OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Escartín Escobar

Josep Escartín Escobar (Barcelona, 1915 - Barcelona, 2 de setembre de 1998) va ser un excursionista i dirigent esportiu català.
Membre del Centre Excursionista de Catalunya i del Club Muntanyenc Barcelonès, es dedicà a l’excursionisme i a l’esquí de muntanya, especialment als Pirineus, els Picos de Europa i altres serres peninsulars. Com a dirigent esportiu, entre els anys 1957 i 1962 fou vicepresident del Club Muntanyenc Barcelonès, entre 1950 i 1963 secretari de la delegació catalana de la Federació Espanyola de Muntanyisme, entre el 1964 i 1969 de la Federació Catalana d'Esquí, i entre el 1970 i principis de la dècada de 1990 de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC). També formà part del consell de redacció de la revista Vèrtex i el 1989 fou un dels fundadors de Mountain Wilderness, organització no governamental internacional dedicada a la preservació de les àrees de muntanya. L'any 1995 va rebre per part de la Generalitat de Catalunya la medalla de Forjador de la Història Esportiva de Catalunya. També va rebre la medalla de la Federació Espanyola de Muntanyisme i la 1a Ensenya d'Or de la FEEC per la seva extraordinària aportació a l'excursionisme català.

## Referències

* 1 2 «1a Ensenya d'Or - Josep Escartín i Escobar». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC) [Consulta: 18 febrer 2025].
* ↑ «Josep Escartín Escobar». Enciclopèdia de l'Esport Català [Consulta: 18 febrer 2025].
* ↑ «Ordre de 4 d'octubre de 1995, de concessió de medalles commemoratives als forjadors de la història esportiva de Catalunya, 5a edició». Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya (DOGC) - Portal Jurídic de Catalunya. Generalitat de Catalunya, 04-10-1995 [Consulta: 18 febrer 2025].
# Ramon Cerveto i Bestratén

Ramon Cerveto i Bestratén (o Vestratén) (Tortosa, Baix Ebre, 15 de març de 1829 - 10 d'octubre de 1906), va ser un escultor català. Es va casar amb Dolors Riba i Cardús, que era tia paterna del també artista tortosí Antoni Riba i Garcia. Va ser pare de 8 fills (Víctor, Cinta, Ramon, Teresa, Antoni, Josep, Dolors i Ricard).
Va ser deixeble dels escultors Josep Dolz i de Manel Porcar, i alhora mestre d'escultors posteriors de renom com Agustí Querol i Subirats, Innocenci Soriano-Montagut o Josep Alcoverro i Amorós, entre d'altres. Va destacar especialment pel conreu de l'escultura de gènere religiós: és l'autor de diferents passos i misteris de la Setmana Santa tortosina anteriors a 1936, com el Davallament de la Creu, la Dolorosa, l'Oració de l'Hort, la Sentència de Pilat, els Assots i el Sant Sopar. Totes aquestes escultures es van destruir l'any 1936 a l'inici de la Guerra Civil espanyola.

## Notes i referències

* ↑ Algunes fonts escriuen el segon cognom de l'artista amb la forma Vestratén. S'ha optat per la forma Bestratén ja que és la que apareix amb més freqüència a les fonts consultades.
* ↑ Dolors Riba i Cardús, † 24-12-1931, als 96 anys; v. El Correo de Tortosa de 28-12-1931, entre d'altres.
* 1 2 «Cerveto». Enciclopedia.cat. [Consulta: 13 gener 2021].
# Hao Jingfang

Hao Jingfang (xinès simplificat: 郝景芳;pinyin: Hăo Jǐngfāng) (Tianjin 1984 científica i escriptora xinesa de ciència - ficció. Premi Hugo de l'any 2016 al millor relat per Folding Beijing, traduïda a l'anglès per Ken Liu.

