OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sònia Moya i Villanueva

Sònia Moya i Villanueva (Cerdanyola del Vallès, 1981) és una escriptora i professora catalana.
Exerceix la docència des del 2005 i des de llavors indaga, dins i fora de l'aula, en l'estudi de la paraula com a eina de transformació social. En aquest sentit, col·labora en el Cicle Tocats de Lletra de Manresa des de l'any 2008 i coordina el club de lectura de poesia de la Biblioteca Ateneu Les Bases des del 2013. Treballa per la comprensió i gaudi de la poesia com a eina d'ensenyament des d'una triple perspectiva: amb els propis alumnes, amb d'altres docents (Pla Lector del Bages Sud) i amb intervencions poètiques a primària.
Ha publicat Gramàtica de l'equilibri (Galerada, premi de poesia Amadeu Oller 2010), Plutó (Témenos, 2015, premi Mossèn Narcís Saguer 2014), Intersecció de conjunts (Témenos, Col·lecció Lai, 2017), Càntara (Témenos, Col·lecció Lai, 2018) i Silur (Meteora, 2019, premi de poesia Narcís Lunes i Boloix 2018).
Viu la poesia d'una manera holística, i per això ha treballat amb músics com Pau Ruiz, Celeste Alías, María Di Pace, Àlex Reviriego, Manel Fortià o Marta Roma, amb artistes plàstics com Txema Rico, Quim Moya, Mariona Vilaseca o Gill Bradley, o amb ballarines com Maria Ribera, Laura Bataller o Mònica Vergés.
Alguns dels seus poemes han format part d'antologies traduïdes al castellà i al portuguès.

## Obra

* Gramàtica de l'equilibri (Ed. Galerada, 2010). Premi Amadeu Oller 2010.
* Plutó (Témenos Ed, 2015). Premi Mossèn Narcís Saguer 2014.
* Intersecció de conjunts (Témenos Ed, 2017. Col·lecció Lai)
* Càntara (Témenos Ed, 2018. Col·lecció Lai)
* Silur (Ed. Meteora, 2019). Premi Narcís Lunes i Boloix 2018.

## Premis i reconeixements

* Premi Amadeu Oller per Gramàtica de l'equilibri (2010)
* Premi Mossèn Narcís Saguer de Vallgorguina per Plutó (2015)
* Premi Narcís Lunes i Boloix de Sant Vicenç dels Horts per Silur (2018)

## Referències

* ↑ David Castillo «No puc escriure des d'una cambra aïllada de la societat». El Punt Avui, 14-06-2019.
* ↑ «Biblioteques de Manresa». Arxivat de l'original el 2020-02-21.
* ↑ «Centre de Recursos Educatius del Bages», 01-09-2019. [Consulta: maig 2020].
* ↑ «Doce poetas catalanas para el siglo XXI» (en castellà). La Náusea Ediciones. Carlos Vitale i Anna Rosel, 04-05-2019.
* ↑ Carlos Bessa «Doce poetas catalanas para el siglo XXI. Poesía actual en catalán.». Atlántida. Revista de cultura. Instituto Açoriano de Cultura, 2019, pàg. 104-158.
* ↑ «Galerada». Arxivat de l'original el 2017-02-23. [Consulta: 8 març 2017].
* ↑ NacióManresa «NacióManresa: La poetessa Sònia Moya presentarà a la Papasseit «Intersecció de conjunts»». Nació Digital.

## Enllaços externs

* Sònia Moya i Villanueva - Lloc web oficial
# Boumhel El Bassatine

Boumhel El Bassatine o Bou Mhel El Bassatine (àrab: بومهل البساتين, Bū-Mhal al-Bassātīn) és una ciutat de Tunísia, propera a la ciutat de Tunis, situada uns 10 km al sud-est de la ciutat de Ben Arous, dins la governació de Ben Arous. És capçalera d'una delegació amb 23.210 habitants. La municipalitat té 27.977 habitants, i està formada per la unió de les viles de Bou Mhel o Boumhel i d'El-Bassatine (‘els Jardins', en àrab), amb un gran creixement els darrers 25 anys per la proximitat de Tunis. A uns 10 km al nord-est es troba el port comercial de Radès i entremig la vila costanera d'Ezzahra.

