OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Grup compacte

En matemàtiques, un grup (topològic, sovint sobreentès) compacte és un grup la topologia del qual és compacta. Els grups compactes són una generalització natural dels grups finits amb topologia discreta.
D'ara endavant, assumirem que tots els grups són espais de Hausdorff.

## Grups de Lie compactes

Els grups de Lie formen una classe típica de grups topològics, i els grups de Lie compactes tenen una teoria particularment ben desenvolupada. Els exemples bàsics de grups de Lie compactes inclouen
* El grup del cercle T i el grup del tor Tn,
* Els grups ortogonals O(n), el grup ortogonal especial SO(n), i la seva coberta grup espinorial Spin(n),
* El grup unitari U(n) i el grup unitari especial SU(n),
* El grup simplèctic Sp(n),
* Les formes compactes dels grups de Lie excepcionals: G₂, F₄, E₆, E₇, i E₈.
El teorema de classificació dels grups de Lie compactes declara que aquesta llista d'exemples cobreix, pel que fa a extensions i cobertures finites, tots els casos (incloent-hi algunes redundàncies).

### Classificació

Sigui G un grup de Lie compacte, i G$_0$ la seva component d'identitat amb la qual és connectat, el grup de quocient G/G$_0$ és el grup de components π$_0$(G) que ha de ser finit car G és compacte. Per tant, tenim una extensió finita
    $1\to G_{0}\to G\to \pi _{0}(G)\to 1.\,$
Ara cada grup de Lie compacte i connex G$_0$ té una cobertura finita
    $1\to A\to {\tilde {G}}_{0}\to G_{0}\to 1\,$
on $A\subset Z({\tilde {G}}_{0})$ és un grup abelià finit i ${\tilde {G_{0}}}$ és el producte d'un torus i un grup de Lie compacte simplement connex K:
    ${\tilde {G}}_{0}\cong \mathbb {T} ^{m}\times K.$
Finalment, cada grup de Lie K, compacte i simplement connex', és el producte de grups de Lie simples, compactes i simplement connexos, K$_i$ cadascú del qual és isomorf exactament a un d'aquests casos:
* Sp(n), n ≥ 1
* SU(n), n ≥ 3
* Espín(n), n ≥ 7
* G₂, F₄, E₆, E₇ i E₈

## Mesura de Haar

Tots els grup compactes tenen una mesura de Haar, que és invariant respecte a translacions esquerra i dreta. En altres paraules, aquests grups són unimodulars. La mesura de Haar és fàcilment normalitzada per a esdevenir una mesura de probabilitat, anàlega a dθ/2π al cercle.

## Teoria de representació

La teoria de representació dels grups compactes va ser fundada pel teorema de Peter–Weyl. Hermann Weyl la va completar detallant la teoria de caràcter dels grups de Lie connexos compactes, basats en la teoria del tor màxim. La fórmula de caràcter de Weyl resultant ha estat un dels resultats influents de les matemàtiques de segle xx.

## Vegeu també

* Grups de Lie

## Referències

* ↑ Weil, André. L'intégration dans les groupes topologiques et ses applications. 869. Hermann, 1940.
* ↑ Peter, F.; Weyl, H. «Die Vollständigkeit der primitiven Darstellungen einer geschlossenen kontinuierlichen Gruppe». Math. Ann., 97, 1927, p. 737–755. DOI: 10.1007/BF01447892.
# Enterobacteriàcies

Les enterobacteriàcies (Enterobacteriaceae) són una família de bacteris gram-negatius que conté més de 30 gèneres i més d'un centenar d'espècies que poden tenir morfologia de bacils o cocs. Són anaerobis facultatius i oxidasa negatius. Els Enterobacteriaceae són fermentadors de carbohidrats en condicions anaeròbiques i oxidadors d'una àmplia gamma de substrats en condicions aeròbiques. Molts gèneres tenen un flagel que els serveix per desplaçar-se, tot i que alguns gèneres, pocs, no són mòbils. No formen espores i són catalasa positius. Els membres d'aquesta família formen part de la microbiota del tracte digestiu de l'home i d'altres animals. Algunes espècies poden viure a terra, en plantes o animals aquàtics. Enterobacteriaceae inclou alguns gèneres com Enterobacter o Escherichia dins els quals s'hi trobenpatògens per a l'home com Escherichia coli i Salmonella, i per a les plantes com Erwinia.

