OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santa Coloma Residencial

Santa Coloma Residencial és una entitat de població del municipi de Santa Coloma de Farners, situada a la comarca de la Selva. En el cens de 2021 tenia una població total de 1.547 habitants segons l'INE.

## Descripció

Es tracta d'una urbanització situada a 4 km del centre de la població de Santa Coloma de Farners. Disposa d'una sèrie de serveis i equipaments públics com pot ser un camp de futbol, parcs públics i àrees de gimnàs a l'aire lliure entre d'altres.
El fet que estigui envoltada de bosc fa que disposi d'una sèrie de rutes que permeten descobrir l'entorn natural que envolta aquest indret. Les rutes més destacades son la via verda que uneix Santa Coloma de Farners amb Brunyola, els Pins de Can Picó o les pistes que duen a Vallcanera i Riudarenes.

## Història

La seva construcció es va aprovar el 10 d'octubre del 1973, el 1977 va ser impugnada, i el 1992 es van aturar dotze obres il·legals a la urbanització.
La primera festa major de Santa Coloma Residencial va ser de l'11 al 15 l'agost del 1984, i va comptar amb cercavila, jocs infantils, una gimcana, esports i una cantada d'havaneres amb cremat.

## Referències

* ↑ Triunfo (en castellà). Prensa Periodica, S.A., 1974, p. 119.
* ↑ «Avui. 1/6/1977.», 01-06-1977. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ «Punt, El. 16/4/1992.», 16-04-1992. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ «Sitios de Gerona, Los. 11/8/1984.», 11-08-1984. [Consulta: 4 setembre 2022].
# Belzebuth

Belzebuth és una pel·lícula mexicana de terror mexicana del 2017 dirigida per Emilio Portes, protagonitzada per Joaquín Cosío i Tobin Bell.

## Sinopsi

La història comença en un hospital amb el detectiu Emmanuel Ritter i la seva dona celebrant el naixement del seu bebè. Quan Ritter rep una trucada del seu despatx, marxa i una infermera porta el bebè a la guarderia. La infermera tanca la porta del viver, treu un bisturí i comença a apunyalar el nadó de Ritter i altres infants al viver. Abans que ningú pugui irrompre a la llar d'infants, la infermera ha matat tots els nounats i s'ha tallat la gola.
Molts anys després, Ritter roman traumatitzat i emocionalment distant, incapaç de processar la mort del seu fill. A la feina, s'assabenta d’un tiroteig massiu a una escola primària. Això resulta ser només una de les massacres horribles a la zona. Ritter inicia una investigació paranormal, buscant un sacerdot excomunicat i intentant trobar la força maligna responsable dels impactants incidents.

## Repartiment

* Tobin Bell - Vasilio Canetti
* Tate Ellington - Ivan Franco
* Joaquín Cosío - Emmanuel Ritter
* Giovanna Zacarías - Leonor
* Yunuen Pardo - Beatríz
* Jose Sefami - Demetrio
* Aida López - Elena
* Enoc Leaño - Jefe Najera
* Felipe Tututi - Enzo
* Norma Angélica - Doña Eulalia
* Mercedes Hernández - Aurora Moreno
* Liam Villa - Isa
* Damaris Rubio - Reportera
* Carlos "Conde" Fabregat - Belzebuth

## Producció

Fou estrenada en la secció Midnight X-Treme del L Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya. La pel·lícula té una puntuació del 79% a Rotten Tomatoes, basada en tretze crítiques amb una puntuació mitjana de 6,44/10.

## Premis i nominacions

En la LXII edició dels Premis Ariel va guanyar dos premis (millors efectes especials i millors efectes visuals) d'un total de sis nominacions (millor maquillatge. so, disseny artístic i banda sonora).

## Referències

* ↑ Ebaben, Dax. «[Review 'Belzebuth' Feels Like a Swift Punch in the Jaw]». Bloody Disgusting, 03-09-2019. [Consulta: 19 juliol 2020].
* ↑ Hunter, Rob. «'Belzebuth' Review: No Child Is Safe When the Devil Comes Calling (Cinepocalypse)». Film School Rejects, 18-06-2019. [Consulta: 19 juliol 2020].
* ↑ Eric Ortiz Garcia. «Review: BELZEBUTH, The Horrors Of A Bad Script». Screen Anarchy, 17-01-2019. [Consulta: 19 juliol 2020].
* ↑ Thompson, Simon. «'Saw's Tobin Bell Talks Mexican Horror 'Belzebuth' And Jigsaw». Forbes, 08-07-2020. [Consulta: 19 juliol 2020].
* ↑ Belzebuth al web del Festival de Sitges
* ↑ «Belzebuth». Rotten Tomatoes. [Consulta: 19 juliol 2020].
* ↑ ‘Ya no estoy aquí’ arrasa en los Premios Ariel del cine mexicano, El País, 28 de setembre de 2020

