OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campylomormyrus cassaicus

Campylomormyrus cassaicus és una espècie de peix africà del gènere Campylomormyrus en la família Mormyridae, endèmic dels rius Luachimo i Kasai, en Angola i en la República Democràtica del Congo.

## Morfologia

D'acord amb la seva morfologia, es pot agrupar dins del grup de «peixos elefant», junt amb el Gnathonemus i el Mormyrus, que posseeixen una extensió particularment prominent en la boca i per això popularment se'ls anomena «peixos de nas d'elefant»; aquesta extensió usualment consisteix en un allargament carnós flexible unit a la mandíbula inferior i que està equipada amb sensors de tacte i probablement de gust.
Pot atènyer una grandària aproximada de 200 mm.

## Estat de conservació

Respecte a l'estat de conservació es pot indicar que d'acord amb la UICN aquesta espècie es pot catalogar en la categoria de «Dades insuficients (DD)», ja que no hi ha informació suficient per determinar la categoria d'aquesta espècie.

## Referències

* 1 2 Moelants, T. (2010). "Campylomormyrus cassaicus." 2010 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2010. [Consulta: 3 abril 2023]
* ↑ Campylomormyrus cassaicus, en Fishbase
* ↑ Suyehiro, 1942, p. 1-305.
* ↑ Gosse, 1984, p. 63-122.

## Bibliografia

* Gosse, J.P.. Mormyridae (en anglés). Thys van den Audenaerde (eds.), 1984.
* Suyehiro, Y. A study on the digestive system and feeding habits of fish (en anglès). 1. Japanese Journal of Zoology, 1942.
# Docimi

Dòcim o Docimi (en llatí Docimus o Docimius, en grec Δόκιμος o Δόκιμίος) va ser un jurista grecoromà al que s'atribueix una obra legal escrita en ordre alfabètic que Constantí Harmenòpulos menciona amb el títol de Τὸ μικρὸν κατὰ στοιχεῖον, i és coneguda normalment com a Synopsis Minor. Aquesta obra va ser inclosa en un llibre de Miquel Ataliota.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/1073?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=DocimusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1058. ]
# David Canary

David Canary (Elwood, 25 d'agost de 1938 - Wilton, 16 de novembre de 2015) David Hoyt Canary, va ser un actor estatunidenc, és conegut sobretot pels seus papers com el capataz de ranxos Candy Canaday al drama Western de l'NBC, Bonanza, i com Adam Chandler a la telenovel·la, All My Children, pel qual va rebre 16 nominacions als premis Daytime Emmy i va guanyar cinc vegades.

## Biografia

Nascut a Elwood, Indiana, EUA, va créixer a Massillon, Ohio. Era el fill mitjà d'Hilary Canary i Lorena Heal. Els seus germans eren l'actor John Canary, que una vegada va tenir un paper a All My Children, i l'escriptora Hilary Glenn Canary. Els germans eren suposadament besnebots de Martha Jane Canary, Calamity Jane.
Nascut a Elwood, Indiana, EUA, va començar la seva carrera el 1966 actuant en la sèrie protagonitzada per Ryan O'Neal "Peyton Place". Era conegut per interpretar entre 1967-1973 el paper de Candy Canaday en la sèrie Bonanza.
Des de l'any 1984 fins a 2013, era part de l'elenc, en la sèrie All My Children.

### Mort

Canary va morir el 16 de novembre de 2015 en una residència assistida a Wilton, Connecticut, a l'edat de 77 anys; havia estat diagnosticat amb demència anys abans.

## Filmografia

* 1965: Peyton Place
* 1967: Un home
* 1967: The St. Valentine's Day Massacre
* 1967: Bonanza
* 1968: Cimarron Strip
* 1969: The Computer Wore Tennis Shoes
* 1971: Àlies Smith and Jones
* 1973: Incident on a Dark Street
* 1973: Kung Fu
* 1974: Melvin Purvis G-MAN
* 1975: Sharks' Treasure
* 1975: Els justiciers de l'Oest
* 1975: Johnny Firecloud
* 1982: King of America
* 1990: In a Pig's Eye
* 1994: Secret Santa
* 1998: Law & Order
* 2001: Touched by an Angel
* 2010: All My Children