## Gèneres

* Alishewanella
* Alterococcus
* Aquamonas
* Aranicola
* Arsenophonus
* Azotivirga
* Blochmannia
* Brenneria
* Buchnera
* Budvicia
* Buttiauxella
* Cedecea
* Citrobacter
* Dickeya
* Edwardsiella
* Enterobacter
* Erwinia, p. ex. Erwinia amylovora
* Escherichia, p. ex. Escherichia coli
* Ewingella
* Grimontella
* Hafnia
* Klebsiella, p. ex. Klebsiella pneumoniae
* Kluyvera
* Leclercia
* Leminorella
* Moellerella
* Morganella
* Obesumbacterium
* Pantoea
* Pectobacterium
* Candidatus Phlomobacter
** Photorhabdus
** Plesiomonas, p. ex. Plesiomonas shigelloides
** Pragia
** Proteus, p. ex. Proteus vulgaris
** Providencia
** Rahnella
** Raoultella
** Salmonella
** Samsonia
** Serratia, p. ex. Serratia marcescens
** Shigella
** Sodalis
** Tatumella
** Trabulsiella
** Wigglesworthia
** Xenorhabdus
** Yersinia, p. ex. Yersinia pestis
** Yokenella
* ↑ «Bacilos gramnegativos entéricos (Enterobacteriaceae)» (en castellà). [Consulta: 16 novembre 2024].
# Fundació SETBA

La Fundació SETBA és una entitat sense ànim de lucre constituïda el 2009 per Dario Olaortua Rumeu amb l'objectiu de contribuir a la transformació social a través de la cultura de la mà d'artistes professionals.

## Seu

La seu es troba al número 10 de la Plaça Reial de Barcelona, en un pis amb set balcons (i d'aquí el seu nom) on va viure l'artista José Pérez Ocaña, i més tard va ser adquirit per Lluís Llach, que el va reformar íntegrament. El 2007 es va convertir en una galeria d'art, un espai d'exposicions successor de la Galeria Joan de Serrallonga, oberta el 1976 a l'antic Hostal de Girona (Mercaders, 15). El 24 de febrer de 2018 tanca l'espai obert al públic per dedicar-se exclusivament a la creació i desenvolupament de projectes culturals per a col·lectius en risc d'exclusió social.

## Projectes i activitats

Del 2010 al 2017, la Fundació Setba crea SETBA Jove, una convocatòria per a joves artistes amb l'objectiu de donar-los oportunitats per a què mostrin les seves obres, en molts casos per primera vegada, en una galeria d'art. Els artistes participants ho fan amb diferents disciplines: arts escèniques, escultura, fotografia, il·lustració, instal·lació, pintura i videoart.
En paral·lel, la Fundació Setba comença amb la creació de projectes culturals per a col·lectius en risc d'exclusió social, com el Premi Setba (2010), un certamen de pintura per a artistes amb discapacitat intel·lectual; Natura és cultura (2011) un projecte de respir artístic per a persones amb problemes de salut mentalt; Descobrint el monstre (2013 - 2016), en atenció a dones que han patit violència masclista; el projecte La memòria de la Plaça (2012 - 2018), dedicat a recuperar la memòria oral de les persones del districte de Ciutat Vella; Traspassant murs (2018), un projecte d'art mural per a joves que estan interns en centres penitenciaris i Traspassant l'objectiu (2020), de fotografia per a dones internes en centres penitenciaris.

