OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campylomormyrus alces

Campylomormyrus alces és una espècie de peix africà del gènere Campylomormyrus en la família Mormyridae, endèmic d'Angola, República Centreafricana i la República Democràtica del Congo.

## Morfologia

D'acord amb la seva morfologia, es pot agrupar dins del grup de «peixos elefant», junt amb el Gnathonemus i el Mormyrus, que posseeixen una extensió particularment prominent en la boca i per això popularment se'ls anomena «peixos de nas d'elefant»; aquesta extensió usualment consisteix en un allargament carnós flexible unit a la mandíbula inferior i que està equipada amb sensors de tacte i probablement de gust.
Pot aconseguir una grandària aproximada de 360 mm.

## Estat de conservació

Respecte a l'estat de conservació es pot indicar que d'acord amb la UICN aquesta espècie es pot catalogar en la categoria de «risc mínim (LC o LR/lc)».

## Referències

* 1 2 Moelants, T. (2010). "Campylomormyrus alces." 2010 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2010. [Consulta: 5 abril 2023]
* ↑ Campylomormyrus alces, en Fishbase
* ↑ Suyehiro, 1942, p. 1-305.
* ↑ Gosse, 1984, p. 63-122.

## Bibliografia

* Gosse, J.P.. Mormyridae (en anglés). Thys van den Audenaerde (eds.), 1984.
* Suyehiro, Y. A study on the digestive system and feeding habits of fish (en anglès). 1. Japanese Journal of Zoology, 1942.
# Emanuel Walberg

Emanuel Walberg (Lund, 24 de desembre de 1873 - Lund, 27 de novembre de 1951) fou un romanista i hispanista suec.

## Vida i obra

Walberg va néixer a Lund en una família de professors; el seu pare era professor de grec a Uppsala i el seu avi també havia estat professor de literatura francesa i anglesa a la Universitat de Lund. Va tenir Johan Vising com a professor a l'escola. Va estudiar a la Universitat de Lund amb Edvard Lidforss (conegut com a traductor del Quijote) i Fredrik Wulff; i feu estades a París amb Gaston Paris i Paul Meyer i també a Bonn amb Wendelin Foerster. Es va doctorar amb una edició del Bestiaire de Philippe de Thaün (París/Lund 1900) i, des de 1900, va ser professor a la Universitat de Lund (de 1910 a 1934 com a catedràtic succeint Fredrik Wulff). Els seus camps d'estudi foren l'edició crítica d'obres del francès antic, però també temes hispànics i de l'engadinès.
Va ser nomenat membre de l'Académie royale de langue et de littérature françaises de Belgique com a successor de Kristoffer Nyrop el 1931. Va ser també nomenat doctor honoris caus per la Universitat de Tartu (avui en dia a Estònia). El succeí Alf Lombard en la càtedra de Filologia Romànica a Lund.

## Publicacions

* (ed.) Juan de la Cueva et son « Exemplar Poético », Lund 1904
* (ed. amb Fredrik Wulff) Les vers de la mort par Hélinant, moine de Froidmont, Lund 1905
* Saggio sulla fonetica del parlare di Celerina-Cresta (Alta Engadina), Lund 1907
* (ed.) Antonio de Lebrija, Gramática castellana, Halle a.S. 1909
* (ed.) Deux anciens poèmes inédits sur Saint Simon de Crépy, Lund 1909–1911
* (ed.) Trascrizione fonetica di tre testi altoengadini, Lund/Leipzig 1912
* (ed.) La vie de Saint Thomas le martyr par Guernes de Pont-Sainte-Maxence. Poème historique du 12e siècle (1172-1174), Lund 1922
* (ed.) Deux versions inédites de la légende de l'Antéchrist en vers français du 13e siècle, Lund/Leipzig 1928
* La tradition hagiographique de Saint Thomas Becket avant la fin du XIIe siècle. Etudes critiques, Paris 1929, Genf 1975
* Quelques aspects de la littérature anglo-normande. Leçons faites à l'Ecole des Chartes, Lund/Paris 1936
* (ed.) Guernes de Pont-Sainte-Maxence, La vie de saint Thomas Becket, Paris 1936, 1964
* (ed.) Le chant du roussigneul. Poème allégorique du XIVe siècle, Lund 1942
* (ed.) Contes pieux en vers du XIVe siècle tirés du recueil intitulé "Le tombel de Chartrose" et publiés, Lund 1946

