OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miguel Planchuelo Herresánchez

Miguel Planchuelo Herresánchez (Cáceres, 1940 - Pontevedra, 20 de gener de 2020) fou un policia espanyol, agent del Cos de Policia Nacional i cap de la Brigada d'Informació de Bilbao durant els anys d'activitat dels Grups Antiterroristes d'Alliberament (GAL). Fou condemnat pel segrest de Segundo Marey l'any 1983, primera acció atribuïda als GAL, mentre que fou absolt per altres accions del grup armat.
Planchuelo fou oriünd de la localitat extremenya de Cáceres i ingressà professionalment a la Policia Nacional espanyola. Dins del cos exercí càrrecs rellevants com el de cap de la Brigada d'Informació de Bilbao i el de comissari provincial de Salamanca, entre d'altres. Quan l'any 1983 els GAL segrestaren per error a Segundo Marey (cas Marey), després d'haver-lo confós amb un dirigent d'ETA, estava com a màxim responsable de la brigada d'informació de la capital biscaïna. Aquest mateix cas li comportà una condemna judicial, així com al ministre de l'Interior José Barrionuevo, al director general de seguretat Rafael Vera i al diputat Ricardo García Damborenea, entre altres alts càrrecs del govern del PSOE d'aquella època.
Després de complir condemna, traslladà la seva residència a diversos indrets sent el darrer la parròquia de Lérez a la ciutat de Pontevedra, lloc de d'origen de la família de la seva muller. El 20 de gener de 2020 morí en aquesta ciutat, a l'edat de 79 anys, a conseqüència d'una malaltia. A nivell familiar, deixà en vida a tres fills i quatre nets. El seu cos es velà al tanatori de San Mauro i el 21 de gener fou enterrat després de celebrar-se un funeral a partir de les 12:30 hores a l'església de San José de Campolongo.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Hermida, María. «Muere en Pontevedra Miguel Planchuelo, exjefe policial condenado por el primer secuestro de los GAL» (en castellà). LaVozdeGalicia.es, 21-01-2020. [Consulta: 29 gener 2020].
* ↑ Azparren, Ibai. «Fallece Miguel Planchuelo, el comisario condenado por los GAL» (en castellà). Naiz.eus, 20-01-2020. [Consulta: 29 gener 2020].
# Secondhand Serenade

Secondhand Serenade és un grup format pel vocalista i guitarrista John Vesely. El projecte va començar a Califòrnia, Estats Units, l'any 2004. Vesely ha publicat tres àlbums, l'anomenat Awake l'any 2007, A Twist in my Story l'any 2008 i recentment l'any 2010 Hear me Now. En un àlbum de Secondhand Serenade es va realitzar una gravació multipista per gravar les múltiples cançons de les veus i guitarres. A diferència del segon disc, que es va utilitzar una banda completa, per poder obtenir-ne un sò més treballat.

## Història

John Joseph Vesely va formar el grup Secondhand Serenade en el seu poble de naixement Menlo Park a Califòrnia, EUA, l'any 2004. John va néixer a l'àrea de la badia de San Francisco a una família de músics. Com a fill d'un músic professional de Jazz, ell comenta que el seu talent musical és natural. Va passar vuit anys tocant el baix per a bandes locals en les quals va tocar divertits estils com ska, hardcore punk, rock, pop, entre d'altres. Després d'anys tocant el baix, va optar per una guitarra acústica.
Vesely va començar a escriure cançons quan va conèixer a la seva actual esposa Candince Vesely. Ella volia que ell li toqués i tocar-li amb un baix estava fora dels seus límits. Llavors ell va reconèixer que va trobar el verdader nom del grup quan va aixecar la guitarra acústica. El sobrenom Secondhand Serenade és una referència a la manera en què les seves cançons són 'serenates' dirigides a la seva esposa Candince, amb la que té dos fills petits. La gent només està escoltant les cançons 'de segona mà'.

