OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Trichomycterus hualco

Trichomycterus hualco és una espècie de peix d'aigua dolça de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes. Va ser descrit l'any 2008 a partir d'observacions i anàlisis realitzades en un riu andí de la província argentina de La Rioja, d'on és endèmic.
Aquesta espècie es diferencia de la resta del seu gènere pel nombre de projeccions de la segona vèrtebra cervical a la zona de les brànquies, el seu grau d'exposició, la forma de les dents premaxil·lars, la presència de papil·les al cos, el nombre de vèrtebres i la posició d'un element característic de l'aleta dorsal, entre d'altres.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 Fernández, Luis; Vari, Ricardo P. «New Species of Trichomycterus from the Andean Cordillera of Argentina (Siluriformes: Trichomycteridae)». Copeia, 1, 2009, pàg. 195-202. DOI: 10.1643/CI-08-083 [Consulta: 16 agost 2014].

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fernández, L. & Vari, R.P. 2009. New Species of Trichomycterus from the Andean Cordillera of Argentina (Siluriformes: Trichomycteridae). Copeia, 2009 (1): 195-202.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rosella de Svalbard

Papaver dahlianum, o rosella de Svalbard, és una planta del gènere de la rosella o pipiripit comuna a l'arxipàlag àrtic noruec de Svalbard, nord-est de Groenlàndia i petites zones del nord de Noruega. És la flor oficial del comtat de Svalbard.
Fa de 10 a 25 cm d'alt i té les fulles basals llargament peciolades formant una roseta. Les fulles són dissectes pinnades i hirsutes. Les tiges florals són primes, sovint arcuades i hirsutes. Les flors fan de 2 a 4 cm de diàmetre, amb 4 pètals blancs o grocs lleugerament ondulats i dos sèpals amb forma de barca densament hirsuts amb pèls de color marró fosc. El fruit és una càpsula ovoide coberta amb pèls i conté nombroses llavors.
Aquesta rosella creix en graves, vores de camins i altres llocs pertorbats. Es tracta de la planta amb flor que arriba a més altitud a Svalbard: apareix a la tundra i també al desert polar.
L'espècie emparentada, Papaver radicatum, és la planta amb flor que arriba més al nord del món. Es troba a l'illa Kaffeklubben, la zona terrestre més a propera al pol Nord.

## Vegeu també

* Flora de Svalbard.

## Referències

* ↑ «Sagax Groenland 2007». Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 15 agost 2013].
# Arif

Arif (àrab: عريف, ʿarīf) era el nom àrab del funcionari depenent d'un governador musulmà, encarregat de les funcions militars del nazar o valiat (territori del seu govern). Inicialment s'anomenava arif a tot el que coneixia el costum (urf) com oposat als que coneixien la llei (àlim). Sota els primers califes els arifs foren recol·lectors d'impostos. Sota Úmar ibn al-Khattab va començar a ser una funció militar, com a encarregats d'una unitat militar (irafa). Així eren reconeguts a l'època omeia quan eren responsables del pagament als soldats (atà) i havia de portar un registre (diwan); el seu nomenament corresponia als governadors. Al temps de Harun ar-Raixid dirigien petites unitats de 10 o 15 homes; a la península Ibèrica al segle x, manaven 100 homes (generalment cent cavallers).
Als dos primers segles de l'islam era també una funció civil: l'encarregat dels orfes i dels fills il·legítims; després apareix com el títol del cap en un ofici en concurrència a naqib, ràïs o xeic, però es va deixar d'usar al segle XVI i fou substituït per amin.

## Bibliografia

* P. Hitti, History of the Arabs, Londres, 1946
# Shutter

Shutter és una pel·lícula de terror tailandèsa dirigida per Banjong Pisanthanakun i Parkpoom Wongpoom i estrenada el 2004. Ha estat doblada al català.

