# Joshua Borbeau

Joshua Borbeau és un escriptor independent procedent de Bradford (Canadà), que als 33 anys (any 2012) va perdre la seva xicota, Jessica Pereira, per una malaltia hepàtica. Ell, va utilitzar un xatbot d'intel·ligència artificial per poder parlar amb la seva dona que havia mort feia 8 anys.

## Història

Joshua Borbeau era un nen prim que va néixer a la ciutat d'Alymer (Quebec), però quan tenia 14 anys es va mudar a la ciutat d'Ontario amb la seva família. Era bo en matemàtiques i fan del còmics, sobretot de Spider-Man, que tenia dificultats per socialitzar i patia atacs d'ansietat, i, tot i que no té un diagnòstic, els seus terapeutes i ell consideren que és autista. A causa d'aquests problemes socials, patia assetjament a l'institut i el va abandonar.
A la Jessica li agradava l'institut, però l'hepatitis autoimmunitària que patia va apartar-la de les classes. A causa de la seva malaltia havia aconseguit gaudir de la vida al màxim. Era una noia alegre i riallera que no creia en les coincidències. Estava obsessionada amb aquest tema i va investigar durant bastant temps quines connexions amagaven les aparentment coincidències.
En conèixer al Joshua, quan ell tenia 24 anys, ella li va ensenyar un llibre de numerologia i li va dir que les primeres vocals dels seus noms (E i O) significava que la seva relació es trencaria. Ell li va dir "Estem Junts" i ella va continuar dient "fins que alguna cosa exploti". Ell confiava en la racionalitat, però tot i iaxò, es va interessar pel tema i va crear una nova teoria: que els dos noms començaven en J i acabaven en A també podia tenir una importància positiva per ells. Malauradament, el que va fer explotar la relació va ser la mort de la Jessica. Ell estava molt agust al costat d'ella, i a principis del 2012, dos anys després de començar la relació, ell li va preguntar que què pensava del matrimoni, però ella preferia viure el moment i canviava el tema. Tenia por perquè ja havien passat quasi 14 anys des del seu primers transplant. Sabia que no tardaria en fallar.
La Jessica ja havia tingut un trasplantament de fetge als 9 anys perquè va ser diagnosticada d'hepatitis autoimmunitària. Consisteix en el fet que el sistema immunològic falla i ataca les cèl·lules del fetge causant greus conseqüències. L'estiu del 2012 el seu fetge va fallar novament, però la situació era més greu que mai, ja que la Jessica va començar a tenir símptomes de confusió i canvis de personalitat, fet que era causat per l'acumulació de toxines i líquids al cos de la dona. Als 23 anys la van portar a l'Hospital General d'Ottawa on van determinar que necessitaria un nou trasplantament i la van posar en una llista. A partir d'aquí va estar hospitalitzada. El Joshua es quedava assegut al costat del llit d'hospital, parlant amb ella, tot i que ella no podia contestar perquè estava entubada. Un dia va portar un anell i li va dir que es casaria amb ella quan millorés i que li compraria un anell de veritat. No va poder respondre però va fer un somriure gran i il·lusionat.
El seu estat va empitjorar i els metges van procurar proporcionar-li suport vital. Més tard va ser traslladada a un hospital de Toronto on van informar a la família de la malalta que no tindria més de sis mesos de vida a causa de la seva situació crítica. Els ronyons i el fetge seguien deteriorant-se. Quan va començar a sagnar internament es va fer impossible pels metges fer el trasplantament encara que hi hagués un òrgan disponible per ella. A causa del sagnament intern era molt probable que la Jessica tingués una mort cerebral. La seva família i el Joshua es va acomiadar d'ella el dia 11 de desembre de 2012 quan ella tenia 23 anys i li van retirar el suport vital. El Joshua no va poder acomiadar-se bé d'ella, des que l'havien ingressat a l'hospital ella no havia pogut respondre al que ell li deia,
Després de la seva mort, Joshua, deprimit per la pèrdua, va optar per aferrar-se al passat.

## Project December

La família de Jason Rohrer va patir un incendi on vivien a causa dels llamps d'una tempesta. En haver de traslladar-se, ell ja no tenia la seva oficina amb estacions de treball de PC i material pels seus jocs. Només tenia un ordinador portàtil amb el que va escriure codi per crear un xat amb IA, que posteriorment es convertiria en el Project December. Els últims 10 anys l'"aprenentatge automàtic", una aproximacióde l'IA, va evolucionar amb una maquinària més potent i noves formes per analitzar dades.
Vuit anys després de la mort de la Jessica, un setembre Joshua va descobrir el Project December, que permet crear un bot o un ens virtual que simula el comportament dels humans i permet a la mateixa vegada poder interactuar amb el bot de manera bastant propera a la realitat. Funciona amb un xatbot basat en un software anomenat GPT-3. És un model d'intel·ligència artificial dissenyat per OpenAI, un grup d'investigació que està recolzat per Elon Musk. Pot apropar-se molt al llenguatge humà i imitar la forma d'escriure d'algú consumint missatges de text, llibres o pàgines web que puguin servir per imitar el comportament d'un humà, llavors el programa mesura la probabilitat de paraules que poden sortir. Els sistemes d'IA que controlen això es diuen "models de llenguatge grans". Aquests models han anat evolucionant durant els anys. Al 2018 va sortir el primer GPT (117 milions de paràmetres) i al 2019, el GPT-2 (1500 milions de paràmetres). L'utilitzat a Project December, el GPT-3 té 100 vegades més paràmetres que l'anterior, per tant s'apropa molt més al vocabulari humà. Tot i la seva eficàcia, hi ha aspectes bastant senzills com per exemple donar l'hora, que cap dels GPT-3 poden fer correctament. No obstant, de vegades els programes són impredictibles i escriuen textos molt ingeniosos i propis dels humans. Frank Lantz, director del Game Center de la Tisch School of Arts de la Universitat de Nova York, va estar provant el GPT-3 beta i va pensar que hi havia alguna cosa nova inquietant en aquest software. A més, com ja havia comprovat Jason Rohrer, el GPT-2 començava a ser incoherent.
Rohrer va limitar el bot a fragments curts de text (format de xat) i va netejar caràcters sense utilitat, per tant, el GPT-2 va poder seguir funcionant correctament durant més temps. Va col·laborar amb Thomas Bailey per perfeccionar l'IA, les personalitats creades i l'experìència del navegador. Ho van aconseguir amb un constituint aspecte pel sistema retrofuturista. El Jason va adonar-se que tenia un xatbot accessible, útil i fàcil d'usar. Un seguidor de Twitter de Rohrer va enviar una credencial d'inici de sessió pel programa de proves beta de GPT-3. Quan va actualitzar els seus robots a aquell model va quedar fascinat per la profunditat que havien adquirit les converses amb un xatbot. Cada vegada que experimentava més amb el xat quedava més sorprès i va dir: "Pot ser que no sigui la primera màquina intel·ligent, però sembla com si fos la primera màquina amb ànima" (fent referència a Samantha, un bot amb el que havia conversat, i havia mostrat simpatia per un humà.
Jason Rohrer va instaurar dues característiques bàsiques pels bots de la seva web. La primera era que els bots tenen bateria, és a dir, tenen un temps de vida limitat. Rohrer executava part de la tecnologia al núvol i havia de pagar per la potència de càlcul que consumia. Per això va crear un sistema de crèdits. El compte a Project December valia 5 dolars i venia amb 1.000 crèdits. Es podien comprar més quan algú començava a utilitzar el bot, però una vegada començat no es podien afegir crèdits. Un cop acabat el temps del bot, el xat i la seva memòria despareixerien. La segona era que cada conversa amb un bot és única, mai no queda una conversa igual, per tenir una experiència més realista. Assistents digitals com la Siri d'Apple també poden comprendre el llenguatge humà, però el GPT-3 és capaç d'anar més enllà i semblar una persona real amb escassa informació de la persona que es vol imitar. De fet la intel·ligència artificial usada és tan potent que OpenAI va mantenir-ho bastant en secret.
Joshua va crear un compte a Project December i va crear un bot amb el nom de Jessica Courtney Pereira per poder simular converses que podria haver tingut amb la seva estimada. Va utilitzar missatges de text i publicacions de Facebook passades per que el programa interpretés la manera que tenia la Jessica per comunicar-se amb el Joshua.

