OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dečje novine

Dečje novine (en alfabet ciríl·lic serbi: Дечје новине; el diari dels infants) va ser una casa editorial sèrbia amb seu en Gornji Milanovac. Reconeguda com l'editora de còmics més gran de Iugoslàvia, també va publicar llibres, revistes i àlbums d'adhesius. Tenien els drets per a publicar còmics de Disney a Iugoslàvia, en un moment en què eren molt populars, i també editaren còmics de DC i Marvel.
Entre les produccions de còmics pròpies, destaquen el còmic bèl·lic Mirko i Slavko, i Kobra. El major èxit de l'editorial fou Nikad robom, sèrie de còmics ambientada en la història dels pobles de Iugoslàvia que tingué tirades de 600.000 exemplars.
Dečje Novine va ser fundada el 1956 per Srećko Jovanović, i rebia el nom d'un periòdic escolar amb poc més de mil exemplars de tirada que va ser impulsat per pares d'alumnes i un grup de professors. A mitjans dels anys seixanta la revista feia tirades de 100.000 exemplars, i en l'època de major apogeu, a l'editorial hi havia uns 500 treballadors i uns 3.000 col·laboradors. La publicació homònima tingué quatre edicions, la normal en serbocroat, una altra per als que vivien en l'estranger, una en braille i una altra en romaní.
A banda de còmics i publicacions per a infants, també publicaren la revista musical Džuboks. El 1966 comença la seua col·laboració amb Disney amb la publicació de Miki, i el 1972, amb Panini. Per trenta anys publicaren revistes de còmics de Disney, material escolar llicenciat, i tenien la distribució exclusiva a tota l'Europa de l'Est.
Publicaren Garcia Márquez en serbocroat, i imprimiren llibres de text per a diversos països africans, especialment Angola. En aquelles dates tenien 23 impremtes arreu del país. També organitzaven excursions per a estudiants d'ensenyament primari, uns 50.000 en tota la seua història.
Amb l'esclat de les guerres de Iugoslàvia, el col·lapse de l'estat i l'hiperinflació, l'empresa s'enfonsa a principis dels anys noranta. La fallida va durar fins al 2001, quan va vendre la resta d’actius per liquidar als nombrosos creditors.

## Referències

* ↑ Vučetić, Radina. Coca-Cola Socialism: Americanization of Yugoslav Culture in the Sixties. Central European University Press, 2018-06-20, p. 215-218. ISBN 978-963-386-201-8.
* 1 2 3 4 5 6 7 «Creative richness of Dečje novine - an unprecedented feat in publishing» (en serbian). www.madmarx.rs. Arxivat de l'original el 20 December 2014. [Consulta: 8 novembre 2014].
* ↑ Marković, Đorđe (2012). SFRJ za početnike. Delta Video.
* ↑ "'Mirko i Slavko', 500 brojeva Nikad robom: Rekord i jubilej jedinog YU stripa sa tradicijom NOB-a", yugopapir.com
* ↑ Kobra at Stripovi.com
* 1 2 3 4 5 Lomović, Boško. «„Dečje novine”, od giganta do muzejske prašine». Politika. [Consulta: 11 agost 2021].
* ↑ «Kako su "Dečje novine" završile kao izložba u muzeju». Radio televizija Srbije, 14-07-2017. [Consulta: 11 agost 2021].
* ↑ Stojanov, Milica. "Museum of Childhood–From Play to Art." Dolls and Puppets as Artistic and Cultural Phenomena (2016): 136. pp 140-142
# Virtudes Cuevas

Virtudes Cuevas i Escrivà (Sueca, País Valencià, 3 de febrer de 1913 - 5 de juliol del 2010, París, França) fou una activista valenciana que va sobreviure al camp d'extermini nazi de Ravensbrück. Va militar en les Joventuts Socialistes Unificades i durant la Guerra Civil espanyola es va allistar en el Cinquè Regiment. A mesura que avançaven les tropes franquistes es va desplaçar a Catalunya i va arribar a França, on es va allistar en la resistència. Fou coneguda entre la resistència francesa com a «Madame Carmen» o «Madame Vidal». Va actuar com a enllaç i va proveir d'aliments a militants anarquistes, comunistes i socialistes amb la posada en circulació de propaganda, informació i armes. Va sobreviure a Ravensbrück al costat de Geneviève de Gaulle, neboda del general Charles de Gaulle, amb qui mantindria una amistat fins al final de la seua vida. Fou condecorada pel president Charles de Gaulle amb els graus de Cavaller, Oficial i Comandadora en la Legió d'Honor.
Estava casada amb Albert Codina Pagès (Begur, 1912- Vitry-sur-Seine, 1991), que també va ser víctima de la repressió nazi i fou internat al camp de concentració de Mauthausen.
L'any 2003 llegà dos propietats, una casa i un solar del carrer de Magraners, números 18 i 20, a l'Ajuntament de Sueca per a la seua utilització com a seu d'un museu on es difondrien les barbàries comeses pel nazisme i el feixisme; malgrat el compromís municipal assumit notarialment, el projecte encara no s'ha aconseguit dur a terme.