## Bibliografia

* Paul Deschamps, [Notícia necrològica] "Éloge funèbre de M. Emmanuel Walberg, associé étranger de l'Académie", in: Comptes rendus des séances de l'Académie des Inscriptions et Belles-Lettres Any 1952, 96-1, pp. 64-65
* Mélanges de linguistique et de littérature offerts à M. Emanuel Walberg par ses élèves et ses amis scandinaves, Uppsala 1938, Ginebra 1977
* Paul Falk in: Studia Neophilologica 24, 1952, p. 206–208
* Erik Schöne Staaff, « Walberg. 2. Frans Emanuel Gustaf W. », in: Theodor Westrin (dir.), Nordisk familjebok, vol. 31, Stockholm, Nordisk familjeboks förlags aktiebolag, 1921, col. 373-374. [en suec]

## Enllaços externs

* Fitxa a l'Académie Royale de Langue et Littérature françaises (amb una foto)
# Gran Premi d'Espanya del 1981

Resultats del Gran Premi d'Espanya de Fórmula 1 de la temporada 1981 disputat al circuit del Jarama el 15 de març del 1981.

## Història

Aquest és el segon Gran Premi amb el final més ajustat de la història de la Fórmula 1, amb 5 cotxes separats només per 1.24 segons.

## Classificació

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 27 | Gilles Villeneuve | Ferrari | 80 | 1h 46' 35. 0 | 7 | 9 |
| 2 | 26 | Jacques Laffite | Ligier - Matra | 80 | + 0.22 s | 1 | 6 |
| 3 | 7 | John Watson | McLaren - Ford | 80 | + 0.58 s | 4 | 4 |
| 4 | 2 | Carlos Reutemann | Williams - Ford | 80 | + 1.01 s | 3 | 3 |
| 5 | 11 | Elio de Angelis | Lotus - Ford | 80 | + 1.24 s | 10 | 2 |
| 6 | 12 | Nigel Mansell | Lotus - Ford | 80 | + 28.58 s | 11 | 1 |
| 7 | 1 | Alan Jones | Williams - Ford | 80 | + 56.58 s | 2 | |
| 8 | 22 | Mario Andretti | Alfa Romeo | 80 | + 1' 00.80 min. | 8 | |
| 9 | 16 | René Arnoux | Renault | 80 | + 1' 07.08 min. | 17 | |
| 10 | 23 | Bruno Giacomelli | Alfa Romeo | 80 | + 1' 13.65 min. | 6 | |
| 11 | 21 | Chico Serra | Fittipaldi - Ford | 79 | + 1 Volta | 21 | |
| 12 | 20 | Keke Rosberg | Fittipaldi - Ford | 78 | + 2 Voltes | 15 | |
| 13 | 33 | Patrick Tambay | Theodore - Ford | 78 | + 2 Voltes | 16 | |
| 14 | 14 | Eliseo Salazar | Ensign - Ford | 77 | + 3 Voltes | 24 | |
| 15 | 28 | Didier Pironi | Ferrari | 76 | + 4 Voltes | 13 | |
| 16 | 17 | Derek Daly | March - Ford | 75 | + 5 Voltes | 22 | |
| NC | 3 | Eddie Cheever | Tyrrell - Ford | 62 | No classificat | 20 | |
| Ret | 25 | Jean-Pierre Jabouille | Ligier - Matra | 51 | Frens | 19 | |
| Ret | 6 | Hector Rebaque | Brabham - Ford | 46 | Caixa canvi | 18 | |
| Ret | 30 | Siegfried Stohr | Arrows - Ford | 43 | Encesa | 23 | |
| Ret | 5 | Nelson Piquet | Brabham - Ford | 43 | Accident | 9 | |
| Ret | 15 | Alain Prost | Renault | 28 | Virolla | 5 | |
| Ret | 29 | Riccardo Patrese | Arrows - Ford | 21 | Frens | 12 | |
| Ret | 8 | Andrea de Cesaris | McLaren - Ford | 9 | Accident | 14 | |
| NVQ | 4 | Michele Alboreto | Tyrrell - Ford | | | | |
| NVQ | 31 | Beppe Gabbiani | Osella - Ford | | | | |
| NVQ | 9 | Slim Borgudd | ATS - Ford | | | | |
| NVQ | 35 | Brian Henton | Toleman - Hart | | | | |
| NVQ | 36 | Derek Warwick | Toleman - Hart | | | | |
| NVQ | 32 | Giorgio Francia | Osella - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Jacques Laffite 1' 13. 754
* Volta ràpida: Alan Jones 1' 17. 818 (a la volta 5)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-08-24. [Consulta: 17 abril 2010].
# Karduniaix

