OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gran Premi de Mònaco del 1958

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1958, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 18 de maig del 1958.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 20 | Maurice Trintignant | Cooper - Climax | 100 | 2h 52' 27. 9 | 5 | 8 |
| 2 | 34 | Luigi Musso | Ferrari | 100 | + 20.2 s | 10 | 6 |
| 3 | 36 | Peter Collins | Ferrari | 100 | + 38.8 s | 9 | 4 |
| 4 | 16 | Jack Brabham | Cooper - Climax | 97 | + 3 Voltes | 3 | 3 |
| 5 | 8 | Harry Schell | BRM | 91 | + 9 Voltes | 12 | 2 |
| 6 | 24 | Cliff Allison | Lotus - Climax | 87 | + 13 Voltes | 13 | |
| Ret | 40 | Wolfgang von Trips | Ferrari | 91 | Motor | 11 | |
| Ret | 58 | Jo Bonnier | Maserati | 71 | Accident | 16 | |
| Ret | 26 | Graham Hill | Lotus - Climax | 69 | Palier | 15 | |
| Ret | 18 | Roy Salvadori | Cooper - Climax | 56 | Caixa canvi | 4 | |
| Ret | 38 | Mike Hawthorn | Ferrari | 47 | Bomba combustible | 6 | 1 |
| Ret | 28 | Stirling Moss | Vanwall | 38 | Motor | 8 | |
| Ret | 6 | Jean Behra | BRM | 29 | Frens | 2 | |
| Ret | 46 | Giorgio Scarlatti | Maserati | 28 | Motor | 14 | |
| Ret | 30 | Tony Brooks | Vanwall | 22 | Motor | 1 | |
| Ret | 32 | Stuart Lewis-Evans | Vanwall | 11 | Sobre escalfament | 7 | |
| NVQ | 22 | Ron Flockhart | Cooper - Climax | | | | |
| NVQ | 50 | Ken Kavanagh | Maserati | | | | |
| NVQ | 48 | Gerino Gerini | Maserati | | | | |
| NVQ | 12 | Bruce Kessler | Connaught - Alta | | | | |
| NVQ | 14 | Paul Emery | Connaught -Alta | | | | |
| NVQ | 44 | Maria Teresa de Filippis | Maserati | | | | |
| NVQ | 56 | André Testut | Maserati | | | | |
| NVQ | 52 | Giulio Cabianca | O.S.C.A. | | | | |
| NVQ | 54 | Luigi Piotti | O.S.C.A. | | | | |
| NVQ | 42 | Horace Gould | Maserati | | | | |
| NVQ | 10 | Ron Flockhart | BRM | | | | |
| NVQ | 12 | Bernie Ecclestone | Connaught - Alta | | | | |
| NVQ | 50 | Luigi Taramazzo | Maserati | | | | |
| NVQ | 56 | Louis Chiron | Maserati | | | | |
| NVQ | 4 | Paco Godia | Maserati | | | | |

## Altres

* Pole: Tony Brooks 1' 39. 80
* Volta ràpida: Mike Hawthorn 1' 40. 60 (a la volta 36)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2010-08-19. [Consulta: 3 juny 2010].
# KMPlayer

KMPlayer és un reproductor multiformat. Té els còdecs per a vídeo i àudio ja incorporats i, per tant, no és necessari instal·lar-los a part gràcies a la qual cosa es poden evitar problemes amb altres aplicacions.
Els formats que reproduïx de forma nadiua són: VCD, DVD, AVI, MKV, Ogg, OGM, 3GP, MPEG-1/2/4, WMV7-8-9, VC-1, RealMedia, FLV, H.264 (AVC) i H.263 (DivX, xViD, NeroDigital) entre d'altres. A més també maneja una àmplia varietat de subtítols i permet capturar àudio, vídeo i screenshots (captures de pantalla).
El reproductor subministra filtres tant internament com externament amb un complet entorn en termes de connexions amb altres bifurcadors, decodificadors, entre moltes altres coses. En l'última versió s'ha inclòs una característica que es pot veure les vistes prèvies dels vídeos a manera de miniatures de manera que quan hi ha gran quantitat dels mateixos és àcil accedir a ells.