## Referències

* ↑ «Un llibre recorre l’apassionant lluita de la republicana suecana Virtudes Cuevas per una societat més justa | RiberaBaixa.info». Riberabaixa.info, 02-12-2018. [Consulta: 21 gener 2023].
* ↑ «Enterrament de Virtudes Cuevas Escrivá». Ajuntament de Sueca, 12-07-2010. [Consulta: 16 maig 2017].
* ↑ «Entrevista a Sueca TV».
* 1 2 3 Blay, Josep «'Madame Carmen' aún resiste». El País, 05-07-2010.
* 1 2 Senso Alzira, Carles. «La memoria de Virtudes Cuevas se apaga» (en castellà). Levante-EMV, 06-01-2017. [Consulta: 21 gener 2023].
# Calomys tocantinsi

Calomys tocantinsi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic del centre del Brasil (estats de Goiás, Mato Grosso i Tocantins). El seu hàbitat natural són les vores dels boscos de galeria. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, tocantinsi, significa ‘de Tocantins' en llatí.

## Referències

* ↑ Bonvicino, C.; Marinho-Filho, J. Calomys tocantinsi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 18 març 2017.
* ↑ Bonvicino, C. R.; Lima, J. F. S.; Almeida, F. C. «A new species of Calomys Waterhouse (Rodentia, Sigmodontinae) from the Cerrado of Central Brazil» (en anglès). Revista Brasileira de Zoologia, 20, 2, 2003, pàg. 301-307. DOI: 10.1590/S0101-81752003000200021. ISSN: 0101-8175.
# 2062

L'any 2062 (MMLXII) serà un any comú que començarà en diumenge segons el calendari gregorià, l'any 2062 de l'era comuna (CE) i Anno Domini (AD), el 62è any del tercer mil·lenni, el 62è any del segle xxi, i el tercer any de la dècada del 2060.

## Esdeveniments
### Països Catalans

* 1 de gener: L'any 2012 entrà en vigor la prohibició de les curses de braus a Catalunya.
* 3 de setembre, Sant Pere de Torelló: L'any 2012 s'hi aprova, en un ple extraordinari obert a la població, una moció de declaració d'independència de Catalunya.
* 11 de setembre, Barcelona: Es compleixen 50 anys de la Manifestació "Catalunya, nou estat d'Europa", per exigir la independència de Catalunya, amb una assistència d'1.500.000 persones.

### Prediccions

* 11 de març: Es produeix un eclipsi solar.
** Aquest eclipsi és membre d'una sèrie de semestres. Un eclipsi en una sèrie semestral d'eclipsis solars es repeteix aproximadament cada 177 dies i 4 hores (un semestre) en nodes alterns de l'òrbita de la Lluna.
* 25 de març - Es produeix un eclipsi lunar total.
* 10 de maig: trànsit de mercuri.
* 3 de setembre: Es produeix un eclipsi solar parcial.
* 18 de setembre: Es produeix un eclipsi lunar total.
* El pas del Periheli del cometa de Halley serà a principis d'aquest any.
* La Terra tindrà 2.000 milions de persones majors de 60 anys.
* Hi ha 6.000 milions de persones que viuen a les ciutats, la població de tot el món a la fi del segle.
* El 2062, es preveu que l'esperança de vida de cohort al naixement arribi als 100 anys a les dones de cada país constituent del Regne Unit, excepte a Escòcia, on es preveu que arribi als 99,4 anys.

### Especulacions

* Els nanomaterials són un producte de consum predominant.
* Les cerques complementàries troben la vida en els nostres propis sistemes planetaris i altres.

