# Xacal comú

El xacal comú o xacal daurat (Canis aureus) és una espècie de mamífer carnívor originari del sud-est d'Europa, el sud-oest d'Àsia, el sud d'Àsia i parts del sud-est d'Àsia. Pertany al gènere Canis i el seu pelatge varia, segons la localitat, entre el terrós rogenc i el gris groguenc. El xacal comú té una alimentació molt variada des de petits rosegadors a ocells passant per insectes, rèptils, carronya i escombraries.
Habita el sud-est i centre d'Europa (fins a Àustria i Hongria), Àsia menor, el proper orient i est d'Àsia. No està en perill per la gran àrea que ocupa i alimentació variada. És una espècie molt adaptable que també viu al Caucas i boscos de l'Índia. És el xacal més gros i l'únic que viu fora de l'Àfrica. N'hi ha 7 subespècies. Genèticament està més relacionat amb el llop i el coiot que amb altres xacals.

## Descripció

Els xacals comuns són més petits i més lleugers que els llops. Les femelles tenen cinc parells de mamelles i són un 12% més menudes que els mascles. Els adults fan de 74-106 cm de llarg, 38-50 cm d'alçada a l'espatlla i pesen 7-15 kg. La cua és més recta i més curta que la dels llops.

## Comportament

Només caça de nit. La femella pareix cap al març i els cadells són independents tres o quatre mesos després. Arriben a la maduresa sexual en un any.
El nínxol ecològic que ocupa és semblant al de la guineu roja, tot i que el xacal comú és, generalment, més gros. Hi ha evidència del fet que, segurament per aquest motiu, la guineu tendeix a evitar al xacal.

## Subespècies

Actualment es reconeixen les següents subespècies:
* Canis aureus aureus - Orient Mitjà, Iran, Turkmenistan, Afganistan, el Pakistan, Índia Occidental.
* Canis aureus cruesemanni - Tailàndia.
* Canis aureus ecsedensis - Europa Central i Conca Pannònica.
* Canis aureus indicus - Sucontinent indi.
* Canis aureus moreoticus - Sud-est europeu, Àsia menor i Caucas.
* Canis aureus naria - Sri Lanka i sud-oest de la costa de l'Índia.
* Canis aureus syriacus - Israel, Síria, Liban i Jordània.
Anteriorment el llop daurat africà (Canis lupaster) també es considerava una subespècie del xacal xomú (C. aureus lupaster). Aquesta classificació es mantingué en peu fins a la dècada del 2010, quan diversos estudis en revisaren la taxonomia i conclogueren que era una espècie diferent.

## Expansió

El xacal comú s'està expandint de forma natural més enllà dels seu rang de distribució al sud-est d'Europa cap a Europa central i nord-est, en zones on hi ha poca o nula presència del llop.
S'han vist exemplars a Belarús, Txèquia i Alemanya. Es va registrar per primera vegada a Dinamarca el 2015, l'individu probablement era un migrant natural de més al sud, i des de llavors s'ha confirmat l'espècie des de diversos llocs de Jutlàndia. Els mitjans de comunicació neerlandesos es van fer ressò d'un albirament als Països Baixos, però no és clar si aquest xacal era un fugitiu d'un zoològic privat. El juliol de 2019, es va albirar un xacal comú a l'est de Finlàndia, a uns 100 quilòmetres de la frontera russa, i posteriorment es descobriren proves d'un albirament anterior de 2018 prop de Kajaani a Finlàndia central. L'any 2020, un individu fou enregistrat per una càmera de fototrampeig al nord de Noruega, convertint-lo fins ara en l'observació més septentrional de l'espècie.
A França l'espècie fou detectada el 2017 a la regió alpina de l'Alta Savoia. A finals del 2020 també se'n va veure un exemplar al departament de les Boques del Roine, a tocar del Mediterrani, i el febrer del 2021 es va enregistrar l'albirament més a l'oest al departament de Deux-Sèvres, a la regió Nova Aquitània.
A principis de l'any 2023 es va constatar la presència del primer exemplar a la península Ibèrica, concretament al municipi basc d'Agurain fruit d'un atropellament. L'anàlisi de l'ADN mitocondrial van confirmar que es tractava d'un exemplar de Canis aureus.

