OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anton Font i Bernadet

Anton Font i Bernadet (Capellades, 28 de gener de 1932 - Capellades, 20 de març de 2021) fou pedagog i mim i un dels fundadors de la companyia de teatre Els Joglars, juntament amb Albert Boadella i Carlota Soldevila.
Nascut a Capellades, Font se'n va anar als anys 50 a París, on es va formar en les tècniques de mim en la prestigiosa escola de Marcel Marceau. De tornada a Barcelona, el 1961 va fundar la companyia Els Joglars, amb Albert Boadella i Carlota Soldevila, però se'n va desvincular sis anys després.
L'any 1962 es va instal·lar a Barcelona i va començar a impartir classes d'expressió corporal.
Fou promotor l'any 1965 de l'empresa de joguines didàctiques de fusta Didó i més tard d'una altra anomenada Cavall de Troia.
L'any 1969 va fundar al barri de Sarrià la primera escola d'estudis escènics de Catalunya, El Timbal-Centre de formació i creació escènica de la que en fou director fins a l'any 2010. El Timbal va ser un centre pioner en l'ensenyament de la dansa contemporània i el clown. L'escola continua en funcionament, ara a l'Eixample, i és un centre de referència en la formació d'actors.
L'any 1976 fou reconegut per la Federació Francesa de Dansa i Expressió Corporal d'Europa com l'únic representant del mim teatral a Espanya.
El 1980 va crear i va dirigir altres grups i companyies de teatre com Facècia, Gacs i Teatre del Rebombori i aquell mateix any va actuar en el Festival Internacional de Mim de Zurich (Suïssa), que el va portar a organitzar, entre 1981 i 1985, el Festival Internacional de Mim de Barcelona.
Sempre vinculat a l'ensenyament i la difusió del teatre, el 1999 crea l'Associació Catalana d'Escoles de Teatre, i ja al 2010, s'implica en el renaixement del teatre La Lliga de Capellades, el seu poble. També va impulsar diferents revistes a la vila com La Miranda o Vida, va ser president de La Lliga de Capellades en diferents etapes i va promoure l'Esbart Abat Muntadas.
El 19 de gener de 2020, en un acte al Museu del Molí Paperer de Capellades, fou nomenat fill predilecte de Capellades per la seva destacada i dilatada tasca cultural com a creador, promotor, pedagog i artista i per la seva contribució a engrandir, l'art, la cultura i l'ensenyament a Catalunya.

## Referències

* 1 2 «Mor Anton Font, fundador d'Els Joglars». El Nacional.cat, 20-03-2021. [Consulta: 20 març 2021].
* ↑ Antón, Jacinto. «Muere Anton Font, fundador de Els Joglars y la escuela el Timbal» (en castellà). El País, 20-03-2021. [Consulta: 20 març 2021].
* 1 2 «Muere el mimo Anton Font, miembro fundador de Els Joglars» (en castellà). La Vanguardia, 20-03-2021. [Consulta: 20 març 2021].
* ↑ «Institut del Teatre». [Consulta: 20 març 2021].
* ↑ «Mor Anton Font, membre fundador d'Els Joglars i creador d'El Timbal». El Mon. [Consulta: 20 març 2021].
* ↑ Resum d'història de "El Timbal" a la web de l'escola.
* ↑ Capellades, Ajuntament de. «Ton Font, Fill Predilecte de Capellades». [Consulta: 20 març 2021].
* ↑ «Capellades nomena Ton Font com a Fill Predilecte del municipi». Veu Anoia, 14-01-2020. [Consulta: 20 març 2021].
# Gran Premi de Mònaco del 1983