## Filial a Xile

El 2017, el president de la fundació, Darío Olaortua, es va mudar a Santiago de Chile, la qual cosa va impulsar la creació d'una filial, la Fundación SETBA Chile, a la comuna de Las Condes.

## Vegeu també

* Santa Maria del Viver

## Referències

* 1 2 Cortina, Josep Maria «Quadrilater a la Fundació SETBA». Núvol, 05-03-2015.
* 1 2 «Fundació Setba: la cultura com a eina per fer visibles projectes i realitats socials». betevé, 29-09-2014.
* ↑ «Arte». Destino, 11-11-1976, pàg. 55.
* ↑ «¿Quiénes somos?». Fundación SETBA Chile.

## Enllaços externs

* Fundació SETBA - Lloc web oficial
# Passió

«Passió» té aquests significats:
* Passió (emoció), sentiment molt intens, especialment de patiment o d'amor
* Passió de Jesús, període de la vida de Jesús de Natzaret que, segons els evangelis, va passar entre el Sant Sopar i la seva mort i enterrament
* La Passió, representació teatral d'aquesta mort
* Passió (música), composició musical que té com a text aquest fragment de l'evangeli
* Passió (pel·lícula de 1954), pel·lícula dirigida per Allan Dwan
* Passió (pel·lícula de 1969), pel·lícula dirigida per Ingmar Bergman
# Miroslava (pel·lícula)

Miroslava és una pel·lícula mexicana de drama de l'any 1993 dirigida per Alejandro Pelayo. La cinta és un biopic protagonitzat pels actors Arielle Dombasle, Claudio Brook, Milosh Trnka, Arleta Jeziorska, Evangelina Martínez, Pamela Sniezhkin Brook i Demián Bichir entre d'altres.
La pel·lícula narra la història de Miroslava Stern, una actriu d'origen Txecoslovac que va ser molt reconeguda en l'època d'or del cinema mexicà, durant els anys 50.

## Sinopsi

Mèxic, 1955. La bella i popular estrella de cinema Miroslava Stern està deprimida aquesta nit. Els records tristos s'acumulen en la seva memòria: la seva infantesa a la Praga anterior a la guerra, un matrimoni fallit, els diversos intents per ser presa de debò com a actriu i la traïció de l'home que estimava. Mentre prepara el seu suïcidi, la seva vida sencera es revela en la pantalla mostrant el pertorbador retrat d'una dona solitària.

## Repartiment

* Arielle Dombasle com Miroslava adulta
* Claudio Brook com Alex Fimman
* Milosh Trnka com el doctor Óscar Stern
* Arleta Jeziorska com Miroslava jove
* Evangelina Martínez com Rosario
* Pamela Sniezhkin Brook com Miroslava nena
* Verónica Langer com la mare de Miroslava
* Rosa María Bianchi com Sofía
* Josefo Rodríguez com Luis Miguel Dominguín
* Alicia Laguna com Graciela
* Demián Bichir com Ricardo
* Miguel Pizarro com Jesús Jaime
* Brígida Alexander com àvia de Miroslava
* Juan Carlos Colombo com el doctor Pascual Roncal
* Eugenia Leñero com Eugenia
* Raúl Izaguirre com Ernesto Alonso
* Esteban Plácido Mealaza com Luis Buñuel

## Producció

Filmada en 1993 és una producció de l'Instituto Mexicano de Cinematografía (IMCINE), el Fondo de Fomento a la Calidad Cinematográfica, Aries Films, S. A. de C. V. i Tabasco Films. Va ser filmada en Dolby estèreo i estrenada en 8 d'abril a Mèxic, i a l'octubre del mateix any al Festival Internacional de Cinema de Chicago.

## Premis

En la XXXV edició dels Premis Ariel va rebre els premis Ariel a la millor fotografia, a la millor edició, al millor so, al millor maquillatge i a la millor banda sonora.