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Bernard Bigot

Bernard Bigot (Blois, 24 de gener de 1950 - Saint-Didier-au-Mont-d'Or, 14 de maig de 2022) va ser un acadèmic i funcionari, que va servir com a Director-General de l'ITER entre 2015 i 2022. Bigot era doctor en física i química. Era el president del École normale supérieure de Lió, i director de la Comissió francesa per a l'Energia Atòmica.
Bigot va morir en 14 de maig de 2022, a l'edat de 72 anys.

## Referències

* ↑ New ITER boss promises to strealine management and repair ties with the U.S.. Science Magazine
* ↑ Bernard Bigot, directeur général d'ITER Organization Arxivat 2016-12-23 a Wayback Machine.. iter.org
* ↑ «S'ha mort Bernard Bigot, gran impulsor de la fusió nuclear». [Consulta: 16 maig 2022].
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Bernard Bigot
# Berta Aroca i Chica

Berta Aroca i Chica (Mataró, 18 de desembre de 2001) és una creadora de contingut en català. És coneguda per ser pionera dins del sector, com també Long Li Xue i Juliana Canet. Té més de 240.000 seguidors a TikTok i 30.000 a Instagram. D'ençà del 2020, treballa per a Adolescents.cat fent contingut de tota mena a les xarxes socials. També va aparèixer durant tota una temporada a la secció "descoBerta Aroca" d'El món a RAC1, a més d'haver estat contractada per iCat el 2022 on presenta Loft amb Xènia Casado de dilluns a dijous.
La seva carrera dins del món de la comunicació va començar de nena, el 2013, a Youtube, en què feia vídeos d'entreteniment de tota mena en castellà, com ara videoblogs, rutines, experiències escolars i hauls ensenyant roba i objectes personals. A mitjans del 2021, va aparcar-lo per a passar-se a TikTok, on va decidir de fer contingut íntegrament en català.
Ha participat en diferents actes com ara la taula rodona de la Setmana del Talent Audiovisual al CCCB sobre creadors de plataforma, com a ponent del BizBarcelona a la Fira de Barcelona i a l'acte commemoratiu a les escoles ambaixadores del Parlament Europeu 2021-2022, entre altres esdeveniments. Addicionalment, el 2022 va ser triada com a comentarista del concurs Sona9.
El febrer del 2023, va encetar un pòdcast titulat La Toneta, que va es va posicionar com un dels 10 més escoltats a Spotify a Espanya la mateixa setmana.
El mateix any va lliurar algunes estatuetes la gala dels premis Enderrock amb la seva companya de ràdio Xènia Casado.

## Referències

* ↑ «La Berta Aroca i el got mig ple». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «Què s'està fent en català? (III) – TikTok». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «Berta Aroca: "No vull assumir haver de ser un referent per fer continguts en català"». Popap. Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 11-04-2022. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ Prieto, Alberto. «L'ofici del contingut». VIA Empresa, 01-12-2021. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ Gutiérrez, Àlex. «Berta Aroca: "La gent creu que si fas vídeos en castellà arribaràs a més gent, però és una fal·làcia"». Diari ARA, 02-01-2022. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ «L'emissora musical Icat estrena nova imatge i amplia l'horari del matinal 'Els experts'». La Vanguardia, 13-10-2021. Arxivat de l'original el 11 de setembre 2022. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ Claramunt, Júlia. «TikTok, un bri d'esperança per al català?», 25-06-2021. [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «Jornada Inaugural · Setmana del Talent 2021». Arxivat de l'original el 2021-12-21. [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «Escollits els nous ambaixadors del Sona9!». Enderrock, 29-07-2022. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ «Los 10 podcast de Spotify en España para engancharse este día» (en espanyol europeu). Infobae, 04-02-2023. [Consulta: 4 febrer 2023].
* ↑ «‘De l’1 al què’ dels Tyets, la millor cançó dels Premis Enderrock», 10-03-2023. Arxivat de l'original el 2023-03-11. [Consulta: 11 març 2023].
# Bessie Hatton

Bessie Hatton (Claines, 1867 - 25 de març de 1964) Bessie Lyle Hatton fou actriu, dramaturga, periodista i feminista, i va lluitar pel sufragi femení a Anglaterra.