### Discografia

L'any 2005, Vesely publicà el seu àlbum anomenat Awake. La data en què es publicà l'àlbum A Twist in my Story va ser el 5 de febrer de l'any 2008, i contenia cançons del seu antic àlbum Awake, com "Maybe" i "Your Call", però reproduïdes amb banda sonora en viu. El seu primer senzill, "Fall for You", va ser tret el gener 21, l'any 2008 i el seu vídeo oficial es va estrenar el 8 de gener de l'any 2008. El títol de l'àlbum va ser en referència al divorci de la seva esposa Candince l'any 2008. L'edició de luxe de l'àlbum A Twist in my Story va ser treta en febrer dia 3, l'any 2009 i conté 5 cançons de més. El 14 d'abril de l'any 2010, Secondhand Serenade va anunciar que l'àlbum Hear Me Now està oficialment acabat.

## Enllaços externs

* Vídeo cançó Awake
* Vídeo cançó Fall For You
* Vídeo cançó Hear Me Now
# Gran Premi del Japó del 2000

Resultats del Gran Premi del Japó de Fórmula 1 de la temporada 2000 disputat al circuit de Suzuka el 8 d'octubre del 2000.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 3 | Michael Schumacher | Ferrari | 53 | 1h 29' 53. 435 | 1 | 10 |
| 2 | 1 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 53 | + 1.837 s | 2 | 6 |
| 3 | 2 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 53 | + 1' 09.914 min. | 3 | 4 |
| 4 | 4 | Rubens Barrichello | Ferrari | 53 | + 1' 19.191 min. | 4 | 3 |
| 5 | 10 | Jenson Button | Williams - BMW | 53 | + 1' 25.694 min. | 5 | 2 |
| 6 | 22 | Jacques Villeneuve | BAR - Honda | 52 | + 1 Volta | 9 | 1 |
| 7 | 8 | Johnny Herbert | Jaguar - Cosworth | 52 | + 1 Volta | 10 | |
| 8 | 7 | Eddie Irvine | Jaguar - Cosworth | 52 | + 1 Volta | 7 | |
| 9 | 23 | Ricardo Zonta | BAR - Honda | 52 | + 1 Volta | 18 | |
| 10 | 17 | Mika Salo | Sauber - Petronas | 52 | + 1 Volta | 19 | |
| 11 | 16 | Pedro Diniz | Sauber - Petronas | 52 | + 1 Volta | 20 | |
| 12 | 18 | Pedro de la Rosa | Arrows - Supertec | 52 | + 1 Volta | 13 | |
| 13 | 6 | Jarno Trulli | Jordan - Mugen - Honda | 52 | + 1 Volta | 15 | |
| 14 | 11 | Giancarlo Fisichella | Benetton - Playlife | 52 | + 1 Volta | 12 | |
| 15 | 21 | Gaston Mazzacane | Minardi - Fondmetal | 51 | + 2 Voltes | 22 | |
| Ret | 20 | Marc Gené | Minardi - Fondmetal | 46 | Motor | 21 | |
| Ret | 9 | Ralf Schumacher | Williams - BMW | 41 | Virolla | 6 | |
| Ret | 15 | Nick Heidfeld | Prost - Peugeot | 41 | Suspensions | 16 | |
| Ret | 12 | Alexander Wurz | Benetton - Playlife | 37 | Virolla | 11 | |
| Ret | 5 | Heinz-Harald Frentzen | Jordan - Mugen - Honda | 29 | Hidràulics | 8 | |
| Ret | 14 | Jean Alesi | Prost - Peugeot | 19 | Motor | 17 | |
| Ret | 19 | Jos Verstappen | Arrows - Supertec | 9 | Part elèctrica | 14 | |

## Altres

* Pole: Michael Schumacher 1' 35. 825
* Volta ràpida: Mika Häkkinen 1' 39. 189 (a la volta 26)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-10-10. [Consulta: 12 abril 2010].
# Portada/efemèride març 3

Laura Bonaparte
« 2 de març · 3 de març · 4 de març »
# Blaise Harrison

Blaise Harrison és un director de cinema franco-suís.