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1983, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 15 de maig del 1983.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 1 | Keke Rosberg | Williams - Ford | 76 | 1h 56' 38. 1 | 5 | 9 |
| 2 | 5 | Nelson Piquet | Brabham - BMW | 76 | + 18.475 s | 6 | 6 |
| 3 | 15 | Alain Prost | Renault | 76 | + 31.366 s | 1 | 4 |
| 4 | 27 | Patrick Tambay | Ferrari | 76 | + 1' 04.297 min. | 4 | 3 |
| 5 | 4 | Danny Sullivan | Tyrrell - Ford | 74 | + 2 Voltes | 20 | 2 |
| 6 | 23 | Mauro Baldi | Alfa Romeo | 74 | + 2 Voltes | 13 | 1 |
| 7 | 30 | Chico Serra | Arrows - Ford | 74 | + 2 Voltes | 15 | |
| Ret | 6 | Riccardo Patrese | Brabham - BMW | 64 | Part elèctrica | 17 | |
| Ret | 2 | Jacques Laffite | Williams - Ford | 53 | Caixa canvi | 8 | |
| Ret | 29 | Marc Surer | Arrows - Ford | 49 | Col·lisió | 12 | |
| Ret | 35 | Derek Warwick | Toleman - Hart | 49 | Col·lisió | 10 | |
| Ret | 11 | Elio de Angelis | Lotus - Renault | 49 | Palier | 19 | |
| Ret | 25 | Jean-Pierre Jarier | Ligier - Ford | 32 | Suspensions | 9 | |
| Ret | 16 | Eddie Cheever | Renault | 30 | Motor | 3 | |
| Ret | 22 | Andrea de Cesaris | Alfa Romeo | 13 | Caixa canvi | 7 | |
| Ret | 28 | René Arnoux | Ferrari | 6 | Suspensions | 2 | |
| Ret | 26 | Raul Boesel | Ligier - Ford | 3 | Col·lisió | 18 | |
| Ret | 9 | Manfred Winkelhock | ATS - BMW | 3 | Col·lisió | 16 | |
| Ret | 3 | Michele Alboreto | Tyrrell - Ford | 0 | Col·lisió | 11 | |
| Ret | 12 | Nigel Mansell | Lotus - Ford | 0 | Col·lisió | 14 | |
| NVQ | 36 | Bruno Giacomelli | Toleman - Hart | | | | |
| NVQ | 8 | Niki Lauda | McLaren - Ford | | | | |
| NVQ | 7 | John Watson | McLaren - Ford | | | | |
| NVQ | 31 | Corrado Fabi | Osella - Ford | | | | |
| NVQ | 17 | Eliseo Salazar | RAM - Ford | | | | |
| NVQ | 32 | Piercarlo Ghinzani | Osella - Alfa Romeo | | | | |
| NVQ | 34 | Johnny Cecotto | Theodore - Ford | | | | |
| NVQ | 33 | Roberto Guerrero | Theodore - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Alain Prost 1' 24. 840
* Volta ràpida: Nelson Piquet 1' 27. 283 (a la volta 69)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-10-21. [Consulta: 19 abril 2010].
# Creu de terme de la Manresana (Prats de Rei)

La Creu de terme de la Manresana és una obra gòtica dels Prats de Rei (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una creu construïda de pedra damunt d'una columna llisa que es troba recolzada sobre tres graons, que alcen així la creu i la fan visible des de més angle de vista. La creu està decorada amb relleus escultòrics de tema vegetal, mentre que el capitell de la columna és substituït per una peça cilíndrica que conté una sèrie d'escuts de la vila esculpits amb pedra. Actualment només es conserva part de la graonada.

## Referències

* ↑ «Creu de terme de la Manresana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 maig 2019].
# La fiesta del Chivo (pel·lícula)

La fiesta del Chivo és una pel·lícula dirigida pel peruà Luis Llosa i produïda a Espanya sobre la dictadura en la República Dominicana. Va ser estrenada en el 2006 en el Festival de Cinema de Berlín. Va ser estrenada el 25 de novembre de 2005 a República Dominicana.

## Argument

Ambientada a Santo Domingo, República Dominicana el 1960 i 1961. Narra l'època en la qual el general Trujillo va ser dictador de la República Dominicana a través de la història d'Urania Cabral, qui torna a la seva terra natal després de la seva fugida precipitada del país diversos anys abans. Al seu retorn, Urania confessarà a la seva família el motiu de la seva fugida.
Mentre Urania Cabral visita al seu pare a Santo Domingo, l'acció es trasllada a 1961, quan la capital dominicana encara es deia Ciutat Trujillo. Allí un home que no sua, el dictador Rafael Leónidas Trujillo, tiranitza tres milions de persones sense saber que es gesta una maquiavèl·lica transició a la democràcia i el seu propi assassinat ja s'ha posat en marxa.