## Biografia

Bessie Hatton nasqué el 22 de novembre del 1867 a Claines, Worcestershire. Son pare era Joseph Hatton, novel·lista i periodista, i sa mare, Louisa Johnson. El seu germà major era l'explorador Frank Hatton. Estudià en una escola d'Ardennes i al Bedford College de Londres. Deixà, però, la universitat per a unir-se a la companyia de Frank Benson que interpretava Shakespeare.
Bessie Hatton escrigué obres de ficció molt populars, com ara The Village of Youth and Other Fairytales (El llogaret de la joventut i altres contes de fades) (1895) i Before Sunrise. Aquesta darrera obra es representà al Royal Albert Hall l'11 de desembre del 1909 per a la Women's Freedom League.
Al juny del 1908, ella i la seua companya actriu i escriptora Cicely Mary Hamilton crearen la Women Writers' Suffrage League, oberta tant a hòmens com a dones. Bessie Hatton en fou secretària.
Quan va esclatar la Primera Guerra Mundial, la Women Writers' Suffrage League muntà una biblioteca a l'Hospital Militar d'Endell Street. Bessie Hatton mor el 25 de març del 1964.

## Referències

* 1 2 3 4 Hughes-Johnson. «Hatton, Bessie Lyle (1867–1964)». Oxford Dictionary of National Biography, 12-09-2019. DOI: 10.1093/odnb/9780198614128.013.369196. [Consulta: 31 març 2020].
* ↑ Bessie Hatton. Before Sunrise. Privately printed, 1909.
* ↑ Elizabeth, Crawford. The women's suffrage movement : a reference guide, 1866-1928. Londres: Routledge, 2001, p. 278–9. ISBN 9780415239264. OCLC 44914288.
* ↑ Votes for women and other plays. Twickenham: Aurora Metro Press, 2009, p. 221. ISBN 9781906582012. OCLC 268792352.
* ↑ Robins, Elizabeth. Way Stations. Hodder and Stoughton, 1913, p. 106. OCLC 654476659. «methods proper to writers.»
# Bi arnas

Bi arnas (lit. ‘Dues respiracions’) és una pel·lícula documental del 2022 dirigida per Jon Mikel Fernández Elorz L'obra tracta sobre les tortures de la policia espanyola i la guàrdia civil durant el conflicte basc i compta amb la participació de Mari Nieves Diaz, Iratxe Sorzabal, Nekane Txapartegi, Paco Etxeberria i Serge Portelli.
El 14 de març de 2023 es va emetre al programa Sense ficció de TV3, amb el doblatge únicament dels diàlegs en basc i francès. El programa va ser el més vist de la seva franja amb una quota d'audiència del 10,1% i 193.000 espectadors.

## Argument

En aquesta història s'expliquen dues respiracions, les d'Iratxe Sorzabal i de Mari Nieves Diazena, la seva mare. Cadascuna a la seva manera han patit la falta d'alè provocada per la tortura.

## Referències

* ↑ «Ama-alaben arnasa torturaren itolarrian» (en basc), 14-06-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ «Bi Arnas» (en basc). Seminarixoa.eus. [Consulta: 5 abril 2023].
* ↑ «"Sense ficció" estrena "Bi Arnas", sobre les tortures al País Basc, i "Fly so far (La nostra llibertat)", quan l'avortament és un crim». CCMA.cat, 13-03-2023. [Consulta: 5 abril 2023].
* ↑ «Sense ficció - Bi Arnas (Dues respiracions)». CCMA.cat, 14-03-2023. [Consulta: 15 març 2023].
* ↑ «"Aquestes ferides no cicatritzaran mai"». CCMA.cat, 12-03-2023. [Consulta: 23 març 2023].
* ↑ «TV3, líder de dimarts, amb els telenotícies, "Cuines" i "Com si fos ahir" entre els més vistos». CCMA.cat, 15-03-2023. [Consulta: 5 abril 2023].
* ↑ «Donostia Zinemaldia» (en basc). SanSebastianFestiva.com. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ Eizagirre, Estitxu. «'Bi arnas' filmaren egileek nabarmendu dute torturaren ondorioek jarraitzen dutela egun ere» (en basc). Argia.eus, 23-09-2022. [Consulta: 23 març 2023].
* ↑ Sola, Ramón. «‘Bi arnas', poniendo palabras al impacto mudo de la tortura» (en castellà). Naiz.eus, 18-05-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
# Bicibús