## Biografia

Graduat a l'École cantonale d'art de Lausanne el 2003, Blaise Harrison va signar la imatge i va codirigir amb Maryam Goormaghtigh (Avant la fin de l'été) el curtmetratge. Bibeleskaes (29 min), pel·lícula documental autoproduïda rodada en súper 16 mm. Aquesta pel·lícula va ser seleccionada al festival Visions du Réel de Nyon l'any 2006.
Després de treballar com a director i director de fotografia per a Cut Up, una revisió documental d'ARTE produïda per Quark Productions emesa el 2009/2010, va dirigir e documental Armand, 15 ans l'été, coproduït per Les Films du Poisson i ARTE France com a part d'una col·lecció de primers documentals iniciat per Arte al voltant del tema "Nois i noies". Aquesta pel·lícula va ser seleccionada per a la Quinzena de Cineastes al Festival de Canes l'any 2011 així com en nombrosos festivals a l'estranger, inclòs el Festival dei Popoli a Florència on va guanyar el Premi al Millor Documental.
El 2013, va rodar un nou documental, L'Harmonie, coproduït per Les Films du Poisson, Bande à part Films, ARTE France i la RTS. Va ser seleccionat al Festival Internacional de Cinema de Locarno el 2014 i va obtenir una estrella de la SCAM.
El 2016, Blaise Harrison apareix a la llista de "100 personalitats que formen la Suïssa francòfona" publicada pel setmanari suís L'Hebdo.
El 2017, el seu primer llargmetratge de ficció Les Particules va guanyar un premi de guió com a part de l'Ajut a la Creació de la Fundació Gan per al Cinema i obté l'avançament dels rebuts del CNC. Distribuït per Les Films du losange, es va estrenar el 2019 després de ser presentat al Festival de Canes en la selecció de la Quinzena de Cineastes. Va ser nominada a la categoria de millor pel·lícula de ficció als Premis del Cinema Suís i va guanyar un Paó d’Or (Premi a la millor pel·lícula) al Festival Internacional de Cinema de l'Índia. (IFFI GOA 2019).

## Filmografia
### Curts i migmetratges

* 2003 : Ne10 (9 min)
* 2006 : Bibeleskaes (29 min) - Codirectora : Maryam Goormaghtigh
* 2009-2010 : Cut Up
* 2011 : Armand, 15 ans l'été (50 min)
* 2013 : L'Harmonie (60 min)
* 2016 : Armand, New York (18 min)

### Llargmetratge

* 2019 : Les Particules

## Distincions

* 2011 : Premi al millor documental, Festival dei popoli
* 2015 : Estrella de la SCAM
* 2017 : Guanyador de la Fundació Gan per al Cinema
* 2019 : Premi Paó d’Or (Premi a la millor pel·lícula), IFFI Goa 2019

## Notes i referències

* ↑ «Cut Up - revue documentaire». Quark Productions.
* ↑ «FESTIVAL DEI POPOLI Vince "Armand 15 ans l��t�" di Harrison - CinemaItaliano.info». www.cinemaitaliano.info.
* ↑ «L’Harmonie». Locarno Film Festival.
* ↑ «Les Étoiles Scam 2015 : le palmarès dévoilé». Scam : Société civile des auteurs multimédia, 23-06-2015.
* ↑ Présentation de Blaise Harrison sur le site de la société de production Bande à Part Films
* ↑ Site de la Quinzaine
* ↑ «Particles wins the Golden Peacock Award at IFFI 2019 - Times of India». The Times of India.
* ↑ Site de la Fondation
# Minoria absoluta (programa de ràdio)

Minoria absoluta va ser un programa radiofònic d'humor que s'emetia a l'emissora RAC 1 on es feien paròdies polítiques, entrevistes i tractaven d'altres temes d'interès sociopolític. El programa es va emetre nou temporades des de l'any 2000 fins al 2009, produït per Anna Pujol que ja treballava a la productora Can Cuca amb Toni Soler, Queco Novell, Manel Lucas, Joan Rufes Jordi Ventura. i el tècnic de só i muntador musical,Víctor Ollé.
El programa el dirigien el presentador Toni Soler, i els seus companys Manel Lucas i Queco Novell. Van formar part de l'equip Sergi Mas, Jordi Ventura, Carles Capdevila, Raül Llimós, Paco Escribano, Toni Albà, Sílvia Abril, Pau Miró, Tatiana Sisquella, Mireia Portas, Bruno Oro, Jaume Mallofré, Cesc Casanovas i Jordi Ríos, entre d'altres.
El 2004 van emetre una versió televisiva a City TV amb el mateix nom en la que també s'emetien paròdies polítiques. El 24 de juliol de 2009 es va produir l'adéu del programa, després de nou anys en antena. El mateix equip del Minoria absoluta va realitzar el programa d'humor de Televisió de Catalunya Polònia.