## Referències

* ↑ Entrada «Canis aureus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 31 març 2023].
* ↑ «Xacal comú». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 30/03/2023(català)
* ↑ «Lapini L., Molinari P., Dorigo L., Are G. & Beraldo P., 2009. Reproduction of the Golden Jackal (Canis aureus moreoticus I. Geoffroy Saint Hilaire, 1835) in Julian Pre-Alps, with new data on its range-expansion in the High-Adriatic Hinterland (Mammalia, Carnivora, Canidae). Boll. Mus. Civ. St. nat. Venezia, 60 (2009): 169-186.». Arxivat de l'original el 2011-07-27. [Consulta: 7 setembre 2010].
* ↑ Jhala, Y.V. & Moehlman, P.D. Xacal comú. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el . Database entry includes justification for why this species is of least concern
* ↑ «Behavioural responses of red foxes to an increase in the presence of golden jackals: a field experiment» (en anglès). Animal Behaviour.
* ↑ Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
* ↑ Stenseth, N. C.; Viranta, S. «Rediscovering the African wolf» (en anglès). BioMed Central, 19 abril 2017. [Consulta: 27 febrer 2021].
* ↑ «El chacal dorado, un competidor del lobo que está conquistando Europa» (en castellà). La Vanguardia, 16-01-2019. [Consulta: 5 novembre 2022].
* ↑ Trouwborst, Arie; Krofel, Miha; Linnell, John D. C. «Legal implications of range expansions in a terrestrial carnivore: the case of the golden jackal (Canis aureus) in Europe». Biodiversity and Conservation, 24, 2015, pàg. 2593–2610. DOI: 10.1007/s10531-015-0948-y.
* ↑ Koubek, P; Cerveny, J «The Golden jackal (Canis aureus) – a new mammal species in the Czech Republic». Lynx, 38, 2007, pàg. 103–106.
* ↑ Krofel, M; Giannatos, G.; Ćirovič, D; Stoyanov, S; Newsome, T. M. «Golden jackal expansion in Europe: a case of mesopredator release triggered by continent-wide wolf persecution?». The Italian Journal of Mammalogy, 28 (1), 2017. DOI: 10.4404/hystrix-28.1-11819.
* ↑ «"Guldsjakaler i Danmark [xacals comuns a Dinamarca]» (en danès). Natural History Museum of Denmark, 26-02-2018. [Consulta: 5 novembre 2022].
* ↑ «Golden jackal spotted in the Netherlands: is it an escapee?"» (en neerlandès). DutchNews.nl. Netherlands: DutchNews, 29-02-2016. [Consulta: 5 novembre 2022].
* ↑ Teivainen, Aleksi. «Finland's first sighting of golden jackal sets off political debate» (en anglès). Helsinki Times, 29-07-2019. [Consulta: 5 novembre 2022].
* ↑ «Sakaali onkin liikkunut Suomessa jo luultua aiemmin – riistakameran kuvat vahvistivat havainnon" [El xacal va aparèixer a Finlàndia abans del que es pensava: albirament capturat per una càmera de fototrampeig]» (en finès). Yle, 14-02-2020. [Consulta: 5 novembre 2022].
* ↑ Henriksen, C. A. «Gullsjakal sett for første gang i Norge".» (en noruec). NRK (in Norwegian Bokmål)., 2021. [Consulta: 5 novembre 2022].
* ↑ «El xacal daurat avança per Europa i ja creua els Alps». El Periódico, 15-04-2018. [Consulta: 5 novembre 2022].
* ↑ «Deux-Sèvres : Un chacal doré observé, troisième localisation authentifiée en France» (en francès). 20 minutes, 02-02-2021. [Consulta: 5 novembre 2022].
* ↑ «La Diputacion Foral certifica la presencia de un ejemplar de chacal dorado en tierras alavesas - prentsa» (en castellà). Diputación Foral Araba/Álava. [Consulta: 30 març 2023].

## Enllaços externs

* Golden Jackal Canis aureus Linnaeus, 1758 by Y.V. Jhala and P.D. Moehlman Arxivat 2007-10-12 a Wayback Machine.
* Giannatos, G., 2004. Conservation Action Plan for the golden jackal Canis aureus L. in Greece. WWF Greece. pàg. 47 Arxivat 2008-02-27 a Wayback Machine.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :