OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oligohidramni

L'oligohidramni (o oligoamni) fa referència a quantitat baixa de líquid amniòtic (de l'embaràs), que llavors és inferior a uns 300 cm3. Generalment, sol aparèixer en el primer trimestre de gestació però també pot aparèixer en qualsevol moment. El volum de líquid amniòtic varia segons edat gestacional. Per exemple, a les 36-37 setmanes és de 800-1000ml. Una alteració del líquid pot comportament complicacions pel fetus.

## Epidemiologia

Aproximadament, afecta a un 4% d'embarassos. Pel que fa a l'edat de la mare no s'ha demostrat factors de risc. La taxa de mortalitat és elevada.

## Etiologia

Hi ha diferents factors que poden desencadenar l'oligohidramni. Alguns d'ells són: alteracions tracte urinari fetal, agenèsia renal bilateral, ronyons poliquistics, obstrucció genitourinària, entre d'altres.Pel que fa a les dones, ús dels fàrmacs IECA.

## Complicacions

La poca quantitat de líquid amniòtic pot desencadenar complicacions en el fetus com: compressió abdomen fetal, fixació paret toràcica, hipoplàsia pulmonar, compressió cordó umbilical, acidosi fetal, disminució del valor APGAR, entre d'altres.
Altres problemes que pot causar depèn del trimestre en que apareix la patologia.

### Primer i segon trimestre

* Avortament espontani
* Mort del fetus
* Part prematur abans de les 37 setmanes de gestació
* Anomalies del fetus

### Tercer trimestre

* Increment de possibilitats de cesària
* Problemes durant el part(cordó umbilical queda comprimit)
* Creixement intrauterí més lent del normal

## Tractament

Un cop diagnosticada aquesta patologia cal aplicar tota una sèrie de mesures per intentar evitar les complicacions durant l'embaràs. Algunes d'elles són: hidratació materna oral o intravenosa i repòs absolut de la mare. Això, disminueix el risc de cesària i incrementa la quantitat de líquid.

## Referències

* ↑ «oligohidramni». diccionari.cat. [Consulta: 14 juliol 2017].
* ↑ «Polyhydramnios and Oligohydramnios» (en anglés). Medscape, 2015. [Consulta: 14 juliol 2017].
* 1 2 3 «Epidemiology» (en anglés). Medscape, 2015. [Consulta: 14 juliol 2017].
* ↑ «Polyhydramnios and Oligohydramnios Clinical Presentation» (en anglés). Medscape, 2015. [Consulta: 14 juliol 2017].
* ↑ «Complicaciones del embarazo» (en castellà), 2011. [Consulta: 14 juliol 2017].
* ↑ Patrelli, TS «Maternal hydration therapy improves the quantity of amniotic fluid and the pregnancy outcome in third-trimester isolated oligohydramnios: a controlled randomized institutional trial.». Ultrasound Med., 2012, pàg. 239-44.
# Pablito Calvo

Pablo Calvo Hidalgo, més conegut com a Pablito Calvo (Madrid, Espanya, 16 de març de 1949 - Alacant, Espanya, 1 de febrer de 2000) va ser un actor infantil espanyol.

## Carrera

Als cinc anys va ser seleccionat entre centenars de nens de la seva edat per al paper protagonista de Marcelino, pan y vino, que en 1954 va rodar el director Ladislao Vajda. Després de l'èxit de la producció, tant en les pantalles nacionals com internacionals, la productora Chamartín el va contractar per a altres dues pel·lícules. Es va convertir al costat de Joselito en l'estrella infantil de l'època.
En 1957 va rodar amb Pepe Isbert i Peter Ustinov Un ángel pasó por Brooklyn, dirigit per Ladislao Vajda, i en 1963 viatjà a l'Argentina per actuar en el film argentí Barcos de papel, junt amb Enzo Viena, Alberto Olmedo, Ubaldo Martínez, Alita Román, entre d'altres.
Després de l'últim llargmetratge, i al no poder superar amb èxit la barrera de l'adolescència en el món del cinema, va optar per la retirada. Llavors, va estudiar enginyeria industrial, professió que va compaginar amb l'activitat empresarial en la localitat de Torrevella, on es va establir, amb la seva dona i el seu fill, a partir de 1986, i on va regentar diversos negocis relacionats amb l'hostaleria i amb la promoció d'habitatges.

## Filmografia

* 1954: Marcelino, pan y vino
* 1956: Mi tío Jacinto
* 1957: Un ángel pasó por Brooklyn
* 1958: Totó y Pablito, d'Antonio Musu
* 1960: Juanito
* 1961: Alerta en el cielo, d'Emilio Gómez Muriel
* 1962: Dos años de vacaciones
* 1963: Barcos de papel, de Román Viñoly Barreto

## Premis

* Premi Jimeno del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics per Marcelino, pan y vino.
* Premi del públic en el Festival Internacional de Cinema de Berlín de 1956 per Mi tío Jacinto.
* Fotogramas de Plata al millor intèrpret de cinema espanyol de 1955 per Mi tío Jacinto

## Defunció

Pablo Calvo va morir sobtadament el dimarts 1 de febrer de 2000, víctima d'un vessament cerebral, quan tenia 50 anys. Les seves restes van ser incinerades a Alacant, on residia.

## Vegeu també

* Joselito
* Marisol

## Referències

* ↑ Wolf, Sergio. Cine argentino: La otra historia (en español). Buenos Aires: Letra Buena, 1994, p. 99 [Consulta: 25 desembre 2013].
* ↑ El País (3 de febrero de 2000): Pablo Calvo, el niño de 'Marcelino, pan y vino', muere a los 50 años
* ↑ www. imdb .com/name/nm0130979 /
* ↑ Entrada de Pablo Calvo en Cinenacional
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1955». CEC. Arxivat de l'original el 2018-01-06. [Consulta: 7 gener 2018].
* ↑ «Palmarés del 6º Festival Internacional de Cine de Berlín». berlinale.de. Arxivat de l'original el 2013-10-15. [Consulta: 5 abril 2011].(en inglés)
* ↑ Premis de Pablito Calvo a imdb
* ↑ https://web.archive.org/web/20131225160323/http://www.acceder.gov.ar/es/647106
# Pafnucio Santo

Pafnucio Santo és una pel·lícula mexicana del 1977 dirigida per Rafael Corkidi. La pel·lícula fou seleccionada per representar Mèxic a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa als Premis Oscar de 1977, però finalment no fou nominada.

## Argument

Pafnucio Santo baixa a la terra per a trobar a la parella ideal que pugui fecundar al nou messies; entre els personatges amb els quals es troba estan Hernán Cortés, la Malinche, Emiliano Zapata (interpretat per Gina Morett), Patricia Hearst, entre d'altres.

## Repartiment

* Juan Barrón - Adam / Jesucrist / revolucionari
* Pablo Corkidi - Pafnucio
* Susana Kamini - Patricia Hearst
* Gina Morett - dimoni / xina poblana / Emiliano Zapata
* Elpidia Carrillo (acreditada com "Piya") - Malinche
* Jorge Humberto Robles - Hernán Cortés / missatger / jutge / Romeu / revolucionari
* Sebastián - voceador
* José Luis Urquieta - soldat
* María de la Luz Zendejas - Frida Kahlo / Sor Juana Inés de la Cruz / Capitán

## Referències

* ↑ «Movie Review: Pafnucio Santo». NY Times. [Consulta: 16 juny 2012].
* ↑ Margaret Herrick Library, Academy of Motion Picture Arts and Sciences

## Enllaços externs

* Pafnucio Santo a YouTube
# Panell d'instruments

S'anomena panell d'instruments o quadre d'instruments (en anglès dashboard o instrument panel) al conjunt d'instruments i indicadors en vehicles (automòbil de turisme, camions, motocicletes, etc.) que comprèn l'indicador de velocitat del vehicle, el tacòmetre o comptarevolucions, indicador de temperatura del refrigerant, indicador de combustible restant, en forma de rellotges analògics o digitals o una barreja d'ambdós. A més dels rellotges, estan una sèrie de testimonis lluminosos, de simbologia normalitzada com ara el testimoni de pressió d'oli, de càrrega de la bateria, d'indicadors de direcció, entre d'altres.

## Indicadors

Inicialment el desplaçament de l'agulla es feia per mitjans electromecànics (magnètics), i actualment per un motor pas a pas. El desplaçament és generat per un circuit integrat (IC). Els quadres d'instruments d'última generació porten incorporats microprocessadors capaços de mostrar gràfics en pantalles LCD, tot i que se segueixen utilitzant instruments amb agulles per ser més fàcils de visualitzar.
Des del punt de vista electrònic la centraleta electrònica del panell d'instruments està connectada al bus CAN del vehicle. D'aquesta manera es té un accés ràpid a totes les informacions necessàries per mantenir la informació en el panell d'instruccions actualitzada. Dispositius electrònics rellevants per al panell d'instruments poden ser la centraleta electrònica del motor, el sensor de temperatura exterior, el sensor de gir de les rodes així com un gran nombre de centraletes que hagin de reportar al panell d'instrument en cas de realitzar alguna tasca (ex. ABS o ESP) o en cas que hi hagi algun problema (sensor de pressió de les rodes, sensor de les portes en cas que no estan tancades, etc.)

## Testimonis

Són làmpades integrades en el quadre i agrupades de manera racional i capaços de cridar l'atenció del conductor, per evitar problemes de seguretat o mecànics greus: per exemple el testimoni de pressió d'oli, de càrrega de la bateria, de temperatura excessiva del refrigerant, de nivell de líquid de frens, d'escalfadors en els motors dièsel, etc.

