OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# All Nightmare Long

«All Nightmare Long» és el trenta-unè senzill de la banda estatunidenca Metallica, presentat segon senzill de l'àlbum Death Magnetic el 15 de desembre de 2008.
La lletra d'aquesta cançó torna al costum de Metallica d'homenatjar els Mites de Cthulhu, i aquest concretament fa referència a Els gossos de Tíndalos de Frank Belknap Long. Té una estructura particular deguda a la seva velocitat i intensitat constant, i un so força thrash que recorda als inicis de la banda.
El videoclip fou dirigit per Roboshobo (Robert Schober) i estrenat el 7 de desembre de 2008 a través del propi lloc web oficial i Yahoo! Video. La banda no apareix al videoclip i de fet, la història és alternativa a la cançó en forma de documental paròdic (mockumentary). Representa una seqüència d'esdeveniments ficticis després dels històrics esdeveniment de Tunguska (1908), on els científics soviètics descobreixen espores d'un organisme extraterrestre que pot reviure els morts, una cosa petita inofensiva que s'assembla a un cuc blindat. Quan s'injecten en un filet, es comença a moure. Després, es prova amb un persona viva en una ferida oberta al braç qué al posar amb un bastó de algodó, es cura rápidament en vuit hores, i després ho injecten en un gat mort fa setmanes, reviu. Pero, quan les espores es perden i s'exposen massa a una bomba nuclear, acaba donant resultats agressius (demostrat quan ho injecten en una granota). Després, quan es comença la Segona Guerra Mundial, es comença a preparar un plan en contra dels Estats Units. Per tant, s'envien les espores cap als Estats Units amb la ajuda d’un globus aerostatic i després d’un intent fallat de parar-ho, les espores es solten, els morts del país sencer reviuen i es comença a produir un apocalisi de zombis.
La cançó fou inclosa en el pack Death Magnetic com a contingut descarregable disponible pel videojoc musical Guitar Hero III: Legends of Rock, sent una de les més complicades. Posteriorment fou importat a altres títols de la saga, i evidentment al títol dedicat a Metallica Guitar Hero: Metallica.
# Siegen (Rin del Nord-Westfàlia)

Siegen (pronunciació alemanya: ( escolteu-ho)) és una ciutat d'Alemanya, al sud de la part westfaliana del Rin del Nord-Westfàlia.
Es troba localitzada en el districte de Siegen-Wittgenstein en la regió d'Arnsberg. La seva ciutat universitària (amb gairebé 20.000 estudiants en el semestre d'hivern 2018-2019) és la seu del districte, i està classificada com un «centre major» en l'aglomeració urbana sud de Westfàlia.
En aquesta ciutat va nàixer el 1577 el pintor Peter Paul Rubens.
# Hanover

«Hannover o Hannover» té aquests significats:
* Toponímia:
** Alemanya:
*** Hannover, capital del Bundesland de la Baixa Saxònia i una de les més importants ciutats del nord d'Alemanya
*** Electorat de Hannover, Principat-Elector de Brunswick-Lüneburg (1692/1708-1814)
*** Regne de Hannover (1814-1866), entitat sobirana de l'Alemanya septentrional al llarg dels segles xviii i xix
*** Província de Hannover (1866-1946), unitat territorial dins de Prússia
*** Estat de Hannover, estat de poca durada a la zona britànica d'Alemanya després del 1945
** Canadà:
*** Rural Municipality of Hanover, Manitoba
*** Hanover (Ontario)
** Xile:
*** Hanover, illa a l'arxipèlag de la Patagònia
** Jamaica:
*** Parròquia de Hanover, divisió administrativa de l'illa de Jamaica
** Papua Nona Guinea:
** Nova Hannover, illa a l'Arxipèlag de Bismarck
** Regne Unit:
*** Hanover Street, Liverpool, un carrer al centre de Liverpool, part de Liverpool ONE
** Estats Units:
*** Hanover (Kansas)
*** Hanover (Illinois)
*** Hanover (Indiana)
*** Hanover (Maine)
*** Hanover (Minnesota)
*** Hanover (Nou Hampshire)
*** Hanover (Ohio)
*** Hanover (Pennsilvània)
* Miscel·lània
** Dinastia Hannover o Casa de Hannover, dinastia reial del Regne de Hannover i de la Gran Bretanya
** Fira de Hannover, fira industrial anual que se celebra a l'homònima ciutat alemanya
# The Fighting Gringo

«The Fighting Gringo» té aquests significats:
# Tractat de París

«Tractat de París» té aquests significats:
* Tractat de París o Tractat de Meaux, acord del 1229 que acabava la Croada albigesa
* Tractat de París (1259), entre Enric III d'Anglaterra i Lluís IX de França
* Tractat de París (1515), pel qual es planteja el matrimoni entre el futur Carles I d'Espanya, de 15 anys aleshores, i Renée de França, de tan sols quatre anys
* Tractat de París (1635) de subvencions de França a Províncies Unides per lluitar en la Guerra dels Vuitanta Anys
* Tractat de París (1761) o Tercer Pacte de Família entre els Borbons francesos i espanyols
* Tractat de París (1763), fi de la Guerra dels Set Anys (1756-1763)
* Tractat de París (1783), fi de la Guerra de la Independència dels Estats Units
* Tractat de París (1802), fi de la guerra entre França i l'Imperi Otomà
* Tractat de París (1810), fi de la guerra de Pomerània entre França i Suècia
* Tractat de París (1814), fi de la guerra entre França i la Sisena Coalició
* Tractat de París (1815), després de la derrota de Napoleó a la Batalla de Waterloo
* Tractat de París (1856), firmat el 30 de març, fi de la Guerra de Crimea
* Tractat de París (1857), fi de la guerra anglo-persa
* Tractat de París (1879), de pau entre la República del Perú i el Regne d'Espanya
* Tractat de París (1898), fi de la guerra hispano-estatunidenca
* Tractat de París de 1900, que posa fi als conflictes territorials entre Espanya i França pel que fa al Río Muni
* Tractat de París o Conferència de Pau de París (1919), signats després de l'armistici de la Primera Guerra Mundial, no és un sol tractat si no que en realitat en són cinc que reben el nom de les localitats properes a la capital francesa on se signaren. Són:
** Tractat de Versalles, potser el més famós de tots, signat amb Alemanya
** Tractat de Saint-Germain-en-Laye, que afectava a Àustria
** Tractat del Trianon, que afectava a Hongria
** Tractat de Neuilly, que afectava a Bulgària
** Tractat de Sèvres, que afectava l'Imperi Otomà
* Tractat de París (1920), que va unificar la Besaràbia i Romania
* Tractat de París (1947), tractat de pau entre els aliats de la Segona Guerra Mundial i Hongria, Itàlia, Romania, Bulgària i Finlàndia, vençuts a la Segona Guerra Mundial
* Tractat de París (1951), que va donar origen a la Comunitat Europea del Carbó i de l'Acer
* Conferència de Pau de París (1969), que va tractar sobre la Guerra del Vietnam
* Tractat de París (1973)Vietnam del Sud, Vietnam del Nord, Estats Units d'Amèrica i el Viet Cong.
* Acord de París (2015), estableix mesures per a la reducció dels gasos amb efecte d'hivernacle
# Alopecorhinus parvidens

Alopecorhinus parvidens és una espècie extinta de sinàpsid del clade dels teràpsids que visqué a Àfrica durant el Permià, fa entre 254,2 i 264,3 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la formació del Teekloof (Sud-àfrica). Es tracta de l'única espècie del gènere Alopecorhinus. Es diferencia de Pristerognathus platyrhinus pel fet de tenir la mandíbula força més esvelta i les dents més petites. El musell i la fórmula dental, en canvi, eren més semblants. El nom genèric Alopecorhinus significa ‘nas de guineu’, mentre que el nom específic parvidens significa ‘de dents petites' en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Alopecorhinus parvidens» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 5 febrer 2025].
* ↑ Broom, 1912, p. 864.

## Bibliografia

* Broom, R. «On some new Fossil Reptiles from the Permian and Triassic Beds of South Africa» (en anglès). Proceedings of the Zoological Society of London, 82, 4, 1912, pàg. 859-876. DOI: 10.1111/j.1469-7998.1912.tb07564.x.
# Code Aster

Code_Aster és un programari per a l'anàlisi d'elements finits i simulació numèrica en mecànica estructural i multifísica. Segons la classificació típica dels programes d'aquesta classe, Code_Aster és el motor de processament, sense incloure el preprocessament o el postprocessament (mallat de l'objecte i presentació de la solució).
Code_Aster ofereix una àmplia gamma de mètodes d'anàlisi i modelatge multifísics que van molt més enllà de les funcions estàndard d'un codi de càlcul termomecànic: de l'anàlisi sísmica als medis porosos a través de l'acústica, la fatiga, la dinàmica estocàstica, etc. La combinació d'aquestes característiques amb diversos programes de preprocessament i postprocessament li permeten abastar àrees com l'acústica, la sismologia, l'energia atòmica, entre d'altres.
Va ser desenvolupat per l'empresa francesa Électricité de France (EDF), per a l'estudi i manteniment de plantes i xarxes elèctriques. Va ser alliberat sota la GNU General Public License a l'octubre de 2001.
Existeixen diversos entorns de preprocessament i postprocessament que són capaços de treballar amb Code_Aster, creant entorns complets:
* Gmsh: eina de mallat i visualització 3D (llicència GNU GPL)
* SALOME: eina de mallat i visualització 3D (open source, amb llicència GNU LGPL)
* Salome-Meca: plataforma que ofereix totes les fases de l'estudi (CAD, mallat, càlcul, visualització de resultats)
Altres eines que també fan ús de Code_Aster són: Eficas, Homard, Metis, MFront, etc.
Code_Aster està oficialment disponible per a Linux i FreeBSD. També s'ha portat amb èxit a Microsoft Windows, però no oficialment.

## Vegeu també

* Anàlisi numèrica
* Anàlisi estructural
* Anàlisi d'Elements Finits
* Anàlisi d'elements finits

## Referències

* ↑ Possibilitats de Code_Aster
* ↑ Web oficial
* ↑ https://www.code-aster.org/V2/spip.php?article306
* ↑ Code_Aster per Windows
* ↑ «Code_Aster amb Windows o amb linux?». Arxivat de l'original el 2019-06-21. [Consulta: 18 juny 2019].

## Enllaços externs

* Code Aster - Lloc web oficial
# Lluís Oliván Sibat

Lluís Oliván Sibat (Lliçà d'Amunt, Vallès Oriental, 1968) és un professor d'ensenyament secundari i escriptor català, que ha escrit la seva obra en català i castellà.
La seva obra està formada principalment per relats breus, la temàtica dels quals habitualment gira al voltant de problemàtiques familiars. En moltes de les seves obres l'ambientació recorda a la seva localitat d'origen, Lliçà d'Amunt. L'any 2010 va ser publicada la seva primera novel·la llarga, titulada Has marxat sense avisar, mentre que el 2012 va publicar la seva primera novel·la adreçada als infants, El castell del doctor Franchini. Ha guanyat diversos premis literaris de novel·la i narrativa curta, tant en llengua catalana com castellana, entre els quals el premi Tinet de narrativa digital (2005) per l'obra Dos germans asimètrics, o el Premi València (2013) amb la novel·la Lo que hay en el fondo.

## Obra

Narrativa
* El taxidermista. Barcelona: Viena, 2005 (Premi Sant Celoni de novel·la curta)
* El món líquid. Barcelona: Publicacions de la Universitat de Barcelona, 2006. (Premi de Novel·la Valldaura-Memorial Pere Calders de Cerdanyola del Vallès)
* El guardián de las hogueras. Barcelona: Edaf, 2006.
* Un pare possible. Barcelona: Columna, 2007. (Premi Fiter i Rossell)
* Has marxat sense avisar. Barcelona: Columna, 2010.
* Lo que hay en el fondo. Madrid: Lengua de Trapo, 2013. (Premi València)

### Reculls de contes

* Parcel·les habitades. Barcelona: Columna, 2008.
* Títulos robados. Sevilla: Algaida, 2008 (Premi Alfonso de Cossío de relats)

### Novel·les infantils

* El castell del doctor Franchini. Barcelona: Cruïlla, 2012.

