# John Griffiths (músic)

John Griffiths (2 de desembre de 1952) és un músic i musicòleg especialitzat en música per a guitarra i instruments de pinçament primerenc, especialment la viola de mà i el llaüt. Ha investigat aspectes de la viola de mà espanyola del segle xvi, la seva història i la seva música. També ha tingut una carrera internacional com a lutista solista, viola de mà i guitarrista, i com a membre del grup pioner de música antiga australià La Romanesca. Després d'una carrera de trenta anys a la Universitat de Melbourne (1980–2011), ara treballa com a investigador i intèrpret autònom.

## Carrera

Griffiths es va graduar a la Universitat Monash de Melbourne (Austràlia) amb una llicenciatura en arts i un doctorat el 1984. Des de petit també va estudiar guitarra, inicialment amb el seu pare i després amb Susan Ellis, Sadie Bishop i Sam Dunn durant els seus anys escolars. Després d'acabar la llicenciatura, va continuar els seus estudis d'interpretació a Alemanya amb Siegfried Behrend i a Espanya amb José Luis Lopátegui. També va estudiar interpretació de llaüt i viola de mà a la Schola Cantorum Basiliensis amb Hopkinson Smith i Eugen M. Dombois. La seva tesi doctoral sobre la Vihuela Fantasia el va establir com un dels principals estudiosos de la primera música instrumental espanyola. Aquesta ha continuat sent una de les principals àrees de la seva recerca, juntament amb un treball més ampli sobre la música espanyola i sobre la música europea per a llaüt i instruments afins.
Des del 1980 fins al 2011, Griffiths va formar part del personal de la Facultat de Música (ara Conservatori de Música) de la Universitat de Melbourne, com a director de música antiga durant tot el període i com a cap de l'Escola de Música el 1991. Va ser nomenat catedràtic de música el 1995, i el 1996 va fundar l'Early Music Studio de la Universitat que va dirigir fins al juny de 2011. El 2007 també va establir la Lyrebird Press a la Universitat de Melbourne per continuar el llegat de Louise Hanson Dyer, la filantropa de Melbourne i mecenes de les arts que va fundar les Éditions de l'Oiseau-Lyre a París el 1932. Aquesta premsa continua publicant monuments de la música australiana dels segles XIX i XX, així com obres d'obscurs compositors europeus dels períodes renaixentista, barroc i clàssic. Des de juliol de 2011, és professor professor a l'Escola d'Idiomes i Lingüística de la Universitat de Melbourne. També és codirector del projecte Corpus des Luthistes del Centre d'Estudis Supérieures de la Renaissance de Tours, vicepresident de la Sociedad de la Vihuela a Espanya i president del grup d'estudis "Tablature in Western Music" de la Societat Musicològica Internacional. L'any 1993 va ser nomenat Oficial de l'Orde d'Isabel la Catòlica pel rei Joan Carles I d'Espanya.
Com a intèrpret, Griffiths ha aparegut arreu del món com a solista i com a membre del conjunt La Romanesca que va fundar el 1978 amb Hartley Newnham, Ros Bandt i Ruth Wilkinson. Acostuma a tractar moltes de les seves actuacions en solitari com una extensió del seu treball de recerca, i com una oportunitat per presentar obres recentment descobertes o noves interpretacions del repertori establert. Ha ensenyat durant molts anys a escoles d'estiu a Espanya, especialment al Festival Internacional de Guitarra de Còrdova, i al Festival Internacional de Música Antigua de Daroca.
Entre les seves publicacions hi ha noves edicions de les primeres fonts de música per a viola de mà i llaüt, estudis sobre interpretació, anàlisi musical, impressió de tabulatures en el renaixement i el paper dels instruments pinçats en la societat renaixentista. Ha col·laborat amb articles sobre la viola de mà i moltes àrees relacionades a les principals obres de referència The New Grove Dictionary of Music and Musicians, Die Musik in Geschichte und Gegenwart i el Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Destaca especialment el seu treball sobre la vida i la música del violinista de mà Esteban Daza així com el seu treball sobre la impressió musical a Espanya.
En els honors del Dia d'Austràlia del 2019, Griffiths va ser nomenat membre de l'Orde d'Austràlia (AM) per "un servei important a l'educació musical com a acadèmic i musicòleg, i a les societats professionals".

## Discografia

* Monodies. La Romanesca. Move Records MD3044, 2005 [Part nova, reedició parcial de l'enregistrament de 1982]
* I am Music: works by Francesco Landini (c.1325–1397). The Ensemble of the Fourteenth Century, dirigit per J. Griffiths i J. Stinson. La música del segle xiv, vol. 2. MD3093. Move Records, 1997.
* The Echo of Orpheus: Vihuela Music of Renaissance Spain. Move Records MD 3092, 1995
* An Iberian Triangle: Music of Christian, Jewish and Moorish Spain before 1492. La Romanesca. Move Records MD 3114, 1992.
* Every Delight and Fair Pleasure:The Music of Northern Italy. The Ensemble of the Fourteenth Century, dirigit per J. Griffiths i J. Stinson. La música del segle xiv, vol. 2. MD3092. Move Records, 1991.
* Two Gentlemen of Verona. The Ensemble of the Fourteenth Century, dirigit per J. Griffiths i J. Stinson. La música del segle xiv, vol. 1. MD3091. Move Records, 1987.
* Medieval Monodies. La Romanesca. Move Records MS3044, 1982. Reeditat en disc compacte el 1988
* Love Lyrics and Romances of Renaissance Spain. La Romanesca. Move Records MS3034, 1980.