## Premis i reconeixements

* Premi Ciutat de Barcelona 2006
* Premi Ondas 2006 al millor programa de ràdio.

## Referències

* ↑ «Minoria Absoluta a VilaWeb TV: 'La ràdio afavoreix la bogeria'». VilaWeb, 24-07-2009.
* ↑ «Minoria des de dins - Anna Pujol, premsa i comunicació a Minoria Asboluta». YouTube, 16-05-2014 [Consulta: 17 juliol 2015].
* 1 2 3 «Emotiva y divertida despedida de 'Minoria Absoluta' en el Tívoli de Barcelona» (en castellà). La Vanguardia, 24-07-2009.
* 1 2 3 Soler, Toni. «El llarg part de Polònia». A: El llibre mediàtic de Polònia. Barcelona: Columna, març de 2007, p. 21. ISBN 978-84-664-0811-0.
* 1 2 «"Porca misèria", "Minoria absoluta", "Salvador" i Bisbal, entre els premiats als Ondas 2006». 324.cat, 24-11-2006.

## Enllaços externs

* Web oficial de la productora de Minoria Absoluta
* Web oficial de RAC 1
# Maria Rodés

Maria Rodés (Barcelona, 20 de maig de 1986), és una compositora i cantant catalana.
Va formar part d'Oniric amb Andy Poole, amb qui va publicar el seu primer discː Sin Técnica (Cydonia, 2009). L'any següent, el seu primer disc en solitari va ser Una forma de hablar (Bcore, 2010). Va estudiar un postgrau en art sonor organitzat per la Universitat de Barcelona, que li va permetre descobrir noves perspectives sonores. Influïda per aquests estudis, va confeccionar Sueño Triangular (BCore, 2012), autoproduït amb l'ajuda de la guitarrista Maru di Pace i l'artista sonor Lluís Surós.
Ha col·laborat amb diferents artistes com Raúl Fernández (Refree), Coque Malla, Espaldamaceta o Anímic i ha participat en diversos projectes musicals com a compositora i intèrpret. L'àlbum Convergència i Unió (Bcore, 2013) és fruit de la seva unió amb Ramón Rodríguez (The New Raemon) i Martí Sales (Els Surfing Sirles).
El 2014 va publicar María canta copla (BCore), disc en el qual experimenta com a arranjadora i cantant reinterpretant de manera molt personal cobles clàssiques com Tengo miedo, El día que nací yo, Ay pena, penita, pena, Tres puñales o Tatuaje, que interpreta en col·laboració amb Albert Pla. Al 2018 publica el disc Eclíptica (Satélite K), inspirat en el diari escrit per un oncle-besavi seu, Lluís Rodés, director de l'Observatori de l'Ebre durante la guerra civil. El disc, produït per Josep María Baldomà i Juan Rodríguez Berbín, inclou la col·laboració de The New Reamon, Nico Roig i de la mexicana Ximena Sariñana.

## Referències

* ↑ «Maria Rodés» (en castellà). MYM: Mujeres y música, 15-02-2017. [Consulta: 20 març 2021].
* 1 2 Casillas, Elizabeth. «Entrevista a Maria Rodés» (en castellà). Cactus, 21-07-2014. Arxivat de l'original el 2017-04-03. [Consulta: 20 març 2021].
* ↑ «Maria Rodés». Kosmopolis. CCCB via (CCBYSA via) OTRS. [Consulta: 17 febrer 2015].
* ↑ Ballesta, Juan Carlos. «María Rodés: una cantautora destinada a conmover» (en castellà). La dosis. Revista musical, 17-11-2018. [Consulta: 20 març 2021].
# Pere Oliver i Domenge