## Actors principals

* Tomas Milian (Rafael Leonidas Trujillo)
* Isabella Rossellini (Urania Cabral)
* Juan Diego Botto (Amadito)
* Paul Freeman (Agustín Cabral)
* David Zayas (Antonio de la Maza)
* Steven Bauer (Viñas)
També hi actuen actors dominicans com Frank Perozo, Sergio Carlo, Pericles Mejía, José Guillermo Cortiñez, Sharlene Taulé, Nuri Sanlley. Víctor Ramírez, Milagros Germán, entre d'altres...

## Comentaris

Basada en l'obra homònima de Mario Vargas Llosa, cosí del director, la pel·lícula tracta la història d'una de les dictadures més sagnants de l'Amèrica Llatina del segle xx. Tant el director, com el repartiment principal de la pel·lícula i l'autor de la novel·la van estar presents al país natal d'aquest últim per a l'estrena de la pel·lícula al març del 2006. Al mes següent, Mario Vargas Llosa va viatjar a la República Dominicana per a assistir a l'estrena de la cinta en aquell país.

## Reconeixements

Fou nominada a la Medalla del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics al millor guió adaptat>

## Referències

* ↑ , <http://www.imdb.com/title/tt0428532/releaseinfo>
* ↑ Luis Llosa cambia de registro con el 'thriller' político 'La fiesta del chivo', basado en la novela de Vargas Llosa, Europa Press, 14 de febrer de 2006
* ↑ 'La fiesta del Chivo', fiel al libro, El País, 12 de febrer de 2006
* ↑ Vargas Llosa, en los escenarios de 'La fiesta del Chivo', El País, 3 de novembre de 2004
* ↑ «Volver», de Pedro Almodóvar, arrasa en los premios del Círculo de Escritores, la Nueva España, 21 de gener de 2007
# Ascarídides

Els ascarídides (Ascaridida) són un ordre de nematodes que inclou diverses famílies de cucs paràsits amb tres «llavis» a l'extrem anterior. En un tractament taxonòmic alternatiu, els ascarídides es posen en l'infraordre Ascaridomorpha.
La majoria dels Ascaridida es pertanyen al subordre Ascaridina. Moltes espècies són paràsites dels humans i dels animals domèstics.

## Taxonomia

L'ordre Ascaridida inclou les següents famílies:
* Acanthocheilidae
* Anisakidae
* Ascarididae
* Ascaridiidae
* Atractidae
* Cosmocercidae
* Crossophoridae
* Cucullanidae
* Dioctophymatidae
* Goeziidae
* Heterakidae
* Heterocheilidae
* Kathlanidae
* Maupasinidae
* Oxyuridae
* Quimperiidae
* Rhigonematidae
* Schneidernematidae
* Seuratidae
* Soboliphymatidae
* Subuluridae
* Thelastomatidae
* Toxocaridae
Les principals de las famílies que causen malalties en humans són:
* Ascarididae. Inclou un dels paràsits més freqüents en humans, Ascaris lumbricoides, que provoca l'ascariasis, a més d'altres espècies d'interès sanitari i econòmic.
* Toxocaridae. Inclou paràsits de cànids, fèlids i ossos rentadors. Algunes espècies poden parasitar l'ésser humà accidentalment, essent la més freqüent Toxocara canis, paràsit del gos.
* Anisakidae. Les larves causen anisakiosi quan són ingerides pels humans, però no es reprodueixen excepte en els seus hostatgers definitius, generalment mamífers marins. L'home no és un hoste adequat per a aquests paràsits, per bé que alguns poden sobreviure en ell uns pocs dies o setmanes.