## Referències

* ↑ Die Musik in Geschichte und Gegenwart
* ↑ Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana
* ↑ Early Music (see URL above)
* ↑ Esteban Daza, The Fantasias for Vihuela (1982), Esteban Daza: A middle-class musician in renaissance Spain (1995)
* ↑ Santa Maria and the Printing of Instrumental Music (1992), Printing the Art of Orpheus (2006), La producción de libros de cifra (2010)
* ↑ «Professor John Anthony Griffiths». honours.pmc.gov.au. [Consulta: 26 gener 2019].

## Bibliografia

* Juan Bermudo, l'autoformació i l'instrumentista aficionat. L'Educació Musical a l'Edat Mitjana i al Renaixement. Ed. Russell Murray Jr, Susan Forscher Weiss i Cynthia J. Cyrus. Bloomington: Indiana University Press, 2010. 126–137.
* "The Alphonsine Encyclopaedia of Music" Imagination, Books and Community in Medieval Europe: Papers of a Conference celebrada a la State Library of Victoria, Melbourne, Austràlia, del 29 al 31 de maig de 2008. Ed Gregory Kratzmann. Melbourne: Macmillan & State Library of Victoria, 2010. 221–230.
* Las vihuelas en la época de Isabel la Católica Cuadernos de Música Iberoamericana 20 (juliol–desembre 2010): 7–36.
* La producción de libros de cifra musical en España durante el siglo XVI Hispanica Lyra 12 (2010): 10–27.
* Hidalgo, merchant, poet, priest: the vihuela in the urban soundscape. Música antiga 37 (2009): 355–366.
* Cosimo Bottegari: Il libro di canto e liuto / The Song and Lute Book. Biblioteca Musica Bononiensis, Sezione IV, Nº 98. Bolonya: Arnaldo Forni Editore, 2006. (amb Dinko Fabris)
* Printing the Art of Orpheus: Vihuela Tablatures in Sixteenth-Century Spain. Early Music Printing and Publishing in the Iberian World. Ed. Iain Fenlon i Tess Knighton. De Música 11. Kassel: Edició Reichenberger, 2006. 181–214.
* Los dos renacimientos de la vihuela. Goldberg 33 (abril de 2005): 34–43.
* Música de llaüt napolità: Fabrizio Dentice, Giulio Severino, Giovanni Antonio Severino, Francesco Cardone. Investigacions recents en música del Renaixement 140. Madison: AR Editions, 2004. (amb Dinko Fabris)
* Políticas y Prácticas musicales en el mundo de Felipe II: Estudios sobre la música a España, sus instituciones y sus territorios en la segunda mitad del siglo XVI. Madrid: Instituto Complutense de Ciencias Musicales, 2004. (amb Javier Suárez-Pajares)
* L'essor et le déclin de la vihuela. Au origins de la guitare: la vihuela de mano. Ed. Joel Dugot. Els cahiers du Musée de la Musique, 5. París: Musée de la Musique, 2004. 8–15.
* Tañer vihuela segons Juan Bermudo. Saragossa: Institución Fernando el Católico, 2003. (reeditat digitalment l'any 2010 i també disponible en línia a «Playing the Vihuela According to Juan Bermudo». Arxivat de l'original el 29 agost 2011. [Consulta: 9 octubre 2011].
* "Improvisació i Composició a les Cançons de Vihuela de Luis Milán i Alonso Mudarra ". Gesäng zur Laute, ed. Nicole Schwindt. TroJa – Trossingen Jahrbuch für Musikforschung 2. (Kassel: Bärenreiter, 2003). 111-32.
* Strategies for the Recovery of Guitar Music of the Early Seventeenth Century. Rime e suoni alla spagnola. Atti della giornata internazionale dei studi sulla chitarra barocca. Ed Giulia Veneziano. Secoli d'oro – Comparatistica, 33. Florència: Alinea Editrice, 2003. 59–81.
* El llaüt i el polifonista. Studi Musicali 31 (2002), 71–90.
* La Vihuela: pràctica interpretativa, estil i context. Llaüt, guitarra i viola: interpretació històrica i interpretació moderna. Ed Víctor Coelho. Cambridge Studies in Performance Practice. Cambridge: CUP, 1997. 158-79.
* Esteban Daza: A middle-class musician in renaissance Spain". Early Music 22 (1995): 437–48.
* "The printing of instrumental music in sixteenth-century Spain" Revista de Musicología, 16 (1993): 3309–21
* "Santa Maria and the Printing of Instrumental Music in Sixteenth-Century Spain". Livro de homenagem a Macario Santiago Kastner. Ed. Maria Fernanda Cidrais Rodrigues, Manuel Morais, Rui Veiera Nery. Lisbon: Fundaçao Calouste Gulbenkian, 1992. 345-60. (with W. E. Hultberg)
* At Court and at Home with the vihuela de mano: Current Perspectives of the Instrument, its Music and Its World. Journal of the Lute Society of America 22 (1989): 1–27.
* La música renacentista para instrumentos solistas y el gusto musical español. Nassarre: Revista Aragonesa de Musicología 4 (1988): 59–78.
* La ‘Fantasía que contrahaze la harpa’ de Alonso Mudarra; estudio histórico-analítico". Revista de Musicología 9(1986): 29–40.
* Esteban Daza. The Fantasias for Vihuela. Recent Researches in Music of the Renaissance, 54. Madison: A-R Editions, 1982.