## Referències

* ↑ «최강의 미디어 플레이어 KMPlayer Build 300 (The ultimate media player KMPlayer Build 300)» (en korean). 한국 델파이 동호회 델마당 (Korea Delphi Club delmadang), 01-10-2002. [Consulta: 20 maig 2010].
* ↑ «KMPlayer 3.0.0.1438 Final». MajorGeeks.com, 15-09-2010.
* ↑ Software License Agreement, kmplayer.com
* ↑ Lanier, Chris. «Understanding DirectShow Merits». Chris Lanier Blog. Microsoft Corporation, 31-03-2005. Arxivat de l'original el 17 de juliol 2011. [Consulta: 18 gener 2011].
* ↑ «Skins». The KMPlayer's Forums. Pandora TV. [Consulta: 3 agost 2011].

## Enllaços externs

* KMPlayer - Lloc web oficial
# Roberto Gil Esteve

Roberto Gil Esteve (Paterna, 30 de juliol de 1938 - Riba-roja de Túria, 5 d'agost de 2022) va ser un futbolista valencià que va desenvolupar majoritàriament la seua carrera esportiva al València Club de Futbol, on a més va arribar a ser capità.

## Biografia

Roberto Gil va debutar amb el primer equip del València CF el 1959 i va romandre fins a la seua retirada a mitjan campanya 1970-71, durant tota la dècada dels 60 va compartir equip amb altres llegendes de la història del València com Manolo Mestre, Abelardo González, Waldo Machado, Vicente Guillot i Paquito García, amb qui feu una parella al mig del camp ben recordada.
Al llarg de la seua carrera, va contribuir a l'obtenció de 2 títols de Copes de Fires, 1 Copa i 1 Lliga per al València CF. El 1966, al Camp Nou, va marcar un dels pocs gols que es recorden en la lliga espanyola de cabotada des de fora de l'àrea de la porteria.
Però potser el moment més cèlebre que l'afició recorda d'ell va ser quan com a capità va alçar, sòbriament i conforme al seu estil, el trofeu de la Copa de 1967 en la llotja del Santiago Bernabéu, després de vèncer a l'Athletic Club per 1-2, gols de Jara i Paquito. Li va donar la mà a Franco amb la mà molla, i alçà el trofeu tot deixant a Muñoz Grandes amb la ma estesa, sense saludar-lo.
En el vessant de directiu de l'equip merengot, va provocar els fitxatges de Quique Sánchez Flores, Arroyo, Leonardo de Araujo, Lubo Penev o Guus Hiddink.

## Referències

* ↑ Roberto Gil en BDFutbol
* 1 2 3 4 Chilet, Vicent. «Muere Roberto Gil, leyenda del Valencia CF». Levante-EMV, 05-08-2022. [Consulta: 5 agost 2022].
* ↑ VALENCIA, Cayetano Ros |. «Roberto Gil: "Me gusta el jugador que sienta el hierro. A Parejo no le veo rabia"» (en castellà), 18-12-2016. [Consulta: 5 agost 2022].
# Étoile Filante Ouagadougou

L'Étoile Filante Ouagadougou és un club de futbol burkinès de la ciutat d'Ouagadougou. Disputa els seus partits a l'Stade du 4-Août. Els seus colors són el blau i el blanc.