Un bicibús és un grup de persones que recorren juntes una ruta amb bicicleta seguint un horari establert com a forma de desplaçament fins als seus llocs de destinació. Els ciclistes poden unir-se o deixar el bicibús en diferents punts al llarg de la ruta.
Els bicibusos poden tenir finalitats socials o mediambientals, tractant d'animar a més persones a utilitzar la bicicleta com a mitjà de transport, fent l'experiència més interessant, sociable i segura.
Amb freqüència s'organitzen bicibusos escolars en els quals un o diversos adults supervisen una ruta en la qual es van recollint als nens en diferents punts fins que arriben al centre educatiu.
Els bicibusos tenen nombrosos avantatges com a millora de la salut, reducció de la contaminació, major socialització i participació comunitària, reducció de trànsit i soroll o millora de la seguretat viària.

## Vegeu també

* Pedibús
* Bicitaxi
* Massa crítica
* Pilot
* Ciclisme urbà

## Referències

* ↑ «Bicibús - Canvis en Cadena».
* ↑ «Suma't a la revolució bicibús».
* ↑ «Familias que van juntas a la escuela en bicicleta: así se organiza un ‘bicibús'». El País, 09-06-2021.
* ↑ «A bordo del “bicibús”: cientos de alumnos desafían a los coches para ir a clase pedaleando». Eldiario.es, 22-10-2021.
* ↑ «Bicibús». Generalitat Valenciana.
# Brachyponera chinensis

Brachyponera chinensis, la formiga agulla asiàtica, és una espècie de formiga de la subfamília dels ponerins (Ponerinae). És nativa de l'est d’Àsia (incloent la Xina, Taiwan, la Península de Corea i el Japó).

## Espècie invasora

Va ser introduïda també als Estats Units d’Amèrica durant el 1930s, on s'ha estès ràpidament, principalment per l'est del país i s'ha convertit en una plaga tan en hàbitats urbans com naturals, incloent boscos primaris. També s'ha introduït a Rússia i Geòrgia al llarg de la costa est del mar Negre, així com al nord de Nova Zelanda. Recentment s'ha detectat la seva presència a Nàpols, Itàlia. Es considera una espècie invasiva potencialment perillosa pels seus impactes en la biodiversitat local, com també per poder representar una amenaça per la salut humana, ja que les seves picades poden provocar en alguns casos reaccions anafilàctiques.

## Referències

* 1 2 Mark P. Nelder; Eric S. Paysen; Patricia A. Zungoli; Eric P. Benson Journal of Medical Entomology, 43, 5, 2006, pàg. 1094–1098. DOI: 10.1603/0022-2585(2006)43[1094:EOTIAP]2.0.CO;2. PMID: 17017251.
* ↑ Smith, M. R. 1934. Ponerine ants of the genus Euponera in the United States. Annals of the Entomological Society of America 27:557-564.
* ↑ Benoit Guénard; Robert R. Dunn «A new (old), invasive ant in the hardwood forests of eastern North America and its potentially widespread impacts». PLoS ONE, 5, 7, 2010, pàg. e11614. DOI: 10.1371/journal.pone.0011614. PMC: 2908120. PMID: 20657769 [Consulta: free].
* ↑ Guénard, B.; Wetterer, J.K.; MacGown, J.A. «Global and temporal spread of a taxonomically challenging invasive ant, Brachyponera chinensis (Hymenoptera: Formicidae)». Florida Entomologist, 101, 2018, pàg. 649–656. DOI: 10.1653/024.101.0402.
* ↑ Brown, W.L.Jr. «A review of the ants of New Zealand». Acta Hymenopterologica, 1, 1958, pàg. 1–50.
* ↑ Menchetti, M.; Schifani, E.; Gentile, V.; Vila, R. «The worrying arrival of the invasive Asian needle ant Brachyponera chinensis in Europe (Hymenoptera: Formicidae).». Zootaxa, 5115, 2022, pàg. 146–150. DOI: 10.11646/zootaxa.5115.1.10.
# Braçola

