OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Robert Förstemann

Robert Förstemann (Greiz, Turíngia, 5 de març de 1986) és un ciclista alemany especialista en pista. Medallista als Jocs Olímpics, també ha guanyat un Campionats del món de Velocitat per equips.

## Palmarès

* 2004
** Campió del món júnior en Velocitat per equips (amb Benjamin Wittmann i Maximilian Levy)
* 2008
** Campió d'Alemanya en Velocitat
** Campió d'Alemanya en kilòmetre
* 2009
** Campió d'Alemanya en Velocitat per equips (amb Sascha Hübner i Carsten Bergemann)
* 2010
** Campió del món velocitat per equips (amb Maximilian Levy i Stefan Nimke)
** Campió d'Europa en Velocitat per equips (amb Maximilian Levy i Stefan Nimke)
* 2011
** Campió d'Europa en Velocitat per equips (amb René Enders i Stefan Nimke)
** Campió d'Alemanya en Velocitat per equips (amb Carsten Bergemann i Maximilian Levy)
* 2012
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Londres en Velocitat per equips (amb René Enders i Maximilian Levy)
* 2013
** Campió d'Europa en Velocitat per equips (amb René Enders i Maximilian Levy)
** Campió d'Alemanya en Velocitat
** Campió d'Alemanya en Velocitat per equips (amb Richard Assmus i René Enders)
* 2014
** Campió d'Europa en Velocitat per equips (amb Tobias Wächter i Joachim Eilers)
** Campió d'Alemanya en Velocitat per equips (amb Richard Assmus i René Enders)
* 2015
** Campió d'Alemanya en Velocitat per equips (amb Eric Engler, Robert Kanter i Tobias Wächter)
* 2016
** Campió d'Alemanya en Velocitat per equips (amb Eric Engler i Robert Kanter)

### Resultats a la Copa del Món

* 2008-2009
** 1r a Cali, en Velocitat per equips
* 2011-2012
** 1r a Astanà i Londres, en Velocitat per equips
* 2012-2013
** 1r a Glasgow, en Velocitat per equips
* 2013-2014
** 1r a Manchester, en Velocitat
** 1r a Manchester i Aguascalientes, en Velocitat per equips
* 2014-2015
** 1r a Londres, en Velocitat per equips
* 2015-2016
** 1r a Cambridge, en Velocitat per equips
* 2016-2017
** 1r a Cali, en Velocitat per equips
* 2017-2018
** 1r a Manchester, en Velocitat per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Eleccions parlamentàries poloneses de 1991