## Biografia

Hao Jingfang va néixer el 24 de juliol de 1984 a Tianjin, a la Xina.
Va estudiar física a la Universitat de Tianjin. Després de llicenciar-se el 2006, va continuar els seus estudis de física a la Universitat Tsinghua de Pequín, i el 2012 va preparar un doctorat en economia i gestió.
Va començar a escriure a principis de la dècada de 2000 i el 2002 va guanyar el primer premi al concurs per a estudiants xinesos de secundària, New Concept Writing Competition (新 概念 作文 大赛).
Entre el 2011 i el 2016, va publicar tres novel·les, la primera de les quals defineix les principals característiques del seu univers..Té una obra amb un títol una mica esotèric, que fa referència a la història que hi explica jugant amb els personatges: "Wandering between Mars and the Earth" (流浪玛厄斯) on Ma- i -Esi representen les transcripcions fonètiques de l'anglès de (Mart / Terra). Alguns crítics l'han comparat a l'obra de Jules Verne "De la terra a la lluna",
Tot i que pot embolicar les seves històries en una capa científica, Hao aporta lleugeresa i intensitat als seus personatges i als seus mons.

## Obres destacades

* Liulang Maesi (流浪玛厄斯)
* Liulang Cangqiong (流浪苍穹) Wandering Sky. Hi ha traducció al castellà
* Hui dao Karong (回到卡戎)
* Zuihou Yi Ge Yonggan De Ren (最后一个勇敢的人) The Last Brave Man
* Kanbujian de xingqiu (看不见的星球) Invisible Planets
* Guonian Huijia (过年回家) The New Year Train
* Beijing Zhedie (北京折叠) Folding Beijing
* Sheng si yu (生死域) Limbo,
* Xing Lüren (星旅人)
* Shiguangli de Ouzhou (时光里的欧洲)

## Referències

* ↑ «Chinese author Hao Jingfang wins Hugo Award for Best Novelette with ‘Folding Beijing’ - Global Times». Arxivat de l'original el 2020-10-30. [Consulta: 23 juliol 2021].
* ↑ «百度百科——全球领先的中文百科全书». [Consulta: 23 juliol 2021].
* 1 2 3 «chinese-shortstories.com». [Consulta: 23 juliol 2021].
* ↑ Abrahamsen, Eric. «Hao Jingfang» (en anglès). [Consulta: 24 juliol 2021].
* ↑ Words, Ken Liu in Uncanny Magazine Issue Two | 1877. «Interview: Hao Jingfang» (en anglès americà). [Consulta: 24 juliol 2021].
* ↑ Hao, Jingfang. Vagabundos. Primera edición: abril de 2020, 2020. ISBN 84-17347-77-1.
# Elurosaure

L'elurosaure (Aelurosaurus) és un gènere extint de sinàpsids de la família dels gorgonòpids que visqueren entre el Permià mitjà i el Permià superior al sud d'Àfrica. Se n'han trobat restes fòssils a les províncies sud-africanes del Cap Occidental i el Cap Oriental. En aquella època, fa 250-270 milions d'anys, aquesta regió era un ecosistema semiàrid travessat per rius. El nom genèric Aelurosaurus significa ‘llangardaix gat’ en llatí i es refereix al fet que, quan aquest animal fou descrit, es pensava que era un avantpassat dels marsupials d'aparença felina, creença que resultà ser incorrecta.

## Referències

* ↑ Entrada «Aelurosaurus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Josep Jané

Josep Jané és el nom dels següents personatges:
* Josep Jané i Boada (Olesa de Montserrat, 29 d'abril del 1932 – Barcelona, 6 d'agost del 2007), enginyer tècnic i dramaturg amb més d'una dotzena de llibres publicats
* Josep Jané i Olivé (l'Hospitalet de Llobregat, 1913 – Els Monjos, 1959), poeta i editor català
* Josep Jané i Periu, historiador local català
* Josep Jané i Solà (Igualada, 1936), professor universitari, treballador de banca i empresari
* Josep Maria Jané i Samsó (l'Arboç), promotor cultural català

## Referències

* ↑ «Josep Jané Boada».
# Fanny Cottençon

Fanny Cottençon (Port-Gentil, 11 de maig de 1957) és una actriu i productora de cinema francesa. El 1983 va guanyar el César a la millor actriu secundària per la seva actuació a la pel·lícula L'Étoile du Nord de Pierre Granier-Deferre. Des del 2023 interpreta Christine, al costat de Didier Bénureau a la sèrie Scènes deménages del canal de televisió M6.