## Palmarès

* Lliga burkinesa de futbol:
** 1962, 1965, 1985, 1986, 1988, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 2001, 2008, 2014
* Copa burkinesa de futbol:
** 1963, 1964, 1965, 1970, 1972, 1975, 1976, 1985, 1988, 1990, 1992, 1993, 1996, 1999, 2000, 2001, 2003, 2006, 2008, 2011
* Copa Leaders burkinesa de futbol:
** 1991, 1999
* Supercopa burkinesa de futbol:
** 1993–94, 1995–96, 1998–99, 2002–03, 2005–06, 2010–11

## Referències

* ↑ «Burkina Faso – List of Champions». RSSSF, 2010.
* ↑ «Burkina Faso - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Burkina Faso - List of Finals Coupe des Leaders». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Burkina Faso - List of Super Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Eren Yeager

Eren Yeager (en japonès: エレン・イェーガー, Eren Yēgā) anomenat Eren Jaeger a la versió subtitulada i doblada en anglès del anime, és un personatge fictici i protagonista del manga Shingeki no Kyokin de Hajime Isayama.
Eren és un adolescent que anhela la venjança contra unes criatures enormes conegudes com a Titans els quals van devorar la seua mare i destruir la seva ciutat natal al districte de Shiganshina, a l'interior del mur Maria. Per poder derrotar-los, Eren s'allista a l'exercit i s'uneix al cos d'exploració—l'elit de soldats que lluiten contra els titans a l'exterior dels murs i n'estudien la seva naturalesa per entendre contra què s'enfronten. A mesura que la història avança, Eren aconsegueix el poder de convertir-se en un Tità que més endavant serà conegut amb el nom del "Tità d'Atac". Eren utilitza aquest poder per donar avantatge a la raça humana i fer front al seu enemic mentre descobreixen els misteris de la vertadera identitat dels titans i l'autèntica història de la humanitat. Eren també apareix en altres produccions audiovisuals com sèries tipus anime i videojocs.
Isayama va crear Eren amb la idea d’un personatge que tenia pors i somnis amb els que l'espectador podia sentir-se identificat, però que alhora xocaven amb la seva pròpia foscor, donant lloc a múltiples canvis al llarg de la seva evolució. En l'adaptació anime, Eren ha estat doblat per Yūki Kaji en japonès i Bryce Papenbrook en anglès. Tots dos actors van trobar dificultats per emprar diferents tipus de veus en funció de com creix Eren a través de la narrativa. En les adaptacions de la pel·lícula d’acció en viu, és interpretat per Haruma Miura.
Les crítiques a Eren van ser inicialment bastant mixtes, trobant-lo massa antagònic i dur per la seva edat. Els comentaris positius es van centrar en els seus ideals i els poders del personatge en forma de Tità, així com en seu arc. Malgrat tot, el personatge ha demostrat ser popular dins de la comunitat de fans de Shingeki no Kyokin.

## Referències

* ↑ «Attack on Titan episodes 1-5 (English Dub)» (en anglès). [Consulta: 12 octubre 2021].
* ↑ «Live-Action Attack on Titan Writer Warns Fans of More Changes» (en anglès). [Consulta: 12 octubre 2021].
* ↑ «Why Attack On Titan's 'Warrior' Is One Of The Best Things That Has Happened To Mainstream Anime Culture» (en anglès americà), 29-07-2017. [Consulta: 12 octubre 2021].
# Tereza Nvotová

Tereza Nvotová (nascuda el 22 de gener de 1988) és una directora i guionista d'Eslovàquia. És coneguda per pel·lícules com Nightsiren (2022), Filthy (2017) i Lust for Power (2017). Amb el seu segon llargmetratge Nightsiren va guanyar un pardo d'oro al Festival Internacional de Cinema de Locarno Film i el Méliès de Plata al Festival de Sitges. l seu primer llargmetratge Filthy va guanyar més de 20 premis a festivals d'arreu del món, incloent el Premi de la Crítica de Cinema Txeca a la millor pel·lícula i els Premi de l'Acadèmia de Cinema Txec al millor muntatge. Com a documentalista, es va enfrontar a la corrupció i a la política al seu documental d'HBO Lust For Power i va fer un curt per a Televisió txeca. Tereza ensenya a estudiants de direcció a l'escola de cinema de Praga FAMU. Està representada per UTA i viu a Praga i Nova York. El 2018, la revista Forbes també va classificar Tereza Nvotova entre les 30 persones menors de 30 anys més influents a Eslovàquia. És filla de l'actriu Anna Šišková i de la directora Juraj Nvota.
Nvotová va dirigir i coescriure la sèrie de televisió Our People amb Miro Šifra. L'espectacle va guanyar el premi de desenvolupament a les sessions de llançament co-professionals del Fòrum Series Mania.