## Administració

Forma la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 13 56 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en quatre sectors o imades:
* Bou Mhel (13 56 51)
* El Bassatine (13 56 52)
* Chêla (13 56 53)
* El Bassatine Ouest (13 56 54)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 13 15).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 41-44. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 134. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Boumhel El Bassatine - Lloc web oficial
# Danny León Vallarino

Danny León Vallarino (Móstoles, 1 de desembre de 1994) és un patinador espanyol. Ha competit en proves de parc en diversos Campionats del Món, acabant 19è el 2018 i 24è el 2019, així com 9è als Jocs Olímpics d'Estiu de 2020.

## Referències

* ↑ «Naia Laso y Danny León se proclaman campeones del Pro Tour de Dubai» (en castellà). Sport, 04-03-2024. [Consulta: 11 abril 2024].
* ↑ «Skateboarding LEON Danny». Tokyo 2020 Olympics. Arxivat de l'original el 26 July 2021. [Consulta: 26 juliol 2021].
* ↑ «De 'Heroes' a Tokyo 2020: así es Danny León, el skater español de los Juegos Olímpicos» (en castellà). RTVE, 04-08-2021. [Consulta: 11 abril 2024].
# Alejandro Aravena

Alejandro Gastón Aravena Mori (Santiago de Xile, 22 de juny de 1967) és un arquitecte xilè graduat per la Universitat Catòlica de Xile el 1992. Entre 2009 i 2015 va ser membre del jurat del Premi Pritzker i fou nomenat International Fellow of the Royal Institute of British Architects. L'any 2016 Aravena fou premiat amb el Premi Pritzker, reconegut com el Nobel de la seva especialitat.

## Obra

La seva obra professional inclou centres d'ensenyament, edificis institucionals, d'empreses i públics, museus, cases i habitatges. Els seus llibres inclouen Els Fets de l'Arquitectura, El Lloc de l'Arquitectura i Material d'Arquitectura. Entre les publicacions relacionades amb la seva obra, hi ha el progettare i costruire publicada per Electa; la quarta edició d'Història Critica de l'Arquitectura Moderna de Kenneth Frampton; 60 Innovators Shaping Our Creative Future de Thames & Hudson; així com llibres de Phaidon i Taschen. També hi ha publicacions en revistes sobre arquitectura de més de trenta països. S'han presentat exhibicions sobre la seva obra a Harvard GSD (2004), la Biennal de Sant Pablo (2007), la Biennal d'Arquitectura de Venècia i la Trienal de Milà (2008), entre d'altres. Des de 2006 és Director Executiu d'ELEMENTAL S.A., una empresa que realitza projectes socials d'infraestructura, transport, espai públic i habitatge, en cooperació amb la Universitat Catòlica de Xile i Copec.

## Premis

Entre els premis que ha rebut destaquen la Medalla d'Arquitectura Erich Schelling de 2006 (Alemanya), el Lleó de Plata de 2008 a la Venice Architecture Biennale, el Premi Avonni a la Innovació de 2009 i el Premi Marcus d'Arquitectura.
L'any 2016 fou guardonat amb el Premi Pritzker, el guardó d'arquitectura amb màxim reconeixement internacional. Tom Pritzker, el director executiu i president de la Fundació Hyatt que patrocina el premi va dir que l'arquitectura d'Aravena «dona oportunitats econòmiques als menys privilegiats, mitiga els efectes dels desastres naturals, redueix el consum d'energia i brinda un espai públic acollidor», va qualificar a Aravena com a «Innovador i inspirador» assenyalant que «mostra com l'arquitectura d'òptima qualitat pot millorar la vida de les persones».

## Referències

* ↑ «Jury» (en anglès). Pritzker Architecture Prize. [Consulta: 14 gener 2016].
* 1 2 Farré, Natàlia «El xilè Alejandro Aravena guanya el premi Pritzker». El Periòdico, 14-01-2016 [Consulta: 14 gener 2016].
* ↑ Alemany, Luis «El chileno Alejandro Aravena gana el premio Pritzker 2016» (en castellà). El Mundo, 13-01-2016 [Consulta: 14 gener 2016].
* ↑ Andrade, Mariano «Chileno Aravena, cuarto latinoamericano en ganar el Pritzker de arquitectura» (en castellà). Noticias Yahoo, 14-01-2016 [Consulta: 14 gener 2016].
* ↑ Pogrebin, Robin «Pritzker Prize for Architecture Is Awarded to Alejandro Aravena of Chile» (en anglès). The New York Times, 13-01-2016 [Consulta: 14 gener 2016].
# Jan Tratnik