Karduniaix, també transcrit Karduniash, Karaduniyaš, Karaduniše o Karduniaš), és un terme cassita utilitzat per al regne centrat a Babilònia i fundat per la dinastia cassita. S'utilitza al corpus de les cartes d'Amarna del 1350-1335, i també s'utilitza amb freqüència en els textos assiris mitjans i neoassiris per referir-se al regne de Babilònia. El nom Karaduniaix s'utilitza principalment en les cartes escrites entre Kadaixman-Enlil I o Burnaburiaix II, reis de Babilònia, i el faraó de l'antic Egipte (anomenat Mizri), les cartes EA 1-EA 11, un subcorpus de cartes, (EA per El-Amarna). Molt més tard, es va utilitzar una versió del nom al Talmud de Babilònia com a Kardunia fent referència a llocs similars.
Hi ha dues cartes addicionals al corpus de la carta d'Amarna 382 que fan referència a Karaduniaix. La primera està danyada, i la carta parcial, EA 200, (sense autor), en relació als "ahlameans", (similar als suteans); el títol és: "sobre els ahlameans". La segona carta és completa i en bon estat, una carta d'un dels fills de Labaya, anomenat Mutbaal-(Mut-Bahli, or Mut-Ba'lu), carta EA 255.

## Referències

* ↑ Moran, William L. The Amarna Letters, Index of Proper Names, Geographical names. Johns Hopkins University Press, 1992, p. 390. ISBN 0-8018-6715-0.
* ↑ Izady, Mehrdad R. The Kurds: a concise handbook. Taylor & Francis, 1992, p. 31. ISBN 0-8448-1727-9.
# Gran Premi de l'oest dels Estats Units del 1976

Resultats del Gran Premi de l'oest dels Estats Units de Fórmula 1 de la temporada 1976, disputat al Circuit de Long Beach, el 28 de març del 1976.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 2 | Clay Regazzoni | Ferrari | 80 | 1h 53' 18. 471 | 1 | 9 |
| 2 | 1 | Niki Lauda | Ferrari | 80 | + 42.414 s | 4 | 6 |
| 3 | 4 | Patrick Depailler | Tyrrell - Ford | 80 | + 49.972 s | 2 | 4 |
| 4 | 26 | Jacques Laffite | Ligier - Matra | 80 | + 1' 12.828 min. | 12 | 3 |
| 5 | 12 | Jochen Mass | McLaren - Ford | 80 | + 1' 22.292 min. | 14 | 2 |
| 6 | 30 | Emerson Fittipaldi | Fittipaldi - Ford | 79 | + 1 Volta | 16 | 1 |
| 7 | 17 | Jean Pierre Jarier | Shadow - Ford | 79 | + 1 Volta | 7 | |
| 8 | 22 | Chris Amon | Ensign - Ford | 78 | + 2 Voltes | 17 | |
| 9 | 8 | Carlos Pace | Brabham - Alfa Romeo | 77 | + 3 Voltes | 13 | |
| 10 | 10 | Ronnie Peterson | March - Ford | 77 | + 3 Voltes | 6 | |
| NC | 19 | Alan Jones | Surtees - Ford | 70 | | 19 | |
| NC | 28 | John Watson | Penske - Ford | 69 | | 9 | |
| Ret | 3 | Jody Scheckter | Tyrrell - Ford | 34 | Suspensions | 11 | |
| Ret | 16 | Tom Pryce | Shadow - Ford | 32 | Paliers | 5 | |
| Ret | 27 | Mario Andretti | Parnelli - Ford | 15 | Pèrdua d'aigua | 15 | |
| Ret | 11 | James Hunt | McLaren - Ford | 3 | Accident | 3 | |
| Ret | 34 | Hans Joachim Stuck | March - Ford | 2 | Accident | 18 | |
| Ret | 9 | Vittorio Brambilla | March - Ford | 0 | Accident | 20 | |
| Ret | 7 | Carlos Reutemann | Brabham - Alfa Romeo | 0 | Accident | 10 | |
| Ret | 6 | Gunnar Nilsson | Lotus - Ford | 0 | Suspensions | 8 | |
| NVQ | 21 | Michel Leclère | Wolf - Williams - Ford | | | 0 | |
| NVQ | 31 | Ingo Hoffman | Fittipaldi - Ford | | | 0 | |
| NVQ | 35 | Arturo Merzario | March - Ford | | | 0 | |
| NVQ | 5 | Bob Evans | Lotus - Ford | | | 0 | |
| NVQ | 20 | Jacky Ickx | Wolf - Williams - Ford | | | 0 | |
| NVQ | 24 | Harald Ertl | Hesketh - Ford | | | 0 | |
| NVQ | 18 | Brett Lunger | Surtees - Ford | | | 0 | |