## Filmografia selecta

* Take it Jeasy (2008)
* 10 Rules (2014)
* Filthy (2017)
* The Lust For Power (2017)
* Nightsiren (2022)
* Our People sèrie (en producció)

## Referències

* ↑ "New York City in the Time of COVID-19", Variety
* ↑ «Tereza Nvotová: Ta nejistota za to stojí…můžu si dělat, co chci!» (en txec). femina.cz, 08-04-2013. [Consulta: 20 gener 2018].
* ↑ Roxborough, Scott. «Slovakian Political Drama ‘Our People’ Wins Series Mania Pitching Session». The Hollywood Reporter, 19-03-2024. [Consulta: 28 març 2024].
* ↑ Lemercier, Fabien. «Tereza Nvotová and Miro Šifra • Director and Screenwriters of Our People». Cineuropa, 22-03-2024. [Consulta: 28 març 2024].

## Enllaços externs

* Official website
# Teix d'Engrilló

El Teix d'Engrilló (Taxus baccata) és un arbre que es troba a la muntanya del Tossal d'Engrilló (Prat de Comte, la Terra Alta), al qual se li adjudiquen més de mil anys.

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: 4,54 m.
* Perímetre de la base del tronc: 6,81 m.
* Alçada: 9,50 m.
* Amplada de la capçada: 10,50 m.
* Altitud sobre el nivell del mar: 1.053 m.

## Entorn

Se situa en un altiplà de muntanya mitjana, amb alternances de pinedes de pinassa, al vessant oriental dels cingles d'Engrilló entre escorriols amb fondalades fèrtils i ombrívoles. La vegetació és poc variada en aquesta alçada: savina, càdec, alguna ginesta, lleterassa i heura.

## Aspecte general

Es mostra vigorós i poderós. És un arbre que, tot i la seua edat, presenta un estat vital de teix jove: cepat, robust, carregat de rebrots a la soca i amb una impressionant brotada que engloba tota la capçada. En un forat d'una branca trencada hi feia el cau una geneta. Fou declarat Arbre Monumental l'any 2000.

## Accés

Es troba al Parc Natural dels Ports. Des del municipi de Prat de Comte, cal agafar la carretera N-230, que duu a Tortosa. Recorreguts uns 2 quilòmetres, és necessari girar cap a un camí asfaltat a la dreta, on hi ha una indicació que prohibeix fer foc. Travessem un pont d'obra amb baranes metàl·liques i anem ascendint muntanya amunt. Poc després el camí es torna una pista forestal. Hi continuem uns 10 km, amb força pendent i revolts fins a arribar al pla de la Refoia, on hi ha el Mas de la Refoia. Des d'aquest pla, agafem una pista a mà dreta i la seguim uns 5 km. Llavors, dirigint-nos cap al Tossal d'Engrilló i, desviant-nos lleugerament de la pista, trobarem el teix. GPS 31T 0278975 4535936.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Boada, Martí; Boada, Arnau, 2011. Arbres remarcables de Catalunya. 100 ombres colossals. Edicions Brau, Figueres. ISBN 9788496905535. Pàgs. 222-223.
* 1 2 3 4 Parcs de Catalunya - Arbres Monumentals Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (català)

## Enllaços externs

* Wikiloc
* Flickr
# Association Sportive de la SONABEL

L'Association Sportive de la SONABEL (nom complet Association Sportive de la Société Nationale d'électricité du Burkina Faso) és un club de futbol burkinès de la ciutat d'Ouagadougou.
Va ser fundat el 1990. Els seus colors són el violeta i el blanc. El club va guanyar la lliga del 2021 i fou finalista de copa els anys 2011, 2013, 2016 i 2019.