## Referències

* ↑ «ascarídides». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. [Consulta: 25 maig 2020].
* ↑ Tree of Life Web Project (ToL) (2002): Nematoda Arxivat 2013-05-08 a Wayback Machine.. Version of 2002-JAN-01. Retrieved 2008-Nov-02.
* ↑ Myers, P., R. Espinosa, C. S. Parr, T. Jones, G. S. Hammond, and T. A. Dewey. «Order Ascaridida» (en anglès). ADW - University of Michigan Museum of Zoology, 2008.
# Nafud

El Nafud o Nefud (àrab: النفود, an-Nafūd) és un erg o desert de la zona central i més septentrional de l'Aràbia Saudita. Ocupa una extensió d'uns 100.000 km², i a l'extrem més oriental i en sentit meridional es connecta amb un altre erg, al-Dahna. És un desert àrid i inhòspit on la sorra forma grans dunes per l'acció constant i sovint violenta del vent. Hi plou molt poc, una o dues vegades en un any. A les zones occidentals més properes a les muntanyes del Hijaz hom troba oasis on es cultiven dàtils, hortalisses i fruites. Lawrence d'Aràbia va descriure a la seva extensa narració Els set pilars de la saviesa, com ell, Auda ibn Tayi i centenars d'àrabs més, van creuar el Nafud des del Hijaz i en direcció nord, per despistar l'exèrcit otomà i prendre per sorpresa la ciutat d'Àqaba el 1917.
De fet, el Nafud es diu Nafud al-Kabir, «el Gran Erg», però en ser el més important dels nafuds o ergs, se l'anomena simplement el Nafud, per antonomàsia. No obstant, nafud serveix també per designar altres mars d'arena o ergs, com ara Nafud al-Sirr, Nafud ath-Thuwayrat o Nafud al-Mazhur. El desert de Rub al-Khali és considerat també un nafud.

## Referències

* ↑ Wright, John W. (ed.); Editors and reporters of The New York Times. The New York Times Almanac. 2007. New York, New York: Penguin Books, 2006, p. 67. ISBN 0-14-303820-6.
* ↑ Lawrence, T. E.. Seven Pillars of Wisdom: A Triumph. 1991. Nova York: Anchor Books, 1926, p. 250. ISBN 978-0-385-41895-9.
* ↑ «85,000-year-old footprints found in kingdom», 14-05-2018.
# Hà Kiều Anh

Hà Kiều Anh (Hanoi, 17 de maig de 1976) és una actriu vietnamita i miss Vietnam del 1992.
Hà Kiều Anh va néixer a Hanoi, però la seva família era originària de la província de Thua Thien Hue, al centre del Vietnam. Quan tenia 5 anys, la seva família es va mudar a la Ciutat Ho Chi Minh. Va ser coronada Miss Vietnam el 1992 al complex esportiu Phan Dinh Phong, a Ciutat Ho Chi Minh. Després de guanyar el concurs de Miss Vietnam, va anar a Corea del Sud i va participar en la Miss World University, on va assolir el primer lloc i va guanyar el premi Miss Taejon.
El 2002, Hà Kiều Anh va protagonitzar Lục Vân Tiên, una pel·lícula de la televisió vietnamita dirigida per Phuong Dien basada en el Lục Vân Tiên (un poema èpic del segle xix), com l'heroïna Kiều Nguyệt Nga. Algunes de les escenes del bany en en una font van crear un petit escàndol al Vietnam.

## Pel·lícules

* Người tình trong mơ (Amant dels somnis, 1992): abans de ser coronada Miss Vietnam. Un fragment de la pel·lícula es va publicar més tard en línia com a pel·lícula recent.
* Đẻ mướn (L'arrendament, 2005)
* Áo lụa Hà Đông (El vestit de seda de Hà Đông, 2006)
* Ván cờ tình yêu (Joc d'amor, 2007)
* Hạnh phúc có thật (La veritable felicitat, 2009)
* Đại gia đình (La gran família, 2009-2010)
* Lối sống sai lầm (Estil de vida equivocat, 2010)
* Con gái vị thẩm phán (La filla del jutge, 2014)

