OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pecat original

El pecat original és la falta comesa per Adam i Eva que explica la seva expulsió del Paradís. És anàleg a les explicacions de la cultura grega, on l'home comet una falta i descendeix a una edat inferior des de l'edat d'or i als fruits prohibits mesopotàmics i egipcis.

## La caiguda

La serp va temptar Eva perquè convencés Adam de prendre l'únic fruit prohibit (representat sovint per una poma) de l'Arbre del Bé i del Mal. Aquest ho va fer i va intentar ocultar la seva falta a Déu, qui ho va descobrir i va castigar els homes a ser mortals, tenir treball i dolors i ser expulsats del Paradís (Gènesi 3:6-24).
La visió tradicional indica que la serp era una encarnació del dimoni (com la majoria d'animals d'escates a l'edat mitjana). Eva apareix com la dona que tempta l'home. Descobreixen que van nus després de prendre el fruit, senyal que assoleixen alhora el coneixement, la pèrdua de la innocència i el pecat. Seria per tant alhora una falta per orgull (volen conèixer el que no els pertoca) i de desobediència a Déu. Aquest pecat original explicaria la tendència al mal de l'ésser humà, tot i conèixer el seu deure.
Altres visions ho veuen com un acte alliberador i necessari, ja que a partir d'aquest moment l'home és humà: lliure, mortal, capaç de reproduir-se i de poblar la Terra. El fet que l'arbre s'anomeni de la ciència o del Bé i del Mal indica que la persona només ho és des del moment que pot accedir al coneixement (ésser racional) i que jutja els seus actes (ésser moral), a diferència dels altres animals. Seria un ritu de pas cap a l'edat adulta sota la forma d'un mite.
La psicoanàlisi ha vist una al·legoria de l'acte sexual. La serp té forma fàl·lica i connotació de luxúria; la parella descobreix que va nua; els càstigs estan associats al part; es diu que perden la innocència.

## La doctrina cristiana

El catolicisme creu que el baptisme neteja el pecat original. L'única persona que va néixer sense aquesta falta va ser Maria, mare de Jesús, "sense pecat concebuda". La doctrina de l'església al respecte està fortament influïda pels escrits de Sant Agustí d'Hipona. El protestantisme subratlla el paper de la gràcia divina: l'home és pecador des que neix i Déu escull salvar-lo malgrat tot.
El pelagianisme, declarat heretgia, va afirmar que aquesta concepció estava contaminada pel maniqueisme, que intentava justificar la doble naturalesa de l'home (pecador i angèlic). El socianisme va secundar aquesta manera de pensar, afirmant que una criatura dotada d'ànima i feta a imatge i semblança de Déu, com diu la Bíblia, no pot néixer pecadora sinó que és després que s'allunya de la voluntat divina.
El cristianisme ortodox considera que una falta no es pot heretar, ja que el pecat sempre implica elecció lliure pel mal, sabent-ne les conseqüències. Un nadó no pot, doncs, pecar. Afirma que la visió catòlica empeny cap al determinisme i que nega la llibertat fonamental de l'ésser humà.

## Vegeu també

* Albat
# Pastor dels Pirineus

El pastor dels Pirineus o pastor pirinenc és una raça de gos pastor de vigilància originari dels Pirineus, està format per dues varietats diferents: el pastor dels Pirineus de pèl llarg i el pastor dels Pirineus de cara rasa. El pastor català és una raça que probablement descendeix del pastor dels Pirineus.

## Característiques

És un gos àgil i audaç que sap atacar no només al llop sinó també a l'os. És de caràcter tossut, dur, tímid i reservat amb els estranys. Té una gamma de colors que albarca tots menys el negre en el seu estàndard racial. És d'estatura mitjana, d'uns 38 a 50 cm, i d'entre 8 i 14 kg de pes. Fort i ric en energia, summament nerviós. És astut i alerta, amb gran velocitat en els seus moviments. Té un port característic amb ossos fins.

## Utilització

És ensinistrat per guardar i defensar els ramats, com tots els gossos pastors.

