de 1921, dirigida per Sam Wood i protagonitzada per Gloria Swanson, Alec B. Francis i Milton Sills entre d'altres. Tot i que es considera una pel·lícula perduda s'ha preservat un fragment que es conserva a l'arxiu cinematogràfic del British Film Institute. A Espanya es va estrenar el 20 d'octubre de 1925 amb el títol "Caballero sin tacha" tot i que posteriorment també es va comercialitzar amb el títol "A los hombres". Existeix una altra pel·lícula amb el mateix nom, estrenada el 1944 i dirigida per Preston Sturges.

## Repartiment

* Gloria Swanson - Nada i Nadine Pelham
* Milton Sills - Bayard Delaval
* Alec B. Francis - Sir Edward Pelham
* F.R. Butler - Eustace
* Raymond Blathwayt - Lord Crombie
* Helen Dunbar - Lady Crombie
* Julia Faye - Sadi Bronson
* Clarence Geldert - Bronson
* Ann Grigg - Blenkensop
* Arthur Stuart Hull - Howard Hopper

## Argument

Sir Edward Pelham (Francis) tem que la seva filla Nadine (Swanson), educada exclusivament a la seva casa d'Anglaterra, segueixi les passes de la seva mare Nada (també interpretada per Swanson en els flashbacks), una gitana russa amb qui va estar casat. Per això arregla el seu matrimoni amb el seu cosí, el qual ella no estima. Durant un viatge a Nevada amb el seu pare, on coneix l'enginyer Bayard Delavel (Sills). Nadine cavalca sola pel prat i baixa del cavall per inspeccionar una flor, moment en què la pica una serp verinosa. El crit atreu a Bayard el qual li salva la vida. Quan més tard el seu pare la troba amb Hayard a la seva cabina els obliga a casar-se. De totes maneres, Bayard creu que Nadine no l'estima i per això l'abandona i es prepara per sol·licitar el divorci. A Washington Nadine es reconcilia amb el seu pare i accepta casar-se amb Hopper (Stuart Hull), un milionari. Un vespre, en el seu ball de prometatge, retroba Bayard i la parella es reuneix de nou.

## Referències

* 1 2 Shearer, Stephen Michael. Gloria Swanson: The Ultimate Star. Macmillan, 2013, p. 70. ISBN 1-250-00155-2.
* ↑ Martínez Montalbán, José Luis. La novela semanal cinematográfica (en castellà). Madrid: Literatura Breve (CSIC), 2002, p. 104. ISBN 84-00-08060-2.
* ↑ «The Great Moment al Catalog of Feature Films de l'American Film Institute» (en anglès). [Consulta: 30 gener 2016].

## Enllaços externs

* The Great Moment al Catalog of Feature Films de l'American Film Institute.
# The Heart of a Hero

The Heart of a Hero és una pel·lícula muda de la World Film Company dirigida per Émile Chautard per als Peerless Studios i protagonitzada per Robert Warwick i Gail Kane, entre d'altres. La pel·lícula es va estrenar el 6 de novembre de 1916. Esta basada en l'obra teatral titulada “Nathan Hale” de Clyde Fitch (1899) i va ser adaptada per Frances Marion.

## Argument

Nathan Hale és un professor d'escola promès amb Alice Adams, una de les seves alumnes. En esclatar la Guerra de Independència Nord-americana, Hale forma un regiment amb els seus amics i alumnes per unir-se a George Washington. Dos anys després, Nathan s'ofereix com a voluntari per a fer d'espia en el camp britànic tot i que això provoca una forta discussió amb la seva estimada que tem per la seva vida.
Hale descobreix molts secrets dels britànics però finalment sospiten d'ell. És reconegut per Guy Fitzhugh, un cosí d'Alice enamorat d'ella i dona suport als britànics. Guy intenta que Alice traeixi involuntàriament Nathan convidant-la a la fonda de la vídua Chichester, on hi ha el comandament britànic. Allà Nathan s'allotja amb uns soldats fent veure que és un aliat dels britànics. Alice percep l'engany i fa veure que no coneix Hale però en un moment que creu que ningú els veu la seva abraçada els traeix i Hale és arrestat acusat de ser un espia. Al final és sentenciat a morir penjat. Ell aconsegueix passar els seus informes a Alice per a que els faci arribar a l'alt comandament nord-americà i després dona la seva vida pel seu país.