## Altres

* Pole: Clay Regazzoni 1' 23. 099
* Volta ràpida: Clay Regazzoni 1' 23. 076 (a la volta 61)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-12-10. [Consulta: 6 abril 2010].
# Campylomormyrus christyi

Campylomormyrus christyi és una espècie de peix africà del gènere Campylomormyrus en la família Mormyridae, endèmic en diversos afluents de la conca del Congo.

## Morfologia

D'acord amb la seva morfologia, es pot agrupar dins del grup de «peixos elefant», junt amb el Gnathonemus i el Mormyrus, que posseeixen una extensió particularment prominent en la boca i per això popularment se'ls anomena «peixos de nas d'elefant»; aquesta extensió usualment consisteix en un allargament carnós flexible unit a la mandíbula inferior i que està equipada amb sensors de tacte i probablement de gust.
Pot aconseguir una grandària aproximada de 375 mm.

## Estat de conservació

Respecte a l'estat de conservació es pot indicar que d'acord amb la UICN aquesta espècie es pot catalogar en la categoria de «risc mínim (LC o LR/lc)».

## Referències

* 1 2 Moelants, T. (2010). "Campylomormyrus christyi." 2010 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2010. [Consulta: 3 abril 2023]
* ↑ Campylomormyrus christyi, en Fishbase
* ↑ Suyehiro, 1942, p. 1-305.
* ↑ Gosse, 1984, p. 63-122.

## Bibliografia

* Gosse, J.P.. Mormyridae (en anglés). Thys van den Audenaerde (eds.), 1984.
* Suyehiro, Y. A study on the digestive system and feeding habits of fish (en anglès). 1. Japanese Journal of Zoology, 1942.
# Gran Premi d'Espanya del 1991

Resultats del Gran Premi d'Espanya de Fórmula 1 de la temporada 1991 disputat al circuit de Montmeló el 29 de setembre del 1991.