## Referències

* ↑ «David Canary, Star of 'All My Children' for Decades, Dies at 77». The Hollywood Reporteren.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.Lincoln, Ross A. «» (en anglès). [Consulta: 19 octubre 2019].
* ↑ Grimes, William 1 de novembre «David Canary, estrella de 'All My Children', mor als 77 anys» (en anglès). .
* ↑ «Soap Star and Wiltonian David Canary dies at 77» (en anglès). [Wilton, Connecticut], 24-11-2015.
* ↑ Chandler, Adam (May 7, 2013). «Adam Chandler: Soap Opera Institution». Tablet (magazine)en.
* ↑ Dagan, Carmel. «David Canary, Longtime 'All My Children' Star, Dies at 77». Variety. Penske Media Corporation, 24-11-2015. [Consulta: 24 novembre 2015].
* ↑ Puente, Maria. «Soap star David Canary dies». USA Today. Gannett Company, 24-11-2015. [Consulta: 24 novembre 2015].
* ↑ Ausiello, Michael. «AMC Vet David Canary Dead at 77». TVLine. Penske Media Corporation, 24-11-2015. [Consulta: 24 novembre 2015].
* ↑ «Did football kill my father? It's not just the NFL; blows to the head sustained in high school and college have damaged countless brains» (en anglès). New York Daily News, 06-01-2019.
# Melcior Niubó i Santdiumenge

Melcior Niubó i Santdiumenge (la Fuliola, l'Urgell, 8 de gener de 1912 - l'Hospitalet de Llobregat, 31 de desembre de 1983) va ser un dibuixant, caricaturista, pintor, Il·lustrador i animador català. Era conegut popularment amb el pseudònim NIU (NIV), però també havia arribat a signar com a N, Niu-Bo, Santdiumenge i com a Oscar Daniel. Hi ha controvèrsia en l'atribució del pseudònim Niel.

## Biografia

El 1930 exposa al Saló d'Humoristes i participa en les successives edicions fins a l'any 1936. L'any 1933 es casa pel civil amb Maria Daniel Baró en el que segurament fou el primer casament civil de la comarca de l'Urgell durant la República. Col·labora a les revistes La Campana de Gràcia, La Humanitat, Solidaridad Obrera, L'Esquella de la Torratxa, Tierra y Libertad, Papitu i Fotogramas.
Fervent defensor de la República, combat amb la seva moto al Front d'Aragó i amb la seva ploma com a cartellista. L'any 1939 marxa cap a França i es veu comminat al camp d'Argelers. L'any 1941 torna a Barcelona i un any després entra a formar part de l'equip dels estudis d'animació Dibujos Animados Chamartín.
Niubó entra a formar part de l'equip de la sèrie Civilón sota les ordres del seu animador en cap, Josep Escobar. També participa en la sèrie Garabatos, una revista humorística feta d'esquetxos que pera ls animadors era un divertimento i que no tenia un equip fix. En el llargmetratge Érase una vez... (pel·lícula) Melcior Niubó hi apareix a les ordres d'Enric Ferran com a membre de la secció de fons. Un cop desmantellada la indústria de l'animació el 1950, Melcior Niubó, com tants d'altres, torna al dibuix en paper i continua dedicant-se a la il·lustració infantil per a l'editorial Mateu, Clásicos Cadete o Ediciones Toray, entre altres publicacions.
El 31 de desembre de 1983 mor a l'Hospitalet de Llobregat i és enterrat a la Fuliola.

## Bibliografia

* Candel, José María, Historia del dibujo animado español, Filmoteca Regional de Murcia, 1992, Murcia, ISBN 84-7564-147-4.
* De la Rosa, Emilio, Vivar, Hipolito, Breve historia del cine de animación en España, Animateruel, 1993, Teruel, ISBN 84-604-8262-6.

## Referències

* ↑ Pinyol, Josep «Cronologia». Barret Picat, n.198, 6-1913, pàg. 24. Arxivat de l'original el 2015-11-25 [Consulta: 25 novembre 2015].
* ↑ Pinyol, Josep «Melcior Niubó». Barret picat, n.189, 12-2011. Arxivat de l'original el 2015-11-25 [Consulta: 25 novembre 2015].
* ↑ «La memòria dels dibuixants». Jordi Artigas. Arxivat de l'original el 2015-11-25. [Consulta: 25 novembre 2015].
* ↑ Capdevila, Jaume «Niu: avantguardisme ètic i estètic». Barret Picat, n.198, 6-2012, pàg. 24. Arxivat de l'original el 2015-11-25 [Consulta: 25 novembre 2015].
* ↑ «Alta Política» (en català). [Consulta: 25 novembre 2015].
* ↑ De la Rosa, Emilio. Breve Historia del cine de animación en España (en castellà). 1993. Teruel: Animateruel. ISBN 84-604-8262-6.
* ↑ Candel, José María. Historia del dibujo animado español (en castellà). 1993. Murcia: Editora Regional de Murcia, 1993, p. 147. ISBN 84-7564-147-4.
# Michael Cunningham

