OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Antonio Godoy García

José Antonio Godoy García (Benferri, 26 de febrer de 1947 - Múrcia, 20 de setembre de 2009) fou un polític socialista valencià, diputat a les Corts Valencianes en les VI i VII legislatures.
Llicenciat en dret per la Universitat d'Alacant, en filosofia per la Universitat de València i en periodisme per la Universitat de Friburg. Fou catedràtic de filosofia de l'IES Miguel Hernández i professor de dret administratiu a la Universitat d'Alacant. Es va afiliar al PSOE i a la UGT en la seva estada a Suïssa. Fou també secretari d'infraestructures i transport de la comissió executiva nacional del PSPV-PSOE i secretari d'ensenyament mitjà de la FETE-UGT de Catalunya.
Entre altres càrrecs ha estat Director Territorial de Cultura i Educació a Alacant i secretari general de la Conselleria de Cultura i Educació de la Generalitat Valenciana, membre del consell d'administració de RTVV. També ha estat elegit diputat per la província d'Alacant a les eleccions a les Corts Valencianes de 2003 i 2007.
Morí el setembre de 2009, a l'edat de 62 anys.

## Obres

* El Derecho de la televisión sin fronteras (1995)
* Marco jurídico de la Televisión Digital (1999)

## Referències

* ↑ Esquela de Juan Antonio Godoy
* ↑ Fallece el diputado autonómico del PSPV José Antonio Godoy a los 62 años. Las Provincias

## Enllaços externs

* Currículum Arxivat 2007-10-16 a Wayback Machine.
* Biografies de polítics valencians Arxivat 2006-02-14 a Wayback Machine.
* Fitxa a les Corts Valencianes Arxivat 2004-12-22 a Wayback Machine.
# Jonathan Franzen

Jonathan Franzen (Chicago, Estats Units - 17 d'agost de 1959) és un escriptor nord-americà, que va saltar a la fama el 2001 amb la seva novel·la Les correccions, guanyadora del National Book Award i que ha venut 2,8 milions d'exemplars al món (dades de 2010).

## Biografia

Franzen, encara que nascut a Chicago, Illinois, va créixer a Webster Groves, un barri de Sant Luis, Missouri. Va estudiar al Swarthmore College, una coneguda institució educativa fundada el 1864 pels quàquers que queda a uns 18 quilòmetres al sud-oest de Filadèlfia. També va estudiar a Alemanyagràcies a una beca Fulbright i parla amb fluïdesa l'alemany. Actualment viu al Upper East Side de Manhattan, Nova York i escriu per a la revista The New Yorker.
Ciutat vint-i-set, la seva primera novel·la, va aparèixer el 1988 i va tenir bona crítica. Quatre anys més tard va publicar Strong movement, sobre una família disfuncional.
La fama li va arribar 9 anys després: el 2001, quan va publicar Les correccions. Nou anys més tard va publicar la quarta novel·la, Llibertat, qualificada d'«obra mestra» pel Sunday Book Review del New York Times.

## Obres
### Novel·la

* Ciutat vint-i-set (The Twenty-Seventh City, 1988), trad. d'Alexandre Gombau Arnau, Columna, 2003.
* Strong Motion, 1992.
* Les correccions (The Corrections, 2001), trad. d'Alexandre Gombau Arnau, Columna, 2002.
* Llibertat (Freedom, 2010), trad. de Josefina Caball, Columna, 2011.
* Puresa (Purity, 2015), trad. de Ferran Ràfols. Empúries, 2015.
* Cruïlles (Crossroads, 2021), trad. de Mireia Alegre i Anna Llisterri. Empúries, 2021.

### Assajos

* How to Be Alone, 2002
* The Comfort Zone, 2004.
* The Discomfort Zone, 2006.
* Més enllà (Farther Away, 2012), trad. de Marina Espasa, Columna, 2012.
* The end of the end of the earth, 2019.