## Referències

* ↑ «Sant Pere de Torelló, declarat 'territori català lliure'». Vilaweb, 03-09-2012. [Consulta: 7 setembre 2012].
* 1 2 «Eclipsi de l'11 de març».
* ↑ «Total Lunar Eclipse on 25 March 2062». Eclipse.gsfc.nasa.gov. [Consulta: 21 novembre 2014].
* ↑ «NASA - 2006 Transit of Mercury». Eclipse.gsfc.nasa.gov. [Consulta: 21 agost 2014].
* ↑ «Sep 3, 2062 Partial Solar Eclipse». Timeanddate.com. [Consulta: 21 agost 2014].
* ↑ «Total Lunar Eclipse on 18 September 2062». Eclipse.gsfc.nasa.gov. [Consulta: 21 novembre 2014].
* ↑ «Comet Halley». Nineplanets.org. [Consulta: 21 novembre 2014].
* ↑ «The State of the World: 2062». DiscoverMagazine.com, 17-10-2012. [Consulta: 21 agost 2014].
* ↑ «Historic and Projected Mortality Data from the Period and Cohort Life Tables, 2012-based, UK, 1981-2062». ONS, 11-12-2013. [Consulta: 21 agost 2014].
* ↑ «2060-2069 timeline contents». Futuretimeline.net. [Consulta: 21 novembre 2014].
* ↑ «Welcome to the 50th Anniversary of Exoplanet Exploration» (PDF). Nasa.gov. Arxivat de l'original el 20 de juliol 2022. [Consulta: 21 novembre 2014].
# La Barceloneta (Montblanc)

El llogaret de la Barceloneta fou constituït durant el segon quart del segle xviii, a la mateixa època que es formava l’actual Prenafeta. Es creu que tant a la Barceloneta com a Prenafeta s'anaren instal·lant les mateixes famílies que abandonaven l’original Penafracta ubicada sota el castell. Les famílies es desplaçaven buscant millors terres a la plana de l’antiga Baronia de Prenafeta, de la que també formaven part Figuerola, Miramar, Mas de l’Amill i Montornès. Al segle xix Prenafeta i la Barceloneta s'integraren al terme municipal de Lilla i el 1879 passaren a formar part del municipi de Montblanc amb l’agregació de Lilla La Barceloneta es troba a 570 m d'altitud i a uns 700 m al sud-est de Prenafeta. Les poques cases de la Barceloneta són travessades pel sender de gran recorregut GR-7-8, conegut també com "Camí de Lilla". Els renoms de tres de les famílies que habitaven les cases d’aquest petit nucli eren “Cal Turin”, Cal Viola i Cal Bernat”. Segons els padrons municipals de Montblanc fou entre 1910 i 1920 quan hi hagué un nombre més elevats d’habitants, fins a 20 persones empadronades. A partir de la dècada dels cinquanta del segle XX les cases foren tancades i els seus habitants es desplaçaren a altres poblacions.

## Referències

* Montblanc Medieval Arxivat 2009-04-12 a Wayback Machine.
* Mapes de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* Enciclopèdia Catalana
* Web de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya Arxivat 2007-11-09 a Wayback Machine.
# Antoni Coll i Fort

Antoni Coll i Fort (Barcelona, 1871 - 1958) fou un arquitecte català.

## Biografia

Es va llicenciar el 31 de juliol de 1897. El gruix de les seves construccions es troben al Ripollès. Destaquen la Casa Pamias de Ribes de Freser, la Casa Vila de Camprodon, la Casa del metge Carles Puig de Campdevànol, entre d'altres.

## Premis i reconeixements

* 1888 - Medalla de Bronze a l'Exposició Universal de Barcelona de 1888

## Referències

* ↑ Maspoch, Mònica. Galeria d'autors : ruta del modernisme, Barcelona. 1a ed.. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008, p. 75-76. ISBN 978-84-96696-02-0 [Consulta: 14 agost 2013].
* ↑ «llista de Arquitectos Españoles» (en castellà). Anuario Arquitectos de Cataluña, 1900, pàg. 305 [Consulta: 8 setembre 2013].
# Calomyscus grandis

Calomyscus grandis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels calomíscids. És endèmica de la part iraniana de l'Elburz. No es coneix amb certesa el seu hàbitat natural, tot i que probablement viu als boscos de muntanya. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. El seu nom específic, grandis, significa ‘gros' en llatí.