Michael Cunningham (Cincinnati, Ohio, 6 de novembre de 1952) és un novel·lista, guionista i professor estatunidenc, guanyador del Premi Pulitzer el 1999.

## Biografia

Va créixer a Pasadena, Califòrnia. Va estudiar literatura anglesa a la Universitat Stanford i, més tard, a la Universitat d'Iowa i al Iowa Writers' Workshop. Mentre estudiava a Iowa, va començar a publicar relats a l'Atlantic Monthly i al The Paris Review.
El 1999 va aconseguir fama internacional amb la seva obra The Hours, amb la qual va guanyar els premis Pulitzer, PEN/Faulkner i Stonewall Book, i de la qual se'n va fer una versió cinematogràfica el 2002, dirigida per Stephen Daldry i protagonitzada per Meryl Streep, Julianne Moore i Nicole Kidman.
Encara que Cunningham és obertament gai, no li agrada que se l'etiqueti com a "escriptor homosexual", d'acord amb un article de PlanetOut, per la raó que, tot i que el fet de ser gai ha influït de manera clara en les seves obres, considera que aquesta és una etiqueta massa reduccionista.
Actualment, és professor d'escriptura creativa en la Universitat Yale.

## Obres
### Novel·la

* 1984 Golden States
* 1990 A Home at the End of the World
* 1995 Flesh and Blood
* 1998 The Hours, premis Pulitzer, PEN/Faulkner i Stonewall Book
* 2005 Specimen Days
* 2010 By Nightfall
* 2014 The Snow Queen

### Narrativa curta

* 2015 A Wild Swan and Other Tales

### Guió

* 2004 A Home at the End of the World
* 2007 Evening

### Assaig

* 2002 Land's End: A Walk in Provincetown

## Referències

* ↑ Staff, Guardian «Driving Mrs Dalloway» (en anglès). The Guardian, 13-11-1999. ISSN: 0261-3077.
* ↑ Learning, Gale, Cengage. A Study Guide for Michael Cunningham's "The Hours" (en anglès). Gale, Cengage Learning, 2016-06-29. ISBN 978-1-4103-4839-5.
* ↑ Cunningham, Michael «My Novel, the Movie: My Baby Reborn; 'The Hours' Brought Elation, But Also Doubt» (en anglès). The New York Times, 19-01-2003. ISSN: 0362-4331.
* ↑ PlanetOut Entertainment Arxivat 29 August 2009$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Moore, Chadwick «Catching Up with Michael Cunningham». Out, 30-09-2010.
* ↑ am, Esther Zuckerman 8:52; Oct 04; 2010. «Michael Cunningham talks teaching» (en anglès). [Consulta: 26 juny 2020].
# Ministeri d'Afers Econòmics i Transformació Digital

El Ministeri d'Afers Econòmics i Transformació Digital d'Espanya és l'actual departament ministerial amb competències en economia i empresa. La seua titular és Nadia Calviño.

## Història

Aquest Ministeri es crea per primera vegada amb aquest nom amb l'arribada a la Presidència del Govern del socialista Pedro Sánchez durant la segona meitat de la XII Legislatura. Correspon al Ministeri d'Economia i Empresa l'exercici de competències que exercien en la primera meitat de la legislatura el Ministeri d'Economia, Indústria i Competitivitat (les relacionades amb Economia) i el Ministeri d'Energia, Turisme i Agenda Digital (les que tenen a veure amb l'Agenda Digital), deixant de ser responsable dels assumptes relacionats amb Ciència, que passen a ser responsabilitat del nou Ministeri de Ciència, Innovació i Universitats, i dels temes relacionats amb Comerç, dels quals s'encarrega el Ministeri d'Indústria, Comerç i Turisme.