## Referències

* ↑ «'Freedom', el reto de novelar la vida con Bush» (en castellà). La Vanguardia, 17/082010. Arxivat de l'original el 2013-11-04. [Consulta: 17 agost 2015].
# José Luis Acosta Salmerón

José Luis Acosta Salmerón (Úbeda, Andalusia; 1961) és un director i guionista de cinema i televisió.

## Biografia

Va començar com a tècnic en més de quinze pel·lícules, i va seguir sota l'ombra del productor Elías Querejeta, amb el qual va dirigir tres documentals i un migmetratge del projecte Siete Huellas. Entre les sèries més destacades en els guions de les quals ha participat es troben Los ladrones van a la oficina, Ana y los 7, A las once en casa, Fuera de lugar, UCO i la tvmovie Barreiros, que ha obtingut en la 45a edició del Word Festival Houston (2012) el Premi Platí a la millor tvmovie. Ha dirigit dues pel·lícules, dels guions de les quals és, igualment, autor: Gimlet (1995), un thriller tèrbol i obsessiu, amb Viggo Mortensen i Ángela Molina en els seus papers protagonistes, seleccionada en el festival de Sant Sebastià i premi en el festival d'Alexandria, No dejaré que no me quieras (2002), una comèdia d'embolics romàntics, amb Pere Ponce, Alberto San Juan, Viviana Saccone i Ana Risueño al capdavant del seu repartiment. També el curtmetratge Historia de un búho (2003), nominat al Goyaal millor curtmetratge i amb més de 35 premis nacionals i internacionals. En l'actualitat treballa per al mercat estatunidenc i llatinoamericà com a guionista i productor executiu a través de WTH, agència de continguts de Mèxic i Los Angeles. Actualment treballa com a director de continguts de International Studios Telemundo NBCUniversal Miami USA on ha desenvolupat sèries com El Recluso, Jugar con Fuego i l'última producció No te puedes esconder, las tres per Netflix.
El 25 de juliol de 2013 va ser elegit president de la SGAE, càrrec del que va dimitir el 31 de març de 2016.

## Referències

* ↑ José Luis Acosta Arxivat 2020-08-10 a Wayback Machine. a academiatv.es
* ↑ José Luis Acosta, un guionista y productor fichado por Latinoamérica, La Información, 25 juliol 2013
* ↑ Europa Press «José Luis Acosta, nuevo presidente de la SGAE» (en castellà). [Madrid], 25-07-2013 [Consulta: 16 abril 2017].
* ↑ ABC Cultura «Dimite el presidente de SGAE, José Luis Acosta» (en castellà). Diario ABC [Madrid], 31-03-2016 [Consulta: 16 abril 2017].
# Gran Premi de Portugal del 1988