## Referències

* ↑ Stuart, S. N. Calomyscus grandis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 30 gener 2016.
# Perdiu caranegra

La perdiu caranegra (Alectoris philbyi) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita deserts rocallosos del sud-oest d'Aràbia Saudí i l'oest del Iemen. Tot i que és considerada com no vulnerable, el seu hàbitat al Iemen va empitjorar-se per la situació política inestable i l'augment de la caça furtiva, fet que no és un bon auguri per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ «Fitxa a Birdlife» (en anglès). Birdlife. [Consulta: 5 juny 2014].
* ↑ Loike, Chaim. «Save a Rare Kosher Bird» (en anglès), 2 gener 2013 (2013-01-02). [Consulta: 5 juny 2014].
# 928
## Esdeveniments

* Segueix el període de la pornocràcia als Estats Pontificis. Dos pontífexs, el Papa Joan X i Lleó VI, són assassinats per ordre de Mariozza. Al desembre, Esteve VII assumeix el Pontificat.
* Enric I d'Alemanya conquereix Brandenburg.

## Necrològiques

* Maig: Joan X, papa.
* 5 de juny, Arle: Lluís III el Cec, comte de Provença.
* Desembre: Papa Lleó VI.
# Funeral d'estat

Un funeral d'estat és una cerimònia funerària pública i molt solemne realitzada per honorar caps d'estat o figures de gran rellevància. La majoria dels estats tenen costums o regles formals sobre qui pot rebre aquest honor i que són les formes.
A països de tradició catòlica solen organitzar cerimònies religioses força solemnes: sovint es declara un dol nacional, el funeral es concelebra en l'església o catedral més important amb el cim de la jerarquia política, eclesiàstica i militar, s'interpreta l'himne nacional, mentre el fèretre està cobert per la bandera i de vegades un grup d'oficials de la força pública en uniforme de gala el vigila. Aquest ritual tradicional es subjecte de crítica com que no respecta la pluralitat d'opinió de la població i es preconitza l'organització de cerimònies civils o ecumèniques, conforme als principis constitucionals de llibertat de culte i de separació de l'església i de l'estat.
Uns exemples de persones que van rebre un funeral d'estat: Mare Teresa de Calcuta (1997), l'expresident dels Estats Units Ronald Reagan (2004), el papa Joan Pau II (2005) o l'exprimer ministra britànica Margaret Thatcher (2013), Adolfo Suárez (2014), Helmut Schmidt (1918-2015) o les víctimes del vol 9525 de Germanwings (2015).

## Referències

* ↑ J.C. «What is a State Funeral?» (en anglès). The Economist, 09-04-2013.
* ↑ «Funeral d'estat». Àltima, 03-03-2013.
* 1 2 Bedoya, Juan G. «El funeral d'Estat per l'accident dels Alps és una missa catòlica. El cardenal arquebisbe de Barcelona imposa el seu criteri i fa enfadar la Generalitat». El País, 06-04-2015.
* ↑ Domènech, Marta «La inexistent separació entre estat i església». La Republica, 25-04-2015. Arxivat de l'original el 2016-04-26 [Consulta: 19 abril 2016].
* ↑ Torrens, Josep. «Funeral per les víctimes de Germanwings. A Barcelona no veurem aquesta imatge.». Església Plural, 25-04-2015. Arxivat de l'original el 2016-05-05. [Consulta: 19 abril 2016].
# Antoni Domènech (músic)

Antoni Domènech va ser un professor de música i violinista actiu a Lleida a mitjans del segle xix. Va impartir classes a Ramon Roig i Josep Font, entre d'altres.
En un anunci publicat a la Guia Cicerone de Pleayan de Porta (1877), es diu que Font oferia classes de violí perquè en la seua opinió, de que Antoni Domènech havia deixat de fer-ho no havien tornat a sorgir bons violinistes a Lleida.

## Referències

* ↑ de Porta, Pleayan. Guia Cicerone, 1877.
* ↑ Herrera i Llop, Lluís Marc Música en Silenci.
# Resolució 2014 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

En la Resolució 2014 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 21 d'octubre de 2011, el Consell de Seguretat va expressar "una greu preocupació per la situació al Iemen" i l'"empitjorament de la situació de seguretat" i va condemnar la violència i els abusos dels drets humans per part de les autoritats iemenites. També va demanar un augment del suport humanitari de la comunitat internacional, i va demanar que es posés fi a la violència al Iemen enmig d'una revolta vinculada a la Primavera Àrab, i el potencial de creixement d'Al-Qaeda a la Península Aràbiga. La resolució també va demanar al Secretari General que els informés sobre l'aplicació d'aquesta resolució tant dins dels "primers 30 dies ... i cada 60 dies posteriors". La resolució també va demanar al president Ali Abdullah Saleh que acceptés un pla de pau negociat pel Consell de Cooperació dels Estats del Golf per a una transferència ordenada de poder i un "alto el foc total i immediat" entre les faccions guerrilles dels partidaris de Saleh i els manifestants antigovernamentals. També va demanar una investigació independent sobre l'esdeveniment que va provocar a la violència.
Saleh va donar la benvinguda a la resolució; al mateix temps, les forces de seguretat iemenites van matar un manifestant.

