OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anti-Dühring

Herrn Eugen Dühring's Umwälzung der Wissenschaft (La subversió de la ciència del Senyor Eugen Dühring) és un assaig escrit per Friedrich Engels l'any 1878, es coneix més comunament com l'Anti-Dühring El títol abreujat fa referència a l'obra polèmica de Julius Caesar Anti-Cato.
Aquesta obra és una de les majors contribucions d'Engels per a la diffusió de la teoria de socialisme científic.
És una confrontació amb les teories del professor berlinès Karl Eugen Dühring, que estaven suscintant molt d'interès en la socialdemocràcia alemanya, l'assaig es va ampliar fins a esdevenir una exposició completa dels fonaments científics i filosòfics del comunisme.
Eugen Dühring havia produït la seva pròpia versió del socialisme. Com que Karl Marx estava molt ocupat escrivint la seva obra principal Das Kapital, va deixar que Engels escrivís una defensa general del marxisme. Les seccions de l'assaig eren Filosofia, Economia política i Socialisme

## Origen d'aquesta obra

Eugen Dühring havia captat per primera vegada l'atenció de Karl Marx i Engels el 1868, quan ell va publicar a la revista "Ergänzungsblätter zur Kenntniss der Gegenwart" una recensió del prer llibre El Capital. En una sèrie de cartes (gener-març de 1868) judicaven ja Dühring com el predicador d'un socialisme vague, petit burgès i pseudocientífic.

## Contingut

Dühring havia reprès a Marx d'haver utilitzat en el Das Kapital la dialèctica, judicant-la com privada de valor científic. En Anti-Dühring Engels respon que la dialècitica hegeliana, una vegada fundada en bases reals, és un procediment rigorosament científic.
El fet dialèctic concep la realitat, humana i natural, com a moviment i procés dinàmic i, per tant, està oposada a la metafísica, que captura només els aspectes estàtics de la realitat: Engels defineix aquest concepte materialisme dialèctic i en dona l'autoria de Marx.
En realitat Engels, mentre roman ancorat al solc de la pura tradició marxista, amplia el concepte materialista del seu amic i col·lega - que ho aplicava només a la història - també a la natura: en "Anti-Dühring" però sobretot a la "Dialèctica de la natura" es definirà la dialèctica com un procés que es desenvolupa tota la realitat, tant natural i social, sent així capaç d'enumerar les tres lleis de la dialèctica de la natura (1. la transformació de la quantitat en qualitat, 2. la interpenetració dels oposats, 3. la negació de la negació).

## Notes

* ↑ A. Bussotti, Filosofia contemporanea, Bignami, 2007, p. 124.

## Enllaços externs

* en italià, del "Marxist Internet Archive".
* en castellà, del mateix lloc web.
# Agència Bolivariana per a Activitats Espacials

L'Agència Bolivariana para Activitats Espacials (ABAE) és un organisme del Ministeri del Poder Popular per a la Ciència i Tecnologia encarregat de desenvolupar i portar a terme les polítiques de l'Executiu Nacional de Veneçuela respecte a l'ús pacífic de l'espai ultraterrestre. Primerament, es denominà Centre Espacial Veneçolà (CEV). Més endavant, els requeriments cresqueren i l'organisme passà a dir-se Agencia Bolivariana para Activitats Espacials (ABAE). La mateixa té per objecte dissenyar, coordinar, i executar les polítiques emanades de l'Executiu Nacional, relacionades amb l'ús pacífic de l'espai ultraterrestre, i actuarà com l'ens descentralitzat especialitzat en matèria aeroespacial en el país. Des de la seua creació treballa per al llançament del primer satèl·lit artificial veneçolà, el Satèl·lit Simón Bolívar el qual entrà en fase d'operacions en el dia 29 d'octubre de 2008.