## Repartiment

* Robert Warwick (Nathan Hale)
* Gail Kane (Alice Adams)
* Alec B. Francis (coronel Knowlton)
* George MacQuarrie (Guy Fitzroy)
* Clifford Grey (Tom Adams)
* Henry West (Cunningham)
* Charles Jackson (Thomas Jefferson)
* Clara Whipple (viuda Chichester)
* Mildred Havens (Amy Brandon)
* Herbert Evans (William Howe)

## Referències

* 1 2 3 «“The Heart of a Hero”». Motography XVI, 22, 25-11-1916, pàg. 1196.
* ↑ «World buys site for large Studio». Motography XVI, 17, 21-10-1916, pàg. 925.
* ↑ Shorey, George N. «“The Heart of a Hero; or, life of Nathan Hale”». Motion Picture News 14, 19, 11-11-1916, pàg. 3019.

## Enllaços externs

* The Heart of a Hero al catàleg de l'American Film Institute
# The Tattlers

The Tattlers és una pel·lícula muda dirigida per Howard M. Mitchell I protagonitzada per Madlaine Traverse, Howard Scott, entre d'altres. La pel·lícula, basada en l'obra de teatre “The Penalty” d'Henry Clifford Colwell (1910), havia de dur el mateix títol però mentre es rodava es va canviar pel definitiu The Tattlers ja que poc després aquell any s'havia d'estrenar una altra pel·lícula amb aquest títol. Es va estrenar l'abril de 1920.

## Argument

Una nit en una festa, el marit de la Bess Rutherford, en Tom, acaba tan borratxo que intenta forçar el seu fill Jack a veure un còctel. Ella se sent tan humiliada que acaba acceptant la proposta de Jim Carpenter, que ha estat el seu admirador durant molts anys, per tal que fugi amb ella. Bess marxa a Nova York amb Jim i es divorcia. Un cop allà, ell persisteix a ajornar la seva data de casament, obligant-la a viure com la seva amant. Jack, el fill de Bess, no sap res de les circumstàncies de la seva mare però un dia, la mare de la noia de qui està enamorat, la senyora Dexter, el visita per tal de dir-li que no vol que torni a veure la seva filla Gladys. En saber el motiu, Jack s'enfronta a Jim Carpenter i aleshores Bess dispara Carpenter i el mata. Ella, histèrica, es suïcida bevent verí, però en aquell moment es desperta i s'adona que ha estat un malson. Tot acaba feliçment quan Tom promet no tornar a beure.

## Repartiment

* Madlaine Traverse (Bess Rutherford)
* Howard Scott (Charles Rutherford)
* Jack Rollens (Jack Rutherford)
* Ben Deely (James Carpenter)
* Genevieve Blinn (Sally Smythe)
* Elinor Hancock (Mrs. Reginald Dexter)
* Correan Kirkham (Gladys Dexter)
* Frank Whitson (Dr. Ballard)
* Edwin Booth Tilton (Samuel Smythe)

## Fitxa tècnica

* Director: Howard M. Mitchell
* Guió: Denison Clift
* Fotografia: Walter E. Williams
* Decorats: Denison Clift
* Productora: Fox Film Corporation
* Durada: 5 bobines

## Referències

* ↑ «“The Tattlers”». Motion Picture News, 10-04-1920, pàg. 3367.
* ↑ «The Tattlers» (en anglès). AFI|Catalog. [Consulta: 2 febrer 2020].
* ↑ «The index to the complete plan book». Motion Picture News, 17-04-1920, pàg. 3560.

## Enllaços externs

* The Tattlers al catàleg de l'American Film Institute
# The Telegraph Operators

The Telegraph Operators és una pel·lícula muda produïda per l'Éclair America, dirigida per Oscar A.C. Lund i interpretada per Alec B. Francis, Barbara Tennant, i Frederick Truesdell entre d'altres. La pel·lícula es va estrenar el 18 de febrer de l'any 1913. Tot i que en algunes fonts el títol consta com "The Telegraph Operator" va ser registrada amb el nom en plural i així consta també en algunes publicacions de l'època.