Les Eleccions parlamentàries poloneses de 1991 es van celebrar a Polònia el 27 d'octubre de 1991 per a escollir l'Assemblea Nacional de Polònia, formada pel Seim de 460 diputats i el Senat de 100 membres. Foren les primeres eleccions veritablement lliures després de la caiguda del comunisme.
El resultat fou la formació d'un parlament molt fragmentat, ja que cap partit va treure més del 13% dels vots. Inicialment formà govern Jan Olszewski, de l'Entesa Centrista, però el juny de 1992 dimití i fou substituït per Waldemar Pawlak (PPP), que va dimitir al cap d'un mes. Formà aleshores govern Hanna Suchocka (UD), qui es va mantenir fins que es convocaren eleccions el 1993.
Resum dels resultats electorals de 27 d'octubre de 1991 a l'Assemblea Nacional de Polònia
| Partits | Vots | % | Escons al Sejm | +/- | Escons al Senat |
| Unió Democràtica (Unia Demokratyczna, UD) | 1.382.051 | 12,32 | 62 | - | 21 |
| Aliança de l'Esquerra Democràtica (Sojusz Lewicy Demokratycznej, SLD) | 1.344.820 | 11,99 | 60 | - | 4 |
| Comitè Electoral Catòlic | 980.304 | 8,74 | 49 | - | 9 |
| Aliança Cívica Centrista (Porozumienie Centrum) | 977.344 | 8,71 | 44 | | 9 |
| Partit Popular Polonès (Polskie Stronnictwo Ludowe, PSL) | 972.952 | 8,67 | 48 | | 7 |
| Confederació per una Polònia Independent (Konfederacja Polski Niepodległej) | 841.738 | 7,50 | 48 | - | 4 |
| Congrés Liberal Democràtic (Kongres Liberalno-Demokratyczny) | 839.978 | 7,49 | 38 | | 6 |
| Aliança dels Camperols | 613.626 | 5,47 | 28 | - | 5 |
| Solidarność | 563.555 | 5,05 | 27 | | 11 |
| Partit dels Amants de la Cervesa de Polònia (Polska Partia Przyjaciół Piwa, PPPP) | 367.106 | 2,97 | 16 | - |
| Democràcia Cristiana (Chrześcijańska Demokracja, CD) | 265.179 | 2,25 | 5 | - |
| Unió de la Política Real (Kongres Liberalno-Demokratyczny) | 253.024 | 2,25 | 3 | | - |
| Solidaritat de Treball (Solidarność Pracy) | 230.975 | 2,06 | 4 | - | - |
| Partit Demòcrata Cristià (Partia Chrześcijańskich Demokratów, PCD) | 125.314 | 1,12 | 4 | - | - |
| Comitè Electoral de la Minoria Alemanya (Komitet Wyborczy Mniejszość Niemiecka) | 132.059 | 1,17 | 7 | | 0 |
| Partit X | 52.735 | 0,47 | 3 | - | - |
| Assemblea Autonomista de Silèsia (Ruch Autůnůmije Ślůnska) | 40.061 | 0,36 | 2 | | 0 |
| Unió Polonesa Oriental | 26.053 | 0,20 | 4 | - | - |
| Independents | | | | | 24 |
| Total (participació 43,20%) | 11.887.949 | | 460 | | 100 |

## Referències

* Obwieszczenie Państwowej Komisji Wyborczej z dn. 31 X 1991 r., Monitor Polski. Nr 41, poz. 288
* Obwieszczenie PKW z dn. 30 X 1991 r., M.P. Nr 41, poz. 287
# Funció de l'Agonia a Riudecols

La Funció de l'Agonia de Riudecols és una representació teatral de Riudecols, l'acte central del Divendres Sant, que comença amb el Viacrucis i acaba amb la processó de la nit.
La Funció de l'Agonia de Riudecols és organitzada per la parròquia de Sant Pere de Riudecols i la Confraria de la Puríssima Sang de Nostre Senyor Jesucrist de Riudecols, amb un paper molt destacat dels armats.

## Història

No se sap des de quan es realitza aquest acte, tot i que els records transmesos ens remeten com a mínim a finals del segle xix. Pel que fa a la Confraria de la Puríssima Sang a Riudecols, la primera notícia coneguda és el reglament de 1881, que probablement recollí normes que ja funcionaven des de feia temps. El reglament recollia aspectes devocionals i d'assistència mútua comuns a les poblacions on es va implantar aquesta confraria: el trasllat dels seus membres difunts a l'església o al cementiri, la vetlla dels malalts i l'exercici de la caritat entre els seus membres.
Segons el record més antic que es té sobre l'organització de la Funció de l'Agonia, anava a càrrec d'uns majorals. En la dècada de 1980 els majorals van proposar passar a la fórmula de junta, que es va considerar més pròpia de l'època; els majorals van deixar de funcionar cap a 1992. Aquest canvi organitzatiu va coincidir amb la renovació de la indumentària (el 1985 es van fer 16 vestes noves i 19 colls de blonda) i amb l'edició d'un programa anual (amb la inclusió, el 1988, d'articles de memòria personal sobre la celebració local), la qual cosa s'interpretava internament com una mostra més de la voluntat de donar un nou impuls i un valor patrimonial a l'acte.