## Palmarès

* Lliga burkinesa de futbol:
** 2021
* Supercopa burkinesa de futbol:
** 2019, 2021

## Referències

* ↑ «Burkina Faso - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Burkina Faso – List of Champions». RSSSF, 2010.
* ↑ «Burkina Faso - List of Super Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Invariància de difeomorfisme

En física teòrica, la invariància de difeomorfisme o restricció de difeomorfisme indica les restriccions imposades per tal de satisfer la simetria de difeomorfisme caracteritzant tota teoria invariant sota transformacions de coordenades arbitràries. És una propietat important, en particular, de la relativitat general.
Les equacions de moviment de la teoria són derivades generalment del requisit que l'acció sigui estacionària. Hi ha variacions especials que són equivalents als difeomorfismes espacials. La invariància de l'acció sota aquestes variacions implica equacions de moviment no dinàmiques, és a dir, restriccions. Aquestes equacions s'han de complir o, almenys, han d'anihilar els estats físics en tota versió quàntica de la teoria (gravetat quàntica).

## Vegeu també

* Covariància de difeomorfisme
* Equació de Wheeler-DeWitt

## Referències

* ↑ Kostelecký, V. Alan; Mewes, Matthew «Lorentz and diffeomorphism violations in linearized gravity». Physics Letters B, 779, 10-04-2018, pàg. 136–142. DOI: 10.1016/j.physletb.2018.01.082. ISSN: 0370-2693.
# Gran Premi de Mònaco del 1962

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1962, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 3 de juny del 1962.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 14 | Bruce McLaren | Cooper - Climax | 100 | 2h 46' 30. 3 | 3 | 9 |
| 2 | 36 | Phil Hill | Ferrari | 100 | + 1.3 s | 9 | 6 |
| 3 | 38 | Lorenzo Bandini | Ferrari | 100 | + 1' 24.1 min. | 10 | 4 |
| 4 | 28 | John Surtees | Lola - Climax | 99 | + 1 Volta | 11 | 3 |
| 5 | 2 | Jo Bonnier | Porsche | 93 | + 7 Voltes | 18 | 2 |
| 6 | 10 | Graham Hill | BRM | 92 | Motor | 2 | 1 |
| 7 | 40 | Willy Mairesse | Ferrari | 90 | Pressió de l'oli | 4 | |
| 8 | 22 | Jack Brabham | Lotus - Climax | 77 | Accident | 6 | |
| Ret | 34 | Innes Ireland | Lotus - Climax | 64 | Bomba de combustible | 8 | |
| Ret | 18 | Jim Clark | Lotus - Climax | 55 | Embragatge | 1 | |
| Ret | 26 | Roy Salvadori | Lola - Climax | 44 | Suspensions | 12 | |
| Ret | 16 | Tony Maggs | Cooper - Climax | 43 | Caixa canvi | 19 | |
| Ret | 20 | Trevor Taylor | Lotus - Climax | 24 | Pèrdua d'oli | 17 | |
| Ret | 4 | Dan Gurney | Porsche | 0 | Accident | 5 | |
| Ret | 30 | Maurice Trintignant | Lotus - Climax | 0 | Accident | 7 | |
| Ret | 8 | Richie Ginther | BRM | 0 | Accident | 14 | |
| NVQ | 46 | Jo Siffert | Lotus - Climax | | | | |
| NVQ | 24 | Jackie Lewis | BRM | | | | |
| NVQ | 32 | Masten Gregory | Lotus - BRM | | | | |
| NVQ | 44 | Carel Godin de Beaufort | Porsche | | | | |
| NVQ | 42 | Nino Vaccarella | Lotus - Climax | | | | |
| NVS | 40T | Ricardo Rodríguez | Ferrari | | Només pràctiques | | |
| WD | 6 | Roberto Bussinello | de Tomaso - Alfa Romeo | | Cotxe no preparat | | |
| WD | 12 | Tony Marsh | BRM | | Cotxe no preparat | | |

## Altres

* Pole: Jim Clark 1' 35. 4
* Volta ràpida: Jim Clark 1' 35. 5 (a la volta 42)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-29. [Consulta: 11 juny 2010].
# Anàlit