## Classificació

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 5 | Nigel Mansell | Williams - Renault | 65 | 1h 38' 42. 4 | 2 | 10 |
| 2 | 27 | Alain Prost | Ferrari | 65 | + 11.331 s | 6 | 6 |
| 3 | 6 | Riccardo Patrese | Williams - Renault | 65 | + 15.909 s | 4 | 4 |
| 4 | 28 | Jean Alesi | Ferrari | 65 | + 22.772 s | 7 | 3 |
| 5 | 1 | Ayrton Senna | McLaren - Honda | 65 | + 1' 02.402 min. | 3 | 2 |
| 6 | 19 | Michael Schumacher | Benetton - Ford | 65 | + 1' 19.468 min. | 5 | 1 |
| 7 | 15 | Mauricio Gugelmin | Leyton House - Ilmor | 64 | + 1 Volta | 13 | |
| 8 | 22 | Jyrki Järvilehto | Dallara - Judd | 64 | + 1 Volta | 15 | |
| 9 | 32 | Alessandro Zanardi | Jordan - Ford | 64 | + 1 Volta | 20 | |
| 10 | 7 | Martin Brundle | Brabham - Yamaha | 63 | + 2 Voltes | 11 | |
| 11 | 20 | Nelson Piquet | Benetton - Ford | 63 | + 2 Voltes | 10 | |
| 12 | 14 | Gabriele Tarquini | Fondmetal - Ford | 63 | + 2 Voltes | 22 | |
| 13 | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ferrari | 63 | + 2 Voltes | 19 | |
| 14 | 24 | Gianni Morbidelli | Minardi - Ferrari | 62 | Col·lisió | 16 | |
| 15 | 21 | Emanuele Pirro | Dallara - Judd | 62 | + 3 Voltes | 9 | |
| 16 | 4 | Stefano Modena | Tyrrell - Honda | 62 | + 3 Voltes | 14 | |
| 17 | 3 | Satoru Nakajima | Tyrrell - Honda | 62 | + 3 Voltes | 18 | |
| Ret | 8 | Mark Blundell | Brabham - Yamaha | 49 | Motor | 12 | |
| Ret | 26 | Érik Comas | Ligier - Lamborghini | 36 | Part elèctrica | 25 | |
| Ret | 2 | Gerhard Berger | McLaren - Honda | 33 | Part elèctrica | 1 | |
| Ret | 9 | Michele Alboreto | Footwork - Porsche | 23 | Motor | 24 | |
| Ret | 33 | Andrea de Cesaris | Jordan - Ford | 22 | Part elèctrica | 17 | |
| Ret | 11 | Mika Häkkinen | Lotus - Judd | 5 | Virolla | 21 | |
| Ret | 16 | Ivan Capelli | Leyton House - Ilmor | 1 | Col·lisió | 8 | |
| Ret | 29 | Eric Bernard | Lola - Ford | 0 | Col·lisió | 23 | |
| Ret | 25 | Thierry Boutsen | Ligier - Lamborghini | 0 | Col·lisió | 26 | |
| NVC | 30 | Aguri Suzuki | Lola - Ford | | | | |
| NVC | 34 | Nicola Larini | Lambo - Lamborghini | | | | |
| NVC | 12 | Michael Bartels | Lotus - Judd | | | | |
| NVC | 35 | Eric van de Poele | Lambo - Lamborghini | | | | |
| NVC | 10 | Alex Caffi | Footwork - Porsche | | | | |
| NVC | 18 | Fabrizio Barbazza | AGS - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Gerhard Berger 1' 18. 751
* Volta ràpida: Riccardo Patrese 1' 22. 837 (a la volta 63)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-03. [Consulta: 10 maig 2010].
# Pithoprakta

Pithoprakta (1955-56) és una peça per a dos trombons, 46 instruments de corda, xilòfon i caixa xinesa, del compositor i arquitecte grecofrancès Iannis Xenakis i emmarcada dins el que el mateix autor definiria com a música estocàstica. Estrenada pel director Hermann Scherchen a Múnic el 1957, l'obra de Xenakis s'adaptaria posteriorment al format ballet per George Balanchine, juntament amb l'anterior obra, Metàstasi.
El títol es tradueix com a “accions a través de la probabilitat”, i es relaciona amb la Llei dels grans nombres de Jakob Bernoulli (coneguda també com a teoria de probabilitats), que afirma que quan el nombre d'observacions d'un fenomen aleatori és molt gran, la freqüència d'un esdeveniment associat amb aquest s'aproxima progressivament a un valor determinat, i amb la teoria cinètica molecular (o teoria de la cinètica dels gasos) de Ludwig Boltzmann i James Clerk Maxwell, la llei de Gauss o el moviment brownià.
Cada instrument està concebut com una molècula que obeeix la llei de distribució de Maxwell-Boltzmann, combinada amb la llei de distribució normal, de Gauss, sobre la relació entre el moviment molecular i la fluctuació de la temperatura, que estableix que “la temperatura d'un gas deriva del moviment independent de les seves molècules”. Així, Xenakis basteix una analogia entre el moviment d'una molècula de gas a través de l'espai i el moviment de l'alçada de les notes d'un instrument de corda al llarg del seu registre.
A nivell musical, destaca l'experimentació en el terreny de la textura musical, generant núvols sonors homogenis i heterogenis a través de les tècniques interpretatives del glissando i del pizzicato, que utilitza de manera extrema obtenint resultats d'una estètica molt particular i suggerent, ressignificant el concepte “massa sonora”. Per a construir el moviment de la peça, que suggereix la imatge de l'ebullició, Xenakis “governava” el moviment molecular mitjançant una seqüència imaginària de temperatures i de pressions de l'aire.
Pel que fa al moviment Brownià, que es tracta d'un fenomen de 4 dimensions (tres dimensions més dimensió temporal), Xenakis l'integrà a la seva obra aplicant-hi algunes simplificacions, representades un gràfic bi-dimensional.
En aquest gràfic, l'eix de les abscisses (x) representa el temps (5cm = 26 bpm), mentre que l'eix de les ordenades (y) representa l'alçada (1 semitò = 0,25 cm). En transcriure-ho a notació musical, 5 cm equivalen a un compàs; aquesta llargada es subdivideix en tres, 4 o 5 parts iguals, el que permet diferències notables en la durada però contribueix a generar un pols constant i regular per a cadascun dels instruments i aconseguint, d'aquesta manera, que el resultat rítmic global s'allunyi de la sensació d'absoluta aleatorietat, i dota al conjunt d'un cert caràcter de direccionalitat.