## Descripció

La Funció de l'Agonia o Sermó de les Set Paraules se celebra a les dotze del migdia del Divendres Sant i glossa les frases que, segons els evangelis, Jesús va dir mentre estava clavat a la creu. La cerimònia desemboca en la recreació de la mort de Jesús a través d'elements simbòlics com la foscor o els cants.
Aquesta és, arreu, una de les parts fonamentals de la litúrgia del Divendres Sant, i marca el punt culminant de la passió de Crist que al llarg d'aquests dies es recorda a través de les diferents professons, viacrucis i cerimònies simbòliques. La seva importància rau en el moment cronològic en què se situa: la mort de Jesús i l'agonia immediatament anterior.
Allò que caracteritza la Funció de l'Agonia que es fa a Riudecols és la seva solemnitat i la ritualitat en què es desenvolupen especialment les intervencions dels armats, sempre dins d'una notable austeritat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Funció de l'Agonia a Riudecols». Patrimoni festiu. Gencat. Arxivat de l'original el 6 d’agost 2016. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Ian Tarrafeta Serrano

Ian Tarrafeta Serrano (Sabadell, 4 de gener de 1999) és un jugador d'handbol català que pertany al Pays d'Aix UC francès i és internacional amb la selecció espanyola.

## Trajectòria de club

Tarrafeta prové de Sabadell. Va debutar a la Copa EHF i a la màxima lliga espanyola, la Lliga ASOBAL, amb el BM Granollers la temporada 2016-2017. Va signar el seu primer contracte professional la temporada 2017-2018. Amb el Granollers, es va classificar posteriorment per a la Copa d'Europa acabant tercer, cinquè i sisè a la lliga. La temporada 2020-2021 va començar a jugar a França amb el Pays d'Aix UC a la Starligue. Amb un quart i un tercer lloc al campionat de França, va aconseguir la millor posició de la història del club amb el PAUC. Després de la temporada 2021-2022, Tarrafeta va ser escollit el millor debutant de la Starligue.

## Trajectòria internacional

Amb la selecció espanyola juvenil, en la qual va debutar el 8 d'abril de 2016, Tarrafeta va acabar sisè a l'Eurocopa sub-18 2016, va ser màxim golejador amb 58 gols i va ser seleccionat per a l'All-Star. Tarrafeta va jugar el seu primer partit amb la selecció espanyola júnior el 28 d'octubre de 2017. Va guanyar la medalla de plata amb la selecció al Campionat del Món Sub-19 2017. En nou partits va marcar 31 gols i va tornar a ser seleccionat per a l'All-Star.
Tarrafeta va debutar amb la selecció espanyola sènior el 23 d'octubre de 2019 contra Polònia al Torneig de les Quatre Nacions a San Juan, Argentina. A l'Eurocopa del 2022 va marcar dotze gols en set partits i va guanyar la medalla de plata. Als Jocs Mediterranis de 2022 va guanyar la medalla d'or amb Espanya. Va participar per primera vegada en un Campionat del Món el gener de 2023 a Polònia i Suècia. En el seu primer partit allà, va patir una lesió a la costella. Va guanyar la medalla de bronze amb la selecció espanyola al Mundial 2023.
El gener de 2024, Tarrafeta havia jugat 42 partits internacionals, en els quals va marcar 93 gols. Això sense comptar amb els Jocs Olímpics de París 2024, on va guanyar la medalla de bronze en el torneig olímpic masculí.

## Referències

* ↑ «All-Star Team in Frankreich: Luc Steins erneut MVP der Lidl Starligue». www.handball-world.news. [Consulta: 25 juny 2022].
* 1 2 3 4 «IAN TARRAFETA SERRANO». www.rfebm.com.
* ↑ «Zwei DHB-Talente im All-Star-Team der U18-Europameisterschaft». www.handball-world.news. [Consulta: 25 juny 2022].
* ↑ «SCORE STANDINGS (COURT PLAYER)». ihf.info. [Consulta: 25 juny 2022].
* ↑ «All-star Team and MVP». Arxivat de l'original el 21 August 2017.
* ↑ «Los ocho debutantes de España serán nueve». as.com, 15-01-2023. [Consulta: 16 gener 2023].
* ↑ «Ian Tarrafeta, baja por una fisura en una costilla». www.rfebm.com, 15-01-2023. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ Redacció. «Espanya s'endú el bronze amb un triomf agònic contra Eslovènia», 12-08-2024. [Consulta: 17 agost 2024].
# Ikhxídides