## Referències

* ↑ Miroslava de Alejandro Pelayo a retinalatina.org
* ↑ Miroslava, la primera de las Personalidades del Cine Club B.22 a adncultura.org
* ↑ «Miroslava (1993)» (en español). cine.com. [Consulta: 15 juny 2020].
* ↑ XXXV Premis Ariel a Filmaffinity

## Enllaços externs

* Miroslava a YouTube
# Gran Premi de França del 1950

Resultats del Gran Premi de França de Fórmula 1 de la temporada 1950, disputat al circuit de Reims-Gueux el 2 de juliol del 1950.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 6 | Juan Manuel Fangio | Alfa Romeo | 64 | 2h 57' 52. 8 | 1 | 9 |
| 2 | 4 | Luigi Fagioli | Alfa Romeo | 64 | + 25.7 s | 3 | 6 |
| 3 | 14 | Peter Whitehead | Ferrari | 61 | + 3 Voltes | 18 | 4 |
| 4 | 44 | Robert Manzon | Simca - Gordini | 61 | + 3 Voltes | 12 | 3 |
| 5 | 16 | Philippe Étancelin | Talbot-Lago - Talbot | 59 | + 5 Voltes | 4 | 1 |
| Comp. | 16 | Eugène Chaboud | Talbot-Lago - Talbot | | | | 1 |
| 6 | 26 | Charles Pozzi | Talbot-Lago - Talbot | 56 | + 8 Voltes | 15 | |
| Comp. | 26 | Louis Rosier | Talbot-Lago - Talbot | | | | |
| 7 | 2 | Nino Farina | Alfa Romeo | 55 | Bomba del combustible | 2 | |
| 8 | 18 | Yves Giraud Cabantous | Talbot-Lago - Talbot | 52 | + 12 Voltes | 5 | |
| Ret | 22 | Pierre Levegh | Talbot-Lago - Talbot | 36 | Motor | 9 | |
| Ret | 40 | Felice Bonetto | Maserati | 14 | Motor | 10 | |
| Ret | 42 | Johnny Claes | Talbot-Lago - Talbot | 11 | Sobreescalfament | 14 | |
| Ret | 42 | Louis Rosier | Talbot-Lago - Talbot | 10 | Sobreescalfament | 6 | |
| Ret | 32 | Reg Parnell | Maserati | 9 | Motor | 11 | |
| Ret | 28 | Franco Rol | Maserati | 6 | Motor | 7 | |
| Ret | 30 | Louis Chiron | Maserati | 6 | Motor | 13 | |
| Ret | 34 | David Hampshire | Maserati | 5 | Motor | 17 | |
| Ret | 12 | Raymond Sommer | Talbot-Lago - Talbot | 4 | Sobreescalfament | 16 | |
| Ret | 36 | José Froilàn Gonzàlez | Maserati | 3 | Motor | 8 | |

## Altres

* Pole: Juan Manuel Fangio 2' 30. 60
* Volta ràpida: Juan Manuel Fangio 2' 35. 60 (a la volta 52)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-02-26. [Consulta: 22 maig 2010].
# Can Rovira de Villar

Can Rovira de Villar és una masia de Llerona, al municipi de les Franqueses del Vallès (Vallès Oriental), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

A la parròquia hi ha documentació anterior al segle xiii on s'esmenta la masia, i a la casa es conserven notícies històriques de la família Rovira de Villar des de l'any 1565. Probablement és dels segles xvi-xvii.
Els esgrafiats podrien ser d'època barroca, i es creu que varen desaparèixer a la Guerra del Francès, quan la casa va ser cremada en part. Josep Rovira de Villar, nascut el 1835, fou qui erigí la masoveria nova, segurament a la dècada del 1860. La capella va ser feta construir cap al 1960 per mossèn Ramon Garriga.
L'arqueòleg Josep Estrada hi trobà terrissa íbero-romana, ceràmica comuna ibèrica, tegulae i algun fragment de dolia en alguns dels murs de tanca i de la casa. Pels voltants es localitzaren fragments superficials de terrissa, sobretot ibèrica a torn.