## Trajectòria

Fanny Cottençon va fer classes amb Blanche Salant a l'Atelier international de théâtre. Va debutar al teatre l'any 1975 a l'obra Le Légataire universel. També va interpretar Els monòlegs de la vagina l'any 2000 i a La Vérité de Florian Zeller a principis dels anys 2010.
Al cinema, després de Le Roi des cons (1981) i Paradis pour tous (1982), va guanyar el César a la millor actriu secundària el 1983 per la seva interpretació al drama L'Étoile du Nord de Pierre Granier-Deferre. Després de diversos papers dramàtics com a Fanny Pelopaja (1984) i Poussière d'ange (1987), va tornar a la comèdia comercial apareixent a Dialogue avec mon jardinier (2007).
De 1995 a 1999, va actuar a la sèrie de televisió de France 3 Anne Le Guen, que porta el nom del personatge que interpreta, una regidora municipal d'una petita ciutat de províncies. De nou a la televisió, va ser dirigida per Richard Bohringer el 2003, en l' adaptació de la novel·la Poil de Carotte de Jules Renard. Va interpretar l'esposa de François Berléand a Le Gendre Ideal i la seva seqüela Le Gendre Ideal 2 entre 2008 i 2010. Del 2020 al 2022, va ser mare de Gil Alma i alcaldessa d'Estrasburg a la sèrie César Wagner de France 2.
El maig 2019, 1.400 personalitats del món de la cultura, van cosignar l'article «Nous ne sommes pas dupes!», publicat al diari Libération, en suport al moviment de les armilles grogues i afirmant que Les gilets jaunes, c'est nous.

## Referències

* ↑ «Fanny Cottençon : podcasts et actualités» (en francès). [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ «Fanny Cottençon» (en castellà). MUBI. [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ «Fanny Cottençon». Unifrance. [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ «Fanny Cottençon (Scènes de ménages) en larmes : le jour où son fils l'a quittée». [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ Des personnalités du monde de la culture. «« Gilets jaunes : nous ne sommes pas dupes  ! »», 04-05-2019. [Consulta: 25 maig 2020].
# Elsie Johansson

Elsie Johansson (Vendel, 1 de maig de 1931 - Uppsala, 15 de febrer de 2025) va ser una escriptora sueca. Se la va etiquetar sovint com una escriptora proletària.
Johansson va néixer a Vendel com el cinquè fill d'uns statares. El seu pare després trobaria feina com a llenyataire i treballador de la construcció. La família Johansson vivia en circumstàncies escasses en una cabana senzilla, que després va servir d'inspiració per a habitatges similars que apareixen a les novel·les de Johansson. A causa de la persuasió d'una mestra, Johansson va poder assistir a la realskola d'Uppsala, de la qual es va graduar el 1948. Quan es va graduar, va trobar feina com a treballadora de correus. Es va casar a 18 anys i als 19 va tenir un fill.
Johansson treballaria a l'oficina de correus durant 30 anys més, abans de debutar literàriament amb la col·lecció de poesia Brorsan hade en vevgrammofon, a 48 anys. La seva primera novel·la, Kvinnan som mötte en hund, es va editar el 1984. A més dels seus poemes i novel·les destinades a lectors adults, va escriure diversos llibres per a infants i adolescents.
El seu avenç com a escriptora va arribar amb la trilogia Nancy (Glasfåglarna, Mosippan i Nancy), que li va valer diversos premis, entre d'altres, el premi Aniara. Johansson també va rebre el premi Litteris et Artibus.
Va morir el 15 de febrer de 2025, a l'edat de 93 anys.