Pere Oliver i Domenge (Ciutat de Mallorca, 1886 - Felanitx, 1968) fou un polític mallorquí. Treballava com a farmacèutic a Felanitx, el 1917 col·laborà al diari La Veu de Mallorca, partidari de l'autonomia de les Illes Balears i de tendència pancatalanista. El 1923 fou un dels fundadors de l'Associació per la Cultura de Mallorca i col·laborà a La Nostra Terra.
Quan es proclamà la Segona República Espanyola fou proclamat alcalde de Felanitx i intervingué en la discussió de l'avantprojecte d'Estatut d'Autonomia de les Illes Balears de 1931. Desencisat, el 1932 participà en l'organització del partit Acció Republicana de Mallorca i el 1934 formà part del consell regional d'Esquerra Republicana Balear. El juny de 1936 signà la Resposta als Catalans. Quan esclatà la guerra civil espanyola i Mallorca fou ocupada per les tropes franquistes, s'havia amagat a Portocolom, d'on va partir en un llaüt cap a Menorca i d'ací a Barcelona, on tengué un paper important en la publicació de Mallorca Nova, i després de la guerra a les Filipines. El seu company Pere Antoni Reus i Bordoy fou acusat de facilitar la seva fugida, i posteriorment executat. La seva farmàcia fou saquejada i la casa confiscada per l'exèrcit rebel. El 1952 tornà de l'exili, però el Col·legi de Farmacèutics no li va deixar reobrir la Farmàcia.

## Obres

* La catalanitat de les Mallorques (1916)
* Joanot Colom i Cifré (1929)

## Enllaços externs

* Biografia per Sebastià Serra
# Gran Premi dels Estats Units del 1967

Resultats del Gran Premi dels Estats Units de Fórmula 1 de la temporada 1967, disputat al circuit de Watkins Glen l'1 d'octubre del 1967.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 5 | Jim Clark | Lotus - Ford | 108 | 2h 03' 13. 2 | 2 | 9 |
| 2 | 6 | Graham Hill | Lotus - Ford | 108 | + 6.3 s | 1 | 6 |
| 3 | 2 | Denny Hulme | Brabham - Repco | 107 | + 1 Volta | 6 | 4 |
| 4 | 15 | Jo Siffert | Cooper - Maserati | 106 | + 2 Voltes | 12 | 3 |
| 5 | 1 | Jack Brabham | Brabham - Repco | 104 | + 4 Voltes | 5 | 2 |
| 6 | 16 | Jo Bonnier | Cooper - Maserati | 101 | + 7 Voltes | 15 | 1 |
| 7 | 22 | Jean-Pierre Beltoise | Matra - Ford | 101 | + 7 Voltes | 18 | |
| Ret | 3 | John Surtees | Honda | 96 | Alternador | 11 | |
| Ret | 9 | Chris Amon | Ferrari | 95 | Motor | 4 | |
| Ret | 7 | Jackie Stewart | BRM | 72 | Injecció | 10 | |
| Ret | 21 | Jacky Ickx | Cooper - Maserati | 45 | Sobreescalfament | 16 | |
| Ret | 19 | Guy Ligier | Brabham - Repco | 43 | Motor | 17 | |
| Ret | 17 | Chris Irwin | BRM | 41 | Motor | 14 | |
| Ret | 8 | Mike Spence | BRM | 35 | Motor | 13 | |
| Ret | 4 | Jochen Rindt | Cooper - Maserati | 33 | Motor | 8 | |
| Ret | 11 | Dan Gurney | Eagle - Weslake | 24 | Suspensions | 3 | |
| Ret | 14 | Bruce McLaren | McLaren - BRM | 16 | Pèrdua d'aigua | 9 | |
| Ret | 18 | Moises Solana | Lotus - Ford | 7 | Encesa | 7 | |

## Altres

* Pole: Graham Hill 1' 05. 48
* Volta ràpida: Graham Hill 1' 06. 00 (a la volta 81)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-02-18. [Consulta: 14 març 2010].
# Narcís Vázquez Romero