## Referències

* ↑ Gareth E. Roberts. From Music to Mathematics: Exploring the Connections. JHU Press, 15 febrer 2016, p. 280–. ISBN 978-1-4214-1918-3.
# Campylomormyrus curvirostris

Campylomormyrus curvirostris és una espècie de peix africà del gènere Campylomormyrus en la família Mormyridae, endèmic en diversos afluents de la conca del Congo, en Angola, Camerún i en la República Democràtica del Congo.

## Morfologia

D'acord amb la seva morfologia, es pot agrupar dins del grup de «peixos elefant», junt amb el Gnathonemus i el Mormyrus, que posseeixen una extensió particularment prominent en la boca i per això popularment se'ls anomena «peixos de nas d'elefant»; aquesta extensió usualment consisteix en un allargament carnós flexible unit a la mandíbula inferior i que està equipada amb sensors de tacte i probablement de gust.
Pot aconseguir una grandària aproximada de 405 mm.

## Estat de conservació

Respecte a l'estat de conservació es pot indicar que d'acord amb la UICN aquesta espècie es pot catalogar en la categoria de «risc mínim (LC o LR/lc)».

## Referències

* 1 2 Moelants, T. (2010). "Campylomormyrus curvirostris." 2010 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2010. [Consulta: 3 abril 2023]
* ↑ Suyehiro, 1942, p. 1-305.
* ↑ Gosse, 1984, p. 63-122.

## Bibliografia

* Gosse, J.P.. Mormyridae (en anglés). Thys van den Audenaerde (eds.), 1984.
* Suyehiro, Y. A study on the digestive system and feeding habits of fish (en anglès). 1. Japanese Journal of Zoology, 1942.
# Platadedrama

La Plataforma de Dramatúrgia de les Comarques Gironines (Platadedrama) va ser una associació de dramaturgs vinculats a les comarques gironines. Va néixer l'any 2009 amb l'ambició de consolidar i ampliar l'escena dramàtica gironina, principalment a través del projecte dels Diàlegs a 4 bandes, tot i que també van poder veure la llum altres iniciatives. Aquesta sèrie de peces teatrals breus volia ser la continuació d'una iniciativa anterior, la dels Monòlegs a 3 bandes, que l'any 1992 -a petició del col·lectiu de teatre professional ACME i l'escola de teatre El Galliner -va unir 14 equips de dramaturg-director-actor amb l'objectiu de materialitzar uns monòlegs, representats a la Sala La Planeta de Girona. Des de la consciència que, des de llavors, la dramatúrgia catalana havia crescut en nombre i diversitat de perspectives, Platadedrama engegava els Diàlegs amb la voluntat de reiniciar i reinventar l'activitat teatral a la ciutat.