## Referències

* ↑ Vilageliu, Ramon «Lluís Oliván. La literatura d'un món en construcció constant». Vallesos, 22, Hivern-primavera 2021/2022, pàg. 38-39.
* 1 2 3 «"L'obra tracta temes incòmodes que no són fàcils d'abordar"». Som Vallès, 23-01-2010.
* 1 2 «Los escritores premiados destacan el prestigio de las editoriales de los València 2013». Diputació de València - Sala de Prensa, 12-11-2013 [Consulta: 16 juny 2014]. Arxivat 14 de juliol 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 16 juny 2014].
* 1 2 3 «Oliván s'estrena en novel·la infantil amb ‘El castell del doctor Franchini’». El9nou, 31-01-2012.
* 1 2 3 «Lluís Olivan Sibat». Edicions 62. [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ Filella, Carina «Lluís Oliván, de Lliçà d'Amunt, guanya el premi Tinet de narrativa curta per Internet». VIlaweb, 16-11-2005.
* ↑ Plantada, Esteve ««Escriure en castellà em permet establir distància amb la llengua»». Nació Digital, 28-11-2013.
* ↑ «Josep Piera, Víctor Rodríguez, Ferran Garcia-Oliver y Lluís Olivan reciben este martes los premios 'València'». 20 minutos, 11-11-2013.
# Amelia Tiganus

Amelia Tiganus (Galați, 11 de març de 1984) és una escriptora i activista feminista romanesa supervivent del tràfic de dones per la prostitució. Va ser venuda a un proxeneta quan tenia 17 anys i traslladada a Espanya per exercir la prostitució. Després de ser expotada sexualment durant cinc anys (2002 a 2007) va aconseguir sortir del sistema d'explotació. Des de llavors viu al País Basc.
És autora del llibre La revuelta de las putas. De víctima a activista (2021) en el que a més d'explicar la seva experiència, defensa l'abolicionisme de la prostitució com a camí per combatre el tràfic de dones i nenes.

## Biografia

Amelia Tiganus va néixer a una família de classe treballadora i va créixer a Romania. Va ser violada en grup de camí a l'escola quan tenia 13 anys, i des de llavors la seva vida va canviar. Sense el recolzament psicològic del seu entorn, sense les eines emocionals per recuperar-se de l'agressió sent menor d'edat, sense acompanyament jurídic que pogués ajudar-li a tramitar una denúnca, les violacions van continuar i es van sistematitzar. Una de les conseqüències d'aquest fet traumàtic va ser que amb només 13 anys es va veure abocada a abandonar els estudis. Havia sigut una bona estudiant i volia ser professora o metgessa. Amb 17 anys va ser venuda a un proxeneta espanyol per 300 euros. Va ser prostituida inicialment a Alacant, sent traslladada per més de 40 prostíbuls, als que anomena camps de concentració, durant més de cinc anys. Al 2007, el col·lapse físic i emocional que li va comportar aquest període d'esclavitud sexual la va fer aturar-se i des de llavors viu a Euskadi.

## Referències

* ↑ «"Me vendieron a un proxeneta español por 300 euros"» (en castellà). BBC News Mundo.
* 1 2 «Amelia Tiganus: 'Me vendieron por 300 euros a un proxeneta español'» (en castellà). [Consulta: 15 novembre 2022].
* ↑ «Contra el mito de la 'puta feliz'» (en castellà), 05-02-2019. [Consulta: 15 novembre 2022].
* ↑ «“No els diguis clients com a qui compra el pa, digues ‘puteros'”». [Consulta: 15 novembre 2022].
* ↑ Navarra.com. «Amelia Tiganus, superviviente de prostitución y trata: "Acostarse con 15 hombres en una noche no es un trabajo"» (en castellà). [Consulta: 15 novembre 2022].
# General Film Company

La General Film Company era una empresa de distribució de pel·lícules dels Estats Units. Entre 1909 i 1920, l'empresa va distribuir gairebé 12,000 pel·lícules mudes.
La General Film Company va ser formada per la Motion Picture Patents Company (MPPC) en un intent de monopolitzar la distribució de pel·lícules als Estats Units. El 1909, la General Film Company va tractar de confiscar els equips de les empreses distribuïdores independents per a dissuadir-les de les seves activitats.