La dinastia ikhxídida o els ikhxídides (àrab: الإِخشِيدِيُّون, al-iẖxīdiyyūn) fou una nissaga que va governar Egipte del 935 al 969, quan els fatimites van assolir el poder. El fundador fou el turc Muhàmmad ibn Tughj, nomenat governador (935) pel califa ar-Radi (934-940) a petició o per recomanació d'Abu-l-Fat·h al-Fadl ibn Jàfar ibn al-Furat, antic gran visir i que era inspector de Síria i Egipte. Muhàmmad va rebre després (937) el sobrenom d'al-Ikhxid (àrab: الإخشيد, al-Iẖxīd) perquè deia ser descendents dels ikhxids (‘reis') de Ferganà. El 941 Síria fou agregada al seu govern i el 942 el Hijaz.
A la mort d'Alí ibn al-Ikhxid, el poder fou usurpat per l'eunuc Abu-l-Misk Kàfur, que va actuar com a regent de l'hereu, l'infant Abu-l-Fawaris Àhmad ibn Alí ibn al-Ikhxid, i la nissaga es va acabar amb la conquesta del Caire pel general fatimita Jàwhar as-Siqil·lí el 969 i la deposició del darrer emir.

## Emirs ikhxídides

* Abu-Bakr Muhàmmad ibn Tughj al-Ikhxid (935-946).
* Abu-l-Qàssim Unujur ibn al-Ikhxid (946-961).
* Abu-l-Hàssan Alí ibn al-Ikhshid (961-966).
* Abu-l-Misk Kàfur (905-968) (966-968) (eunuc usurpador)
* Abu-l-Fawaris Àhmad ibn Alí ibn al-Ikhxid (968-969).

## Referències

* ↑ Lev, Yaacov. State and Society in Fatimid Egypt (en anglès). BRILL,, 1991, p. 11. ISBN 9004093443.

## Enllaços externs

* Your Egypt Arxivat 2010-06-21 a Wayback Machine.
# Illa de Thanet

L'illa de Thanet, en anglès: Isle of Thanet, es troba al punt més a l'est de Kent, Anglaterra. Actualment ja no és pròpiament una illa, abans estava separada de l’illa de Gran Bretanya pel riu Wantsun.
Del nom de l'illa de Thanet deriva el període faunal del Paleocè del Thanetià
Actualment és principalment una destinació turística. El port de Ramsgate la comunica amb el continent.

## Etimologia

El nom de Thanet sembla d’origen celta i significaria "foc alt", potser és aquesta illa la que el geògraf Ptolemeu anomena Tolianis, els romans Tanatus i Beda el Venerable Tanatos insula. El nom 'Tenet' es troba en la llista de Domesday Book de 1086, un diccionari clàssic del segle xviii diu: Tane'tus, a small island of Albion (Tane'tus una petita illa d’Albió).
Sant Isidor de Sevilla esmenta aquesta illa i la seva situació i que el seu nom Thanet (tanatos o sigui “mort” en grec) és per la mort de les seps que provoc el seu sòl quan entra en contacte amb les serps.

## Història

Era un dels assentaments principals en l’Edat de Pedra, també s'hi han trobat pedres de l’Edat del Bronze (a Minster-in-Thanet) i l’Edat del Ferro.
Durant l’època de dominació dels romans el port de Richborough, la banda oposada del riu Wantsum va ser un dels seus ports principals.
El 597 Agustí de Canterbury desembarcà a l'Illa de Thanet on va trobar el rei Etelbert I de Kent, que fou convertit al cristianisme.
Amb el temps el port es va cegar pel llim i el darrer vaixell va salpar-hi l’any 1672.