Jan Tratnik (Ljubljana, 23 de febrer de 1990) és un ciclista eslovè, professional des del 2009 i actualment a l'equip Red Bull-Bora-Hansgrohe. Les seves principals victòries han estat al Campionat d'Europa en ruta de 2012, el Campionat nacional de contrarellotge el 2015, 2018, 2021 i 2022, i el de ruta el 2016. El 2020 guanyà una etapa al Giro d'Itàlia. El 2024 guanyà l'Omloop Het Nieuwsblad després d'imposar-se en els metres finals al seu company d'escapada, l'alemany Nils Politt.

## Palmarès

* 2010
** 1r al Gran Premi della Liberazione
* 2012
** Campió d'Europa en ruta
* 2015
** Campió d'Eslovènia en contrarellotge
** 1r al Gran Premi Südkärnten
** 1r al East Bohemia Tour i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Hongria
* 2016
** Campió d'Eslovènia en ruta
** 1r al East Bohemia Tour i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Eslovàquia
* 2017
** 1r a la Volta a Eslovàquia i vencedor d'una etapa
* 2018
** Campió d'Eslovènia en contrarellotge
** 1r a la Volta Limburg Classic
** Vencedor d'una etapa a la Setmana Internacional de Coppi i Bartali
** Vencedor d'una etapa a la Szlakiem Grodów Piastowskich
* 2019
** Vencedor d'una etapa al Tour de Romandia
* 2020
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 2021
** Campió d'Eslovènia en contrarellotge
* 2022
** Campió d'Eslovènia en contrarellotge
* 2024
** 1r a l'Omloop Het Nieuwsblad

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2017. 106è de la classificació general
* 2020. 62è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2021. 70è de la classificació general
* 2022. Abandona (3a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 2019. 93è de la classificació general
* 2022. 72è de la classificació general
* 2024. 64è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2023. 38è de la classificació general

## Referències

* ↑ Hood, Andrew. «Did Remco Evenepoel Walk Away from Cycling’s First $10 Million Contract?». Velo, 04-11-2024 (arxiu). [Consulta: 3 febrer 2025].
* ↑ esport3. «L'eslovè Jan Tratnik guanya la 16a etapa del Giro», 20-10-2020. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «A Wout Van Aert se le escapa la clásica Omloop Het Niewsblad» (en castellà), 24-02-2024. [Consulta: 26 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Jan Tratnik a ProCyclingStats
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Bujaraloz By Night

Bujaraloz By Night és una peça per a piano sol de Carles Santos. Forma part del disc Pianotrack, del segell discogràfic Lintera Música.

## Context de la composició

Es desconeix l'any exacte en que Bujaraloz By Night va ser composta, però apareix per primera vegada l'any 1984 en el tercer disc LP enregistrat per Santos, titulat Pianotrack. El mateix Santos, quan va explicar l'anècdota sobre la composició d'aquesta peça, no va especificar en quin any es va produir. Explica que, en un viatge amb cotxe entre Barcelona i Madrid de matinada, el cotxe se li va avariar en la carretera enmig dels Monegros, i va ser remolcat fins a una estació de servei a Bujaraloz. Allí, assegut en un bar mentre li arreglaven el cotxe, va escriure la peça en una hora i poc.
L’obra s'emmarca en un període intermitent de la vida del compositor. L’època a Nova York ja havia passat, i, tot i que encara realitzava nombrosos viatges internacionals, estava arrelant-se de nou a Vinaròs. En els següents anys, va fundar la Companyia Carles Santos, amb la qual estrenava els seus espectacles escènics. No obstant, aquesta dècada va coincidir amb un període de desmotivació i depressió. Molts projectes els deixava inacabats, no complia encàrrecs i fins i tot no es presentava a concerts que ja estaven programats.

## Descripció de l'obra

La peça té un estil minimalista. Una interpretació habitual sol durar entre set i deu minuts, depenent del tempo i les repeticions de cada variació.
Es podria considerar un tema en variacions, tot i que entre cada variació únicament canvia entre una i quatre notes. La tècnica utilitzada per a aquesta obra es coneix com a "expansió per repetició incrementada", que consisteix en anar variant un tema de manera molt breu però significativa, fins a crear un tema totalment diferent.
El pedal el manté durant tot els temes complets. Per tant, tot i que la peça és monofònica, es crea una sensació de polifonia construïda nota a nota.

## Referències

* ↑ Ferrer, Pablo. «Siempre he hecho lo que he querido, tengo mi lenguaje y funciona» (en castellà). Heraldo, 02-04-2009. [Consulta: 15 gener 2022].
* ↑ Coscollano Masip, Alícia. Carles Santos i Ventura, Resum bibliogràfic. Benicarló: Onada Edicions, 18-08-2015. ISBN 9788415896906.
* ↑ Miralles Bono, José Luis. «i Carles esdevingué piano [subs ESP/EN Documental sobre Tocatico Tocatà]» (Vídeo). Youtube, 30-04-2020. [Consulta: 15 gener 2021].
# Kulino

El kulino o Kulina Pano és una llengua pano obsoleta de la vall del riu Yavarí, al Brasil. Els Kulina Pano viuen al poble d'Aldea Pedro Lopes, al tram mig del riu Curuçá, a l'Amazones. Queden molt pocs parlants nadius de kulino i ja no s'utilitza diàriament. Tots els Kulina Pano parlen portuguès.
Els seus dialectes són kapishtana, mawi i chema.

## Referències

* ↑ Stan Anonby and David J. Holbrook 2010, A survey of the languages of the Javari River Valley, Brazil Arxivat 2014-02-21 a Wayback Machine.
* ↑ Kulino a Ethnologue (18th ed., 2015)
# Alice i Bob

Alice i Bob són personatges ficticis usats en explicacions criptogràfiques, de teoria dels jocs i físiques, especialment les provinents de l'anglès. Els noms són usats per conveniència, atès que explicacions del tipus "La persona A vol enviar un missatge a la persona B" ràpidament comencen a ser difícils de seguir. Els noms, políticament correctes en usar tots dos sexes, tallen la càrrega ambigua en usar en l'explicació els adjectius, articles, etc. adequats a cada sexe. Els noms han estat triats de tal manera que concordin amb les primeres lletres de l'alfabet (persona A és Alice, persona B és Bob).
Altres noms s'utilitzen per descriure altres rols, com Oscar (adversari, opponent en anglès) o Eva (una espia, eavesdropper en anglès) entre d'altres. Aquests personatges són usats de manera usual per il·lustrar demostracions d'atacs i realitzar explicacions sobre protocols. Depenent de l'idioma, es poden trobar altres noms (com per exemple Carole, Bernard en francès).

## Referències

* ↑ Newton, David E. Encyclopedia of Cryptography (en anglès). Santa Barbara California: Instructional Horizons, Inc, 1997, p. 10.

## Enllaços externs

* Un exemple d'Alice i Bob i el xifrat (anglès)
* Un acostament als usos d'Alice i Bob al llarg del temps per John Gordon (anglès)
# 366
## Esdeveniments

* 27 de maig, Tiatira, Frígia: L'exèrcit de l'emperador romà Valent derrota el de l'usurpador Procopi, capturant-lo i executant-lo.
* 1 d'octubre, Roma: Damas I és escollit papa per succeir al difunt Liberi I, malgrat que un bon grapat dels seguidors d'aquest proclamen Ursí, que esdevingué antipapa.

## Necrològiques

* 24 de setembre, Roma: Liberi I, papa.
* Frígia: Procopi, autoproclamat emperador romà, executat.
* Cesarea de Palestina: Acacius de Cesarea, bisbe.
* Constantinoble: Aeci l'impiu, fundador del moviment herètic eunomià.
# Allgemeine musikalische Zeitung

El Allgemeine Musikalische Zeitung (abreviatura: AMZ, Diari general de música) és, juntament amb el Neue Zeitschrift für Musik un dels primers diaris dedicats a la música.
Inicialment es va denominar Deutschen Musik Zeitung. Va ser publicat per primera vegada a Leipzig en 1797 per Friedrich Rochlitz (1769-1842) de l'editorial Breitkopf & Härtel, i va continuar així fins a 1818, si bé va seguir contribuint amb articles. Els següents editors van ser Gottfried Fink, C. F. Becker, Moritz Hauptmann i Johann Christian Lobe, entre d'altres. Des de 1865 també va editar a Winterthur per Rieter-Biedermann. En 1898 va canviar al seu nom actual.
Periòdic de tiratge setmanal, va ser una de les publicacions amb més renom en el camp de la música. A més de les revisions, articles (que cobreixen un ampli rang d'interessos - història, músics, compositors, instruments, etc.) també conté partitures de compositors famosos publicades per primera vegada. El seu valor per als lectors moderns roman sense disminuir.