## Referències

* ↑ «Författaren Elsie Johansson har avlidit» (en suec). Dagens Nyheter, 16-02-2025. [Consulta: 16 febrer 2025].
# Lynx (navegador web)

Lynx és un navegador web i client de gopher en mode text.
Lynx és usat en terminals de cursor direccionables i cel·les de caràcters, o emuladors de terminal (incloent terminals VT100 i paquets de programari per a ordinadors personals que emulen terminals VT100, com Kermit o Procomm). Originalment va ser desenvolupat per a UNIX i VMS i encara avui es distribueix amb diverses distribucions de Linux. Oficialment existeixen versions per a Microsoft Windows (Windows 95 i posteriors), DOS, OS/2 i FreeBSD, AmigaOS, Atari TOS, BeOS entre d'altres. Les versions per a Mac OS X són proveïdes per OSXGNU.

## Referències

* ↑ Lynx Release 2.8.5 - New features
* ↑ Platforms Lynx will run on
* ↑ «PROJECT DETAIL for Lynx text web browser». Arxivat de l'original el 30 de març de 2007. [Consulta: 23 setembre 2006].
# Gran Premi de San Marino del 1984

Resultats del Gran Premi de San Marino de la temporada 1984 disputat a l'Autodromo Enzo e Dino Ferrari el 6 de maig del 1984.

## Classificació

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 7 | Alain Prost | McLaren - TAG | 60 | 1h 36' 54. 3 | 2 | 9 |
| 2 | 28 | René Arnoux | Ferrari | 60 | + 13.416 s | 6 | 6 |
| 3 | 11 | Elio de Angelis | Lotus - Renault | 59 | Sense combustible | 11 | 4 |
| 4 | 16 | Derek Warwick | Renault | 59 | + 1 Volta | 4 | 3 |
| 5 | 18 | Thierry Boutsen | Arrows - Ford | 59 | + 1 Volta | 20 | 2 |
| 6 | 26 | Andrea de Cesaris | Ligier - Renault | 58 | Sense combustible | 12 | 1 |
| 7 | 23 | Eddie Cheever | Alfa Romeo | 58 | Sense combustible | 8 | |
| 8 | 21 | Mauro Baldi | Spirit - Hart | 58 | + 2 Voltes | 24 | |
| 9 | 10 | Jonathan Palmer | RAM - Hart | 57 | + 3 Voltes | 25 | |
| DSQ | 4 | Stefan Bellof | Tyrrell - Ford | 59 | Desqualificat | 21 | |
| DSQ | 3 | Martin Brundle | Tyrrell - Ford | 55 | Desqualificat | 22 | |
| Ret | 9 | Philippe Alliot | RAM - Hart | 53 | Turbo | 23 | |
| NC | 20 | Johnny Cecotto | Toleman - Hart | 52 | No Classificat | 19 | |
| Ret | 1 | Nelson Piquet | Brabham - BMW | 48 | Turbo | 1 | |
| Ret | 2 | Teo Fabi | Brabham - BMW | 48 | Turbo | 9 | |
| Ret | 30 | Jo Gartner | Osella - Alfa Romeo | 46 | Motor | 26 | |
| Ret | 17 | Marc Surer | Arrows - BMW | 40 | Turbo | 16 | |
| Ret | 14 | Manfred Winkelhock | ATS - BMW | 31 | Turbo | 7 | |
| Ret | 27 | Michele Alboreto | Ferrari | 23 | Esgotament físic | 13 | |
| Ret | 8 | Niki Lauda | McLaren - TAG | 15 | Motor | 5 | |
| Ret | 5 | Jacques Laffite | Williams - Honda | 11 | Motor | 15 | |
| Ret | 22 | Riccardo Patrese | Alfa Romeo | 6 | Part elèctrica | 10 | |
| Ret | 12 | Nigel Mansell | Lotus - Renault | 2 | Virolla | 18 | |
| Ret | 6 | Keke Rosberg | Williams - Honda | 2 | Part elèctrica | 3 | |
| Ret | 15 | Patrick Tambay | Renault | 0 | Col·lisió | 14 | |
| Ret | 25 | Francois Hesnault | Ligier - Renault | 0 | Col·lisió | 17 | |
| NVQ | 24 | Piercarlo Ghinzani | Osella - Alfa Romeo | | | | |
| NVQ | 19 | Ayrton Senna | Toleman - Hart | | | | |

## Altres

* Pole:Nelson Piquet 1' 28. 517
* Volta ràpida: Nelson Piquet 1' 33. 275 (a la volta 48)
* Va ser l'única ocasió en què Ayrton Senna no va classificar-se per disputar la cursa.