## Referències

* ↑ Security Council Condemns Human Rights Violations by Yemeni Authorities, Abuses by 'Other Actors', after Months of Political Strife, un.org
* ↑ UN Security Council resolution 2014 on Yemen a voltairenet.org
* ↑ UN urges halt to Yemen violence, Irish Times, 22 d'octubre de 2011
* ↑ President Saleh welcomes UN 2014 resolution, sabanews.net

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# 961
## Esdeveniments
### Resta del món

* L'Imperi Romà d'Orient reconquereix l'illa de Creta.
* Un incendi destrueix la Catedral de Sant Pau a Londres.

## Necrològiques
### Països Catalans
### Resta del món

* 15 d'octubre, Còrdova, Califat de Còrdova: Abd-ar-Rahman III, primer Califa de Còrdova, (n. Còrdova, 891).
* Abu l-Fadl Djafar al-Tahir fi Llah, imam zaydita de Hawsam.
* 10 de desembre, Souvigny (Alvèrnia): Odiló de Cluny, monjo benedictí francès, cinquè abat de Cluny, sant per l'Església catòlica.
# Hvannadalshnúkur

El pic Hvannadalshnúkur o Hvannadalshnjúkur, ubicat al vessant nord-oest del volcà Öræfajökull, és el cim més alt d'Islàndia, amb 2.109,6 m d'altitud i està inclòs dins del Parc Nacional Skaftafell. Fins a l'agost del 2005, es creia que la seva alçada era de 2.119 m, dada que es troba sovint encara en els mapes, però nous mesuraments establiren que la seva alçada real era només de 2.109,6 m. La ruta al cim és una popular ascensió per la glacera circumdant amb nombroses i freqüents esquerdes (crevasses) ocultes, que la fan apta només per a alpinistes experimentats.

## Referències

* ↑ "Hvannadalshnukur". Summitpost.com. Retrieved 2013-08-09.
* ↑ "The highest mountain in Iceland re-measured" Vatnajokull.com Retrieved 2013-08-09.

## Enllaços externs

* Fotos del Hvannadalshnjúkur des de www.islandsmyndir.is
# La Bella i el circ màgic

La Bella i el circ màgic (originalment en noruec, Elleville Elfrid) és una pel·lícula noruega de comèdia i d'aventures animada per ordinador del 2020, basada en la sèrie de televisió infantil del mateix nom. Una coproducció entre Studio 100 Films i Kool Produktion AS, la pel·lícula està dirigida per Frank Mosvold i Atle Solberg Blakseth.
A la història, la Bella i en Henry són amics íntims i planegen fundar un circ junts, però quan el petit Johnny arriba a la ciutat es converteix en el nou millor amic d'en Henry, posa gelosa la Bella i el projecte del circ queda en dubte.
La pel·lícula es va estrenar a Noruega el 24 de gener de 2020, amb una obertura de 177.849 dòlars. En total, va recaptar 626.491 dòlars a Noruega i 355.323 a altres països, amb un total mundial de 981.814 dòlars amb un pressupost d'1.350.000 corones noruegues (164.213 dòlars), cosa que el va convertir en un èxit comercial. L'1 d'octubre de 2021 es va estrenar el doblatge en català. La cinta es va estrenar en vídeo a la carta i DVD als Estats Units el 24 de març de 2020.
La pel·lícula va rebre generalment comentaris diversos i positius de la crítica.