## Objectius

Entre les activitats que realitzarà l'Agencia Bolivariana para Activitats Espacials es troba, entre d'altres, les següents:
* Proposar a l'Executiu Nacional una política espacial veneçolana a curt termini.
* Executar la política espacial definida per l'Executiu Nacional.
* Elaborar i posar en pràctica activitats i programes en el camp espacial.
* Vetlar pel compliment dels Tractats Internacionals que regulen la matèria espacial.
* Establir criteris tècnics per a compatibilitzar les diferents iniciatives nacionals, en matèria de tecnologies espacials.
* Fomentar la solidaritat i cooperació entre els diferents òrgans del Poder Publique Nacional.
* Qualsevol altre objectiu que li siga atribuït per l'òrgan d'adscripció.
La Fundació està dirigida i administrada per un Consell Directiu, integrat per un President i per quatre membres, amb els seus respectius suplents. El President, els quatre membres i els seus suplents seran funcionaris de lliure nomenament i remoció del Ministre/a de Ciència i Tecnologia.

## Vegeu també

* Satèl·lit de comunicacions

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de l'ABAE Arxivat 2019-01-03 a Wayback Machine. (castellà)
* Ministeri de Ciència i Tecnologia de Veneçuela Arxivat 2008-03-12 a Wayback Machine. (castellà)
# Strollad ar Vro Bagan

Strollad ar Vro Bagan (Tropa del País Pagà) és un grup de teatre bretó creat a Plounéour-Trez entre 1973 i 1974, dirigit per Goulc'han Kervella, encara que els orígens daten del 1965. El 1978 es va professionalitzar i el 1979 traslladà la seu a Plouguerneau.
El seu teatre és principalment en bretó, però també bilingüe, molt arrelat a la història, el medi rural i a les tradicions bretones, amb vetllades, càntics, contes. Han representat el seu repertori arreu de Bretanya i d'altres Països Cèltics, així com a algunes fest-noz. La seva existència ha mostrat la viabilitat d'un públic teatral bretó.

## Repertori

* Meurlarjez (Roparz Hemon, 1976)
* Ma c'helljen-me kanañ laouen (1977)
* Buhez Mikael an Nobletz (1978)
* Nominoe-oe (Jakez Riou, 1980)
* Spontus Circus (1982)
* Kernevez City (1983)
* Ar Baganiz (Tangi Malmanche, 1984)
* Yann-Vari Perrot (1986)
* Ys la maudite (1987)
* Kenavo my love (1988)
* Liberta (1989)
* Cantique à Melilla (Xavier Grall, 1989)
* Les nuits de Kerjean (1990)
* Ar Basion Vras (1991)
* An Arar hag ar Stered (S. O'Casey, 1992)
* Ys la maudite (doare nevez, 1993)
* Et à la fin était le Bang (1993)
* Tristan et Iseut (1994)
* Ar Roue Marc'h(1994)
* Amoko II (1995)
* Ar mestr (Naig Rozmor, 1996)
* Johniged an Hilda (2002)
* Breizh Aktu (2003)
* Gwerz ar Vezhinerien (2005)
* Fest ar pimoc'h (2006)
El seu repertori comprèn obres de Roparz Hemon, Pêr Jakez Helias, Goulc'han Kervella, Anton Txékhov, Naig Rozmor i Pêr-Mari Mevel, entre d'altres.

## Enllaços externs

* Ar Vro Bagan
# Upucerthia

Upucerthia és un gènere d'ocells de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Taxonomia i etimologia