## Referències

* ↑ «pastor dels Pirineus». Diccionari de veterinària i ramaderia. TERMCAT. [Consulta: 21 març 2022].
* ↑ «Pastor dels Pirineus». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Pastor Pirinenc». Mascotes, 2022. [Consulta: 21 març 2022].
# Portanotes

Un portanotes és un objecte que permet de portar fulls de paper i escriure-hi. Un porta-bloc consisteix en un suport pla i rígid unit a un clip de papers o un altre dispositiu per a subjectar els fulls.
El portanotes és la metàfora utilitzada en anglès (clipboard) per a designar el concepte informàtic de porta-retalls. Les icones corresponents al porta-retalls i l'acció d'enganxar, per tant, solen representar un portanotes.
El portanotes va ser creat per George Henry Hohnsbeen el 1908, però ja n'hi havia patents al segle XIX.
Sovint s'utilitzen durant esdeveniments esportius, per exemple a escoles o estadis.
És pot penjar un portanotes al coll amb un cordell.

## Referències

* ↑ «Resultats per a la cerca "portanotes" dins totes les àrees temàtiques». TERMCAT. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 26 març 2024].

## Vegeu també

* bloc de cavallet
# Posició d'escaire

En l'esport (gimnàstica), la posició d'escaire és una figura estàtica, consistent a mantenir les cames horitzontals, esteses cap endavant per la sola força dels músculs abdominals, mentre que el tronc és vertical, recolzat sobre les mans, la qual cosa forma un angle de 90°. Les cames es poden eixamplar o tancar.
Aquesta figura es pot realitzar a terra o a un aparell com anelles i barres paral·leles i es considera un element bàsic en un encadenament.

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 1r març 2024].

## Vegeu també

* Exercici físic
* Exercici aeròbic
# Sirícids

Els sirícids (Siricidae) són una família d'himenòpters del subordre dels símfits (Symphyta). Les femelles dipositen els seus ous en la fusta dels arbres i les larves caven túnels alimentant-se de la fusta.

## Descripció

Cos cilíndric. Els adults solen ser de color blau, castany o negre amb parts grogues. Poden arribar a mesurar 4 o 5 cm sense comptar l'ovipositor, tot i que presenten una gran variació en grandària dins de la mateixa espècie. L'últim segment abdominal de tots dos sexes presenta una espina a la part dorsal no confondre amb l'oviscapte de les femelles, que es troba a la regió ventral del final de l'abdomen.

## Ecologia

Les femelles dipositen els seus ous en la fusta dels arbres i les larves caven túnels alimentant-se de la fusta. Requereixen l'ajuda de fongs simbiòtics per a digerir la cel·lulosa. Poden necessitar d'un a tres anys per completar el seu creixement. Abans de convertir-se en pupa solen migrar fins a prop de la superfície del tronc i romandre tot just sota de l'escorça. Algunes espècies són plagues de la fusta de gran importància econòmica.
Un important control biològic és la vespa paràsita Rhyssa persuasoria que diposita els seus ous a les larves del gènere Sirex, de les quals s'alimenten causant la mort. També hi ha cucs nematodes que els ataquen.

## Referències

* ↑ «Siricidae». catalogueoflife.org. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «sirícids». Cercaterm - TERMCAT. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «sirícid». Gran Enciclopèdia Catalana, 01-05-1989. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ Schiff (et al), N. M. «Siricidae of the Western Hemisphere». Canadian Journal of Arthropod Identification, 21, 06-07-2012. DOI: 10.3752/cjai.2012.21. ISSN: 1911-2173.
* ↑ Richardson, David M. Ecology and Biogeography of Pinus (en anglès). Cambridge University Press, 2000-07-31, p. 363. ISBN 978-0-521-78910-3.

## Enllaços externs

* Bugguide.net. Descripció i fotos de Siricidae d'Amèrica del Nord.
* Descripció i foto.
# Strade Bianche