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-04. [Consulta: 23 abril 2010].
# Khalifa ibn Askar

Khalifa ibn Askar (Nalut, 1878 - Ez Zauia, 20 de setembre de 1922) va ser un polític nacionalista libi.
Després de l'ocupació italiana de Líbia es va refugiar a Tunísia i des del novembre de 1914 va donar suport a la revolta dels sanussites; Khalifa va retornar a Líbia i va dirigir la rebel·lió al Jabal Nafusa on va dirigir a les tribus ibadites; els rebels sanussites van aconseguir notables èxits, i Khalifa va intentar fomentar una revolta a Tunis contra els francesos iniciant la lluita el setembre de 1915 amb forces de Tripolitana i el suport d'algunes tribus del sud tunisià anomenats els fellaga (singular fellag) que van atacar les posicions franceses a la frontera; les posicions de Dehibat, Tataouine i Remta foren atacades i els francotunisians van patir fortes pèrdues, però els fellaga no van poder ocupar cap de les posicions atacades. El 2 d'octubre tres mil rebels dirigits per Khalifa foren derrotats a Umm Swigh, i la calma va retornar per un temps però a la primavera del 1916 es van reprendre els combats; havent aconseguit artilleria, Khalifa va atacar Dehibat el 19 de juny de 1916 i després Remada, però el dia 28 de juny fou derrotat; posteriorment, fins al 1918, es van produir atacs menors; al final de la I Guerra Mundial es van dictar mesures de clemència amb els rebels. Khalifa va poder reunir-se amb la seva família que havia restat ostatge dels francesos.
El xeic Muhammad Fkayni, cap dels rijban de Líbia, va intentar prescindir de Khalifa que dirigia les tribus ibadites amazigues del Jabal Nafusa i va nomenar el seu amic Abu-l-Abbàs com a cap de la resistència a la zona; però Abu-l-Abbàs no estava capacitat, i aviat va haver de demanar ajut a Fkyani; aquest va atacar a Khalifa a Nalut i les diverses tribus van prendre partit per un o altre; Khalifa (amb suport dels mashashiyya, riyyana i awlad busaif) va derrotar els rijbans i els seus aliats (els zintan, els mahamid i els asaba) a Tardiyya el 23 de setembre de 1920 (matant al fill de Fkyani) però poc després fou derrotat per Fkyani a Siyah; la vila de Fassatu fou incendiada i Khalifa i al-Baruni van haver de fugir cap a la costa a la vila de Zuwara. Al-Baruni va convèncer a Khalifa de cooperar amb els italians a través del cap de les milícies libioitalianes Yusuf Kharbish; el general Rodolfo Graziani no oblidava el seu paper el 1914 i encara que li va prometre el perdó, quan es va presentar el va fer presoner i al cap de poc el va executar (octubre de 1920).

## Bibliografia

* Laysir, Fathi, Khalifah ibn Askar : biyughrafiya qaid ghamid, publicat per Markaz Sarsina lil-Buhuth hawla al-Juzur al-Mutawassi, 2002
# Gran Premi de Singapur

El Gran Premi de Singapur és una carrera puntuable pel campionat mundial de Fórmula 1 que s'ha disputat per primera vegada el 28 de setembre del 2008 pels carrers de Singapur.
Per aquest gran premi es prepara un traçat, el Circuit de Singapur, que és totalment urbà, amb una longitud de 5.067 km i té un total de 24 revolts i al que es correrà la cursa en el sentit contrari del rellotge.
Després de diverses proves, el GP de Singapur ha estat el primer GP nocturn de la història de la F1.