Establert pel zoòleg francès Isidore Geoffroy Saint-Hilaire l'any 1832, conté quatre espècies conegudes com a miners becuts. Els estudis genètics fets a principis dels anys 2000 van indicar que el gènere tal com estava en aquell moment era altament polifilètic, amb espècies que representaven quatre clades diferents. Com a resultat, un total de cinc espècies incloses es van traslladar a altres gèneres. El miner becut roquer i el miner becut becdret es van traslladar al gènere Ochetorhynchus. El miner becut de Bolívia i el miner becut del Chaco es van traslladar al gènere Tarphonomus, i el miner becut estriat es va traslladar al gènere monotípic Geocerthia.
El nom del gènere és un acrònim dels noms del gènere Upupa (per a les puputs) i Certhia (per als raspinells.
Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per 4 espècies:
* miner becut pàl·lid - (Upucerthia dumetaria).
* miner becut fosc - (Upucerthia saturatior).
* miner becut gorjablanc - (Upucerthia albigula).
* miner becut ocraci - (Upucerthia validirostris).
El miner becut fosc, espècie descrita l'any 1900 com a diferent, aviat es va agrupar com a subespècie del miner becut pàl·lid, i novament va ser designada com a espècie diferent a principis dels anys 2000. Aquesta determinació es va basar en diferències en la morfologia, cant, hàbitat de reproducció i patrons de migració.

## Referències

* ↑ «Upucerthia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 19 febrer 2025].(català)
* 1 2 3 4 Chesser, Barker i Brumfield, 2007, p. 1320.
* 1 2 3 4 Gill, Frank; Donsker, David. «Ovenbirds, woodcreepers – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 19 febrer 2025].
* ↑ «Proposal (324): Reinstate Ochetorhynchus and merge Chilia and Eremobius into it». South American Classification Committee, 01-12-2007. [Consulta: 19 febrer 2025].
* ↑ «Proposal (323): Recognize the genus Tarphonomus for two "UpucerthiaRecognize the genus Tarphonomus for two "Upucerthia"». South American Classification Committee, 01-12-2007. [Consulta: 19 febrer 2025].
* ↑ Jobling, James A. The Helm Dictionary of Scientific Bird Names: From Aalge to Zusii. Londres: Christopher Helm, 2010, p. 410. ISBN 978-1-4081-2501-4 [Consulta: 19 febrer 2025].
* ↑ Areta i Pearman, 2009, p. 135.

## Bibliografia

* Chesser, R. Terry; Barker, F. Keith; Brumfield, Robb T. Fourfold polyphyly of the genus formerly known as Upucerthia, with notes on the systematics and evolution of the avian subfamily Furnariinae. vol.44 (3), setembre 2007, p. 1320–1332 (Molecular Phylogenetics and Evolution). DOI 10.1016/j.ympev.2007.04.014.
* Areta, Juan; Pearman, Mark. Natural History, Morphology, Evolution, and Taxonomic Status of the Earthcreeper Upucerthia saturatior (Furnariidae) from the Patagonian Forests of South America. vol.111 (1). The Condor, 2009, p. 135-149. DOI 10.1525/cond.2009.080009.
# Marina Guerola

Marina Guerola és una actriu nascuda a Xàtiva (la Costera) el 1997.

## Trajectòria

Marina va començar des de molt petita en el món artístic tocant el saxofon, en 2016 acaba els estudis en el Conservatori Professional d'Oriola. En 2020 es gradua en la Escola Superior d'Art Dramàtic de Múrcia.
El 2024 estrena en el marc del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2024 en la secció oficial la pel·lícula Los destellos. Pel seu personatge de Madalen va rebre molt bones crítiques de la premsa especialitzada i va ser nominada al Goya a millor actriu revelació. Per aquest mateix paper va rebre la nominació a la millor actriu de repartiment als XII Premis Feroz.

## Referències

* ↑ Marina Guerola, la actriz revelación que mantiene su trabajo en un ‘escape room’, la Vanguardia, 18 de novembre de 2024
* ↑ Quién es Marina Guerola, nominada al Goya Actriz Revelación por 'Los destellos': de sus orígenes a su debut en la gran pantalla el Economista, 8 de febrer de 2025
* ↑ Pilar Palomero entusiasma en San Sebastián con 'Los destellos', película sobre los cuidados y la muerte digna, El Español, 22 de setembre de 2024
* ↑ La actriz setabense Marina Guerola, nominada al Goya, Levante-EMV, 18 de desembre de 2024
* ↑ Xàtiva celebra el talento de Marina Guerola en la gala de los Premios Feroz 2025, Cadena Ser, 24 de gener de 2025
# Sílvia Casola i Salvatella

Sílvia Casola i Salvatella (Ulldecona, 5 de juny de 1985) és una política catalana, regidora de l'Ajuntament de l'Hospitalet, des de 2022. És la portaveu del grup polític municipal d’ERC + EUIA. Membre d'Esquerra Republicana de Catalunya.

## Formació i activitat professional

Llicenciada en sociologia per la UB. Màster en estudis territorials i de la població, especialitzada en demografia pel Centre d’Estudis Demogràfics de la UAB. Màster en professorat universitari per a professorat novell per la UB.
Tècnica a la Fundació Jaume Bofill de novembre 2009 a novembre 2010. Beca pre-doctoral de formació de personal investigador a la UB d’octubre de 2011 a setembre 2015. Professora associada a la UB de setembre 2016 a l’actualitat.
Assessora tècnica d’Igualtat i Ciutadania a la Diputació de Barcelona de gener 2016 a juliol 2019.

## Trajectoria política

Ha estat presidenta d’Esquerra Republicana de L’Hospitalet des del 2015 fins al 2022, i actualment és membre de la direcció local.
Secretària comarcal d’Imatge i Comunicació de la Federació del Baix Llobregat i l’Hospitalet, entre el 2016 i 2019.
Militant d’ERC i JERC des del 2004 i 2003, respectivament. És a les JERC on inicia la seva trajectòria política com a impulsora de la Secció Local d’Ulldecona i portaveu de les JERC Terres de l’Ebre. Ha estat secretària Nacional de la Dona de les JERC (2011-2015). Portaveu de les JERC Terres de l'Ebre entre el 2005 i 2007 i consellera nacional d’Esquerra per les JERC durant el període 2006-2008 i 2013-2015.
Va ser secretària de Transició Ecològica i Habitatge a l'Executiva Nacional d'Esquerra Republicana.

## Trajectoria cívica

Ha compaginat sempre la militància política amb l’activisme social dins el feminisme, l’antifeixisme, l’ecologisme i la defensa del territori. Ha estat vinculada a diferents associacions locals i de defensa del territori com la Plataforma en Defensa de l’Ebre. Membre activa en diferents col·lectius i plataformes feministes com Ca la Dona, Feministes pel dret a decidir i la Campanya pel dret al propi cos i també sòcia d'Òmnium Cultural, Acció Cultural de País Valencià i la Plataforma pro-seleccions catalanes, entre d'altres.
Ha estat membre de la Junta de l’Associació Catalana de Sociologia i de Joves en Sociologia.

## Referències

* ↑ «Eleccions Municipals 2023 a L’H. Coneix tots els regidors electes», 30-05-2023. [Consulta: 17 març 2024].
* ↑ «Esquerra Republicana de L’H escull una nova executiva», 26-11-2015. [Consulta: 17 març 2024].
* ↑ «Sílvia Casola ha estat reelegida presidenta local d’ERC», 18-12-2019. [Consulta: 17 març 2024].
* ↑ «"Només construint un nou país amb la participació de les dones podrem aconseguir una societat de dones lliures de discriminacions"». [Consulta: 17 març 2024].
* ↑ «Sílvia Casola, nova secretària nacional de Transició Ecològica d’ERC», 30-09-2019. [Consulta: 17 març 2024].
# Gran Premi de Lugano