## Referències

* ↑ giadinh.net.vn Hà Kiều Anh: Những lần làm "nóng" dư luận Nov 28, 2011 "Nghĩ lại một quá khứ đầy chông gai của Hà Kiều Anh, không ít người ... Nga trong phim “Lục Vân Tiên” của đạo diễn Phương Điền năm 2002"
* ↑ vtc.vn Hà Kiều Anh: 3 scandal và 2 cuộc hôn nhân đình đám VTC News Apr 15, 2010 "Có một scandal liên quan đến việc lộ “ảnh nóng”, đó là sơ sẩy của đoàn phim “Lục Vân Tiên” khi những tấm hình Hà Kiều Anh tắm suối cùng .."
* ↑ «Hà Kiều Anh và 4 mối tình trong một... bộ phim» (en vietnamita). Báo Điện tử Tiền Phong, 15-12-2014.
* ↑ «Gặp lại Hà Kiều Anh trong Hạnh phúc có thật...». Arxivat de l'original el 2011-01-16. [Consulta: 8 gener 2020].
* ↑ «Phim Hạnh phúc có thật và những tình tiết thú vị». Arxivat de l'original el 2010-08-22. [Consulta: 8 gener 2020].
# Bartomeu Font i Tous

Bartomeu Font i Tous (Llucmajor, Mallorca, 1963 - Sa Ràpita, Campos, Mallorca, 2016) fou un topògraf mallorquí.
Descendent d'una nissaga de canadors, Font estudià l'ensenyament secundari a l'INB Maria Antònia Salvà (avui IES Llucmajor) i realitzà els estudis d'enginyeria tècnica de topografia a la Universitat d'Extremadura, a Mèrida. Fou becat pel Port de Bilbao el 1988 i presentà el projecte de final de carrera sobre la cartografia urbana de Randa el 1990. Fou cofundador de l'Obra Cultural Balear a Llucmajor.
De retorn a Llucmajor obrí un despatx de topografia. El 1994 dibuixà els carrers dels nuclis urbans de Llucmajor. El 1997 aprovà les oposicions de topògraf de l'Ajuntament de Manacor, on contribuí a la digitalització dels plànols històrics de Pere d'Alcàntara Penya. El 2000 dibuixà el mapa del terme municipal de Llucmajor a escala 1/30000, coincidint amb els actes del 700 aniversari de la fundació de la vila de Llucmajor. L'any 2007 dibuixà el mapa topogràfic del terme municipal de Manacor a escala 1/40000. El 2008 participà en la II Jornada d'Informació Geogràfica de Palma, amb la ponència La informació geogràfica de Manacor a la web. És autor de la planimetria del llibre Recull de barraques i casetes de Llucmajor de Miquela Sacarès.
El 2012 fou pregoner municipal amb el pregó Llucmajor: topografia i cartografia. En memòria de Miquel Font i Oliver, que fou publicat el 2013 per l'Ajuntament de Llucmajor.

## Referències

* 1 2 3 Font i Tous, Bartomeu. Llucmajor, cartografia i topografia. Ajuntament de Llucmajor, 2013.
* ↑ «Fires de Llucmajor 466a edició (1546-2012)». Ajuntament de Llucmajor, 2012. [Consulta: 7 juliol 2016].
# Gran Premi de Mònaco del 1993