## Argument

Avançada la nit, en una carretera rural, Tun i Jane atropellen accidentalment a un misteriós vianant. Fugen de l'escena i tornen al seu quefer quotidià a Bangkok. No obstant això, alguns fenòmens sense explicació comencen a convertir la seva vida en un malson constant. Jane es veu assetjada per terribles somnis. Tun, fotògraf de professió, percep estranyes figures espectrals que comencen a aparèixer en les seves fotografies. Quan decideixen tornar al lloc de l'accident per investigar, no queda cap rastre de la víctima ni notícia alguna sobre la seva desaparició o sobre el descobriment del cadàver. No obstant això, un a un, van morint els amics més propers de Tun. Tant ell com Jane saben molt bé que han de resoldre aquest misteri abans que sigui aquest el que destrueixi les seves pròpies vides.

## Repartiment

* Ananda Everingham: Tun
* Natthaweeranuch Thongmee: Jane
* Achita Sikamana: Natre
* Unnop Chanpaibool: Tonn
* Chachchaya Chalemphol: la dona de Tonn
* Sivagorn Muttamara: Meng
* Titikarn Tongprasearth: Jim
* Achita Wuthinounsurasit: Netre

## Rebuda

* Premis 2005: Festival de Sitges: Secció oficial llargmetratges a concurs
* Crítica:"Humil, però no menyspreable (...) no és el súmmum de la novetat, però els seus cops amagats i la pesantor de la seva atmosfera (...) porten les coses justament a aquest terreny que tant agrada als amants del gènere: el dels tempestuosos tremolors."

## Referències

* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Shutter». [Consulta: 10 desembre 2018].
* ↑ «Shutter (2004)» (en anglès). [Consulta: 10 desembre 2018].
* ↑ Torreiro, M. «Shutter». El País.
# Gish gallop

El galop de Gish (Gish gallop) és una estratègia retòrica utilitzada en els debats que se centra a aclaparar l'oponent amb el màxim d'arguments possibles, independentment de la qualitat, veracitat o força dels arguments. Es considera un tipus de fal·làcia o metafal·làcia. El terme va ser encunyat per Eugenie Scott i va rebre el nom del creacionista Duane Gish, que va utilitzar la tècnica amb freqüència en els debats sobre l'evolució.

## Tècnica i contramesures

Durant un galop de Gish, el debatent pronuncia una ràpida successió de fal·làcies, mitges veritats i tergiversacions en un curt espai de temps, cosa que fa impossible que l'oponent les refuti totes en el format d'un debat.A la pràctica, es necessita molt més temps per refutar un mal argument que per afirmar-lo. La tècnica ocupa tot el temps de l'oponent i pot fer semblar que és incapaç de refutar tots els punts, especialment a un públic que no està familiaritzat amb la tècnica, especialment si no hi ha una verificació independent o si l'audiència no està familiaritzada amb el problema en qüestió que s'està discutint.
En general, és més difícil utilitzar el galop de Gish en un debat estructurat que en un de lliure. Si un debatent sap que s'enfrontarà a un oponent conegut per utilitzar aquesta tècnica, pot anticipar i refutar els arguments coneguts de l'oponent, abans que aquest pugui iniciar el seu galop de Gish.

## Referències

* ↑ «Gish gallop» (en anglès). effectiviology.com.
* ↑ «Gish-gallop; fallacy-of-the-day» (en anglès). Arxivat de l'original el 11 de juliol 2023. [Consulta: 11 juliol 2023].
* ↑ «Confronting Creationism» (en anglès). Scott, Eugenie; ncse.com, 2004.
* ↑ «Debates and the Globetrotters». talkorigins.org.
* ↑ «Albuquerque Journal; 25 Feb 2000, 79» (en anglès). Newspapers.com.
* ↑ «Winning the Creation Debate | National Center for Science Education» (en anglès). [Consulta: 11 juliol 2023].
* ↑ Hayward. The Seraphinians: "Blessed Seraphim Rose" and His Axe-Wielding Western Converts, 2018.
* ↑ Grant, John, 1949-. Denying science : conspiracy theories, media distortions, and the war against reality, 2011. OCLC 679931820.
* ↑ «The Multiple Harms of the Sea Lions» (en anglès). Johnson, Amy; Harvard University, 2017. [Consulta: 1r juliol 2020].
* ↑ Grant, John, 1949-. Debunk it! : how to stay sane in a world of misinformation. OCLC 867078416.