## Referències

* ↑ «Naming of the island through history». Arxivat de l'original el 2012-05-01. [Consulta: 26 setembre 2011].
* ↑ [The Etymologies of Isidore of Seville, trans. Barney, Stephen A., et al, Cambridge University Press, 2006, pg. 294]
* ↑ Jessup, Frank W. Kent History Illustrated. Kent County Council, 1966.
* ↑ Mackintosh, Robin. Augustine of Canterbury Leadership, Mission and Legacy (en anglès). Hymns Ancient & Modern, 2014, p. 129. ISBN 9781848255364.
* ↑ «Wantsum Channel». Arxivat de l'original el 2012-05-27. [Consulta: 26 setembre 2011].
# Glottiphyllum surrectum

Glottiphyllum surrectum és una espècie de planta suculenta, de la família de les aïzoàcies (Aizoaceae).

## Morfologia

G. surrectum és una petita suculenta que forma mates, amb tiges curtes i fulles erectes i esveltes, que fa fins a 15 cm d'alçada. Les rosetes tenen una superfície de fins a 8 cm de diàmetre i tenen tres parells de fulles disposades en creu. Les fulles són de color verd brillant i es tornen de color verd fosc o fins i tot d'un vermell intens (quasi negre per a algunes plantes) a ple sol. Tenen puntes lleugerament punxegudes. Les flors són grogues i apareixen a la tardor.
La càpsula de la llavor és arrodonida i elevada a la part superior (vàlvules altes i vora baixa), amb una base dura, llenyosa (no esponjosa), i sense ales de vàlvula ni arestes.
Aquesta espècie és molt semblant al seu parent proper Glottiphyllum cruciatum.

## Distribució i hàbitat

Glottiphyllum surrectum és originària de les zones àrides del Petit Karoo a la província sud-africana del Cap Occidental, entre els 800 fins als 1100 d'alçada.

## Taxonomia

Glottiphyllum surrectum va ser descrita per L. Bolus i publicat a Mem. Bot. Surv. South Africa 2(1–2): 1–152(pt. 1), 1–270(pt. 2), a l'any 1987.

### Etimologia

Glottiphyllum: nom genèric que prové del grec "γλωττίς" (glotis = llengua) i "φύλλον" (phyllos =fulla).
surrectum: epítet llati que significa "alçat, aixecat".

### Sinonímia

* Mesembryanthemum surrectum Haw. (1821)
* Glottiphyllum arrectum N.E.Br. (1922)
* Glottiphyllum concavum N.E.Br.
* Glottiphyllum parvifolium L.Bolus (1931)
* Glottiphyllum rubrostigma L.Bolus (1929)

## Referències

* 1 2 3 «Glottiphyllum surrectum». Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra: Flora africana.
* 1 2 «Glottiphyllum surrectum» (en anglès). World of Succulents. [Consulta: 22 novembre 2021].
* ↑ Heidrun E.K. Hartmann, Horst Gölling (en anglès) A monograph on the genus Glottiphyllum (Mesembryanthema, Aizoaceae), 11, 1993.
* ↑ «Glottiphyllum suave» (en anglès). Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 22 novembre 2021].
* ↑ Segura Munguía, Santiago. Mètode de llatí, 2013. ISBN 978-84-475-3685-6 [Consulta: 22 novembre 2021].
* ↑ «Glottiphyllum surrectum». The Plant List. [Consulta: 22 novembre 2021].
# Pierluigi Collina

Pierluigi Collina (Bolonya, 13 de febrer de 1960) és un exàrbitre de futbol italià. Encara segueix relacionat amb el món del futbol com a assessor de l'Associació d'Àrbitres de Futbol Italians (AIA), a més de ser membre del Comitè d'Àrbitres de la UEFA. Ha estat designat per la Federació Internacional d'Història i Estadística del Futbol (IFFHS) com el millor àrbitre de tots els temps.

## Adolescència i joventut

Nascut a Bolonya, va assistir a la universitat local i es va graduar en economia el 1984. Durant la seva adolescència va jugar com a defensa en un equip de futbol de la seva ciutat. No obstant això, el 1977 van convèncer perquè fes un curs d'arbitratge, en descobrir que tenia bones aptituds per a aquesta tasca. En menys de tres anys estava arbitrant partits regionals, mentre realitzava també el servei militar. El 1988 va començar a arbitrar partits de la tercera divisió italiana, i tres temporades després va ser ascendit de categoria, podent arbitrar ja partits de la Serie B i la Sèrie A.