## Descripció

S'hi accedeix des de la carretera N-152 de Barcelona a Puigcerdà, i després de passar el nucli urbà de Llerona, cal prendre a la dreta un camí denominat de can Villar, que condueix a la masia.
És una gran masia de planta rectangular orientada a migdia, formada per tres crugies i tres pisos d'alçada, amb coberta a doble vessant. Al cantó esquerra hi ha un cos afegit que antigament era un porxo i a meitats de segle es va tancar. Al centre hi ha un portal de llinda de carreus. A la façana encara s'observen restes d'esgrafiats que representen medallons amb motius florals i geomètrics. Encerclant la casa hi ha un barri tancat, a la banda esquerra de la masoveria i a la dreta una petita capella dels anys 30 del segle xix d'imitació del romànic. Al seu costat hi ha un porxo, i al darrere de la casa un cos afegit que era l'antiga masoveria.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Rovira del Villar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 «Can Rovira de Villar». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Vegeu també

* Casa Bonaventura Rovira
# Jardins de Boboli

Els jardins de Boboli - Giardino di Boboli (italià) - és un parc històric a la ciutat de Florència que es va obrir al públic el 1766. Originalment dissenyat per als Medici, representa un dels primers i més importants exemples de "jardí italià", que després va servir d'inspiració per a moltes corts europees. L'àmplia zona verda és un autèntic museu a l'aire lliure amb estàtues de diversos estils i èpoques, antigues i renaixentistes, que es distribueixen per tot el jardí. També compta amb grans fonts i coves, entre les quals l'esplèndida gruta de Buontalenti construïda per l'artista, l'arquitecte i escultor Bernardo Buontalenti entre el 1536 i el 1608.
# Daniel de Nueda i Llisiana

Daniel de Nueda i Llisiana (Xàtiva, 1904 - Xàtiva, 1971) fou un musicòleg valencià. Deixeble d'Amanci Amorós i d'Eduard López-Chávarri al Conservatori de València, gràcies a una beca pogué ampliar els seus estudis al Conservatori de Madrid.
Fou professor de piano al Conservatori de València, ciutat on formà una orquestra de cambra. Es autor de Panorama de la música sinfónica valenciana i Apuntes para la historia de la banda, entre altres obres. Fundà la revista "Musicografía" (1933-36), dedicada especialment a la música valenciana culta i popular. Pianista notable, oferí gires per tot l'Estat espanyol en qualitat de solista i com a membre de grups de cambra. EI 1958 fou nomenat director del Conservatori de València, i el 1966, catedràtic de piano d'aquest centre, càrrecs que ocupà fins a la seva mort. Fou crític musical de Radio Nacional d'Espanya i compongué algunes obres per a piano, com ara Escena andalusa.

## Referències

* 1 2 «Daniel de Nueda i Llisiana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Phthinosuchus discors

Phthinosuchus discors és una espècie extinta de sinàpsid gorgonop de la família dels ftinosúquids que visqué en allò que avui en dia és l'Europa oriental durant el Permià mitjà, fa entre 264,3 i 266,9 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils als Urals (Rússia). Es tracta de l'única espècie del gènere Phthinosuchus. Fou descrit a partir d'un crani fragmentari i el maxil·lar inferior associat. Hi ha científics que en fan un sinònim de Dinosaurus murchisoni, però no hi ha prou elements per afirmar-ho amb certesa. El nom genèric Phthinosuchus significa ‘cocodril destructor’, mentre que el nom específic discors significa ‘discordant’ en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Dinosaurus murchisoni» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 18 febrer 2025].
* 1 2 Kemp, 2005, p. 30.
* ↑ Chinsamy-Turan, 2012, «The Origin and Radiation of Therapsids» (T. S. Kemp).
* ↑ Kammerer, C.F. «Systematics of the Anteosauria (Therapsida: Dinocephalia)». Journal of Systematic Palaeontology, 9, 2, 2011. DOI: 10.1080/14772019.2010.492645.