Resultats del Gran Premi de Portugal de Fórmula 1 de la temporada 1988, disputat al circuit d'Estoril el 25 de setembre del 1988.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 11 | Alain Prost | McLaren - Honda | 70 | 1h 37' 41. 0 | 1 | 9 |
| 2 | 16 | Ivan Capelli | March - Judd | 70 | + 9.553 s | 3 | 6 |
| 3 | 20 | Thierry Boutsen | Benetton - Ford | 70 | + 44.619 s | 13 | 4 |
| 4 | 17 | Derek Warwick | Arrows - Megatron | 70 | + 1' 07.419 min. | 10 | 3 |
| 5 | 27 | Michele Alboreto | Ferrari | 70 | + 1' 11.884 min. | 7 | 2 |
| 6 | 12 | Ayrton Senna | McLaren - Honda | 70 | + 1' 18.269 min. | 2 | 1 |
| 7 | 36 | Alex Caffi | Dallara - Ford | 69 | + 1 Volta | 17 | |
| 8 | 24 | Lluís Pérez Sala | Minardi - Ford | 68 | + 2 Voltes | 19 | |
| 9 | 14 | Philippe Streiff | AGS - Ford | 68 | + 2 Voltes | 21 | |
| 10 | 25 | René Arnoux | Ligier - Judd | 68 | + 2 Voltes | 23 | |
| 11 | 31 | Gabriele Tarquini | Coloni - Ford | 65 | + 5 Voltes | 26 | |
| 12 | 21 | Nicola Larini | Osella | 63 | + 7 Voltes | 25 | |
| Ret | 15 | Mauricio Gugelmin | March - Judd | 59 | Motor | 5 | |
| Ret | 5 | Nigel Mansell | Williams - Judd | 54 | Accident | 6 | |
| Ret | 3 | Jonathan Palmer | Tyrrell - Ford | 53 | Sobreescalfament motor | 22 | |
| Ret | 19 | Alessandro Nannini | Benetton - Ford | 52 | Direcció | 6 | |
| Ret | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 35 | Accident | 4 | |
| Ret | 1 | Nelson Piquet | Lotus - Honda | 34 | Embragatge | 8 | |
| Ret | 6 | Riccardo Patrese | Williams - Judd | 29 | Radiador | 11 | |
| Ret | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ford | 27 | Motor | 14 | |
| Ret | 29 | Yannick Dalmas | Lola - Ford | 20 | Alternador | 15 | |
| Ret | 2 | Satoru Nakajima | Lotus - Honda | 16 | Accident | 16 | |
| Ret | 22 | Andrea de Cesaris | Rial - Ford | 11 | Part mecànica | 12 | |
| Ret | 18 | Eddie Cheever | Arrows - Megatron | 10 | Turbo | 18 | |
| Ret | 30 | Philippe Alliot | Lola - Ford | 7 | Motor | 20 | |
| Ret | 26 | Stefan Johansson | Ligier - Judd | 4 | Motor | 24 | |
| NVQ | 4 | Julian Bailey | Tyrrell - Ford | | | | |
| NVQ | 9 | Piercarlo Ghinzani | Zakspeed | | | | |
| NVQ | 33 | Stefano Modena | Euro Brun - Ford | | | | |
| NVQ | 10 | Bernd Schneider | Zakspeed | | | | |
| NVQ | 32 | Oscar Larrauri | Euro Brun - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Alain Prost 1' 17. 411
* Volta ràpida: Gerhard Berger 1' 21. 961 (a la volta 31)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-01-18. [Consulta: 3 maig 2010].
# Factoria Cultural Coma Cros

La Factoria Cultural Coma Cros és un espai associatiu ubicat a la Fàbrica Coma Cros de Salt (Gironès), gestionat per l'ajuntament de la ciutat. Comprèn, entre d'altres, la biblioteca Iu Bohigas, inaugurada el 2006, l'Escola Universitària ERAM, un viver d'empreses i l'Ateneu d'Entitats.

## Entitats

* Agrupació fotogràfica de Salt
* Club d'Escacs Salt i Girona
* Colla castellera Marrecs de Salt
* Comissió de festes de Salt
* Coral Tribana
* Diables d'en Pere Botero
* Kinbédeball

## Referències

* ↑ «La nova biblioteca de la Coma Cros, a punt». Diari de Girona, 05-10-2006. Arxivat 2014-03-08 a Wayback Machine.
* ↑ Ribera, Carles. «La Coma Cros de Salt engega el primer viver d'empreses culturals del país». El Punt, 13-11-2009.