El Gran Premi de Lugano (en italià Gran Premio di Lugano) és una cursa ciclista suïssa que es disputa als voltants de la vila de Lugano de 1981. Aquesta cursa substituí la contrarellotge individual homònima que es disputà entre 1950 i 1979.
Les edicions de 1997 i 1998 foren obertes sols a amateurs. Des del 2005 la cursa forma part de l'UCI Europa Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1981 | Josef Fuchs | Daniel Gisiger | Marco Vitali |
| 1982 | Marco Vitali | Hans Von Niederhäusern | Viktor Schraner |
| 1983 | Chris Wreghitt | Erich Maechler | Gilbert Glaus |
| 1984 | Benno Wiss | Urs Zimmermann | Jean-Claude Leclercq |
| 1985 | Gottfried Schmutz | Jean-Claude Leclercq | Richard Trinkler |
| 1986 | Mauro Gianetti | Stephen Hodge | Daniel Huwyler |
| 1987 | Thomas Wegmüller | Acácio da Silva Mora | Stefan Joho |
| 1988 | Marco Vitali | Daniel Wyder | Jocelyn Jolidon |
| 1989 | Gilles Delion | Urs Freuler | Guido Winterberg |
| 1990 | Marco Vitali | Daniel Huwyler | Mike Renfer |
| 1991 | Pascal Jaccard | Thomas Benz | Marcel Bischof |
| 1992 | Steffen Rein | Andrzej Sypytkowski | Nicola Puttini |
| 1993 | Roberto Caruso | Roland Meier | Thomas Bay |
| 1994 | Andrea Chiurato | Beat Zberg | Gabriele Colombo |
| 1995 | Stefano Colagè | Fabrizio Bontempi | Giuseppe Guerini |
| 1996 | Amilcare Tronca | Armin Meier | Andrea Stocco |
| 1997 | Michele Rezzani | | |
| 1998 | Luca Bianucci | | |
| 1999 i 2000. No disputat ||||
| 2001 | Luca Paolini | Beat Zberg | Bobby Julich |
| 2002 | Ruslan Ivanov | Davide Rebellin | Niki Aebersold |
| 2003 | David Moncoutié | Aleksandr Kólobnev | Ruslan Hrísxenko |
| 2004 | Frédéric Bessy | David Moncoutié | Vladimir Miholjević |
| 2005 | Rik Verbrugghe | Patrice Halgand | Emanuele Sella |
| 2006 | Paolo Bettini | Kim Kirchen | Aliaksandr Kutxinski |
| 2007 | Luca Mazzanti | Peio Arreitunandia Quintero | Ievgueni Petrov |
| 2008 | Rinaldo Nocentini | Davide Rebellin | Enrico Gasparotto |
| 2009 | Rémi Pauriol | Davide Rebellin | Simon Gerrans |
| 2010 | Roberto Ferrari | Jure Kocjan | Giampaolo Cheula |
| 2011 | Ivan Basso | Fabio Duarte Arévalo | Giovanni Visconti |
| 2012 | Eros Capecchi | Damiano Cunego | Enrico Battaglin |
| 2013. No disputat per les condicions meteorològiques'"`UNIQ--ref-00000003-QINU`"' ||||
| 2014 | Mauro Finetto | Sonny Colbrelli | Diego Ulissi |
| 2015 | Niccolò Bonifazio | Francesco Gavazzi | Matteo Montaguti |
| 2016 | Sonny Colbrelli | Diego Ulissi | Roberto Ferrari |
| 2017 | Iuri Filosi | Marco Frapporti | Davide Orrico |
| 2018 | Hermann Pernsteiner | Kristian Sbaragli | Enrico Gasparotto |
| 2019 | Diego Ulissi | Aliaksandr Rabuixenka | Matej Mohorič |
| 2020 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2021 | Gianni Moscon | Valerio Conti | Ben Hermans |
| 2023 | suspesa | suspesa | suspesa |

## Enllaços externs

* Web oficial (italià)
* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu Arxivat 2023-06-29 a Wayback Machine.
# Francisco Domínguez Servién