## Funcions

Segons el Reial decret 355/2018, de 6 de juny, pel qual es reestructuren els departaments ministerials, correspon al Ministeri d'Economia i Empresa la proposta i execució de la política del Govern en matèria econòmica i de reformes per a la millora de la competitivitat, de desenvolupament industrial, de telecomunicacions i societat de la informació, de desenvolupament de l'Agenda Digital així com la política de suport a l'empresa, i la resta de competències i atribucions que li confereix l'ordenament jurídic.

## Estructura orgànica bàsica

Aquest Ministeri s'estructura en els següents òrgans superiors:
* Secretaria d'Estat d'Economia i Suport a l'Empresa.
* Secretaria d'Estat per a la Societat de la Informació i l'Agenda Digital.

## Referències

* ↑ http://www.boe.es/boe/dias/2018/06/07/pdfs/BOE-A-2018-7575.pdf Real Decreto 355/2018, de 6 de junio, por el que se reestructuran los departamentos ministeriales.
El contingut d'aquest article incorpora material publicat al Butlletí Oficial de l'Estat, que es troba al domini públic de conformitat al que es disposa en l'article 13 de la Llei de Propietat Intel·lectual espanyola.
# Osteoglossiformes

Els osteoglossiformes (Osteoglossiformes, gr. llengua amb ossos), són un ordre relativament primitiu dels peixos amb teleostis que conté dos subordres, Notopteroidei i Osteoglossoidei. Totes les seves espècies són peixos d'aigua dolça i es troben a Amèrica del Sud, Àfrica, Austràlia i al sud d'Àsia, després d'haver evolucionat primer a Gondwana abans que aquest continent es comencés a separar.

## Descripció

Els membres d'aquest ordre tenen la llengua dentada o ossuda, i tenen la part davantera del tracte gastrointestinal a l'esquerra de l'esòfag i de l'estómac (a la resta dels peixos passa per la dreta). Els peixos osteoglossiformes varien considerablement en mida i forma; sent el més petit Pollimyrus castelnaui amb només 2 centímetres de longitud, i Arapaima gigues el més gran, que pot arribar fins als 2,5 metres.

## Classificació

Els peixos d'ulls de lluna (Hiodontidae) que sovint es classifiquen dins d'aquest ordre, de vegades es col·locaquen dins de l'ordre dels (hiodontiformes).
* Subordre Notopteroidei
** Família Gymnarchidae
** Família Lycopteridae (extint)
** Família Mormyridae
** Família Notopteridae
** Família Ostariostomidae (extint)
* Subordre Osteoglossoidei
** Família Heterotididae
** Família Osteoglossidae
** Família Pantodontidae
** Família Singidididae (extint)

## Referències

* ↑ Taxonomic Serial No (TSN):161886
* 1 2 Greenwood, p. 81-84.

## Bibliografia

* Greenwood, P.H; Wilson, M.V. Encyclopedia of Fishes (en anglès). Academic Press, 1998, p. 240. ISBN 0-12-547665-5.
* Li, Guo-Qing; Wilson, Mark VH. Osteoglossomorpha. Bonytongues. (ed. 6 d'octubre de 1998).
* Sepkoski,Jack A compendium of fossil marine animal general. Bulletins of American Paleontology (vol.364) p.560 (2002)

## Enllaços externs

* Osteoglossiforms for aquaria
* Mikko's Phylogeny for Osteoglossiformes Arxivat 2007-08-18 a Wayback Machine.
# Pansa de Corint

Les panses de Corint són panses de la varietat de raïm Corint negre (Vitis vinifera), petit, dolç i sense llavors. El nom prové de la frase anglo-francesa "raisins de Corinthe" (raïm de Corint) i de l'illa jònica de Zacint (Grècia), que en va ser el principal productor i exportador.
La pansa de Corint és una de les panses més antigues conegudes. El primer registre escrit del raïm va ser realitzat el 75 dC per Plini el Vell, que va descriure un raïm petit, sucós i de pell gruixuda amb petits gotims. El següent esment és un mil·lenni més tard, quan les panses es van convertir en objecte de comerç entre comerciants venecians i productors grecs de les costes jòniques. Al segle xiv es van vendre al mercat anglès amb l'etiqueta Reysyns de Corauntz, i el nom de panses de Corint es va registrar al segle XV, després del port grec que era la principal font d'exportació.
Han estat un ingredient clau de la cuina britànica durant segles, ja que s'han importat del Mediterrani com a dolços productes de luxe molt abans que el sucre de canya estigués àmpliament disponible als segles xviii i xix. En molts països anglòfons s'utilitzen en una gran varietat de receptes de cuina tradicional, juntament amb les panses i les sultanes, com fruitcake, currant buns, teacakes, Christmas pudding o mince pies.