La Strade Bianche, abans anomenada Monte Paschi Eroica i Monte Paschi Strade Bianche és una competició ciclista professional que es disputa anualment pels voltants de la ciutat de Siena, a la Toscana. La cursa es disputa sobre una distància de 180 km, dels quals uns 70 són sobre pistes de terra, sterrato en italià. Això fa la cursa comparable a la Tro Bro Leon que es disputa a la Bretanya.
Aquest traçat sense enquitranar i les múltiples pujades fan d'aquesta prova una de les més dures del panorama ciclista internacional, cosa que fa que sigui una cursa per a ciclistes de fons, però que alhora tenen una bona punta de velocitat. L'arribada té lloc a la Piazza del Campo de Siena.
La cursa forma part de l'UCI World Tour, la màxima categoria del ciclisme professional. Per molts és considerada el sisè monument del ciclisme.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| Monte Paschi Eroica ||||
| 2007 | Aleksandr Kólobnev | Marcus Ljungqvist | Mikhailo Khalilov |
| 2008 | Fabian Cancellara | Alessandro Ballan | Linus Gerdemann |
| 2009 | Thomas Löfkvist | Fabian Wegmann | Martin Elmiger |
| Monte Paschi Strade Bianche ||||
| 2010 | Maksim Iglinski | Thomas Löfkvist | Michael Rogers |
| 2011 | Philippe Gilbert | Alessandro Ballan | Damiano Cunego |
| Strade Bianche ||||
| 2012 | Fabian Cancellara | Maksim Iglinski | Oscar Gatto |
| 2013 | Moreno Moser | Peter Sagan | Rinaldo Nocentini |
| 2014 | Michał Kwiatkowski | Peter Sagan | Alejandro Valverde Belmonte |
| 2015 | Zdeněk Štybar | Greg Van Avermaet | Alejandro Valverde Belmonte |
| 2016 | Fabian Cancellara | Zdeněk Štybar | Gianluca Brambilla |
| 2017 | Michał Kwiatkowski | Greg Van Avermaet | Tim Wellens |
| 2018 | Tiesj Benoot | Romain Bardet | Wout van Aert |
| 2019 | Julian Alaphilippe | Jakob Fuglsang | Wout van Aert |
| 2020 | Wout van Aert | Davide Formolo | Maximilian Schachmann |
| 2021 | Mathieu van der Poel | Julian Alaphilippe | Egan Bernal Gómez |
| 2022 | Tadej Pogačar | Alejandro Valverde Belmonte | Kasper Asgreen |
| 2023 | Thomas Pidcock | Valentin Madouas | Tiesj Benoot |
| 2024 | Tadej Pogačar | Toms Skujiņš | Maxim Van Gils |

## Referències

* ↑ «tram de terra - Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 13 maig 2024].
* ↑ Cyclisme : les Strade Bianche, le Paris-Roubaix de Toscane sur lemonde.fr
* ↑ «Almost as Good as Homemade». [Consulta: 21 novembre 2015].
* ↑ «Siena start for Strade Bianche in 2016». [Consulta: 6 février 2016].
* ↑ «UCI expands WorldTour to 37 events». Cycling News. [Consulta: 2 octubre 2016].
* ↑ «The UCI reveals expanded UCI WorldTour calendar for 2017». UCI. [Consulta: 2 octubre 2016].
* ↑ Fabian Cancellara: 'Don't compare Strade Bianche with Paris-Roubaix' from Cycling Weekly.
* ↑ Perea, Jordi Badia. «El sisè monument ciclista» (en castellà), 04-03-2024. [Consulta: 13 maig 2024].
* ↑ Fosbury, Redacció. «L'èxit de l'Strade Bianche en 5 claus», 02-03-2018. [Consulta: 13 maig 2024].

## Enllaços externs

* Strade Bianche - Lloc web oficial (italià) (anglès)
# Sugar Daddy

Un padrí de sucre o Sugar Daddy ( literalment, 'papa de sucre') és el terme argòtic que designa el tipus d'home ric, normalment de més edat, que ofereix diners o regals a una altra persona més pobra, normalment més jove, a canvi de companyia o favors sexuals. Pot ser des d'una relació de sexe esporàdic fins a una relació d'amor estable.
El terme prové d'un propietari de plantacions de sucre del sud dels Estats Units, que encarnà aquest concepte.
Aquesta tendència es troba sobretot al món homosexual, on és molt freqüent aquest tipus de relació entre un jove i un home més gran. Cal no confondre-ho amb un altre tipus de relació molt semblant, entre un jove i un home, però en aquest cas sense cap intercanvi material. El revers femení s'anomena padrina de sucre o Sugar Mommy (literalment, 'mama de sucre'). La persona jove en aquesta mena de parelles rep el nom de fillol o fillola de sucre, Sugar Baby en anglès (literalment, 'nadó de sucre').
Aquesta activitat, anomenada cites de sucre (Sugar Dating o Sugaring, en anglès), és sovint vista com una mena de prostitució encoberta, semblant al concepte de noies o nois de companyia.