## Guanyadors del Gran Premi de Singapur

| Any | Pilot | Equip | Resultats |
| 2016 | Nico Rosberg | Mercedes | Resultats |
| 2015 | Daniel Ricciardo | Red Bull - Renault | Resultats |
| 2014 | Lewis Hamilton | Mercedes | Resultats |
| 2013 | Sebastian Vettel | Red Bull - Renault | Resultats |
| 2012 | Sebastian Vettel | Red Bull - Renault | Resultats |
| 2011 | Sebastian Vettel | Red Bull - Renault | Resultats |
| 2010 | Fernando Alonso | Ferrari | Resultats |
| 2009 | Lewis Hamilton | McLaren | Resultats |
| 2008 | Fernando Alonso | Renault | Resultats |

## Enllaços externs

* Web Oficial del GP de Singapur
* Singapur confirma la disputa nocturna del GP
* La FIA autoritza el primer GP nocturn Arxivat 2014-10-27 a Wayback Machine.
* Google Earth Arxivat 2011-10-14 a Wayback Machine.
# Iuhetibu Fendi

Iuhetibu Fendi (ỉwḥ.t-ỉb fnḏ) va ser una princesa egípcia de la XIII Dinastia. Era filla del rei Sobekhotep III i de la reina Neni.
A Iuhetibu Fendi se la coneix per dues fonts. Apareix en una estela tallada a la roca a Wadi el-Hol i en una estela d'Abidos que avui es troba al Louvre de París (C8). A l'estela del Louvre apareix juntament amb la seva germana Dedetanqet (també escrita Dedetanuq) davant del déu de la fertilitat Min. Els seus dos noms hi apareixen escrits dins d’un cartutx, un privilegi que es donava molt rarament a les dones reials en aquella època i que apunta a pensar que Iuhetibu Fendi tenia algun tipus d'estatus especial. Iuhetibu Fendi porta un nom doble; el primer nom, Iuhetibu, també era el nom de la seva àvia (anomenar als nens segons els avis no era estrany a l'Antic Egipte), i Fendi és un sobrenom que significa "nas".
Iuhetibu Fendi és la segona princesa que el seu nom apareix dins d'un cartutx, després de Noferuptah de la XII Dinastia. Potser, com Noferuptah, estava destinada a ser l'herava la tron.
Iuhetibu en jeroglífic :
Fendi en jeroglífic :

## Referències

* 1 2 Ranke, 1935, p. 142.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 109.
* 1 2 Ryholt, 1997, p. 223-224.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 105, 25.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Ranke, Hermann. Die ägyptische Persönennamen (en alemany). Glückstadt: Verlag von J. J. Augustin, 1935.
* Ryholt, Kim. The Political Situation in Egypt during the Second Intermediate Period, c.1800-1550 BC (en anglès). Copenhagen: Museum Tusculanum Press, 1997. ISBN 87-7289-421-0.
# Festival de Pinkpop

Festival de Pinkpop o PINKPOP és un festival anual de música celebrat a Landgraaf, Països Baixos. Habitualment es realitza en el cap de setmana de Pentecosta (Pinksteren, per això el nom). Començat l'any 1970, a Burgemeester Damen Sportpark, en la ciutat de Geleen, PinkPop és el més antic i més llarg festival dedicat a la música pop i rock en el món.
Avui dia, Pinkpop és un festival de tres dies, de dissabte fins dilluns, amb una assistència de 60.000 persones diàries, i amb actuacions en 3 escenaris separats. Durant 44 edicions, més de 2 milions de persones han assistit a Pinkpop. Unes 700 actuacions de música s'han fet al festival.