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1993, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 23 de maig del 1993.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 8 | Ayrton Senna | McLaren - Ford | 78 | 1h 52' 11. 0 | 3 | 10 |
| 2 | 0 | Damon Hill | Williams - Renault | 78 | + 52.118 s | 4 | 6 |
| 3 | 27 | Jean Alesi | Ferrari | 78 | + 1' 03.362 min. | 5 | 4 |
| 4 | 2 | Alain Prost | Williams - Renault | 77 | + 1 Volta | 1 | 3 |
| 5 | 23 | Christian Fittipaldi | Minardi - Ford | 76 | + 2 Voltes | 17 | 2 |
| 6 | 25 | Martin Brundle | Ligier - Renault | 76 | + 2 Voltes | 13 | 1 |
| 7 | 11 | Alessandro Zanardi | Lotus - Ford | 76 | + 2 Voltes | 20 | |
| 8 | 7 | Michael Andretti | McLaren - Ford | 76 | + 2 Voltes | 9 | |
| 9 | 14 | Rubens Barrichello | Jordan - Hart | 76 | + 2 Voltes | 16 | |
| 10 | 4 | Andrea de Cesaris | Tyrrell - Yamaha | 76 | + 2 Voltes | 19 | |
| 11 | 24 | Fabrizio Barbazza | Minardi - Ford | 75 | + 3 Voltes | 25 | |
| 12 | 19 | Philippe Alliot | Larrousse - Lamborghini | 75 | + 3 Voltes | 15 | |
| 13 | 29 | Karl Wendlinger | Sauber - Ilmor | 74 | + 4 Voltes | 8 | |
| 14 | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 70 | Accident | 7 | |
| Ret | 12 | Johnny Herbert | Lotus - Ford | 61 | Caixa canvi | 14 | |
| Ret | 6 | Riccardo Patrese | Benetton - Ford | 53 | Motor | 6 | |
| Ret | 20 | Érik Comas | Larrousse - Lamborghini | 51 | Motor | 10 | |
| Ret | 10 | Aguri Suzuki | Footwork - Mugen - Honda | 46 | Virolla | 18 | |
| Ret | 9 | Derek Warwick | Footwork - Mugen - Honda | 43 | Accelerador | 12 | |
| Ret | 5 | Michael Schumacher | Benetton - Ford | 32 | Hidràulics | 2 | |
| Ret | 3 | Ukyo Katayama | Tyrrell - Yamaha | 31 | Motor | 22 | |
| Ret | 21 | Michele Alboreto | Lola - Ferrari | 28 | Caixa canvi | 24 | |
| Ret | 30 | JJ Lehto | Sauber - Ilmor | 23 | Accident | 11 | |
| Ret | 15 | Thierry Boutsen | Jordan - Hart | 12 | Suspensions | 23 | |
| Ret | 26 | Mark Blundell | Ligier - Renault | 3 | Virolla | 21 | |
| NVQ | 22 | Luca Badoer | Lola - Ferrari | | | | |

## Altres

* Pole: Alain Prost 1' 20. 557
* Volta ràpida: Alain Prost 1' 23. 604 (a la volta 74)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-12-02. [Consulta: 18 maig 2010].
# Nombre de Cullen

En matemàtiques, un nombre de Cullen és un nombre enter positiu de la forma $C_{n}=n\cdot 2^{n}+1$
Aquests nombres van ser estudiats per primer cop pel matemàtic James Cullen l'any 1905, i són un cas particular dels nombres de Proth.

## Nombres primers de Cullen

Un nombre primer de Cullen és un nombre de Cullen que és, a la vegada primer.
Es creu que els nombres primers de Cullen són infinits, però encara no ha estat demostrat. Tampoc se sap si existeix un nombre primer p tal que C$_p$ sigui també primer.
A data d'agost de 2009, el nombre primer més gran conegut és el $6679881\times 2^{6679881}+1$. És un nombre megaprimer (un nombre primer amb més d'un milió de xifres) que té 2.010.852 xifres i va ser descobert per un usuari de PrimeGrid del Japó.

## Generalització

Un nombre generalitzat de Cullen és aquell de la forma n · b$^n$ + 1 on n + 2 > b. Si un nombre d'aquests és alhora primer, és anomenat primer generalitzat de Cullen.
A data de febrer de 2012, el primer generalitzat de Cullen més gran conegut és el $427194\times 113^{427194}+1$, de 877.069 xifres, i va ser descobert per un participant de PrimeGrid dels Estats Units.

## Referències

* ↑ Weisstein, Eric W., «Cullen number» a MathWorld (en anglès). [Consulta: 1 gener 2021]
* ↑ «The Prime Database: 6679881*2^6679881+1». Chris Caldwell's The Largest Known Primes Database. [Consulta: 22 desembre 2009].
* ↑ «The Prime Database: 427194 · 113^427194 + 1». Chris Caldwell's The Largest Known Primes Database. [Consulta: 30 gener 2012].