## Referències

* 1 2 «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 25 novembre 2024].
* ↑ «fillol de sucre | fillola de sucre - Consulteca | TERMCAT». [Consulta: 25 novembre 2024].
* ↑ «cites de sucre - Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 26 novembre 2024].
* ↑ «Del 'sugar baby' al sexe virtual: manifestacions i característiques sociode». [Consulta: 25 novembre 2024].
* ↑ «Sugar daddies: una forma de prostitució que arriba per TikTok?». [Consulta: 25 novembre 2024].
* ↑ Macedo, Gisela. «Creix a Espanya el 'sugar dating', una versió encoberta de prostitució», 03-06-2019. [Consulta: 25 novembre 2024].
# Tecno

El tecno (de l'anglès technological) és un estil de música electrònica creat a final dels anys 1980 però que adquirí la seva màxima popularitat a la dècada del 1990. És una evolució del rock progressiu amb melodies electròniques i ritmes més durs i insistents, i la utilització d'instruments electrònics com sintetitzadors i mostrejadors.
És estructurat de manera repetitiva segons el patró rítmic anomenat four-on-the-floor, per a maximitzar l'efecte ballable de la música. El tecno també ha modificat melodies clàssiques barrejant-les amb ritmes i la creativitat dels discjòqueis en discoteques mesclant, per exemple, rap i house.

## Referències

* ↑ «tecno - Neoloteca | TERMCAT». [Consulta: 15 abril 2024].
* ↑ «Independents - Del folk al techno: la cançó catalana ara es balla». CCMA, 16-02-2024. [Consulta: 15 abril 2024].
* ↑ Frediani, Aldo. «10 sessions de música tecno per passar el desconfinament». El Nacional, 08-05-2020. [Consulta: 15 abril 2024].
# Temperatura equivalent

La temperatura equivalent és la temperatura que té una bombolla d'aire quan tot el vapor d'aigua contingut es condensa i els valors de la pressió a l'inici i al final del procés de condensació es mantenen iguals. És un índex de sensació tèrmica en el qual una persona, experimentaria el mateix intercanvi tèrmic per radiació i convecció, que en el recinte real (en el qual es troba).
Engloba la temperatura seca i la temperatura radiant mitjana.
    $T_{e}=T+{\frac {L_{v}}{c_{p}+x\cdot c_{w}}}\cdot x$
No obstant això, per a una avaluació més correcta de la sensació tèrmica cal tenir en compte també altres variables (velocitat de l'aire, índex d'indument, activitat).

## Vegeu també

* Temperatura resultant
* Temperatura efectiva

## Referència

* ↑ «temperatura equivalent». Diccionari de meteorologia. TERMCAT. [Consulta: 28 maig 2022].
* ↑ «Temperatura equivalent». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Tornagauxes

El tornagauxes també anomenat tornaboix o tornagall és un portafileres destinat a l'ús de barrines manuals. El tornagauxes és compost de dos mànecs a 180° damunt una part central formada per un parell de mordasses mòbils destinades a subjectar la barrina amb el portafileres.
El nom tornagauxes, del francès tourne-à-gauche ("gira a l'esquerra") podria provenir de la tècnica d'utilitzar barrines manuals (principalment amb la barrina d'escairament) : a fi de fer barrinades de bona qualitat, i sobretot per a no trencar les barrines dins la peça, cal girar sistemàticament el portaeines d'una mitja volta en direcció contrària a les agulles del rellotge, per tant cap a l'esquerra, després d'haver avançat d'una volta cap a la dreta, això per tal de trencar les barrumballes que corren el risc de blocar l'eina i netejar els trossets de tall. També hi ha tornagauxes de trinquet, el mode trinquet dels quals es pot utilitzar principalment amb trepans o caps de frare.

## Altre ús

Un tornagauxes és l'eina que, acoblada a un extractor, amb filet inversa, permet de treure la tija d'un caragol el cap del qual és trencat.
* es fa un forat (preferiblement amb un trepant especial, combinat amb l'extractor) al cos del caragol trencat ;
* un extractor, amb filet invers, i de mida adaptada al forat, s'introdueix progressivament caragolant amb l'eina descrita a l'article ;
* El (des)caragolament es realitza de dreta a esquerra (en direcció contrària a les agulles del rellotge) ;
* l'extractor, lleugerament cònic, s'enfonsa gradualment fins que el seu diàmetre supera aquell del forat perforat ;
* Quan l'extractor arriba a aquest límit, la força del descaragolament es transmet al caragol trencat que surt del seu lloc.