## Accions

Fent ús del seu control sobre diverses patents de cinema (entre elles la de Woodville Latham amb el bucle del seu nom), la General Film Company i la Motion Picture Patents Company van tractar de confiscar la maquinària de les empreses de distribució independents si no pagaven els drets d'aquestes patents i provant també de forçar a dites empreses de distribució independents a vendre o malbaratar les seves llicències de patents.
Algunes organitzacions de la competència, com la Motion Picture Distributing and Sales Company, la National Independent Moving Picture Alliance i la Film Service Association, van sorgir per a desafiar l'Edison Trust. El 1912, el poder de la General Film Company havia disminuït i el i el Departament de Justicia dels EUA va iniciar la persecució de la Motion Picture Patents Company i la General Film Company sota la Llei Sherman.
El 30 de març de 1918, la Companyia General del Cinema es va vendre, juntament amb el MPPC, a la Lincoln & Parker Film Company de Massachusetts. Thomas Edison va tornar a adquirir aquests actius quan la Lincoln & Parker Company es va declarar en fallida, i les va vendre al productor Robert L. Giffen l'octubre de 1919.

## Vegeu també

* Motion Picture Patents Company
* Història del cinema
* Bucle de Latham

## Referències

* ↑ The Birth of the Movie and of the Recording Industries Arxivat 2014-04-07 a Wayback Machine. page 36, Chapter 2: Creation Under Competition of Against Intellectual Monopoly, Michele Boldrin and David K. Levine, Cambridge University Press, July 7, 2008, ISBN 0-521-87928-0
* ↑ page 12 of The decline and fall of the European film industry: sunk costs, market size, and market structure, 1890–1927, Gerben Bakker, The Economic History Review, Volume 58, Number 2, May 2005, pp. 310-351(42), Blackwell Publishing
* ↑ The Motion Picture Distributing and Sales Company, Max Joseph Alvarez, Film History: An International Journal, Volume 19, Number 3, 2007, pp. 247-270, Indiana University Press.
* ↑ «Orders Movie Trust to be Broken Up». New York Times, 02-10-1915.
* ↑ «Thomas Un. Edison Papers». Arxivat de l'original el 2016-03-17. [Consulta: 18 febrer 2017].

## Enllaços externs

* General Film Company a Internet Movie Database
* Before the Nickelodeon: Motion Picture Patents Company Agreements
* History of Edison Motion Pictures: Litigation and Licensees Arxivat 2013-01-01 at Archive.is
* Independence In Early And Silent American Cinema
* Armando Franco. «The Motion Picture Patents Company vs. The Independent Outlaws», 11-05-2004. [Consulta: 2 setembre 2010].
# Lluís Ramon Fita

Lluís Ramon Fita (Barcelona, final segle XVI – 23 de desembre de 1640) va ser magistrat de la Reial Audiència de Catalunya.
Entra a la Reial Audiència de Catalunya, on ja havia exercit el seu pare Ramon Montserrat durant vint anys, a principis de 1638. Ho fa com a jutge de cort i amb l’aspiració d’obtenir la plaça de coadjutor del magistrat Roca. El virrei-duc de Cardona va desestimar aquesta demanda. El maig del mateix any, és un dels magistrats que dona facultat al nou virrei, Dalmau III de Queralt, per condemnar a mort sense judici a les persones que desertaven de lluitar al Rosselló contra el regne de França.
Un any més tard (juny de 1639) té l’encàrrec de garantir que totes les Universitats entre Hostalric i Girona financessin el pas de l’exèrcit reial que es desplaçava a Salses. Manel Güell cita un memorial de la Diputació del General en el qual s'esmenta l’actitud expeditiva de Ramon, que no hauria dubtat a amenaçar alguns pobles en “envia’ls-hi tropes per a destruir-les o comissaris que els requisarien tot el que tinguessin”.
La seva casa, situada davant el palau del marquès d’Aitona, va ser cremada pels segadors durant el Corpus de Sang. En els següents mesos, Ramon es veu obligat a amagar-se en diferents indrets de Barcelona. Segons Miquel Parets, fou descobert el 23 de desembre al carrer de Sant Pere més baix i immediatament escopetejat. El seu cos va ser arrossegat, juntament amb els de Rafael Puig i Joan Baptista Gori, fins a la plaça del Rei, on va ser penjat i exhibit públicament.