## Bibliografia

* Cullen, James «Question 15897». Educ. Times, 534, 1905.
* Guy, Richard K. Unsolved Problems in Number Theory. 3rd ed.. Nova York: Springer Verlag, 2004. ISBN 0-387-20860-7.
* Hooley, Christopher. Applications of sieve methods. Cambridge University Press: Cambridge Tracts in Mathematics, 1976, p. 115–119. ISBN 0-521-20915-3.
* Keller, Wilfrid «New Cullen Primes» (PDF). Mathematics of Computation, 64, 212, 1995, pàg. 1733–1741. DOI: 10.2307/2153382. ISSN: 0025-5718.

## Vegeu també

* Nombre de Woodall

## Enllaços externs

* Chris Caldwell, The Top Twenty: Cullen primes a The Prime Pages.
* The Prime Glossary: Cullen number a The Prime Pages.
* Paul Leyland, Generalized Cullen and Woodall Numbers Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine.
# Pila de protocols

La pila de protocols (protocol stack en anglès) és una col·lecció ordenada de protocols organitzats en capes que es posen unes damunt d'unes altres i on cada protocol implementa una abstracció enquadrada en l'abstracció que proporciona la capa sobre la qual està enquadrada. Els protocols enquadrats en la capa inferior proporcionen els seus serveis als protocols de la capa superior perquè aquests puguin realitzar la seva pròpia funcionalitat.

## Exemples
### Pila OSI

El Model OSI va ser creat amb la finalitat d'estandarditzar els múltiples stacks presents en la dècada dels '70 i '80. OSI cobreix set nivells:
* Nivell 1 o físic, es descriuen els connectors a usar, nivells de voltatge, com configurar un bit, etc. L'objectiu és definir tot el necessari per connectar dos sistemes entre si i transferir bits entre ells.
* Nivell 2 o d'enllaç, descriu la forma de crear un paquet, delimitar-ho i alguns detalls com a establiment de les connexions o control d'errors, si fos necessari.
* Nivell 3 o de xarxa, parla de com un paquet viatja per la xarxa.
* Nivell 4 o de transport, parla de com l'origen i la destinació intercanvien dades.
* Nivell 5 o de sessió, és l'encarregat de solucionar els problemes del Nivell 4, en el cas que hi hagi hagut alguna fallada en la connexió.
* Nivell 6 o de presentació, s'encarrega d'ajustar la representació de dades per a diferents arquitectures. És el nivell encarregat del xifrat i la compressió de dades.
* Nivell 7 o d'aplicació, consisteix en dades de l'usuari i no es fa suposició sobre els continguts.

### Pila TCP/IP

La pila TCP/IP, denominada així a causa dels protocols més importants que ho componen: Protocol de Control de Transmissió (TCP) i Protocol d'Internet (IP), els quals van ser els primers a definir-se.
Existeixen tants protocols en aquest conjunt que arriben a ser més de 100 diferents. Entre ells es troba el popular HTTP (Hypertext Transfer Protocol) que és el que s'utilitza per accedir a les pàgines web, a més d'uns altres com l'ARP (Address Resolution Protocol) per a la resolució d'adreces, el FTP (File Transfer Protocol) per a transferència d'arxius, el SMTP (Simple Mail Transfer Protocol) i el POP (Post Office Protocol) per a correu electrònic, TELNET per accedir a equips remots, entre d'altres.
La pila té quatre capes:
* La capa Accés a la Xarxa, usualment lligada amb el nivell 1 i 2 d'OSI.
* La capa d'internet, similar al nivell 3 d'OSI.
* La capa de transport, similar al nivell 4 d'OSI.
* La capa d'aplicació, equivalent al nivell 5,6 i 7 d'OSI.

## Vegeu també

* G.hn
* Pila TCP/IP
* Protocol de comunicació
* Wireless Application Protocol
* X.25

## Referències

* ↑ Biagioni, Edoardo; Harper, Robert; Lee, Peter; Milnes, Brian G. «Signatures for a Network Protocol Stack: A Systems Application of Standard ML» (en anglès). [Consulta: 18 maig 2012].