## Enllaços externs

* Factoria Cultural Coma Cros - Lloc web oficial
# José Antonio Rovira Jover

José Antonio Rovira Jover (Sant Vicent del Raspeig, 22 d'agost de 1962) és un polític i economista valencià, conseller d'Educació, Cultura, Universitats i Ocupació de la Generalitat Valenciana des de 2023 al Consell presidit per Carlos Mazón.
Llicenciat en ciències econòmiques, ha estat professor associat al Departament d'Economia aplicada i Política Econòmica de la Universitat d'Alacant. Fou elegit regidor de l'Ajuntament d'Alacant pel Partit Popular (PP) a les eleccions municipals espanyoles de 1991 i 1995, i ocupà els càrrecs de tinent d'alcalde, portaveu adjunt del grup municipal i regidor delegat de Seguretat Ciutadana.
Fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1999, on de 1999 a 2001 ha estat secretari de la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda. Deixà l'escó per a ser nomenat director general de Personal de la Conselleria d'Educació de la Generalitat Valenciana, càrrec que ocuparia fins a 2007. En 2013 fou nomenat director territorial d'Educació, Cultura i Esport d'Alacant.
A les eleccions a les Corts de 2023 tornà a ser elegit diputat per Alacant, però va dimitir després de ser nomenat conseller d'Educació, Universitats i Ocupació del Consell presidit per Carlos Mazón i integrat pel PP i Vox.

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2015-07-17. [Consulta: 16 juliol 2015].
* ↑ Decret del Cessament
* ↑ La Federación de Boxeo pide a Fabra y a Catalá el relevo del director territorial de Educación, El Mundo, 15 de maig de 2013
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «José Antonio Rovira, un 'viejo conocido' de Educación, al frente de las aulas y el empleo» (en castellà). [Consulta: 30 juliol 2023].
# Lleonci (jurista del segle V)

Lleonci (en llatí Leontius, en grec Λεόντιος) fou un jurista romà d'Orient que vivia en temps de Teodosi II vers el 425. Era professor de lleis a Constantinoble i fou honorat amb una comitiva primi ordinis, una dignitat que s'assolia per 20 anys de serveis.
No consta cap mestre de lleis abans que aquest Lleonci, però poc després de ser nomenat, es va atorgar el mateix nomenament a un segon mestre.
Podria ser el mateix personatge que deu anys després és esmentat com a prefecte de Constantinoble.

## Referències

* ↑ 1.Leontius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 759
# Colutea

Colutea és un gènere de plantes amb flor de la família Fabaceae.

## Particularitats

Comprèn unes 25 espècies d'arbusts caducifolis que fan de 2 a 5 m d'alt. Són originaris del sud d'Europa, el nord de l'Àfrica i sud-oest d'Àsia.
L'espantallops (Colutea arborescens) és l'única espècie d'aquest gènere autòctona als Països Catalans amb dues subespècies ssp gallica i ssp atlàntica.
Les fulles són pinnades de color verd pàlid a glauques verd grisenques. Les flors són de grogues a taronja en forma de pèsol i es fan en raïms durant l'estiu. Els llegums són molt vistosos i canvien de color des del verd a vermell o color coure.

## Taxonomia

* Secció Colutea Browicz
** Subsecció Arborescentes Browicz
*** Colutea arborescens L. - espantallops
*** Colutea armena Boiss. & Huet.
*** Colutea atlantica Browicz
*** Colutea cilicica Boiss. & Balansa
*** Colutea davisiana Browicz
*** Colutea insularis Browicz
*** Colutea melanocalyx Boiss. & Heldr.
** Subsecció Acutfoliae Browicz
*** Colutea acutifolia Shapar.
** Subsecció Africanae Browicz
*** Colutea abyssinica Kunth & Bouché
** Subsecció Graciles Browicz
*** Colutea gracilis Freyn & Sint. ex FUnterSeccióreyn
*** Colutea hybrida Shapar.
*** Colutea istria Mill.
*** Colutea persica Boiss.
* Secció Muluflora Browicz
** Colutea delavayi Franch.
*** Colutea multiflora Shapar. ex Ali
* Secció Rostrata Browicz
** Subsecció Orientales Browicz
*** Colutea atabajevi B.Fedtsch.
*** Colutea jamnolenkoi Shapar.
*** Colutea orientalis Mill.
** Subsecció Centralasiaticae Browicz
*** Colutea afghanica Browicz
*** Colutea buhsei (Boiss.) Shapar.
*** Colutea gifana Parsa
*** Colutea nepalensis Sims
*** Colutea paulsenii Freyn
* Secció Armata
*** Colutea armata Hemsl. & Lace
*** Colutea komarovii Takht.
*** Colutea uniflora