## Referències

* ↑ «Viticultural Information». University of California: UC Integrated Viticulture.
* ↑ Greece: Royal Decree of 30.12.1955 regarding control measures on the collection, dehydration, packaging, vending and protection of quality of Corinthian dried raisins (currants).
* ↑ The World Book Dictionary. A-K. Doubleday & Company, Inc, 1987, p. 509. ISBN 0-7166-0287-3.
* ↑ Christensen, L. Peter. Raisin production manual. ANR Publications, 2000, p. 40. ISBN 9781879906440.
# Ragnall Thorgillsson

Ragnall Thorgillsson (mort el 1146), (en irlandès: Ragnall mac Torcaills) va ser un cabdill viking i monarca del regne de Dublín. Fill del rei Thorkell, segons diferents fonts dels Annals irlandesos va morir en batalla contra el regne de Mide:
| « | Una matança va tenir lloc als estrangers d'Ath-cliath [Dublín] per la gent d'East Meath, on dues-centes persones van ser assassinades, al costat de Raghnall Mac Torcaill, Mormaer d'Ath-cliath, i Jufraigh, i molts altres dels seus cabdills. | » |
Els annals contemporanis suggereixen que Óttar, un cabdill viking de les Hèbrides, compartia el poder en diarquia amb Ragnall. Ragnall estava possiblement subordinat a Óttar, i l'argument que ho [sustenta és el títol de mormaer per descriure Ragnall als annals, mentre que d'altres fonts el denominen rei (en irlandès: «rí»).
Possiblement els germans de Ragnall, Brotar i Hasculf, van estar involucrats en la mort d'Óttar, perquè encara que al començament van col·laborar en el govern de Dublín, una sort de diferències i disputes hereditàries van desembocar en tragèdia.

## Vegeu també

* Llista de reis de Dublín

## Referències

* ↑ «Annals dels quatre mestres 1146.3 [1148]» (en anglès). [Consulta: 7 març 2013].
* ↑ Flanagan, 2005, p. 277.
* ↑ Ó Cróinín, 2005, p. 871.
* ↑ Downham, Clare, (2007) Living on the edge: Scandinavian Dublin in the Twelfth Century, pp 33–51 in West over Sea, Studies in Scandinavian Sea-Borne Expansion and Settlement Before 1300 a "Festschrift in honour of Dr Barbara E. Crawford", eds. Beverley Ballin Smith, Simon Taylor and Gareth Williams, Leiden and Boston. ISBN 978-90-04-15893-1

## Bibliografia

* Flanagan, Marie Therese. Irish royal charters: texts and contexts (en anglès). Oxford University Press, 2005. ISBN 978-01-9926-707-1.
* Ó Cróinín, Dáibhí. A New History of Ireland: Prehistoric and early Ireland. (en anglès). Oxford University Press, 2005.
# Santuari imperial de Heian

El Heian-jingū (平安 神宫) és un santuari xintoista situat a Kyoto, Japó. El torii abans de l'entrada principal és un dels més grans al Japó, i l'edifici principal, o shader (社 殿), és dissenyat per imitar el Palau Imperial de Kyoto en una escala de tres sessions.
El Heian Jingu va ser construït el 1895 per l'aniversari 1100 de la creació del Heiankyo (l'antic nom de Kyoto). El santuari està dedicat als emperadors Kanmu i Kōmei. El primer es va traslladar a la capital a Heiankyo, i el segon va ser l'últim davant l'emperador Meiji, que va traslladar la capital a Tòquio.
El Heian Jingu allotja el Jidai Matsuri, un dels tres festivals més importants de Kyoto. La processó d'aquest festival s'inicia a l'antic palau imperial, i inclou la realització de la mikoshi (altars portàtils) dels emperadors Kanmu i Kōmei a la Heian Jingu.

## Referències

* ↑ Richard, Ponsonby-Fane. (1964) Visiting Famous Shrines in Japan, pp. 176-193.