## Referències

* 1 2 «Lluís Ramon Fita» (en castellà). Real Academia Historia. [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ Parets, Miquel. De los muchos sucesos dignos de memoria que han ocurrido en Barcelona y otros lugares de Cataluña (en castellà). Madrid: Imprenta y Fundición de Manuel Tello, 1889, p. 39 i 40.
# The Getaway (videojoc)

The Getaway és un videojoc d'acció i aventura, creat per l'empresa britànica situada a Londres, Sony Computer Entertainment Europe (SCEE) subsidiària de Team SOHO, i va ser publicat el desembre de 2002 per la Playstation 2. El rol del videojoc té lloc a Londres i té un estil semblant a les pel·lícules britàniques de gàngsters com Get Carter: assassí implacable, El llarg Divendres Sant and Lock, Stock and Two Smoking Barrels.
The Getaway s'explica en dues parts amb diferents personatges. L'argument té lloc en dos vides paral·leles, que es trobaran al final del videojoc.
Hi ha una continuació de The Getaway, anomenada The Getaway: Black Monday que es va publicar el 2004.

## Referències

* ↑ The Getaway a IGN
* ↑ The Getaway (IMDb) - detalls de llançament

## Enllaços externs

* (anglès) Info del videojoc a MobyGames
# Hilderic

Hilderic és el nom dels següents personatges:
* Hilderic (rei dels vàndals), 523-530
* Hilderic (comte de Nimes) vers el 673
# Comprar, llençar, comprar

Comprar, llençar, comprar (títol original en anglès The Light Bulb Conspiracy, títol alternatiu The Light Bulb Conspiracy – The Untold Story of Planned Obsolescence) és un documental sobre el cicle de vida dels béns i serveis, coproduïda per Espanya i França.
Basant-se en una acurada recerca de més de tres anys, i utilitzant imatges d'arxiu molt poc conegudes, Comprar, llençar, comprar relata la història de l'obsolescència programada des dels seus orígens cap a 1920 (quan es va formar un càrtel per limitar la vida útil de les bombetes elèctriques), bateries que s'esgoten al cap de 18 mesos de ser estrenades, impressores que es bloquegen en arribar a un nombre determinat d'impressions, entre d'altres. El documental mostra que, malgrat els avenços tecnològics, els productes de consum duren cada vegada menys.
Rodat a Catalunya, França, Alemanya, Estats Units i Ghana, Comprar, llençar, comprar, fa un recorregut per la història d'una pràctica empresarial que consisteix en la reducció deliberada de la vida d'un producte per incrementar el seu consum perquè, com ja publicava el 1928 una influent revista de publicitat nord-americana, "un article que no es desgasta és una tragèdia per als negocis".
El documental va tenir un impacte important en la seva estrena per TVE i TV3. A Twitter, el terme obsolescència programada, el tema que tracta el documental, fou el trending topic més important d'Espanya, des de l'emissió del documental, a La 2, fins l'endemà.
A través de la història de la caducitat programada, el documental fa també un repàs de la història de l'Economia dels últims cent anys i aporta una dada interessant: el canvi d'actitud dels consumidors gràcies a l'ús de les xarxes socials i Internet. El cas dels germans Neistat, el del programador informàtic Vitali Kiselev o el català Marc López, donen bon compte d'això.
El 2011, el documental fou candidat a la 25a edició dels Prix Europa, considerats els Oscars europeus de la televisió.

## Vegeu també

* Decreixement
* Obsolescència digital
* Bernard London
* Obsolescència programada

## Referències

* ↑ Comprar, llençar, comprar a Fipa Arxivat 2011-02-13 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Títol en català, a CatalanFilms
* ↑ Altres títols, a IMDb (anglès)
* ↑ Comprar, llençar, comprar a Reelisor (anglès)
* ↑ «"Comprar, llençar, tirar" El blog de sense ficció». Arxivat de l'original el 2011-01-20. [Consulta: 26 gener 2011].
* ↑ Obsolescencia programada, ¿qué es? (castellà)
* ↑ ‘Comprar, tirar, comprar’ el documental más visto del curso en La2 Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine. a MundoTv (castellà)
* ↑ SSC Service Utility for Epson Stylus Printers (anglès)
* ↑ http://www.elmundo.es/elmundo/2011/09/04/television/1315138794.html

## Enllaços externs

* Documental al Youtube (castellà)
* La tragèdia electrònica a TV3 a la carta