## Argument

Jim Sheldon és un telegrafista que viu en un poble prop de Vermont amb Bess la seva dona. Tots dos estan cansats de la vida que porten avorrida i sense opcions de millora i decideixen fer un canvi i aventurar-se a buscar or al Yukon. Un cop allà, ocupen una barraca abandonada que havia pertangut a un membre de la policia muntada, i encara hi troben la seva jaqueta al costat de la llar. L'endemà al matí, en un cop de sort, Jim aconsegueix trobar or. Aquest no pot amagar la seva alegria en anar-ho a explicar a Bess i una de les filles d'uns desaprensius que treballen al costat escolta la bona notícia. En saber-ho aquests assalten la cabana de Jim que en aquell moment es troba sol. En tornar Bess, veu per la finestra com el seu marit està lligat a la mercè dels desaprensius. Recordant la feina anterior, Bess colpeja la finestra enviant un missatge en morse al seu marit. Jim, dissimuladament es recolza a la finestra i contesta a la dona amb el mateix sistema donant-li instruccions del que ha de fer. Li demana que s'enfili pel teulat i baixi per la xemeneia per tal d'agafar la jaqueta de la policia muntada i que vestida amb ella es dirigeixi a la caserna més propera. Bess ho fa així i pel camí troba un vianant al que demana el cavall “en nom de la reina”. Amb el cavall galopa fins a la caserna de la policia muntada els quals, un cop avisats, poden arribar a la cabana abans que Jim prengui mal.

## Repartiment

* Alec B. Francis (Jim Sheldon)
* Frederick Truesdell (marit de Bess)
* Barbara Tennant (Bess)

## Referències

* 1 2 «The Telegraph Operators». The Moving Picture World 15, 9, 01-03-1913, pàg. 890.
* ↑ «Calendar of independent releases». The Moving Picture World 15, 7, 15-02-1913, pàg. 694.
* ↑ «The Telegraph Operator» (en anglès). IMDb. [Consulta: 5 maig 2019].
* ↑ Catalog of Copyright Entries: Works of art... (en anglès). Library of Congress, Copyright Office., 1918, p. 151.
* ↑ «The Telegraph Operator». The Moving Picture World 15, 7. pag, 15-02-1913, pàg. 712.
# The Unchanging Sea

The Unchanging Sea és una pel·lícula muda de la Biograph dirigida per D.W. Griffith i protagonitzada per Linda Arvidson i Mary Pickford entre d'altres. La pel·lícula, inspirada en el poema “The three fishers” de Charles Kingsley tot i que també s'ha apuntat que podria estar basada en el poema "Enoch Arden" d'Alfred Tennyson, es va estrenar el 5 de maig de 1910. Es conserva una còpia a la Biblioteca dels Congrés dels Estats Units.

## Argument

Una jove parella de pescadors viu feliç en un poblet davant de mar. Un dia de mala mar, el pescador surt a pescar tot i les reticències de la seva dona i naufraga. Es recollit inconscient en un segon poble on el curen però ell ha perdut la memòria. Els anys passen i la noia té cura tota sola de la seva nena i mai deixa d'anar a la platja per si el veu tornar. Quan la noia es fa gran es casa i la dona es queda sola a casa. Mentrestant, el pescador torna al mar i per atzar desembarca en el seu poble. En trobar les escenes familiars recupera la memòria i corre a buscar la seva dona.

## Repartiment

* Arthur V. Johnson (el marit pescador)
* Linda Arvidson (l'esposa)
* Mary Pickford (la filla com adulta)
* Gladys Egan (la filla com a nena)
* Charles West (l'enamorat de la filla)
* Kate Bruce (dona del poble)
* Dell Henderson (rescatador)
* Frank Opperman (home en el segon poble)
* Alfred Paget (home del poble)
* Dorothy West (dona del poble)

## Producció

La pel·lícula es va filmar el març de 1910 a l'aleshores poble de pescadors de Santa Monica i al port de Los Angeles. Griffith havia arribat el gener a Los Angeles per instal·lar el seu quarter i aprofitar la llum del sud per al rodatge de diferents pel·lícules.