Narcís Vázquez Romero (Manises, 1948) és un metge i polític valencià, diputat al Congrés dels Diputats en la III i IV Legislatures.
Llicenciat en Medicina i Cirurgia, des de 1977 ha treballat com a especialista en Medicina Interna de l'Hospital General d'Elx i ha estat professor associat de la Facultat de Medicina de la Universitat d'Alacant. El 1978 fou el cap del PCE a Elx, formant part de la llista del PCPV per Elx a les eleccions municipals espanyoles de 1979.
També fou membre de la direcció nacional d'Esquerra Unida del País Valencià (EUPV), partit amb el qual fou elegit diputat per la província d'Alacant a les eleccions generals espanyoles de 1989 i 1993. De 1993 a 1996 ha estat Secretari Segon de la Comissió d'Afers Exteriors del Congrés dels Diputats. El 1996 deixà el PCE i IU per integrar-se a Nova Esquerra

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.563. ISBN 9788495484802.

## Enllaços externs

* Fitxa al Congrés dels Diputats
# Desplaçament batocròmic

En espectroscòpia, el desplaçament batocròmic ((del grec βαθύς (bathys), profund; χρῶμα (chrōma), color); per tant, l'ortografia alternativa menys comuna baticròmic) és un canvi de posició de la banda espectral en l'espectre d'absorció, reflectància, transmitància o espectre d'emissió d'una molècula a una longitud d'ona més llarga (freqüència més baixa). Com que el color vermell de l'espectre visible té una longitud d'ona més llarga que la majoria dels altres colors, l'efecte també s'anomena desplaçament al vermell.
El desplaçament hipocròmic és un canvi a una longitud d'ona més curta (freqüència més alta).

## Condicions

Pot ocórrer a causa d'un canvi en les condicions ambientals: per exemple, un canvi en la polaritat del dissolvent donarà lloc a solvatocromisme.
Una sèrie de molècules relacionades estructuralment en una sèrie de substitució també poden mostrar un desplaçament batocròmic. El desplaçament batocròmic és un fenomen vist en espectres moleculars, no en espectres atòmics; per tant, és més habitual parlar del moviment dels pics de l'espectre que de les línies.
    $\Delta \lambda =\lambda \!_{{\text{estat 2}} \atop {\text{observat}}}-\,\lambda \!_{{\text{estat 1}} \atop {\text{observat}}}$
on $\lambda$ és la longitud d'ona del pic espectral d'interès, i $\lambda \!_{{\text{estat 2}} \atop {\text{observat}}}>\,\lambda \!_{{\text{estat 1}} \atop {\text{observat}}}.$

## Detecció

El desplaçament batocròmic normalment es demostra mitjançant un espectrofotòmetre, un colorímetre o un espectroradiòmetre.

## Referències

* ↑ Kamlet, Mortimer J.; Taft, R. W. «The solvatochromic comparison method. I. The .beta.-scale of solvent hydrogen-bond acceptor (HBA) basicities» (en anglès). Journal of the American Chemical Society, 98(2), 1976, pàg. 377-383. DOI: 10.1021/ja00418a009. ISSN: 0002-7863.
* ↑ Buncel, Erwin; Rajagopal, Srinivasan «Solvatochromism and solvent polarity scales» (en anglès). Accounts of Chemical Research, 23(7), 1990, pàg. 226-231. DOI: 10.1021/ar00175a004. ISSN: 0001-4842.
# Gran Premi dels Estats Units del 1977