## Corresponsals

* Barmen: I. Kamphausen
* Basilea: Selmar Bagge
* Berlín: Philipp Spitta, F. W. Jähns
* Chojnice: H. Deiters
* Frankfurt del Meno: W. Oppel
* Gotinga: I. Krueger, Ed. Hille
* Hamburg: Emil Krause
* Kempten: A. Thuerlings
* Colònia: R. I. Reusch, S. de Lange
* Copenhaguen: Anton Rée
* Leipzig: G. Wustmann, A. Tottmann, F. v. Holstein
* Magdeburg: A. G. Ritter
* Múnic: G. von Tucher, Friedrich Stetter, L. Stetter, Prof. Schafhäutl
* Potsdam: P. Waldersee
* Stuttgart: B. Gugler
* Trieste: Eduard Bix
* Viena: A. Tuma, G. Nottebohm
# 186

L'any 186 (CLXXXVI) va ser un any comú començat en dissabte del calendari julià. Es va conèixer com l'Any del Consolat d'Aureli i Glabri (o, amb menys freqüència, l'any 939 Ab urbe condita). La denominació 186 per a aquest any s'ha utilitzat des del període medieval alt, quan l'era del calendari Anno Domini es va convertir en el mètode prevalent a Europa per nomenar els anys.

## Imperi Romà

* Els camperols de la Gàl·lia protagonitzen un aixecament en contra dels impostos sota Maternus.
* El governador romà Pèrtinax escapa d'un intent d'assassinat per part d'usurpadors britànics.

## Naixements

* 4 d'abril, Lugdúnum, Gàl·lia: Caracal·la, emperador romà del 211 fins al 217.
* Alexandria: Orígenes, un dels pares de l'Església cristiana.
* Liu Ba: ministre servint sota el senyor de la guerra Liu Zhang.

## Necrològiques

* Perennis: prefecte pretorià romà assassinat junt amb la seva dona i fills pels seus soldats.
* 21 d'abril – Apol·loni l'Apologeta, màrtir cristià
* Bian Zhang, oficial i general xinès (n. 133)
* Paccia Marciana, noble romana (data aproximada)
* Sohaemus, client romà rei d'Armènia

## Referències

* ↑ Zizhi Tongjian vol. 58.
* ↑ Birley, Anthony R. (1999) [1971]. Septimius Severus: The African Emperor. London: Routledge. ISBN 0415165911, page 75
# Cleòpatra (papallona)

La cleòpatra (Gonepteryx cleopatra) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels pièrids (Pieridae) present als Països Catalans. És una papallona diürna d'hàbits sedentaris. Molt sovint visita flors per libar-ne el nèctar, amb una predilecció per les de colors porpra i grocs. El mascle és d'un color groc cridaner, i, a les ales anteriors, hi té una gran taca taronja. La femella és d'un blanc verdós.

## Distribució

Es distribueix pel nord-oest d'Àfrica (incloent-hi les illes Canàries i Madeira, on volen les subespècies cleobule i maderensis, respectivament), sud d'Europa, Turquia i l'Orient Mitjà. Es troba per tota la península Ibèrica i a les illes Balears. Està molt àmpliament distribuïda per Catalunya i és comuna en ambients mediterranis.

## Descripció

* Gonepteryx cleopatra ♂
* Gonepteryx cleopatra ♂ △

## Hàbitat

Zones arbustives obertes, sovint rocoses, i boscos oberts. L'eruga s'alimenta de fulles de diverses espècies del gènere Rhamnus. Té hàbits força forestals, però a causa de la seva gran capacitat dispersiva se'n poden veure exemplars en una gran diversitat d'hàbitats, fins i tot en parcs urbans.

## Període de vol

Una generació a l'any, entre mitjans de maig i agost; s'ha citat com a bivoltina al sud d'Espanya i nord d'Àfrica, encara que no se'n té confirmació. Hiberna com a adult, amagada entre les fulles dels arbres; els individus que han hibernat volen entre finals de febrer i finals d'abril.