## Bibliografia

* Chinsamy-Turan, A. Forerunners of Mammals: Radiation • Histology • Biology (en anglès). Indiana University Press, 2012. ISBN 9780253005335.
* Kemp, T. S. The Origin and Evolution of Mammals (en anglès). Oxford University Press, 2005. ISBN 9780198507611.
# Jiří Pešek

Jiří Pešek (Brno, Txecoslovàquia, 1989) és un traductor txec. Tradueix del català i del castellà. Llicenciat en Filologia Hispànica per la Universitat Masaryk on actualment treballa com a lector de català. Des de l'any 2019 també fa classes de català a la Universitat Comenius de Bratislava. També col·labora amb els mitjans de comunicació txecs i a través del seu blog personal divulga la cultura catalana entre els lectors txecs.
Ha traduït al txec autors catalans com ara Joaquim Amat-Piniella, Rafel Nadal, Tina Vallès, Mercè Cuartiella, Joan Manuel Soldevilla, Dolors Monserdà, Sergi Pàmies, Santiago Rusiñol o Mercè Rororeda. També ha traduït diverses obres d'autors castellanoparlants com ara Juan Gómez-Jurado, Paloma Sánchez-Garnica, Reyes Monforte, Vicente Segrelles o Armando Lucas Correa. L'any 2016 va participar de l'organització del gran festival literari "Mes de lectures d'autor", que es fa cada juliol a la ciutat de Brno i que va rebre en aquella edició autors catalans com Sebastià Alzamora, Lluís-Anton Baulenas o Carme Riera. L'any 2017 va col·laborar amb el festival de teatre SPECIFIC traduint al txec l'obra La màquina de parlar de Victoria Szpunberg. Juntament amb la també lectora de català a la Universitat Masaryk, Elena Casas Cortada, va traduir al txec la mítica cançó de L'estaca, de Lluís Llach.
L'any 2018 va participar en un episodi del programa Katalonski (TV3).

## Referències

* ↑ «Kurz katalánčiny pre študentov fakulty» (en eslovac). [Consulta: 16 agost 2021].
* 1 2 «Tralicat: Traductors literàris - Institut Ramon Llull – Llengua i cultura catalanes». [Consulta: 1r febrer 2020].
* ↑ «V zahradě Ramonově. Století katalánské povídky» (en txec). [Consulta: 8 febrer 2025].
* ↑ «Jiří Pešek | KOSMAS.cz - vaše internetové knihkupectví». [Consulta: 16 agost 2021].
* ↑ Miró, Quim. «Dos professors universitaris de català a Brno versionen 'L'estaca' de Llach al txec», 03-12-2019. [Consulta: 1r febrer 2020].
* ↑ TV3. «Jiri Pesek, enamorat de la vila de Gràcia». [Consulta: 1r febrer 2020].

## Enllaços externs

* Blog personal
# Punch

«Punch» té aquests significats:
* Punch (revista), extinta revista satírica britànica
* Punch (ciutat), ciutat i municipi de Jammu i Caixmir, capital del districte de Poonch (Índia)
* Punch o Poonch, estat tributari de l'Índia Britànica
* Punch block, tipus de connexió elèctrica utilitzat en telefonia
# Gran Premi de França del 1967