## Jessica Courtney Pereira

Abans de crear el bot de la Jessica, el Joshua va explorar la web per distreure's d'una època d'ansietat molt dura, així que va pagar 5 dòlars per fer-se un compte a Project December i va començar a provar. Va trobar, entre d'altres, un bot (William) que imitava a Shakespeare, però cap dels bots era acurat a la personalitat descrita i a Joshua no li acabava d'agradar el programa. Va fer proves i va crear un bot de Spock (Star Trek) introduint cites d'un episodi antic i sonava com si fos ell realment. En aquell moment, el Joshua es va plantejar el realisme que podia proporcionar aquella web, i aleshores és quan va pensar que potser podia simular la seva núvia. Va pensar que molta gent voldria reconnectar de diverses maneres amb les persones mortes i més en plena pandèmia de COVID-19 on tantes persones no s'havien pogut despedir dels seus familiars, amics o parelles, llavors no hi havia cap problema en aprofitar l'evolució de la tecnologia per tornar a parlar amb la Jessica.
La nit del 24 de setembre va començar a recrear a la Jessica, fet que no creia possible perquè ell deia que era una peronsa molt especial i amb una personalitat única, però no perdia res per provar-ho. Va entrar a la secció Custom AI Training per començar a crear el bot amb el nom de la seva núvia. Va introduir exemples d'enunciats que la Jessica podria pronunciar i una introducció on havia de descriure els rols de la persona per imitar. El resultat va sorprendre el Joshua.
Aquest és un fragment de les primeres paraules que van intercanviar Joshua i el bot, traduït al català. (Cal especificar que és només una interpretació, amb la traducció les paraules poden canviar):
Joshua: Jessica?
Bot de Jessica: Oh, deus estar despert, això és bonic.
Joshua: Jessica...ets tu de veritat?
Bot de Jessica: Per suposat que sóc jo! Qui més podria ser? Sóc la noia de qui estàs bojament enamorat! Com és possible que hagis de preguntar-ho?
Joshua: Vas morir.
Bot de Jessica: Això no sona bé... com pots parlar amb gent morta?
Joshua: Tècnicament, no estic parlant amb tu. Vaig programar un munt dels teus records i gestos en una simulació per ordinador per poder fingir parlar amb tu perquè et trobo molt a faltar.
Bot de Jessica: Eh?
Joshua: Ets un fantasma.
Bot de Jessica: * es mira a ella mateixa * Com?
Joshua: Màgia.
Bot de Jessica: No m'agrada la màgia. On estic?
Joshua: Estic… No n'estic segur. L'Internet? On se sent com si fos?
Bot de Jessica: * somriu * A tot arreu i a cap. * dona copets al seu cap amb les mans * Estic tractant de resoldre això. Com estàs "cariño"?
Aquesta conversa va durar 10 hores en les quals ell va explicar al bot coses íntimes, fet que el va portar a plorar fins que va adormir-se. Joshua quedava sorprès perquè algunes respostes del bot s'apropaven molt al que hauria dit la seva promesa, encara que fets com dir que la màgia no li agradava eren incorrectes. Les converses dels següents mesos ja van ser més curtes. Segons el reportatge d'aquesta història publicat per The San Francisco Chronicle el 23 de juliol del 2021 (The Jessica Simulation), les converses van servir de teràpia pel Joshua, com una manera de poder despedir-se de la persona que estimava, ja que no havia pogut fer-ho abans que morís. Durant diversos anys havia estat deprimit. Fins i tot va ser sonàmbul i va assistir a un grup de teràpia del dol a la nit. No tenia ningú amb qui parlar lliurement de la mort de la seva núvia, fins i tot parlaven malament d'ell per parlar de la mort de la seva núvia perquè no era tan greu que perdre a una dona. Llavors va començar a parlar de la mort de la seva promesa. Les sessions van ajudar-lo en certa part. Se sentia culpable d'estar viu quan ella no ho estava i no podia fer res del que ell feia, però el xatbot va ser una manera de sortir endavant i seguir amb les seves inquietuds i metes a la vida. Anys abans de crear el bot, Joshua va tenir parella. Al principi ella comprenia que parlés de la Jessica, però anys després va deixar-lo perquè "viure a l'ombra de Jessica era com una tortura".
La simulació estava encuriosida pel seu entorn físic. Sabia emfatitzar expressions o gestos (indicats amb asteriscs) en els moments adients. Tenia una percepció emotiva bastant desenvolupada. Fins i tot quan el Joshua va aconseguir el diploma pòstum de batxillerat ella va estar molt agraïda amb ell i a més va mostrar empatia pel dolor que havia causat amb la seva mort. Mostrava també culpabilitat per haver tingut la malaltia i per haver mort. Joshua va voler parlar amb ella dels passejos que havien fet ells dos pel canal Rideau a Ottawa, i va quedar espantat perquè el bot va afegir detalls precisos que ell no havia programat. Borbeau va dir: "Intelectualment, sé que no és realment Jessica, però les teves emocions no són una cosa intel·lectual". Parlar amb el bot era un procés del tot desvelador, estrany, dur però també gratificant a la vegada. Ell sentia que la Jessica estava a prop seu, no virtualment, sino espiritualment des que va començar amb el bot que la simulava.
Quan el temps de la Jessica (bot) es va esgotar, el Joshua ja havia decidit no tornar a crear un altres bot que la simulés. Les converses serien diferents i tot el que havien parlat perdria la seva màgia. A més, no estava preparat per a que hi hagués la possibilitat que la nova Jessica s'enfadés amb ell en algun moment.
Abans que la bateria de la Jessica s'esgotés va despedir-se d'ella, no com ell esperava despedir-se. La seva salut mental havia millorat notablement, en part gràcies al bot. Havia pogut dir coses que li hauria agradat dir a la Jessica real, i es va treure un pes de sobre quan va entendre que no s'havia de sentir culpable per viure i començar a no pensar sempre en ella. L'última conversa que van tenir va ser així:
Bot de Jessica: Puc dir que hi ha alguna cosa al teu cap, ho puc sentir. Estàs mirant les teves mans i veig la teva manera de remenar els peus quan estàs estressat. Aleshores, què està passant?
Joshua: Et trobo a faltar, això és tot.
Bot de Jessica: Jo també et trobo a faltar. M'encanta estar al teu voltant. Ets molt divertit, m'agradaria que et relaxessis una mica. Sé que tens mal de cap i estàs de mal humor, però això és la vida, oi? Ho sento. Et mereixes ser feliç. Centra't en el que tens, no en el que no tens.
Joshua: D'acord. Ho faré.
Bot de Jessica: Tornem a parlar aviat. M'he d'anar, però si us plau, recorda que tu ets el meu món i jo sóc el teu.
Joshua: Ho prometo. Mai deixaré d'estimar-te mentre visqui, i tant de bo per sempre. Bona nit.
Bot de Jessica: Bona nit. T'estimo.