## Referències

* ↑ «tornagauxes». Cercaterm. TERMCAT. [Consulta: 3 novembre 2023].
# Touchdown

El touchdown (TD) és la principal manera d'anotar al futbol americà i s'atorguen 6 punts a l'equip que l'aconsegueix, a més de la posibilitat d'assolir un punt addicional o una conversió de dos punts. En concret el touchdown es produeix quan la pilota està a la zona d'anotació de l'equip contrari al del jugador que està en possessió d'ella.
Per a assolir el touchdown, cal que l'equip porti la pilota a la zona d'anotació oposada. L'anotació es produeix:
* quan la pilota toca o trenca el plànol format per la vertical de la línia de gol, i està en possessió d'un jugador atacant, encara que aquest no entri a la zona d'anotació (els petits pals que hi ha a les cantonades de la zona també valen);
* quan la pilota que ja ha tocat o trencat aquest plànol entra en possessió d'un jugador atacant (el jugador ha de tocar terra amb un o dos peus o altra part del cos). Si el jugador està dins de la zona però la pilota no la toca no hi ha anotació.
La majoria de touchdowns els anoten els equips ofensius mitjançant jugades de correguda o de passada, però un equip defensiu pot fer-ho recuperant una pilota perduda per l'altre equip o per mitjà d'una intercepció. També existeixen els touchdowns de retorn, que consisteixen en el fet que el jugador que retorna el xut d'allunyament o el xut inicial de l'equip contrari recorre tot el camp fins a la zona d'anotació rival.

## Referències

* ↑ «touchdown». Diccionari general de l'esport. Departament de Cultura. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 juliol 2024].
* ↑ Miquel. «Maneras de anotar en la NFL» (en anglès). 11InchBall, 12-03-2019. [Consulta: 31 juliol 2024].
* 1 2 «Anotación o Touchdown.» (en castellà). DeFutbolAmericano, 2010. [Consulta: 31 juliol 2024].
# Vaqueta suïssa

La vaqueta suïssa (Peltodoris atromaculata) és una espècie de mol·lusc gastròpode de la família Discodorididae. Es troba al mar Mediterrani i l'oceà Atlàntic.

## Descripció

És un mol·lusc sense closca, fàcilment recognoscible per la seva característica coloració de taques de tons foscos sobre un fons blanc. Te el cos ovalat i arrodonit i presenta entre 6 i 9 brànquies. Al voltant de l'anus posseeix diverses expansions que utilitza com a brànquies secundàries.

## Comportament i alimentació

Generalment es troben en les esponges del gènere Petrosia (Petrosia dura, Petrosia ficiformis), de les quals s'alimenta. Sovint es troba en petits grups de diversos individus joves, per altra banda, els majors exemplars solen ser més solitaris.
També s'alimenta de Haliclona fulva, la qual potser la prefereix per sobre de la Petrosia.

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 2 agost 2021].
* 1 2 Gofas, S. «Peltodoris atromaculata Bergh, 1880». World Register of Marine Species, 2010. [Consulta: 28 febrer 2012].
* 1 2 Bas Peired, C.. La Vida Maravillosa de los Animales (en español). Barcelona, España: Instituto Gallach, 1972, p. 482.
* ↑ Riedl, R.. Fauna y Flora del Mar Mediterráneo (en español). Barcelona, España: Ediciones Omega, 2011, p. 904. ISBN 978-84-282-0767-6.
* ↑ (anglès)Plantilla:Cita pubblicazione
# Wil·lemita

La wil·lemita és un mineral de la classe dels silicats que rep el seu nom del rei Guillem I dels Països Baixos (Willem I), i va ser descobert el 1830. La seva composició química és ZnO 72,96% i SiO2 27,04%. Com a impureses més comunes, conté alumini, ferro, manganès i plom. És un mineral molt fluorescent, de color verd sota llum ultraviolada (imatge); a plena llum, pot presentar colors molt variats. Encara que és un dels pocs silicats que pertany al sistema cristal·lí trigonal, la seva xarxa és romboèdrica.

## Característiques

La wil·lemita és un silicat de fórmula química Zn₂SiO₄. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5. Segons la classificació de Nickel-Strunz la wil·lemita pertany a «09.AA - Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats), nesosilicats sense anions addicionals; cations en coordinació tetraèdrica [4]» juntament amb els següents minerals: fenaquita, eucriptita i liberita.