Francisco Domínguez Servien (Santiago de Querétaro, 11 d'agost de 1966) és un polític mexicà, senador i governador de l'Estat de Querétaro.
Va estudiar de veterinari zootecnista a la Universitat Autònoma de Querétaro (1985-1990) i especialitzar-se en producció animal a la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic (1990-1991). Va començar la seva carrera política, a l'Asociación de Porcicultores del Estado de Querétaro de la qual va ser president. Després va col·laborar a la Unión Ganadera Regional de Querétaro , que també presidí. És catedràtic a la Facultat de Medicina Veterinària i Zootecnia de la Universitat Autònoma de Querétaro (UAQ) i a l'Institut d'Estudis Superiors de Monterrey, Campus Querétaro.
El febrer de 2015 va abandonar el seu càrrec de senador de la República per presentar-se com a governador de l'Estat. Va guanyar les eleccions del 7 juny de 2015 amb 46,91% dels vots, en superar per 7,26 punts (58.758 sufragis) Roberto Loyola Vera, que va obtenir 39,65% dels vots. Amb la victòria de Francisco Domínguez, el Partit Acció Nacional (PAN) va recuperar la majoria que havia perdut.
Com a senador va integrar les comissions d'Agricultura i Ramaderia, Hisenda i Crèdit Públic, Defensa Nacional i Energia.
Va ser president Municipal de Querétaro. (2009 - 2012), secretari General de l'Associació Nacional d'Alcaldes (2009 - 2011), diputat Federal del 2n Districte de l'Estat de Querétaro i vicecoordinador de la Fracció Parlamentària del Partit Acció Nacional.

## Referències

* 1 2 «Perfil del legislador». Legislative Information System. [Consulta: 3 setembre 2013].
* ↑ «Domínguez Servién recibe constancia de gobernador electo de Querétaro» (en castellà). Informador, 14-06-2015 [Consulta: 25 setembre 2015].
* ↑ Patiño Flores, Arlene «Francisco Domínguez Servién hará público equipo de transición» (en castellà). El Economista, 27-06-2015 [Consulta: 25 octubre 2015].
# Zur Kritik der Hegelschen Rechtsphilosophie

Zur Kritik der Hegelschen Rechtsphilosophie (traduïble en català com a "Crítica a la filosofia del Dret de Hegel") és un manuscrit escrit l'any 1843 pel filòsof polític alemany Karl Marx al periòdic Deutsch–Französische Jahrbücher. El primer text també es coneix com a Kreuznacher Manuskript.
No publicat en vida (excepte la introducció de 1844), és un manuscrit en el que Marx comentar paràgraf per paràgraf el llibre de 1820, del també filòsof Georg Wilhelm Friedrich Hegel, Grundlinien der Philosophie des Rechts. Una de les majors crítiques de Marx al document de Hegel és el fet que molts del seus arguments dialèctics parteixen de l'abstracció.
Aquesta obra conté les formulacions de la teoria de l'alienació de Marx, el qual s'informà a partir de l'obra de Ludwig Feuerbach. La narrativa de l'obra es desenvolupa al voltant de l'anàlisi de les relacions entre societat civil i societat política, incloent a la introducció un dels aforismes més famosos de Marx en relació a la religió.

## Referències

* ↑ Lindner, Urs. Marx und die Philosophie. Wissenschaftlicher Realismus, ethischer Perfektionismus und kritische Sozialtheorie (en alemany), 2013, p. 78.

## Vegeu també

* Opi del poble, una frase encunyada en aquesta obra.