## Referències

* ↑ Flora dels Països Catalans, Bolòs i Vigo Barcelona 1980

## Enllaços externs

* The New RHS Dictionary of Gardening ed. A. Huxley, 1992.
# Jordi Margarit i Sanmartí

Jordi Margarit i Sanmartí (Rubí, Vallès Occidental, 6 de maig de 1954) és un periodista català, president del consell rector de Ràdio Associació de Catalunya entre 1998 i 2024.
Durant la seva trajectòria professional, ha dirigit i presentat programes a Catalunya Ràdio, RAC 1, Radio Juventud de Cartagena, Ràdio 4 i Radio Espanya de Barcelona. Destaquen els programes El pont de les formigues, Sal mediterrània, distingit l'any 1994 amb el Premi de ràdio en la Nit de Santa Llúcia, Ja som avui i Ofici i benefici, a Catalunya Ràdio, i La primera pedra de RAC1, programa emès durant setze temporades (2000-2016) que aconseguí ser líder d'audiència en la seva franja horària. També ha sigut guionista dels programes de televisió El periodista aficionat i Catalunya des de l'aire de TV3 i ha col·laborat amb els diaris Avui, El Punt, Nació digital. Col·laborador del diari digital Rubitv.cat, va ser director de l'emissora local Radio Rubí i membre fundador de les Emissores Municipals de Catalunya (EMUC). El setembre de 2016 fou nomenat director adjunt de RAC1.
Entre d'altres guardons, ha rebut el Premi Òmnium Cultural de Ràdio (1994), Premi Ateneus de Comunicació (2004), Premi d'Honor de Comunicació (2012) i Premi Joan Coromines (2014).

## Referències

* ↑ «Qui som». Ràdio Associació de Catalunya. [Consulta: 17 abril 2018].
* 1 2 3 4 «Jordi Margarit, premi d'Honor de la Comunicació Local». La Xarxa, 21-05-2012. [Consulta: 17 abril 2018].
* ↑ À.G. «'La primera pedra' de RAC1 ja no s'emetrà el curs que ve». Ara.cat, 23-07-2016 [Consulta: 18 abril 2018].
* ↑ Miralles, Aina «El rubinenc Jordi Margarit, líder d'audiència de la ràdio a Catalunya». RubiTV, 30-11-2011. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2018 [Consulta: 18 abril 2018].
* ↑ Miralles, Anna «El periodista rubinenc Jordi Margarit, nomenat director adjunt de RAC1». RubiTV, 01-09-2016. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2018 [Consulta: 18 abril 2018].
* ↑ «Articles d'opinió de Jordi Margarit». NacióDigital. [Consulta: 17 abril 2018].
# Gran Premi de Portugal del 1995

Resultats del Gran Premi de Portugal de Fórmula 1 de la temporada 1995, disputat al circuit d'Estoril el 24 de setembre del 1995.