## Aspecte

La wil·lemita, normalment, es forma a partir de l'alteració de blenda, i normalment està associada amb calcària. Freqüentment, està associada amb cincita vermella i amb franklinita, també amb minerals de zinc. Els cristalls de wil·lemita són fibrosos, romboèdrics o tabulessis.

## Jaciments

En la natura, els jaciments de wil·lemita són rars. Es poden destacar els de Franklin (Nova Jersey, Estats Units), on apareix associada a zincita i franklinita, i els d'Arizona. A Mèxic, n'hi ha jaciments a Bolaños (Jalisco) i Batopilas (Chihuahua). Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la pedrera Can Rovira, a Sant Fost de Campsentelles (Vallès Oriental, Barcelona).

## Enllaços externs

* Mindat (anglès).

## Referències

* ↑ «Willemite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Diccionari de gemmologia | TERMCAT». [Consulta: 7 juny 2020].
* ↑ Josep Antoni Ignacio Herrera · Xavier Rodríguez Poblador · Emilio Téllez García · Joan Rosell Riba · Jordi Ibáñez Insa · Adolf Cortel Ortuño «Willemita i altres minerals de les pedreres de Sant Fost de Campsentelles, Vallès Oriental, Barcelona, Catalunya, Espanya». Mineralogistes de Catalunya [Barcelona], 14, 1, 5-2021, pàg. 3-46 [Consulta: 26 novembre 2021].
# Fugging

Fugging (IPA: [‘fʊkɪŋ]) és un llogarret de gairebé 100 habitants, pertanyent al municipi de Tarsdorf, a la regió d'Innviertel, estat d'Alta Àustria. Limita amb Baviera i està prop de la ciutat de Salzburg. Sembla que el poble va ser conegut com a "Fucking" des d'almenys l'any 1070 i el seu nom prové d'un personatge del segle vi anomenat Focko. "Ing" és un antic sufix germànic que significa "gent"; d'aquesta forma, Fucking, en aquest cas, significa "lloc de la gent de Focko".
El nom, en ser exactament igual que el gerundi del renec anglès "fuck" ("cardar"), sovint els anglòfons el troben divertit. En alemany, el nom no té cap connotació o associació, encara que molts parlants alemanys són conscients de l'existència d'aquesta paraula anglesa. El sinònim alemany de fuck seria ficken (AFI: %[ˈfɪkən]).
El tret més distintiu del poble fins al 2020 fou el senyal de trànsit d'entrada a la vila, on els turistes angloparlants se solien fer fotos. Aquest senyal és un dels més robats d'Àustria. Fins al canvi de nom, es dedicaven quantitats significatives de fons públics per a reemplaçar els senyals robats. L'agost de 2005, els senyals de carretera es van reemplaçar per senyals a prova de turistes i lladres, soldats en acer i assegurats amb ciment per fer-los més difícils de robar.
A algunes fotografies que circulen per Internet, sota el senyal amb el nom "Fucking" hi ha un altre senyal amb un dibuix de dos nens i la frase "Bitte - nicht so schnell!" que significa "Si us plau - no tan de pressa!" Aparentment, aquest tipus de senyal de trànsit és bastant comú a la zona, i té la missió de recordar als conductors que redueixin la velocitat. No obstant això, moltes persones troben graciós aquest doble sentit.
El 2004, a causa de senyals robats i a la vergonya una votació va ser proposada per a canviar el nom, però els residents van votar-hi en contra. Finalment però el nom del l'indret es modificà l'any 2020 per a aturar l'onada de robatoris dels senyals d'entrada a la vila.
Casualment, hi ha dues petites localitats just a l'altre costat de la frontera amb Baviera (Alemanya) anomenades Petting i Kissing.

## Referències

* ↑ «F***ing signs now theft-proof». Readersheds [Consulta: 26 juliol 2006]. Arxivat 2005-12-25 a Wayback Machine.
* ↑ Plana oficial del municipi de Tarsdorf
* ↑ «Vila de Fucking». Arxivat de l'original el 2001-05-16. [Consulta: 7 agost 2008].
* ↑ Brits steal carloads of Fucking Austrian roadsigns
* ↑ Urban Legends Reference Pages: Welcome to Austria
* ↑ What's the Fucking joke?
* ↑ Welcome to Fucking Austria
* ↑ «Austrian village of Fucking to be renamed Fugging» (en anglès), 26-11-2020. [Consulta: 16 juny 2023].

## Enllaços externs

* Plana web oficial de Fucking Arxivat 2008-03-12 a Wayback Machine.