## Altres projectes

L'any 2015, Platadedrama presenta La Casa, una proposta de lectures dramatitzades nocturnes estrenada a la Casa de Cultura de Girona. Cinc dramaturgs van encarregar-se de posar en escena un seguit de peces curtes, titulades totes segons l'espai de la Casa de Cultura en el qual s'inspiraren:
* La Sala, de Jordi Arbonès (NIF)
* La Porta, de J. B. Beni
* Les Escales, de Nene Coca
* El Pou, de Tona Puig
* El Replà, de Josep M. Uyà
El projecte partia de la idea de fer les lectures fora de les sales que diàriament acullen l'activitat del centre. Per tant, en espais no convencionals per a les representacions; el dramaturg aprofitava el mobiliari i la distribució de llums per a expressar el que cada situació li suggeria. La intenció era que l'espai físic fos alhora raó i escenari de l'acció dramàtica. En aquest projecte van intervenir-hi els actors i actrius gironins Anna Benaiges, Alba Cabrera, Berta Camps, Júlia Canals, Gemma Capella, Xavier Fàbrega, Joffre Huguet, Daniela Monsó i Eva Rigau.
Després de gairebé sis anys d'existència, Platadedrama va tancar les portes l'any 2015.

## Referències

* ↑ «Els dramaturgs gironins s'uneixen». El Punt, 20-09-2009, pàg. 42.
* ↑ «Es presenta la Plataforma de Dramaturgs de Girona». Diari de Girona, 20-09-2009. [Consulta: 7 juliol 2016].
* ↑ «Platadedrama». Arxivat de l'original el 2020-08-12. [Consulta: 23 març 2018].
* ↑ «La Casa. Lectures dramatitzades nocturnes a la Casa de Cultura de Girona». Ràdio Sarrià, 10-02-2015. [Consulta: 12 juliol 2016].
* ↑ «La Casa de Cultura de Girona oferirà lectures dramatitzades nocturnes». Diari de Girona, 11-02-2015. [Consulta: 12 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Web de Platadedrama Arxivat 2020-08-12 a Wayback Machine.
# Zum-Zum Teatre

Zum-Zum Teatre és una companyia de teatre catalana professional de teatre Infantil i juvenil fundada l'any 1994 a Lleida per tres actors provinent de l'Aula Municipal de Teatre amb l'objectiu de produir espectacles de qualitat i compromesos sota el lema «teatre per a adults a partir de quatre anys». És membre de l'Associació Professional de Teatre per a Tots els Públics i de l'associació Te Veo.
Al llarg de la seua trajectòria ha produït una vintena d'espectacles per a tots els públics dels qual s'han fet més de 4.000 representacions arreu d'Europa. Es va iniciar el 1994 amb l'espectacle El meu amic Txèkhov, una peça original de Ricard Reguant a patir de textos de l’autor rus.

## Premis

* Premi FETEN 2017 a la millor direcció a Ramon Molins per La gallina dels ous d'or.
* Premi de la Crítica de les Arts Escèniques 2019 al millor espectacle familiar per Polzet.
* Premis FETEN 2021 a la millor direcció i a interpretació coral per Soc una nou.

## Referències

* ↑ «Compañías y distribuidores. Ficha de la compañía.» (en castellà). Red Española de Teatros, Auditorios, Circuitos y Festivales de titularidad pública. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ «El teatre sempre es mentida però el bon teatre està fet de veritats», 18-01-2021. [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ «Associació Professional de Teatre per a Tots els Públics» (en català). [Consulta: 18 juny 2011].
* ↑ «Zum-Zum Teatre. Estrenos (1994-2000)» (en castellà). Centro de Documentación Teatral, Teatro Español. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ «Cinc companyies catalanes al Festival Au Bonheur des Mômes de França.». Institut Ramon Llull, 20-08-2017. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ Barrull, Jaume. «25 anys per a tots els públics». Segre, 04-10-2020. Arxivat de l'original el 2022-08-09. [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ «La compañía Markeliñe ha sido la triunfadora con su obra Lluvia, que se lleva el premio al mejor espectáculo FETEN 2017» (en castellà). Fetén, 17-02-2017. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ «Connecti.cat - 25 anys de la companyia lleidatana Zum Zum Teatre». [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ «'Sóc una nou', millor interpretació i direcció, i 'Camí a l'escola', millor posada en escena, triomfen a FETEN», 20-05-2021. [Consulta: 9 agost 2022].