En química analítica, un anàlit és el component (element, compost o ió) d'interès en la nostra mostra, ja que és la part que volem analitzar. L'anàlit és una espècie química que pot ser identificat i quantificat, és a dir, determinar-ne la quantitat i concentració en un procés de mesura química, constitueix un tipus particular de mesurable a la metrologia química.
Un mesurable és una magnitud. És la quantitat d'objecte de mesura, és a dir, la quantitat o concentració d'anàlit. El mesurable és una quantitat que se sotmet a una mesura en una comparació amb un patró que proporciona la informació requerida.
La quantitat és l'atribut a un fenomen, objecte o substància que pot ser distingit qualitativament i determinat quantitativament.
L'objecte, és l'entitat que ha de descriure químicament a través dels resultats analítics. La seva interpretació constitueix el sistema del qual cal informació.
Les mostres constitueixen una part de l'objecte, és a dir, són parts representatives de l'objecte que han estat preses en l'espai i temps. Les mostres han de contenir el o les alíquotes d'interès i llavors són les mostres les que realment es sotmeten al procés analític.
L'objecte, la mostra, el mesurables i l'anàlit, pertanyen als elements tangibles de qualsevol problema analític, i aquests, en conjunt amb els elements intangibles , són necessaris per a la definició i solució del problema analític. Els elements intangibles requereixen la planificació del disseny, l'evolució i la correcció.
La informació analítica que s'obté sobre l'anàlit en la mostra pot ser qualitativa (si l'anàlit està present o no en una determinada concentració en la mostra), quantitativa (la proporció en què es troba) i estructural.
L'anàlit que es determina en una mostra pot ser de naturalesa inorgànica, orgànica o bioquímica, i segons la seva concentració, es classifica com macrocomponents (més de l'1%), microcomponents (entre 0,01% i 0,1%) o traça (menys del 0,01%).
Per dur a terme l'anàlisi química de la mostra es poden utilitzar diferents mètodes com ara el Mètode electroanalític o un Mètode espectromètric

## Referències

* ↑ King, E. J.. Qualitative Analysis and Electrolytic Solutions (en anglès). Nova York: Harcourt, Brace, and World, 1959.
# Hesiqui de Milet

Hesiqui (en grec antic: Ἡσύχιος, llatí: Hesychius) (segle vi), de renom Il·lustre (Ἰλλούστριος; segurament per algun càrrec que exercia que comportava aquest tractament), fou un historiador grec del segle vi natural de Milet. Fou autor de diverses obres, cap d'elles conservada, i principalment d'un diccionari biogràfic, que és la font principal de la Suda, l'enciclopèdia medieval.
Va viure en temps dels emperadors Anastasi I, Justí I, i Justinià I. De la seva biografia no es coneixen detalls, excepte que era fill d'Hesiqui i Sofia i va tenir un fill de nom Joan, la mort del qual va aturar la feina del pare.
Va escriure les obres següents:
* Περὶ τῶν ἐν παιδεῖᾳ λαμψάντων σοφῶν (De his qui Eruditionis Fama claruere), un diccionari biogràfic fet a partir de materials d'altres autors, principalment Eli Dionisi i Herenni Filó, però també de Diògenes Laerci, atès que té característiques semblants a les Vides i opinions de filòsofs eminents. L'obra no es conserva, però és la font principal de la Suda, i un gran nombre d'articles d'aquesta enciclopèdia provenen enterament del diccionari d'Hesiqui.
* Πάτρια Κωνστινουπόλεως (Res Patriae Constantinopolitanae). Probablement és un fragment de l'obra que segueix. Una part d'aquesta obra la va incorporar gairebé textualment Jordi Codí a la seva obra Libro Chronico de Originibus Constantinopolitanis.
* Βιβλίον ἱστορικὸν ὡς ἐν συνόψει κοσμικῆς ἱστορίας, una història que inclou més de mil nou-cents anys començant per Belos, mític fundador de l'Imperi assiri i fins a la mort de l'emperador Anastasi I el 518, distribuïda en sis parts: 1) abans de la guerra de Troia; 2) De la guerra de Troia a la fundació de Roma; 3) de la fundació de Roma a l'abolició de la monarquia; 4) de l'establiment del consolat a Juli Cèsar; 5) de Juli Cèsar fins a l'establiment de Constantinoble com a capital; 6) fins a la mort d'Anastasi I. A aquesta darrera, s'hi va afegir un apèndix sobre el regnat de Justí (518-527) i el començament del regnat de Justinià (emperador del 527 al 566). El conjunt està molt ben documentat, i sembla que si Il·lustre volia dir que tenia algun càrrec a l'administració de l'imperi, va poder accedir a gran quantitat de documentació oficial avui perduda.
Segons Foci, aquesta darrera obra tenia un estil concís i un llenguatge ben triat i expressiu. De vegades s'ha confós Hesiqui de Milet amb l'autor del Lexicon Hesiqui d'Alexandria.