## Vegeu també

* Argument ad nauseam
# Batut

Un batut és una beguda freda que tradicionalment es fa batent una bola de gelat en un got de llet freda, fins a obtenir un líquid cremós i escumós. Moltes granges o gelateries artesanes ofereixen batuts fets al moment amb la bola de gelat demanada. També se'n poden fer amb fruita fresca i llet. La paraula "batut" prové del fet de batre fortament la llet. Als comerços sol ser fàcil trobar batuts de xocolata, maduixa o vainilla envasats. Als Països Catalans el de xocolata n'és un dels més coneguts, com per exemple el de la marca Cacaolat.

## Història als Estats Units

La paraula es va referenciar per escrit als Estats Units, en anglès, per primera vegada el 1885. Allà els primers batuts eren begudes alcooliques que contenien whisky i ous. A partir del 1900, es varen començar a afegir xarops de xocolata, vainilla, maduixa o gerds. L'any 1911, quan es varen comercialitzar les primeres batedores elèctriques, els batuts varen guanyar en lleugeresa i varen adquirir una consistència més suau. És a partir d'aquests temps que es varen convertir en una beguda popular. Gairebé un segle després van començar a anomenar-los smoothies i vendre'ls com a quelcom suposadament més sa. Als Estats Units sovint els batuts es presenten coronats amb nata muntada, al contrari dels Països Catalans.

## Referències

* ↑ 26 Delicious Facts about Milkshakes - Aviva Trivia (anglès)
* ↑ Stuart Berg Flexner, Listening to America, Simon & Schuster:New York, 1982
Viccionari
# Premis Llanterna Digital

Els Premis Llanterna Digital són una iniciativa de la Coordinadora de Serveis Lingüístics de Lleida, que està integrada per representants del Departament de Cultura; del Consorci per a la Normalització Lingüística, CNL de Lleida; dels serveis territorials d'Ensenyament, de Salut i de Justícia de la Generalitat de Catalunya; del Servei Lingüístic de la Universitat de Lleida; de l'Escola Oficial d'Idiomes de Lleida, i del Servei Lingüístic de Comissions Obreres.

## Referències

* ↑ «Premis Llanterna Digital». [Consulta: 31 gener 2025].

## Vegeu també

* Som Cinema
# Quina

«Quina» té aquests significats:
* Quina (planta) o Cinchona pubescens, una espècie arbòria
* Quina (escorça), escorça d'algunes espècies d'arbre del gènere Cincona
* Quina, popular joc nadalenc, vegeu quinto (joc)
# Beat

En la religió catòlica beat és un títol pòstum atorgat a una persona difunta, o bé per què ha viscut una vida de santedat i ha realitzat un miracle després de la seva mort, o bé per què ha mort màrtir. Després, perquè un beat sigui proclamat sant cal provar l'existència d'un segon miracle, o d'un primer miracle en el cas d'un màrtir.

## Procés de beatificació

El papa o el bisbe local procedeix a la beatificació en nom de l'Església Catòlica Romana després d'un procés administratiu i judicial conduït per la Congregació per a les Causes dels Sants de la Santa Seu a la Ciutat del Vaticà. Fins a 1983, el procediment fei part del dret canònic. Des de la reforma del 1983 sota Joan Pau II, es fa segons una llei pontifícia particular, divinus perfectionis magister (llatí) (El mestre diví de la perfecció). El beat pot ser venerat en públic en una regió determinada, generalment la regió que va demanar la seva beatificació. La consideració de beat constituïx el tercer pas en el camí cap a la canonització. El primer és servent de Déu, el segon venerable, el tercer beat i el quart sant. El terme prové del llatí beatus (feliç), per la creença que ja està al paradís.

### Vida de santedat

En el cas d'una vida de santedat, el procediment comença quan el bisbe de la regió on va néixer, viure o morir el candidat fa recollir proves i testimonis que permetin provar que la persona va viure en santedat o va practicar heroicament les virtuts cristianes. Si és així, és declarat «Servent de Déu». El bisbe presenta llavors el cas a la Santa Seu, a la Congregació per a les Causes dels Sants, amb la biografia completa, i evidències dels fets, i, si n'hi ha, del miracle atribuït a la persona. Aquest cas és avaluat per un grup d'experts en ciències (catòlics i no catòlics) i teòlegs. Si el cas és aprovat el candidat és declarat «venerable» i si hi ha un miracle i queda demostrat que ha estat realitzat per la intercessió de la persona, és proclamat «beat».