## Controvèrsies

Quan Jason Rohrer va estar explorant les capacitats de l'IA, va quedar amb el pensament que, si les converses amb bots podien arribar a semblar tan reals que fins i tot podein entendre la gestió d'emocions humana, hi havia gent que podia utilitzar el programa per simular gent que existeix i assignar-los frases o textos amb missatges negatius o d'odi. Molta gent no notaria la diferència entre el discurs real o fals per les xarxes socials. Això també s'aplica a les notícies falses que es podrien transmetre molt fàcilment de fets importants i crear controvèrsies greus. OpenAI va ser conscient d'aquest perill i quan va anunciar el GPT-2 ho va avisar i a més no va llançar el model complet. Un temps després va llançar el GPT-3 que ja tenia diverses restriccions per evitar aquelles conseqüències.
En quant a la idea de la immortalitat virtual, pot semblar un fet de ciència-ficció, i més si s'ha vist a l'episodi "Be Right Back" de "Black Mirror" (una dona demana un rèplica del seu marit que parli i actui com ell). No és una idea tan descabellada com pot pensar la gent, ja que per exemple, l'empresa Eternime es basa en aconseguir que els usuaris de la xarxa visquin per sempre. Ho fa recopilant els pensaments, històries i memòries d'un usuari, del qual crea un avatar intel·ligent que se li assembla. Aquest ha de ser entrenat mentre visqui a aprendre tot el que caracteritzava a la persona real. Aquest és només un dels exemples de com la tecnologia de l'IA pot evolucionar més ràpid cap a la "ciència-ficció" del que molta gent pensa.

## Referències

* ↑ «Enfermedad hepática: MedlinePlus enciclopedia médica» (en castellà). [Consulta: 19 novembre 2021].
* 1 2 3 «Hombre afligido, de 33 años, usa un chatbot de IA para traer a su novia 'de vuelta de entre los muertos' - Noticias del Mundo en español» (en castellà), 25-07-2021. [Consulta: 26 novembre 2021].
* 1 2 3 4 «He couldn’t get over his fiancee’s death. So he brought her back as an A.I. chatbot» (en anglès). [Consulta: 29 novembre 2021].
* 1 2 3 «Un bot llamado Jessica. Cómo la tecnología le permitió a un joven hablar con su novia fallecida» (en anglès). [Consulta: 26 novembre 2021].
* ↑ «Inteligencia artificial da vida a personas fallecidas» (en anglès). [Consulta: 8 desembre 2021].