## Mundial de 2002
### Argentina 0-1 Anglaterra

Va ser l'únic partit de primera ronda que va dirigir Collina, pertanyent al grup F. Tot i la tradicional rivalitat entre les dues seleccions, que feia del partit un examen de rigor, l'italià va fer un bon paper, marcant correctament un penal sobre Michael Owen en el minut 43' que serví perquè David Beckham posés el marcador 1-0 per als anglesos

### Japó 0-1 Turquia

En vuitens de final, Collina tenia un gran pes sobre les seves espatlles, ateses les sospites sobre arbitratges favorables als equips organitzadors del torneig (Japó i Corea del Sud). Novament va estar a l'altura, i Turquia va guanyar el partit gràcies a un gol aconseguit per Ümit Davalos en el minut 12.

### Brasil 2-0 Alemanya; La final

Després de realitzar bones actuacions en els seus dos primers partits, Collina va ser designat per arbitrar la final. En aquest matx l'italià va ser elogiat novament per la seva tasca després de mostrar només dues targetes grogues, una al brasiler Roque Júnior i una altra a l'alemany Miroslav Klose. El partit el va guanyar 2 per 0 la selecció brasilera.

## Referències

* ↑ «Partit Argentina 0 - 1 Anglaterra» (en castellà). BBC. [Consulta: 7 juliol 2008].
* ↑ BBC. «Turquia acomiada el Japó» (en castellà). [Consulta: 7 juliol 2008].
* ↑ «L'àrbitre de la final del Mundial serà l'italià Nicola Rizzoli». diari Ara, 11-07-2014. [Consulta: 12 juliol 2014].
* ↑ BBC. «Brasil pentacampeón» (en castellà). [Consulta: 7 juliol 2008].

## Enllaços externs

* Entrevista al diari rus Sport Express Arxivat 2010-08-13 a Wayback Machine.
# In morte di Domenico Balestrieri

In morte di Domenico (títol original en toscà, en llombard: In mort de Domènegh Balestrer; en català: En la mort de Domenico Balestrieri) és un sonet de Giuseppe Parini que va escriure el 1780 per a homenatjar Domenegh Balestrer, mort recentment.

## Descripció

Parini plasma el dialecte milanés com una flauta travessera de Carlo Maria Maggi, dramaturg dels darrers anys del segle XVII i creador del personatge de Meneghino. Esta flauta va passar a dos o tres autors més valuosos, que no són anomenats, però que els experts atribuixen a Carl'Antonio Tanzi, Girolamo Birago, Stefano Simonetta i Pietro Cesare Larghi.
Amb la mort d'estos autors només en va quedar un per fer-ne ús: il Meneghino, és a dir, Domenegh Balestrer, que va publicar les seves pròpies rimes com Rimm milanes de Meneghin Balestreri el 1744. Balestrer va saber fer riure i plorar amb la seua obra; ple de mèrits i elogis, ara també és mort i aquest instrument continua sent inutilitzat. Parini convida, doncs, els joves autors insolents a no fer servir el milanés amb facilitat perquè, pensant que és una cosa senzilla, s'arrisquen a riure.

## Referències

* ↑ Parini 1780
* ↑ Balestrieri, Domenico. Rimm milanes de Meneghin Balestreri Academech trasformae (en italià). In la stampa de Donae Ghisolf, 1744.