### Màrtir

En cas que sigui un màrtir, tota la investigació se centra a demostrar que el «servent de Déu» va morir per odi de la fe, i no cal acreditar la vida de santedat ni cap miracle.

## Referències

* ↑ «Beat». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Eduard Bajet, Bernabé Dalmau, Oriol Oleart i Piquet (edició), Codi de dret canònic, §1403, Barcelona, Ed. de l'Abadia de Montserrat, 1983, pàgina 405, ISBN 9788472025790
* ↑ Joan Pau II, Divinus perfectionis magister, 25 de gener 1983
* ↑ Reyes Vizcaíno, Pedro María. «El proceso de beatificación y canonización». iuscanonicum.org. Ius Canonicum. [Consulta: 9 octubre 2013].

## Vegeu també

* Canonització
* Advocat del diable.
Viccionari
# Gemma Armengol Morell

Gemma Armengol Morell és una escriptora catalana. Va néixer a Barcelona el 22 de febrer de 1971. És Autora de Capçalera de la Biblioteca de Llinars del Vallès i forma part del programa d'Autors a les Aules de la Institució de les Lletres Catalanes.

## Obres

* Les Bestioles del Jardí, Edicions Bromera, des de 2009 (col·lecció de 22 títols)
* Cosa de Bruixes, Cruïlla, 2011
* El dia que el metro se'ns va empassar, Animallibres, 2014

## Referències

* ↑ «Escriptors i biblioteques de Capçalera». lletrescatalanes.cat.

## Enllaços externs

* Blog de Gemma Armengol
* Gemma Armengol a Animallibres Arxivat 2015-07-01 a Wayback Machine.
# UCP4

UCP4 (proteïna desacobladora 4) és una proteïna del grup de proteïnes desacobladores mitocondrials membres de la família de transportadors d'anions localitzats a la membrana mitocondrial interna com també ho són el transportador de fosfat inorgànic entre d'altres. Totes les UCP reben el seu nom per l'elevada homologia d'aquestes proteïnes amb UCP1 o termogenina, proteïna que genera calor mitjançant el desacoblament de la fosforilació oxidativa de cadena respiratòria. Tot i que UCP2 i UCP3 estan estretament relacionades a UCP1, UCP4 i UCP5 divergeixen molt més i es troben filogenèticament més allunyades de les altres proteïnes desacoplants relacionades amb altres transportadors com el d'oxoglutarat.
UCP4 és específica de cervell i la seva homologia amb UCP1 (29%) és més baixa que la que presenten UCP2 i UCP3 entre si i respecte UCP1.
Tot i que UCP4, s'expressen més en cervell que no pas UCP2, la funció d'aquesta UCP en les neurones no ha estat encara establerta. S'ha suggerit, com en el cas d'UCP5, que podria modular la producció d'ATP i ROS, com suggereixen alguns resultats d'expressió ectòpica d'aquestes proteïnes en diferents línies cel·lulars. També s'ha postulat la seva funció en relació a funcions neuronals com a neuromoduladores a través de la regulació de la temperatura. Sembla que la proteïna UCP4 humana (hUCP4) podria regular l'homeòstasi i senyalització del calci, suposadament, reduint el potencial de membrana mitocondrial i segrestant calci. La sobreexpressió d'UCP4 en preadipòcits inhibeix la diferenciació dels preadipòcits a adipòcits, estimulant-ne la proliferació, tot i així, el seu paper en adipòcits és encara menys conegut.