## Resultats

| Posició | Número | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ retirada | Posició de sortida | Punts |
| 1 | 6 | David Coulthard | Williams - Renault | 71 | 1h 49' 52. 1 | 1 | 10 |
| 2 | 1 | Michael Schumacher | Benetton - Renault | 71 | + 7.248 s | 3 | 6 |
| 3 | 5 | Damon Hill | Williams - Renault | 71 | + 22.121 s | 2 | 4 |
| 4 | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 71 | + 1' 24.879 min. | 4 | 3 |
| 5 | 27 | Jean Alesi | Ferrari | 71 | + 1' 25.429 min. | 7 | 2 |
| 6 | 30 | Heinz-Harald Frentzen | Sauber - Ford | 70 | + 1 Volta | 5 | 1 |
| 7 | 2 | Johnny Herbert | Benetton - Renault | 70 | + 1 Volta | 6 | |
| 8 | 25 | Martin Brundle | Prost - Mugen - Honda | 70 | + 1 Volta | 9 | |
| 9 | 7 | Mark Blundell | McLaren - Mercedes | 70 | + 1 Volta | 12 | |
| 10 | 15 | Eddie Irvine | Jordan - Peugeot | 70 | + 1 Volta | 10 | |
| 11 | 14 | Rubens Barrichello | Jordan - Peugeot | 70 | + 1 Volta | 8 | |
| 12 | 29 | Jean-Christophe Boullion | Sauber - Ford | 70 | + 1 Volta | 14 | |
| 13 | 4 | Mika Salo | Tyrrell - Yamaha | 69 | + 2 Voltes | 15 | |
| 14 | 24 | Luca Badoer | Minardi - Ford | 68 | + 3 Voltes | 18 | |
| 15 | 10 | Taki Inoue | Footwork - Hart | 68 | + 3 Voltes | 19 | |
| 16 | 21 | Pedro Diniz | Forti F1 - Ford | 66 | + 5 Voltes | 22 | |
| 17 | 22 | Roberto Moreno | Forti F1 - Ford | 64 | + 7 Voltes | 23 | |
| Ret | 17 | Andrea Montermini | Pacific - Ilmor | 53 | Caixa canvi | 21 | |
| Ret | 8 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 44 | Motor | 13 | |
| Ret | 16 | Jean-Denis Deletraz | Pacific - Ilmor | 14 | Problemes físics | 24 | |
| Ret | 26 | Olivier Panis | Prost - Mugen - Honda | 10 | Accident | 11 | |
| Ret | 23 | Pedro Lamy | Minardi - Ford | 7 | Caixa de canvis | 17 | |
| Ret | 3 | Ukyo Katayama | Tyrrell - Yamaha | 0 | Col·lisió | 16 | |
| Ret | 9 | Massimiliano Papis | Footwork - Hart | 0 | Caixa de canvis | 20 | |

## Altres

* Pole: David Coulthard 1' 20. 537
* Volta ràpida: David Coulthard 1' 23. 220 (a la volta 2)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-02. [Consulta: 19 març 2010].
# Molí de Puigverd

El Molí de Puigverd és una obra gòtica de Puigverd d'Agramunt (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Al 2022 va començar la fase final del projecte de museïtzació d'aquest molí fariner amb l'objectiu de convertir-lo en un centre d’interpretació de la Vall del Sió. L’ajuntament de Puigverd d’Agramunt ha iniciat dos noves fases d’obres que començaran al 2025 per acabar el projecte de rehabilitació.

## Descripció

Molí de grans dimensions amb la façana tota ella de pedra picada, espitlleres i una gran portalada amb arc de mig punt que actualment es veu tapada i amb una obertura més petita. A l'interior hi ha una volta apuntada i una arcada que fins a la teulada. La bassa amb tres cacaus va desaparèixer en construir-s'hi unes granges al seu damunt.

## Referències

* ↑ Pedrós, Laia «Puigverd culminarà el 2023 la museïtzació del molí». Nova Tàrrega, 06-06-2022.
* ↑ Pedrós, Laia «Dos noves fases d'obres per museïtzar l'antic molí fariner de Puigverd d'Agramunt». Nova Tàrrega, 31-10-2024.
* ↑ «Molí de Puigverd». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 març 2019].
# Luis Fernando Saura Martínez