## Bibliografia

* Parini, Giuseppe. Versi in morte del celebre poeta Domenico Balestrieri (en llombard), 1780, p. . .
# Tolosà (comarca)

El Tolosà (en occità Tolosan, en francès Pays toulousain) és un Parçan o comarca d'Occitània situada al Llenguadoc. La seva vila principal és Tolosa de Llenguadoc.
Segons la proposta del diari Jornalet de divisió administrativa d'Occitània, basada en l'obra de Frederic Zégierman Le Guide des pays de France, el Tolosà estaria ubicat a la regió del Llenguadoc, subregió de l'Alt Llenguadoc.
Oficialment, els municipis del Tolosà estan ubicats al nord del departament francès de l'Alta Garona.
Entre els pobles del Tolosà, a més de la capital, guarda un interès històric Muret, on defallí en el camp de batalla Pere el Catòlic, rei d'Aragó i Comte de Barcelona, el 1213, en el context de la croada albigesa.

## Referències

* ↑ «Las encontradas d’Occitània» (en occità). Jornalet, 12-06-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «Lo trabalh de recuperacion de las encontradas d’Occitània contunha» (en occità). Jornalet, 30-10-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
# Institut Peabody

L ' Institut Peabody (Peabody Institute), ubicat a Baltimore, Maryland, Estats Units, és un Conservatori de Música de la Universitat Johns Hopkins.

## Història

El Peabody Institute és el conservatori de música més antic dels Estats Units, entre els que encara funcionen. L'institut va ser fundat el 1857 pel filantrop George Peabody.
El lloc va ser dissenyat per l'arquitecte George Edmund Lind i va ser inaugurat el 1866, degut a la guerra civil nord-americana. Des del 1977, el conservatori forma part de la Universitat Johns Hopkins, una de les universitats més prestigioses.
Així, els estudiants tenen l’oportunitat de seguir disciplines en ciències humanes. L'institut ofereix als estudiants l'oportunitat de cursar un màster i un doctorat en disciplines de música.0-7385-4238-5
El departament d’Història de la Música va ser fundat pel pianista Piero Weiss.
Dues biblioteques importants s'associen a l’Peabody Institute:
* George Peabody Library [Biblioteca George Peabody], que des del 1967 és la biblioteca de Baltimore;
* Arthur Friedheim Library [Biblioteca Arthur Friedheim], una biblioteca especialitzada que conté més de 100.000 volums sobre música, partitures musicals i enregistraments sonors.

## Estudiants famosos

* Tori Amos
* Dominick argento
* James Allen Gähres
* Philip Glass
* Hilary Hahn
* Michael Hedges
* Kevin Kenner
* Rebecca Pichet
* Andre Watts
* Eugenie Kuffler
* Hiroko sasaki

## Professors

* Diran Alexanian, violoncel
* Manuel Barrueco, guitarra
* George Frederick Boyle, piano
* Elliott Carter (1946-1948), composició
* Leon Fleisher, piano
* Asger Hamerik, director (1871-1898)
* Chen Yi, compositor (1996-1998)
* Ernest Hutcheson, piano
* Jean Eichelberger Ivey, composició, música electrònica
* Katharine Lucke (1875-1962), òrgan, composició
* Nicholas Maw (1935-2009), composició
* Gustav Meier, direcció d'orquestra
* Marina Piccinini, flauta
* Kevin Puts, composició
* Hollis Robbins, ciències humanes
* Berl Senofsky, violoncel
* John Shirley-Quirk, veu
* Emmanuel Wad, piano (1862-1940).

## Referències

* ↑ Holland, Bernard; Times, Special To the New York «The Peabody, Ready or Not, Is Pushed to Go Out on Its Own» (en anglès). The New York Times, 04-01-1990. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «GEORGE PEABODY.; Death of the Great Philanthropist--His Last Hours Passed in London--His Career and Benefactions.» (en anglès). The New York Times, 05-11-1869. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «Peabody to Affilliate With Johns Hopkins» (en anglès). The New York Times, 01-01-1977. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Fadulu, Lola. «'I Expected to Have a Day Job for the Rest of My Life’» (en anglès), 20-04-2018. [Consulta: 6 setembre 2021].

## Bibliografia

* Universitat Johns Hopkins. Peabody Institute, The Peabody institut de la ciutat de Baltimore: cartes del fundador i articles relacionats amb la seva dedicació i la seva història, fins a l'1 de gener de 1868, Baltimore: Premsa de vapor de WK Boyle, 1868 (Llegir en línia)