## Referències

* 1 2 3 GRCh38: Ensembl release 89: ENSG00000153291 - Ensembl, May 2017
* 1 2 3 GRCm38: Ensembl release 89: ENSMUSG00000023912 – Ensembl, May 2017
* ↑ «Human PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ «Mouse PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ Echtay KS «Mitochondrial uncoupling proteins--what is their physiological role?». Free Radic Biol Med., 43, 10, 2007, pàg. 1351-1371. link
# Caçó

«Caçó» té aquests significats:
* Caçó o Echinorhinus brucus, espècie de tauró
* Caçó o Dalatias licha, espècie de tauró esqualiforme de la família dels dalàtids, freqüent a les llotges de peix dels Països Catalans
* Caçó o Galeorhinus galeus, espècie de tauró carcariniforme de la família dels triàquids, de mida mitjana i relativament abundant a les costes catalanes Països Catalans la seva carn és molt apreciada
* Caçó o Galeus melastomus, espècie de tauró relativament abundant a les costes dels Països Catalans de carn amb interès comercial, puix que és emprat fresc, salat i assecat per al consum humà i per a produir cuir
* Caçó o Mola mola, el peix ossi més pesant conegut
* Caçó o Squalus acanthias, espècie de tauró esqualiforme de la família dels esquàlids, petit, de color cendrós, amb una forta pua a l'aleta dorsal
* Caçó o Squalus blainville, espècie de tauró esqualiforme de la família dels esquàlids que arriba a les llotges de peix dels Països Catalans escapçats
# Sinsemilia

Sinsemilia, també conegut pel diminutiu Sinsé, és un grup francès de música reggae format a Grenoble el 1990. En els primers vint anys de trajectòria va fer més de mil concerts i va publicar deu àlbums dels quals va vendre més d'un milió de còpies.

## Trajectòria

El grup es va anar formant a través de jam-sessions a la Bastille, un fort militar que domina la ciutat de Grenoble, i va fer el seu primer concert l'any 1991 amb motiu de la Festa de la Música.
L'àlbum de 2009, En quête de sens…, va marcar el retorn del grup a les seves arrels i el seu compromís crític. A Un autre monde est possible, de 2015, hi va col·laborar Tiken Jah Fakoly. El 2016 Sinsémilia va publicar el seu primer DVD, The Reggae Addicts Live, gravat en directe a Grenoble davant de 4.000 persones i amb diversos músics convidats a l'escenari com Naâman, Danakil i Dub Inc.
L'any 2021 el grup va celebrar el 30è aniversari estrenant un àlbum recopilatori triple.

## Discografia

* 1996: Première récolte
* 1998: Résistances
* 2000: Tout c'ou'on a...
* 2004: Debout, les yeux ouverts
* 2009: En quête de sens
* 2015: Un autre monde est possible
* 2019: À l'échelle d'une vie

## Referències

* ↑ «Sinsemilia, vingt ans de scène.» (en francès). RFI Musique, 17-11-2011. [Consulta: 2 juny 2023].
* ↑ Anne-Sophie Anbar et Juliette Cottin et Mary Gely «Sinsemilia: «Le pays se fissure»». L'Express, 16-03-2006 [Consulta: 5 agost 2020]..
* ↑ «Article Reggae.fr». http://www.reggae.fr, 2 avril 2015. [Consulta: 3 abril 2015].
* ↑ «SINSEMILIA : A L'éCHELLE D'UNE VIE (2019)». fp.nightfall.fr. [Consulta: 2 juny 2023].
* ↑ «Pilier de la scène reggae en France, le groupe Sinsémilia fête ses 30 ans en concert à Grenoble» (en francès). Franceinfo, 26-11-2021. [Consulta: 2 juny 2023].
* ↑ «Sinsémilia - A l'échelle d'une vie» (en francès). REGGAE.FR. [Consulta: 2 juny 2023].
# Wigwam

Un wigwam, paraula derivada de l'idioma algonquinià, o wickiup és un habitatge cupulat d'una sola estança usat per certes tribus natives nord-americanes. El terme wickiup s'usa generalment per a aquest tipus d'habitatge al Sud-oest i oest dels Estats Units. Wigwam s'aplica usualment a aquestes estructures al Nord-est dels Estats Units. L'ús d'aquests termes pels no nadius és una cosa arbitrària i pot referir-se a molts tipus diferents d'estructures, independentment de la localització o del grup cultural.
No s'ha de confondre amb els tipis que són d'estructura i ús diferent.