## Referències

* ↑ West, Martin L. Homeric hymns. Homeric apocrypha. Lives of Homer. LOEB Classical Library, 2003, p. 307.
* ↑ 9.Hesychius of Miletus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 447-448
# Al-Lukkam

Al-Lukkam o al-Lukam, "Muntanya Negra", del siríac ukhama, que significa "negre", són unes muntanyes del nord de Síria esmentades pels geògrafs àrabs a l'edat mitjana i que formaven el límit entre territori romà d'Orient i musulmà. Corresponen a les muntanyes Amanos/Amanus (a les inscripcions cuneïformes Khamanu) i almenys en part a les turques Alma Daghi (turc modern Elma Dağı), ramificació de les muntanyes del Taure, situades a la província d'Uşak, si bé modernament no tenen un nom comú.
Als mapes otomans la part nord s'esmenten com a Gawr o Djawur Dagh (Muntanyes dels Infidels). En aquests mapes Alma Daghi designa les muntanyes al nord de Baylan; altres noms són Sur Dagh, Adje Dagh i Göidje Dagh designen diverses branques entre Maraix i Islahiyye. A vegades la part nord apareix com a Gawr Dagh i la part sud com a Akma Dagh.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, V, 816
# Nos Cérémonies

Nos cérémonies és una pel·lícula francesa dirigida per Simon Rieth i estrenada el 2022.

## Argument

Deu anys després d'un accident que va canviar les seves vides, dos germans, Tony i Noé, tornen a Royan al lloc de l'accident, on s'hi troben Cassandre, el seu amor d'infantesa.

## Repartiment

* Raymond Baur : Noé
* Simon Baur : Tony
* Maïra Villena : Cassandre
* Ymane Désert : Margot
* Benjamin Lu : Noé nen
* Grégory Lu : Tony nen
* Sarah Zapata : Cassandre nena

## Distincions i seleccions
### Nominacions

* 75è Festival Internacional de Cinema de Canes : competició Setmana de la Crítica
* Champs-Élysées Film Festival 2022 : competició
* Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Gérardmer 2023: fora de competició

### Premis

* Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Neuchâtel 2022: Premi "Narcís a la millor pel·lícula" H. R. Giger

## Taquilla

* França : 7.891 entrades.

## Referències

* ↑ Nos Cérémonies
* ↑ Nos cérémonies al web del Festival de Canes
* ↑ Neuchâtel Fantastic Film Festival reveals winners of bumper edition Screen Daily, 11 de juliol de 2022
* ↑ Box-office France du film Nos cérémonies sur allocine.fr, consulté le 17 mai 2023.

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Black Africa Football Club

El Black Africa Football Club és un club namibià de futbol de la ciutat de Windhoek.

## Palmarès

* Lliga namibiana de futbol:
** 1989, 1994, 1995, 1998, 1999, 2011, 2012, 2013, 2014, 2019
* Copa namibiana de futbol:
** 1990, 1993, 2004

## Referències

* ↑ «Uniforme del club». RSSSF.
* ↑ «Namibia - List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Namibia - List of Cup Winners». RSSSF.