Luis Fernando Saura Martínez (Dolores, 12 d'agost de 1939 - Alacant, 26 d'octubre de 2000) fou un jurista valencià. Fou també Síndic de Greuges del País Valencià entre 1998 i 2000, i membre del Consell Jurídic Consultiu del País Valencià.
Luis Fernando Saura va iniciar la seua carrera professional com advocat després de llicenciar-se en dret per la Universitat de Múrcia en l'any 1976 i doctorar-se en la mateixa uns anys després. En 1986 va aconseguir la plaça de professor titular de Dret Civil de la Universitat d'Alacant. En 1992 va ser nomenat Magistrat Suplent de l'Audiència Provincial d'Alacant, passant, en 1995, a ser adscrit amb caràcter permanent a la Secció 4a d'aquesta Audiència Provincial.
Al marge de la seva carrera acadèmica, també va exercir com advocat dels Col·legis de Madrid, València, Alacant, Alcoi, Elx i Oriola.
L'abril del 1996 va ser nomenat conseller del Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana, càrrec que va ocupar fins que va ser nomenat per les Corts Valencianes Síndic de Greuges el 2 de setembre de 1998. Càrrec que ocupà fins a la seva defunció, de manera inesperada, el 26 d'octubre de 2000.

## Referències

* Fitxa personal Arxivat 2007-10-28 a Wayback Machine. a la web de la Sindicatura de Greuges
# Sílvia Muñoz d'Imbert

Sílvia Muñoz d'Imbert (Barcelona, 3 de setembre de 1973) és una historiadora, crítica d'art i comissària independent catalana. Va ser directora del Consell Nacional de la Cultura i de les Arts i membre del Ple del Comitè Executiu del Consell de la Cultura de Barcelona (2013) i del Consell assessor del Museu de Montserrat entre 2010 i 2022. Actualment és membre de l'Associació Catalana de Crítics d'Art (ACCA) i de l'Associació Internacional de Crítics d'Art (AICA).

## Trajectòria

Ha fet diversos estudis sobre la cultura catalana de la postguerra, dedicant especial atenció al capítol dels Salons d'Octubre, a partir de la seva tesi doctoral titulada «Víctor M. d'Imbert i Anita Solà Galí. Història d'una promoció cultural a la Barcelona de postguerra (1940-1960). Ecosistema de les arts a través dels promotors dels Salons d'Octubre i Edicions de la Rosa Vera».
Com a comissària d'exposicions ha dut a terme, entre d'altres, Jordi Fornas, pintor, Museu de Montserrat; Arnau Puig. Pensar la imatge; el Cicle d'exposicions sobre Josep Guinovart a la Fundació Privada Espai Guinovart d'Agramunt durant el 2012; Donacions, 2000-2012; Capses secretes. Joan Ponç, 1975-1980; Tapissos i llibres d'artista; Trilogia de la privadesa, i Porta}Zush.1961-1979. Ha participat en diverses publicacions com a documentalista, editora i escriptora i ha estat col·laboradora d'El Punt Avui (2002-2007) i d'altres publicacions periòdiques com Art Notes, El Temps d'Art i Revista de Catalunya. Actualment col·labora periòdicament a Serra d'Or i Bonart. L'any 2009 va rebre el Premi ACCA en la categoria d'exposicions d'art contemporani, atorgat per l'Associació Catalana de Crítics d'Art, juntament amb la Fundació Suñol pel comissariat de l'exposició Porta}Zush.1961-1979.

## Referències

* ↑ «Sílvia Muñoz d’Imbert deixa la direcció del CoNCA». Cultura21, 14-09-2022. [Consulta: 13 febrer 2025].
* ↑ «Sílvia Muñoz d'Imbert, directora del Consell Nacional de la Cultura i de les Arts (CoNCA)». Web. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2013. [Consulta: 15 desembre 2013].
* ↑ «Sílvia Muñoz d'Imbert, nova directora del Conca». El Periódico de Catalunya, 22-10-2013 [Consulta: 15 desembre 2013].
* ↑ «La historiadora del arte Sílvia Muñoz, nueva directora el Conca». El País, 22-10-2013 [Consulta: 15 desembre 2013].