## Estructura

El refugi en forma de cúpula, rodó, és usat per moltes i diferents cultures natives. La superfície corba el fa un refugi ideal per a tota mena de condicions. Era tan segura i càlida com les primeres cases dels primers colons.
Aquestes estructures es formen amb una armadura de pals arquejats, habitualment de fusta, que es cobreixen amb material per formar el sostre. Els detalls de la construcció varien amb cada cultura i amb la disponibilitat de materials. Alguns dels materials usats com a cobertura inclouen herba, males herbes, escorça, joncs, estores, canyes, pells o teixits.
Les dones eren les encarregades de construir aquests refugis.

## Referències

* ↑ Hancock, W. «Houses in Early Virginia Indian Society» (en anglès), 2014. [Consulta: 22 octubre 2017].
* Opler, Morris E. (1941). An Apache life-way: The economic, social, and religious institutions of the Chiricahua Indians. Chicago: The University of Chicago Press. (Reprinted in 1962, Chicago: University of Chicago Press; 1965, New York: Cooper Square Publishers; 1965, Chicago: University of Chicago Press; & 1994, Lincoln: University of Nebraska Press, ISBN 0-8032-8610-4).

## Enllaços externs

* Wickiup Chiricahua (foto)
* Fabricació d'un wickiup (amb fotos)
* dibuix d'un wickiup
* Arxivat 2008-12-12 a Wayback Machine.
* Construcció d'un wigwam
# Ulises Eyherabide

Ulises Miguel Eyherabide (Sant Nicolás de los Arroyos, 1 de febrer de 1967 - 29 de juliol de 2022) va ser cantant, músic, compositor, dissenyador gràfic i arquitecte. Conegut per ser el líder, fundador i vocalista principal de la banda de rock cristià, Rescate.
Originari de la ciutat de San Nicolás de los Arroyos, els seus inicis a la música va formar part de la banda de rock gospel Todá Rabá («Moltes Gràcies» en hebreu) com segona veu i guitarrista, va fundar la banda Rescate, junt amb un adolescent d'origen estatunidenc anomenat, Jonathan Thompson a finals dels anys 80; inspirats en el rock gospel dels Estats Units. Va gravar amb Rescate, vuit treballs discogràfics d'estudi, sent el compositor de la majoria de les cançons. També va produir gairebé tots els àlbums de la banda.
Va treballar al costat de productors com Juan Blas Caballero, Adrián Schinoff, Tweety González, entre altres. A Rescate a més de ser el compositor de les cançons, va produir i va ser el dissenyador de la imatge i l'art de tots els àlbums.
Va morir el 29 de juliol de 2022 després de lluitar contra un càncer de còlon, va ser enterrat el 30 de juliol de 2022 en el Celestial Cementerio Parque de San Nicolás, província de Buenos Aires.
Casat des de 1994 amb Christi Sue Thompson, amb qui va tenir dos fills: Federico i Agustina. Va viure a la ciutat de San Nicolás, a la província de Buenos Aires. Al 2014 va obsequiar al papa Francesc, dos dels seus últims àlbums de Rescate. Ulises era ser seguidor de Rosario Central.

## Referències

* ↑ «Rescate». rock.com.ar. [Consulta: 31 juliol 2022].
* ↑ CMTV. «Biografía de Rescate». CMTV. [Consulta: 31 juliol 2022].
* ↑ Navas, Noel. «Conversando sobre composición con: Ulises Eyherabide (Primera parte)». La aventura de componer, 16-01-2014. Arxivat de l'original el 31 de juliol de 2022. [Consulta: 31 juliol 2022].
* ↑ «Entrevista a Ulises Eyherabide vocalista de Rescate». La Catapulta, 09-10-2014. [Consulta: 31 juliol 2022].
* ↑ «Muere Ulises, fundador de la banda argentina Rescate». Evangelico Digital, 30-07-2022. [Consulta: 30 juliol 2022].
* ↑ «Falleció Ulises Eyherabide, líder de la banda de rock Rescate». Protestante Digital, 02-08-2022. [Consulta: 3 agost 2022].
* ↑ Torres, Charles. «Ulises de Rescate obsequia al Papa Francisco sus discos» (en castellà). Noticias Cristianas Evangélicas, 19-09-2014. [Consulta: 31 juliol 2022].