## Enllaços externs

* Zeno.org - Zur Kritik der Hegelschen Rechtsphilosophie (alemany)
* Marxists.org - Critique of Hegel's Philosophy of Right (anglès)
# Gran Premi d'Àustria del 1973

Resultats del Gran Premi d'Àustria de Fórmula 1 de la temporada 1973, disputat al circuit de Österreichring el 19 d'agost del 1973.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 2 | Ronnie Peterson | Lotus - Ford | 54 | 1h 28' 49. 2 | 2 | 9 |
| 2 | 5 | Jackie Stewart | Tyrrell - Ford | 54 | + 9.01 s | 7 | 6 |
| 3 | 24 | Carlos Pace | Surtees - Ford | 54 | + 46.64 s | 8 | 4 |
| 4 | 10 | Carlos Reutemann | Brabham - Ford | 54 | + 47.91 s | 5 | 3 |
| 5 | 20 | Jean Pierre Beltoise | BRM | 54 | + 1' 21.30 min. | 13 | 2 |
| 6 | 19 | Clay Regazzoni | BRM | 54 | + 1' 38.40 min. | 14 | 1 |
| 7 | 4 | Arturo Merzario | Ferrari | 53 | + 1 Volta | 6 | |
| 8 | 7 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 53 | + 1 Volta | 3 | |
| 9 | 26 | Gijs Van Lennep | Iso Marlboro - Ford | 52 | + 2 Voltes | 23 | |
| 10 | 23 | Mike Hailwood | Surtees - Ford | 49 | + 5 Voltes | 15 | |
| Ret | 1 | Emerson Fittipaldi | Lotus - Ford | 48 | Prob. amb el combustible | 1 | |
| NC | 25 | Howden Ganley | Iso Marlboro - Ford | 44 | No classificat | 21 | |
| Ret | 18 | Jean Pierre Jarier | March - Ford | 37 | Motor | 12 | |
| Ret | 28 | Rikky von Opel | Ensign - Ford | 34 | Prob. amb el combustible | 19 | |
| Ret | 11 | Wilson Fittipaldi | Brabham - Ford | 31 | Prob. amb el combustible | 16 | |
| Ret | 12 | Graham Hill | Shadow - Ford | 28 | Suspensions | 22 | |
| Ret | 16 | George Follmer | Shadow - Ford | 23 | Diferencial | 20 | |
| Ret | 9 | Rolf Stommelen | Brabham - Ford | 21 | Rodes | 17 | |
| Ret | 17 | Jackie Oliver | Shadow - Ford | 9 | Prob. amb el combustible | 18 | |
| Ret | 6 | François Cevert | Tyrrell - Ford | 6 | Suspensions | 10 | |
| Ret | 27 | James Hunt | March - Ford | 3 | Injecció | 9 | |
| Ret | 8 | Peter Revson | McLaren - Ford | 0 | Embragatge | 4 | |
| Ret | 15 | Mike Beuttler | March - Ford | 0 | Col·lisió | 11 | |

## Altres

* Pole: Emerson Fittipaldi 1' 34. 98
* Volta ràpida: Carlos Pace 1' 37. 29 (a la volta 46)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-09-03. [Consulta: 1r abril 2010].
# Alda d'Este

Alda d'Este (Ferrara, Senyoriu de Ferrara, 18 de juliol de 1333 - Màntua, Senyoriu de Màntua, 1381) fou una noble italiana membre de la Dinastia Este que va esdevenir senyora consort de Màntua.

## Orígens familiars

Alda d'Este era filla d'Obizzo III d'Este i la seva segona esposa, Lippa Ariosti, i neta per línia paterna d'Aldobrandino II Este i Alda Rangoni. També germana, entre d'altres, d'Aldobrandino III Este, Nicolau II d'Este i Albert I d'Este.

## Núpcies i descendents

Es casà el 16 de febrer de 1365 amb Lluís II Gonzaga, fill de Guiu I Gonzaga i la seva tercera esposa, Beatriu de Bar. D'aquesta unió nasqueren:
* Francesc I Gonzaga (1366-1407), senyor de Màntua
* Elisabet Gonzaga (?-1432), casada el 1386 amb Carlo I Malatesta
Alda morí a la ciutat de Màntua el 1381.

## Enllaços externs

* (anglès) http://genealogy.euweb.cz/welf/welf9.html