## Referències

* ↑ Roxborough, Scott (6 novembre 2019) ‘The Originals' Actress Summer Fontana, ‘Agents of SHIELD’s' Jack Fisher Join ‘Ella Bella Bingo’. The Hollywood Reporter. Consultat 9 maig 2021.
* ↑ Elleville Elfrid blir film. [Ella Bella Bingo is becoming a movie]. (in Norwegian). fvn.no. Consultat 9 maig 2021. (Paid subscription)
* 1 2 Bingo! Vision Films to Release Children's Animated Feature 'Ella Bella Bingo' to VOD and DVD in Both English and French, 4 març 2020. Mena Report. Consultat 9 maig 2021.
* ↑ Milligan, Mercedes (26 febrer 2020) ‘Ella Bella Bingo’ Movie in Gear Around the Globe. Animation Magazine. Consultat 9 maig 2021.
* ↑ «La Bella i el circ màgic». Cinema en Català. [Consulta: 30 març 2022].
* ↑ Halvorsen, Mads (1 gener 2020) Elleville Elfrid Anmeldelse. [Ella Bella Bingo Review]. (in Norwegian). Filmmagasinet. Consultat 9 maig 2021.
* ↑ Hobbelstad, Inger (24 gener 2020) Har et stort handikap. (in Norwegian). Dagbladet. Consultat 9 maig 2021.
* ↑ Rogne, maig (23 gener 2020) Filmanmeldelse: Vår anmelder gir tommelen opp for «Elleville Elfrid». [Movie review: Our reviewer gives the thumbs up for "Ella Bella Bingo"]. (in Norwegian). Aftenposten. Consultat 9 maig 2021.

## Enllaços externs

* Bakkane, Chris (15 abril 2021) Analysen: Elleville Elfrid (2020). Montages.no (noruec)
# Tarot de Jean Dodal

El Tarot de Jean Dodal pertany al patró del tarot de Marsella i fou editat a Lió l’any 1701. La seva importancia deriva del fet de fixar el model de Jean Noblet de 1650 (que es considera el primer model del tarot de Marsella) i fer-lo perdurar fins als nostres dies.

## Producció

A la diferència del tarot artesanal de Noblet, de cartes petites amb els angles quadrats, el Tarot de Dodal va ser previst per a la venda massiva, amb cartes de dimensions corrents, angles arrodonits, cartolina més fina i fàcil de manipular, etc., apostant per un nou model més simple, expressiu i accessible. El seu èxit fou notable, assolint una gran producció un nombroses còpies, fet que provocà que, amb el temps, inspirés molts altres tarots. Difós per la família d’impresors de naips Payen, es va convertir aviat en el tarot més comú i pràcticament l'únic que podia aconseguir-se en la primera meitat de segle xviii.
Per a la seva reproducció es feu servir la xilografia. Un cop impresos els naips s’acolorien a mà o amb plantilles.

## Característiques

El dibuix presenta un estil bast (segons alguns, baixa qualitat), que li és molt característic.
Aquest tarot presenta alguns detalls significatius que li són característics, diferents de la resta de tarots contemporanis o posteriors:
* El personatge femení de l’Estrella es troba embarassada i se la veu tant de front com de perfil.
* Les flames de la Torre pugen cap amunt
* L'àngel de l’Enamorat té els ulls embenats.
* La Temprança té el pit nu.
Per altra banda, alguns dels elements que conté influirien de tal manera en el Tarot de Marsella que passarien a formar part de les baralles posteriors:
* Els trumfos (o arcans majors) passen a tenir el seu nom escrit en una casella inferior (igual que al tarot de Noblet).
* Tot i que estableix la costum d’anomenar els arcans, manté el XIII sense nom (igual que al tarot de Noblet).
* El diable es representa amb un segon rostre a l'estòmac (igual que al tarot de Noblet).
* El Foll té una natja despullada (igual que al tarot de Noblet).
* Els personatges del Sol apareixen nuus (en el de Noblet apareixen vestits).
* L’Emperador mira cap a l'esquerra (en el de Noblet mira cap a la dreta).
* La Mort mira cap a la dreta (en el de Noblet mira cap a l'esquerra).
* Galeria de trumfos
* El Boig
* El Mag
* La Papessa
* L'Emperadriu
* L'Emperador
* El Papa
* L'Enamorat
* El Carro
* Justícia
* L'Ermità
* La Roda de la Fortuna
* La Força
* El Penjat
* La Mort
* La temprança
* El Diable
* La Torre
* L'Estrella
* La Lluna
* El Sol
* El Judici
* El Món

## Referències

* 1 2 3 «El Tarot de Jean Dodal, Lyon, 1701» (en castellà). Arxivat de l'original el 2021-06-03. [Consulta: 30 maig 2021].
* ↑ Alston, Isabella i Dixon, Kathryn. Tarot Cards (en anglès). Estats Units: Taj Books International, 2014, p. 96. ISBN 9781844063802.
* 1 2 3 4 5 «The Tarot of Jean Dodal. Originals (Paris c. 1701) preserved in the French National Library and restoration» (en anglès). [Consulta: 30 maig 2021].
* 1 2 3 Costa, Marianne. El Tarot paso a paso (en castellà). Penguin Random House Grupo Editorial Argentina, 2021. ISBN 9789502813929.