Resultats del Gran Premi dels Estats Units de Fórmula 1 de la temporada 1977, disputat al circuit de Watkins Glen el 2 d'octubre del 1977.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 1 | James Hunt | McLaren - Ford | 59 | 1h 58' 23. 267 | 1 | 9 |
| 2 | 5 | Mario Andretti | Lotus - Ford | 59 | + 02.026 s | 4 | 6 |
| 3 | 20 | Jody Scheckter | Wolf - Ford | 59 | + 1' 18.879 min. | 9 | 4 |
| 4 | 11 | Niki Lauda | Ferrari | 59 | + 1' 40.615 min. | 7 | 3 |
| 5 | 22 | Clay Regazzoni | Ensign - Ford | 59 | + 1' 48.138 min. | 19 | 2 |
| 6 | 12 | Carlos Reutemann | Ferrari | 58 | + 1 Volta | 6 | 1 |
| 7 | 26 | Jacques Laffite | Ligier - Matra | 58 | + 1 Volta | 10 | |
| 8 | 24 | Rupert Keegan | Hesketh - Ford | 58 | + 1 Volta | 20 | |
| 9 | 16 | Jean-Pierre Jarier | Shadow - Ford | 58 | + 1 Volta | 16 | |
| 10 | 30 | Brett Lunger | McLaren - Ford | 57 | + 2 Voltes | 17 | |
| 11 | 18 | Hans Binder | Surtees - Ford | 57 | + 2 Voltes | 25 | |
| 12 | 7 | John Watson | Brabham - Alfa Romeo | 57 | + 2 Voltes | 3 | |
| 13 | 28 | Emerson Fittipaldi | Fittipaldi - Ford | 57 | + 2 Voltes | 18 | |
| 14 | 4 | Patrick Depailler | Tyrrell - Ford | 56 | + 3 Voltes | 8 | |
| 15 | 9 | Alex Ribeiro | March - Ford | 56 | + 3 Voltes | 23 | |
| 16 | 3 | Ronnie Peterson | Tyrrell - Ford | 56 | + 3 Voltes | 5 | |
| 17 | 25 | Ian Ashley | Hesketh - Ford | 55 | + 4 Voltes | 22 | |
| 18 | 27 | Patrick Neve | March - Ford | 55 | + 4 Voltes | 24 | |
| 19 | 19 | Vittorio Brambilla | Surtees - Ford | 54 | + 5 Voltes | 11 | |
| Ret | 15 | Jean-Pierre Jabouille | Renault | 30 | Alternador | 14 | |
| Ret | 6 | Gunnar Nilsson | Lotus - Ford | 17 | Accident | 12 | |
| Ret | 8 | Hans Joachim Stuck | Brabham - Alfa Romeo | 14 | Accident | 2 | |
| Ret | 10 | Ian Scheckter | March - Ford | 10 | Accident | 21 | |
| Ret | 2 | Jochen Mass | McLaren - Ford | 8 | Bomba de combustible | 15 | |
| Ret | 14 | Danny Ongais | Penske - Ford | 6 | Accident | 26 | |
| Ret | 17 | Alan Jones | Shadow - Ford | 3 | Accident | 13 | |
| NVQ | 23 | Patrick Tambay | Ensign - Ford | | | 0 | |

## Altres

* Pole: James Hunt 1' 40. 863
* Volta ràpida: Ronnie Peterson 1' 51. 850 (a la volta 56)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-10-21. [Consulta: 8 abril 2010].
# Ferran Verdú Monllor

Ferran Josep Verdú i Monllor (Xixona, 1968) és un matemàtic i polític valencià, alcalde de Xixona (l'Alacantí) entre 2007 i 2015. Llicenciat en matemàtiques i doctor per la Universitat d'Alacant (UA), és professor a l'Escola Politècnica Superior de la UA.
Militant del Partit Socialista del País Valencià (PSPV), va coordinar la gestora que dirigí el PSPV de Villena (Alt Vinalopó) el 2010 arran d'una crisi interna del partit. Fou diputat a les Corts Valencianes durant quasi any i mig després entre el juny 2011 i novembre de 2012. Deixà l'escó per les dificultats a l'hora de compatibilitzar les tasques al front de l'ajuntament de Xixona i la docència a la Universitat d'Alacant siguent substituït per Jordi Valentí Martínez Juan.

## Referències

* ↑ «Jorge Alarte y Ana Barceló pactan que el alcalde de Xixona presida la Gestora socialista de Villena» (en castellà). Información, 30-04-2010. [Consulta: 26 desembre 2011].
* ↑ «Jordi Valentí Martínez (PSPV) promete su cargo como diputado en las Corts Valencianes» (en espanyol). La Vanguardia, 20-11-2012. [Consulta: 27 desembre 2013].