## Referències

* ↑ «Noms de papallones | TERMCAT». [Consulta: 12 febrer 2025].
* ↑ «Proposta de noms comuns per a les papallones diürnes (ropalòcers) catalanes». Butlletí de la Societat Catalana de Lepidopterologia. Arrizabalaga et al., 01-12-2012. [Consulta: 24 gener 2014].
* 1 2 3 4 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Mariposas de España y Europa (en castellà). Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-84-2.
* 1 2 3 4 Servei Meteorològic de Catalunya. «Cleòpatra». Web. Arxivat de l'original el 2014-12-10. [Consulta: 1r agost 2014]. CC-BY-SA-3.0

## Enllaços externs

* UK Butterflies Arxivat 2013-01-17 a Wayback Machine. (anglès)
* Biodiversidad Virtual (castellà)
* El medi natural del Bages Arxivat 2014-02-03 a Wayback Machine. (català)
* Waste Magazine (castellà)
* European Butterflies (anglès)
Viccionari
# L'Arrabassada (pòdcast)

L'Arrabassada (presentat com L'Arrabassada: el pòdcast que es passa de frenada) és un pòdcast en català presentat per tres habitants de Nou Barris (Barcelona), en Marc Lesan, l'Oriol Lapeira i l'Iñaki Sola. S'emet els dilluns amb una periodicitat bisetmanal a través de Youtube, Spotify, Ivoox, Apple Podcasts i Instagram.
El primer pòdcast es va emetre el 16 de gener de 2023. La línia del programa és propera a l'Esquerra Independentista. El nom fa referència a la carretera de l'Arrabassada, tram de la carretera de Sant Cugat del Vallès, a on, durant la Guerra Civil Espanyola i el procés revolucionari que experimentà simultàniament Catalunya (1936-1937) hi foren executades persones de dretes, capellans, burgesos i afins al cop d'estat contra la República per part dels milicians.
El pòdcast, conduït pels presentadors amb dosis d'humor amb diverses seccions recurrents, es distingeix especialment per la defensa dels drets socials de les classes populars catalanes que han estat erosionats durant les darreres dècades (com l'accés a l'habitatge) i que afecten particularment el jovent, així com per la preocupació per la creixent minorització i la pèrdua d'ús social de la llengua catalana observada en els últims anys. És habitual que a cada programa es convidi diversos personatges del món mediàtic i polític dels Països Catalans relacionats amb la temàtica tractada en aquell dia.
El febrer de 2024, L'Arrabassada arribà al vuitè lloc de pòdcast d'humor més escoltat a l'estat espanyol a Apple Podcasts, el segon en català.
El 2024 va ser nominat al premis Sonor en les categories del públic i del millor pòdcast d'entreteniment. També va ser nominat al premi AMIC-Tresdeu de pòdcast.

## Referències

* ↑ Palés, Alejandra «Marc Lesan: "Hi ha gent que per utilitzar les xarxes hauria de passar un psicotècnic"». Ara, 01-08-2023 [Consulta: 23 febrer 2024].
* ↑ Mota Muñoz, José Fernando. La República, la guerra i el primer franquisme a Sant Cugat del Vallès (1931-1941). Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 01/10/2001, p. 368. ISBN 978-84-8415-313-9.
* ↑ Sánchez, Miquel. La segona república i la guerra civil a Cerdanyola (1931-1939). Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1 maig 1993, p. 212. ISBN 84-7826-423-X.
* ↑ «L'Arrabassada Podcast - Listen, Reviews, Charts». [Consulta: 27 febrer 2024].
* ↑ «L’Arrabassada entra al top 10 de programes d’humor a Apple Podcasts». racocatala.cat, 11-02-2024. [Consulta: 28 febrer 2024].
* ↑ «S'obren les votacions per al Premi del Públic dels Sonor 2024». Audio.cat, 19-03-2024. [Consulta: 1r abril 2024].
* ↑ «Aquests són els finalistes dels Premis Sonor del pòdcast en català». La Veu, 10-04-2024. [Consulta: 10 abril 2024].
* ↑ «Els Premis AMIC-Tresdeu obren les votacions del públic». Comunicació 21, 14-03-2024. [Consulta: 30 març 2024].

## Enllaços externs

* Pàgina de l'Arrabassada a Youtube
* Espai de L'Arrabassada a Spotify