Una braçola és la paret perimetral que envolta la boca escotilla de la bodega d'una embarcació. Sobre la seva vora superior es desplacen (quan sigui el cas) els diferents segments de les tapes d'una escotilla. Té per objecte d'elevar respecte a la coberta principal el tancament dels espais de càrrega, dificultant l'entrada d'aigua al mateix temps que dona rigidesa estructural a l'obertura practicada a coberta per a accedir a les vodegues. A part d'això, serveix d'assentament i encaixament a les tapes amb què es tanca i per a poder mantenir la lona encerada amb la qual s'acostumen a impermeabilitzar les juntes i ranures d'unió de les casernes.
Una braçola té una forma, aproximadament, rectangular. En els vaixells de fusta està formada per quatre peces: dues peces longitudinals rectes (paraescuts) i dues peces transversals de formes corbades que s'adapten a la brusca de la coberta (cossies). La forma general recorda la part inferior d’algunes bressoles, amb dos llarguers rectes i dos travessers corbats. L'etimologia oficial fa derivar el terme “braçola” de “braç”.
Així mateix, es denomina braçola, cadascuna de les posts gruixudes col·locades sobre la coberta o la banyera, que constitueixen la base d'un pont cobert, d'un frontó o d'una mampara transversal que limita qualsevol altra obra lleugera alta, com el castell de proa, etc.

## Referències

* ↑ DCVB:Braçola.
* ↑ Enciclopèdia d’Eivissa i Formentera. Braçola.
# Brick painting

Brick Painting és un quadre de l’artista nord-americà Ad Reinhardt. Concretament es tracta d’un oli sobre llenç realitzat l’any 1950. Les seues mesures són 152,5 cm x 102 cm.
Brick Painting pertany a l’època on l’artista estava provant un llenguatge més abstracte, sense escales ni referències de cap tipus. El seu objectiu era la neutralitat, i és per això que va limitar els moviments de les seues pinzellades. Les formes rectangulars constitueixen unitats mínimes individuals, elaborades minuciosament. La separació cromàtica s'aprecia perfectament, així com les marques deixades pel pinzell.

## Referències

* 1 2 Institut Valencià d'Art Modern. 50 obras maestras de la Colección del IVAM: 1950-2000. Rocío Robles Tardío. València: Institut Valencià d'Art Modern, 2019. ISBN 978-84-482-6416-1. OCLC 1241664690.
# Buffalo Kids

Buffalo Kids és una pel·lícula animada espanyola de comèdia i aventures dirigida per Juan Jesús García i Pedro Solís, i escrita per Jordi Gasull i Javier Barreira. Està basada en el relat curt Cuerdas, de Solís García, qui anteriorment el va adaptar a un curtmetratge homònim del 2013. S'estrenarà el 14 d'agost, tot i que es preveia estrenar-la el 30 d'agost, de 2024 amb doblatge en català.

## Trama

Dos orfes irlandesos viatgen a Nova York, on viuen una aventura en tren per a conèixer al seu oncle i encarregar-se de la seva herència. Pel camí, es fan amics d'una institutriu a càrrec d'un altre parell d'orfes i han d'afrontar l'atac d'una banda de facinerosos.

## Producció

Poc abans de l'estrena de Mòmies, els productors de la pel·lícula van fer referència per primera vegada a Buffalo Kids el febrer de 2023 a la Berlinale, on es van vendre els seus drets a dotze països en unes hores. El projecte està basat en el relat curt de Solís Cuerdas i la seva posterior adaptació a curtmetratge; un dels protagonistes, en Nico, basat en el fill de Solís, havia aparegut en el curt. L'estudi d'animació Core Animation, que anteriorment va animar Mòmies, va confirmar la continuació de la seva aliança amb l'equip de Mòmies per a Buffalo Kids.

## Llançament i màrqueting

El setembre de 2023, es va anunciar en un primer moment que Warner Bros. Pictures Espanya estrenaria Buffalo Kids als cinemes d'Espanya el 30 d'octubre de 2024; no obstant això, més endavant aquest mes, durant la presentació d'Atresmedia Cine dels seus pròxims projectes en el Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià, es va rectificar la data i es va confirmar que en realitat s'estrenaria el 30 d'agost de 2024.