## Bibliografia

* Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1962). Studies in Shinto and Shrines. Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 399449

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-02-12 a Wayback Machine. (anglès)(japonès)
# Susanne Georgi

Susanne Georgi (Sjølund, Dinamarca, 27 de juny de 1976) cantant danesa que va assolir l'èxit musical amb el duet Me & My on forma parella artística amb la seva germana, Pernille Georgi. L'any 2009 va representar a Ràdio i Televisió d'Andorra com a representant d'Andorra a Eurovisió 2009 amb el tema en català i anglès La teva decisió (Get a life), sense aconseguir que Andorra passés a la final, sent doncs la sisena vegada que Andorra no arriba a la final.

## Andorra

L'any 1999, amb la cançó Let the love go on, la seva música va difondre's a nivell internacional. Ara, però, la Susanne canta en solitari i en grup. Ella va arribar a Andorra ara fa 13 anys i se'n va enamorar. Des de llavors resideix al país. A més, parla una mica el català. La comunitat eurovisiva la coneix perquè el 2007 va competir per representar el seu país al festival d'Eurovisió; però va quedar en una sisena posició a la final nacional. Amb tot, però, la van escollir per donar els punts de la resta de països a la final del festival Eurovisió 2007.
L'any 2009, cantà en català i anglès per Andorra a la primera semifinal del festival d'Eurovisió 2009 amb la cançó La teva decisió, però no va passar a la final per classificar-se només en la 15a posició.

## Discografia

2009: "La teva decisió (Get a life)" (Picap 2009)

## Referències

* ↑ «Susanne Georgi for Andorra!». European Broadcasting Union (EBU). Eurovision Song Contest, 04-02-2009. [Consulta: 3 maig 2020].
* ↑ «Eurovision 2009 Results: Voting & Points» (en anglès britànic). [Consulta: 24 desembre 2021].
# WWOOF

World-Wide Opportunities on Organic Farms (oportunitats a escala mundial en granges orgàniques), de vegades també Willing Workers on Organic Farms, és una xarxa hospitalària de caràcter dispers que facilita la col·locació de voluntaris en granges orgàniques. Actualment compta amb 8000 granges participants en 88 països.
Malgrat haver grups WWOOF en tot el món, no hi ha cap organització ni llistat central. Tampoc hi ha una subscripció internacional WWOOF. Totes les organitzacions reconegudes com a WWOOF mantenen uns estàndards similars (però no idèntics) i treballen conjuntament per promoure l'agricultura ecològica i per posar en contacte els voluntaris amb els productors. Aquestes organitzacions també prenen el paper de supervisors, mediant en cas de conflicte i donant consells.
Els voluntaris de WWOOF ("WWOOFers") no reben cap pagament ni ajuda financera pel seu treball. Els hostes ofereixen menjar, allotjament i l'oportunitat d'aprendre, a canvi d'assistència en tasques agrícoles o pecuàries. La duració del voluntariat pot variar, des d'uns pocs dies fins a anys. Generalment els voluntaris ajuden cada dia entre 4 i 6 hores (màxim 30 hores a la setmana)
Els woofers provenen de diferents estils de vida. Estudiants amb recursos limitats que volen passar les vacances en la natura, persones interessades en l'agricultura bio (o futurs agricultors) o bé gent que vol obtenir productes naturals per a consum propi. Hi ha d'altres que ho fan per tenir contacte amb persones que porten un altre estil de vida.
Per ser part de la comunitat WWOOF s'ha de pagar 20 € (individual) o 36 € (conjunta) i és vàlida durant un any.

## Història

El moviment WWOOF va començar el 1970 en el Regne Unit. Va ser Sue Coppard, qui va crear el primer grup de WWOOF, va començar explorant el Llunyà Orient.
En un principi representava Working Weekends on Organic Farms, però va anar creixent, a causa de la difusió i les invitacions que oferien els hostes. Cada cop, el nombre d'amfitrions va començar a créixer, variant des de granges, petites propietats i vivers d'herbes fins a fructífers horts.

## WWOOF al voltant del món

Hi ha 132 països que compten amb programes WWOOF, tots actuen de forma independent.
Es pot anar a Àfrica, Amèrica, Europa, Mig Est i Àsia-Pacífic

## Referències

* ↑ «As a WWOOFer | WWOOF Spain» (en anglès). [Consulta: 8 novembre 2018].
* ↑ WWOOF. «History of WWOOF | WWOOF» (en anglès). [Consulta: 8 novembre 2018].
* ↑ WWOOF. «WWOOF in other countries | WWOOF» (en anglès). [Consulta: 8 novembre 2018].

## Enllaços externs

* WWOOF
* Pàgina de la xarxa espanyola