## Nom i logo

El nom està format per dues parts. 'Pink' ve de la paraula neerlandesa per Pentecost (Pinksteren) i 'pop ve de música pop (o 'música popular'). Però una interpretació creativa més tardana pel nom combina la paraula anglesa pink i la neerlandesa pop, que significa nina, formant així l'origen del logo: una nina en un vestit rosa.
El precursor de Pinkpop va ser realitzat el dilluns de Pentecosta el 1969. Fou completament gratuït i anomenat Pinknick perquè se suposava que els assistents portarien el seu menjar propi. Només un rostit de porc i pomes van ser proporcionats pels organitzadors gratuïtament. Inspirat en el festival de Monterey de 1967, grups locals de hip van ser convençuts per anar i tocar sense cobrar. Va atreure gairebé 10.000 visitants, des de d'amants de la música pop fins a avis i els seus nets. I famílies amb bosses de compra buides, carregant pomes.

## Referències

* ↑ Gammon, John «Six In A Row For Pinkpop». Pollstar [London, U.K.], 17-06-2011 [Consulta: 13 agost 2014].
* ↑ "Pinkpop is langstlopende popfestival ter wereld" [Pinkpop is longest running pop festival in the world]. http://geschiedenis.vpro.nl/ (neerlandès)
* 1 2 "De beginjaren van Pinkpop" [The early years of Pinkpop]. www.geschiedenis24.nl (neerlandès)

## Enllaços externs

* Lloc oficial
* Informació Arxivat 2016-02-16 a Wayback Machine.
# Pau d'Egina

Pau d'Egina o Pau Egineta (llatí: Paulus Aegineta, grec antic: Παῦλος Αἰγινήτης) fou un famós escriptor grec de medicina, nadiu de l'illa d'Egina. La seva història personal és desconeguda i només se sap que va viatjar a Alexandria i altres llocs, anant de lloc en lloc exercint la seva professió, ben segur metge.
La seva època no està documentada però, pels autors que esmenta i els que l'esmenten, probablement hauria viscut al segle vii, segurament a la segona meitat.
La Suïda es diu que va escriure diverses obres, la principal de les quals es conserva i és coneguda com a De Re Medica Libri Septem, una compilació del que havien escrit anteriors escriptors mèdics, en set llibres:
* Llibre 1: Higiene, conservació, ús del menjar
* Llibre 2: Les febres
* Llibre 3: Les malalties a tot el cos a les parts internes
* Llibre 4: Les malalties externes
* Llibre 5: Ferides per animals verinosos i malalties produïdes per animals
* Llibre 6. Cirurgia
* Llibre 7: Medicines

## Bibliografia

* Traducció anglesa:
** Aegineta, Paulus. Francis Adams. The seven books of Paulus Ægineta (en tres volums) (en anglès). 1. Sydenham Society, 1844.
** Aegineta, Paulus. Francis Adams. The seven books of Paulus Ægineta (en anglès). 2. Sydenham Society, 1846.
** Aegineta, Paulus. Francis Adams. The seven books of Paulus Ægineta (en anglès). 3. Sydenham Society, 1847.
* Traducció alemanya:
** Paulos' von Aegina des besten Arztes sieben Bücher : nebst einem Anhang: Die römischen Baeder, die bei Paulos vorkommenden Aelteren Aerzte, und zwei Tafeln, Leiden, Brill, 1914.
# Gabriel Turell

Gabriel Turell (Barcelona, segle XV- ?, ?) fou un heraldista i historiador català. Visqué la Guerra civil catalana i fou ciutadà honrat de la ciutat de Barcelona. És autor de set opuscles sobre temes de cavalleria i heràldica que mai no han estat publicats, així com del tractat d'armeria Arbre d'honor (1471). Recopilà una obra de caràcter historiogràfic, Recort, que finalitzà vers l'any 1476. Aquesta obra és una refosa poc acurada de l'obra del cavaller català mossèn Pere Tomic, que aleshores encara no havia estat impresa. A l'obra original de Tomic, Turell hi intercalà fragments de caràcter ideològic i històric. Recort no fou publicat fins al 1894, comptant amb una segona edició el 1950.

## Bibliografia

* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 633 [Consulta: 7 novembre 2013].

## Enllaços externs

* «Gabriel Turell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.