Resultats del Gran Premi de França de Fórmula 1 de la temporada 1967, disputat al circuit de Le Mans el 2 de juliol del 1967.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 3 | Jack Brabham | Brabham - Repco | 80 | 2h 13' 21. 3 | 2 | 9 |
| 2 | 4 | Denny Hulme | Brabham - Repco | 80 | + 49.5 s | 6 | 6 |
| 3 | 10 | Jackie Stewart | BRM | 79 | + 1 Volta | 10 | 4 |
| 4 | 18 | Jo Siffert | Cooper - Maserati | 77 | + 3 Voltes | 11 | 3 |
| 5 | 15 | Chris Irwin | BRM | 76 | Motor | 9 | 2 |
| 6 | 14 | Pedro Rodríguez | Cooper - Maserati | 76 | + 4 Voltes | 13 | 1 |
| NC | 16 | Guy Ligier | Cooper - Maserati | 68 | No Classificat | 15 | |
| Ret | 2 | Chris Amon | Ferrari | 47 | Accelerador | 7 | |
| Ret | 9 | Dan Gurney | Eagle - Weslake | 40 | Pèrdua de combustible | 3 | |
| Ret | 12 | Jochen Rindt | Cooper - Maserati | 33 | Motor | 8 | |
| Ret | 8 | Bruce McLaren | Eagle - Weslake | 26 | Encesa | 5 | |
| Ret | 6 | Jim Clark | Lotus - Ford | 23 | Diferencial | 4 | |
| Ret | 17 | Bob Anderson | Brabham - Climax | 16 | Encesa | 14 | |
| Ret | 7 | Graham Hill | Lotus - Ford | 13 | Diferencial | 1 | |
| Ret | 11 | Mike Spence | BRM | 9 | Palier | 12 | |

## Altres

* Pole: Graham Hill 1' 36. 2
* Volta ràpida: Graham Hill 1' 36. 2 (a la volta 7)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2012-02-24. [Consulta: 11 març 2010].
# Isidora Sekulić

Isidora Sekulić (Mošorin, Bačka, 17 de febrer de 1877 – 5 d'abril de 1958) va ser una escriptora, novel·lista, assagista, poliglota i crítica d'art de Sèrbia.

## Biografia

Sekulić nasqué a Mošorin, Bačka, a l'actual província sèrbia de Voivodina. A més de literatura, va seguir cursos en ciències naturals i filosofia. Es va graduar de l'escola pedagògica de Budapest el 1892, i el 1922 va obtenir un doctorat en Alemanya. Els seus viatges inclouen llargues estades a Anglaterra, França i Noruega. Va viatjar des d'Oslo per Bergen fins a Finnmark, una experiència a partir de la qual es va crear Pisma iz Norveške (Cartes des de Noruega) el 1914. Parlava diverses llengües clàssiques el mateix que nou idiomes moderns.
Els seus escrits lírics, meditatius, introspectius i analítics van aparèixer en les albors de la prosa sèrbia. En la seua principal novel·la, Crònica del cementiri d'un poble (Кроника паланачког гробља) escriu sense seguir el desenvolupament clàssic dels arguments, començant cada part del llibre en el cementiri, regressant des d'allí als temps de la vida, amb les seues alegries i tragèdies. Personatges femenins forts com Gospa Nola són els primers del seu tipus en la literatura sèrbia, pintat en detall en tot el seu coratge, orgull i determinació.
Isidora Sekulić va escriure així mateix assajos crítics sobre música, teatre, art, arquitectura, literatura i filosofia. Va escriure estudis importants de literatura iugoslava, literatura russa, anglesa, alemanya, francesa, italiana, noruega, entre d'altres.

### Obres

* Sekulić, Knjizevni pogledi Isidore Sekulic (Opinions literàries d'Isidora Sekulic) Belgrade, Prosveta, 1986.

## Bibliografia

* Francisca de Haan i Krasimira Daskalova. Biographical dictionary of women's movements and feminisms in Central, Eastern and South Eastern Europe, 19th and 20th CenturiesCentral European University Press. 2006. Budapest, Nova York. pp. 491–492. (anglès).
* Celia Hawkesworth. Voices in the shadows: women and verbal art in Serbia and BosniaCentral European University Press. 2000. Budapest, Nueva York. p. 193. (anglès).
* Jugoslovenski Knjizevni Leksikon. Enciclopèdia de Literatura Iugoslava. Matica Srpska, Novi Sad, 1984.

## Enllaços externs

* Znanje.org. Informació per temes sobre l'autora. Amb obres en línia. En serbi-croat.
* Goodreads.com. Semblança d'Isidora Sekulić.