## Referències

* 1 2 Gallen, Ira H. D.W. Griffith: Master of Cinema (en anglès). FriesenPress, 2015-12-15. ISBN 9781460260999.
* ↑ «The Unchanging Sea». Moving Picture World 6, 20, 21-05-1910, pàg. 832.
* ↑ Iampolski, Mikhail; Jampol·skij, Michail B.; Âmpolʹskij, Mihail Beneaminovič; Iampol'skii, Mikhail Beneaminovich; Press, University Of California. The Memory of Tiresias: Intertextuality and Film (en anglès). University of California Press, 1998-10-26, p. 93. ISBN 978-0-520-08530-5.
* ↑ «Licensed releases». Moving Picture World 6,19, 14-05-1910, pàg. 800.
* ↑ «The Unchanging Sea» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List. [Consulta: 21 setembre 2019].
* ↑ Keil, Charles. A Companion to D. W. Griffith (en anglès). John Wiley & Sons, 2018-02-05, p. 163. ISBN 9781118341254.
* ↑ «Biograph Company migrates to the land of Sunshine and flowers». Moving Picture World, 29-01-1910, pàg. 120.
# Tigran Hamassian

Tigran Hamassian (en armeni: Տիգրան Համասյան, nascut a Gyumri, Armènia, 1987) és un compositor, pianista i cantant armeni de jazz. Les seves composicions jazzístiques estan majoritàriament influïdes per la música d' Armènia, si bé algunes cançons també mostren trets propis del rock progressiu.

## Biografia

Va néixer a Gyumri, la segona ciutat més poblada d'Armènia. Els seus ancestres provenien de la Província de Kars (Turquia), si bé van aconseguir migrar cap a Gyumri l'any 1917-1918 (llavors Aleksandrópol) fugint del genocidi armeni. El pare de Tigran era joier i la seva mare dissenyava roba. El pare d'en Tigran escoltava música rock dels anys 60-80 (Led Zeppelin, Deep Purple o The Beatles) i el seu oncle, Armèn Hamassian, era un gran aficionat del jazz, fet que va definir els primers gustos musicals d'en Tigran. Tot i així, com ell mateix reconeix, el seu somni infantil era tocar la guitarra en un grup de Trash Metal. En Tigran va començar a tocar el piano que hi havia a casa seva des de l'edat de 3 anys, i als 6 va començar a anar a classes de música. El seu interès pel jazz va començar a l'edat de 9 anys, tot escoltant Thelonious Monk, Charlie Parker, Art Tatum o Miles Davis, entre d'altres. El seu oncle Armen va adonar-se de la passió i el talent musical de Tigran ben aviat, i va encarregar-se de guiar-lo i introduir-lo al jazz. La familia Hamassian es va mudar a viure a Erevan quan en Tigran tenia 10 anys. A la capital, el seu oncle el va posar en mans del professor de jazz Vahagn Harapetyan, que havia estat alumne de Barry Harris. Segons Tigran, «va ser llavors quan vaig entendre el que era el jazz. Em va ensenyar bebop. Era un gran professor».

## Discografia

* 2006 World Passion
* 2007 New Era
* 2009 Red Hail
* 2011 A Fable
* 2013 Shadow Theater
* 2015 Mockroot
* 2015 Luys i Luso
* 2017 An Ancient Observer
* 2018 For Gyumri

## Referències

* 1 2 3 4 «Tigran Hamasyan, the pianist giving jazz an Armenian twist». The Guardian, 24-10-2013.(anglès)
* ↑ «Hamasyan escriu el seu propi conte». El Periódico, 24-11-2011.
* ↑ «Tigran Hamasyan». Aurora Prize.(anglès)
* 1 2 «[https://www.allmusic.com/artist/tigran-hamasyan-mn0000558985/biography Tigran Hamasyan Biography]». Allmusic, 23-09-2018.(anglès)
* 1 2 «Tigran Hamasyan - Biography», 23-09-2018.(anglès)
* 1 2 «Tigran Hamasyan: "The world we live in is what we deserved"». Meloport, 2017.(anglès)
* ↑ «Tigran Hamasyan - Discography». Allmusic, 22-09-2018.(anglès)