## Referències

* 1 2 «‘Buffalo Kids', el largo de animación que une al director de ‘Cuerdas' con los creadores de ‘Momias'». Cine con Ñ, 03-07-2023. [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ «11 grans estrenes en català als cinemes per a la segona meitat del 2024». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 abril 2024].
* ↑ «Jordi Gasull: «‘Momias' es la película española con mayor distribución internacional de un estudio de Hollywood en la historia»». Audiovisual451, 22-02-2023. [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ «Las próximas películas españolas de animación». Audiovisual451, 17-03-2023. [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ ««'Buffalo Kids' va ser una película que tendrá mucha verdad»». Diario de Ávila, 25-05-2023. [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ Cruz, Luis Miguel. «Exclusiva: Y después de Momias, ¿qué sigue para Core Animation?». Radix Animación, 03-03-2023. [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ «Buffalo Kids revela fecha de estreno en España y confirma apertura global». Radix Animación, 01-09-2023. [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ «Atresmedia Cine producirá las próximas películas de Arregi y Garaño y de Calparsoro». La Vanguardia, 26-09-2023. Arxivat de l'original el 2023-09-28. [Consulta: 11 desembre 2023].
# Bumamuru Standard FC

El Bumamuru Standard Football Club és un club de futbol de la ciutat de Buganda, província de Cibitoke, Burundi.
El club va ser fundat el 31 de març de 2014. La temporada 2017-18 assolí l'ascens a primera categoria en la promoció. El club guanyà la Copa del President de la República el 2021 vencent el Flambeau du Centre FC a la final per 3-1. L'any següent guanyà la seva segona copa, repetint rival i resultat, 3-1 a Flambeau du Centre.

## Palmarès

* Lliga burundesa de futbol:
** 2022–23
* Copa burundesa de futbol:
** 2021, 2022

## Referències

* ↑ «Burundi - List of Foundation Dates». RSSSF. Arxivat de l'original el 26 September 2022. [Consulta: 25 juliol 2022].
* ↑ «Burundi 2017/18». RSSSF. Arxivat de l'original el 22 December 2022. [Consulta: 25 juliol 2022].
* ↑ «Burundi – Coupe du président : Bumamuru s'impose face à Flambeau du centre». panafricafootball.com. Arxivat de l'original el 26 December 2022. [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ «Coupe du Président: l’équipe Bumamuru sacrée championne». rtnb.bi. Arxivat de l'original el 26 December 2022. [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ «Burundi – List of Champions». RSSSF, 2010.
* ↑ «Burundi - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Ca n'Humet

Ca n'Humet és un edifici industrial del municipi del Masnou (Maresme) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És obra de l'arquitecte modernista Francesc Guàrdia i Vial.

## Descripció

Antiga fàbrica formada per una sola nau, exteriorment dividida en vuit mòduls, quatre a cada banda d'un portal central format per un gran arc escarser. La nau està resolta amb un sistema de voltes de rajoles desenvolupades en tres crugies; la central és de quatre punts i les laterals de mig punt, suportades amb pilars de ferro reblonats. Les façanes laterals són portants.
L'element fonamental de la construcció és la totxana o maó en sardinell, tant als coronaments com a les finestres. Cadascú d'aquests mòduls consta d'una teulada de dues vessants amb el carener perpendicular a la façana i una finestra formada per un arc escarser.

## Història

Fou construït l'any 1918 per posar-hi una impremta i taller de l'editorial Barcelonesa d'Arts Gràfiques Domènech propietat d'Eduard Domènech i Montaner. Durant la Guerra Civil, a finals de 1937, s'hi va instal·lar la cooperativa treball Unió de Pintors del Masnou. Acabada la guerra, es va transformar en una fàbrica de filatures i llanes propietat de Joan Humet Vallès, pare de Miquel Humet Argemí (alcalde de 1972 a 1979). Oficialment s'anomenava Puig Soler y Humet SA, ja que també era propietat de l’empresari Josep Maria Puig Soler, que als anys trenta s'havia encarregat de Can Xala juntament amb el també empresari Mario Rovira Canalías.
Entre els anys 1999 i 2001 fou reformat per l'arquitecte Francesc Moreso per convertir-lo en un centre cívic.
Actualment és propietat municipal i ha estat objecte d'una profunda reforma per transformar-lo en centre cultural, que compta amb un teatre, un gran pati i una sala polivalent.

## Referències

* 1 2 Montlló Bolart, Jordi. «Fitxa "08118/92 Can Humet; Fàbrica de Llanes - El Masnou"». Mapes de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona, 31-12-2009. [Consulta: 29 juliol 2016].
* ↑ «Fàbrica de llanes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 juliol 2016].
* ↑ Tabaras Bosch, Marta. Record de les dones del tèxtil: treballadores del Masnou a la postguerra. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2019, p. 30.
* ↑ Ca n'Humet - El Masnou - Pobles de Catalunya