## Informació addicional

Alguns dels proveïdors més importants en la indústria de l'automòbil per a aquest tipus de components són les empreses alemanyes Continental AG i Bosch, i l'americana Johnson Controls.

## Vegeu també

* Panell d'informació
* Panell de control
* Patch panel
# Paquita Rico

Francisca Rico Martínez, més coneguda com a Paquita Rico, (Sevilla, 13 d'octubre de 1929 – Sevilla, 9 de juliol de 2017) fou una actriu i cantant espanyola.

## Biografia

Nascuda al barri de Triana, a Sevilla, el 13 d'octubre de 1929, va començar la seva carrera arran de la participació en un concurs radiofònic, després del qual va poder participar, a molt primerenca edat, en el ballet espanyol de Montemar, on va treballar al costat d'artistes de la categoria de Carmen Sevilla. Més tard treballa també en la companyia del Pepe Pinto, fins que li sorgeix l'ocasió de fer el salt al cinema. El seu debut a la pantalla gran té lloc l'any 1948, i li ve de la mà del director Florián Rey, que li dona un paper en la seva pel·lícula "Brindis a Manolete", a la qual li segueix, en el mateix any, "Olé torero !" i, a l'any següent,"Rumbo".A partir de llavors, Paquita participa en un gran nombre de pel·lícules, la major part d'elles de gènere folklòric, amb títols com "María Morena", "Luna de sangre", "La moza del cántaro", "Suspiros de Triana" o "Dos novias para un torero", entre d'altres.
Però és l'any 1958 quan es pot dir que Paquita Rico aconsegueix la seva època de màxim èxit, en protagonitzar la pel·lícula "¿Dónde vas, Alfonso XII?", dirigida per 'argentí Luis César Amadori, en la qual encarna el personatge de María de las Mercedes de Orleans y Borbón, esposa del rei Alfons XII .Posteriorment a aquest gran èxit, intervé en altres pel·lícules com "Tierra brutal","El balcón de la luna", "Historia de una noche", "El taxi de los conflictos" o "Canciones de nuestra vida". No obstant això, l'actriu va espaiant cada vegada més les seves pel·lícules fins que es produeix la seva retirada definitiva. La seva neboda era Soledad Miranda, també actriu i morta l'any 1970 amb 27 anys.

## Filmografia
### Cinema

| Brindis a Manolete (1948) ¡Olé torero! (1948) Rumbo (1949) María Morena (1951) Debla, la virgen gitana (1951) Luna de sangre (1952) La alegre caravana (1953) El duende de Jerez (1953) La moza de cántaro (1954) Malvaloca (1954) Prisionera del pasado (1954) Suspiros de Triana (1955) El Soltero (1955) Curra Veleta (1956) Dos novias para un torero (1956) À la Jamaïque (1957) | Las lavanderas de Portugal (1957) ¿Dónde vas, Alfonso XII? (1958) ¡Viva lo imposible! (1958) La Tirana (1958) S.O.S., abuelita (1959) Ventolera (1961) Tierra brutal (1961) La viudita naviera (1962) El Balcón de la Luna (1962) Historia de una noche (1963) Las Otoñales (1964) Historia de una noche (1963) Canciones de nuestra vida (1975) Viva/muera Don Juan Tenorio (1977) El Cid cabreador (1983) |

### Televisió

* Sábado 64 (1965)
* Los mitos (1979)
* Hostal Royal Manzanares (1997)

## Referències

* ↑ «Biografía de Paquita Rico» (en castellà). biografias. [Consulta: 19 febrer 2014].
# Rheobatrachus

Rheobatrachus és un gènere d'amfibis anurs de la família dels miobatràquids (Myobatrachidae), endèmic d'Austràlia. El grup probablement estigui extint, ja que els últims exemplars es van observar en la dècada de 1980, tot i que científics de la Universitat de Nova Gal·les del Sud estan treballant en la seva clonació.

## Taxonomia

Es reconeixen les dues espècies següents segons ASW:
* Rheobatrachus silus Liem, 1973 és la granota incubadora gàstrica de sud.
* Rheobatrachus vitellinus Mahony, Tyler & Davies, 1984 és la granota incubadora gàstrica de nord.

## Referències

* ↑ Yong, Ed «Resurrecting the Extinct Frog With a Stomach for a Womb» (en anglès). National Geographic, 15-03-2013 [Consulta: 8 juny 2021].
* ↑ Frost, Darrel. «Rheobatrachus» (en anglès). American Museum of Natural History. [Consulta: 8 juny 2021].

## Bibliografia

* Barker, J.; Grigg, G.C.; Tyler, M.J. (1995): A Field Guide to Australian Frogs. Surrey Beatty & Sons.
* Liem, 1973: A new genus of frog of the family Leptodactylidae from SE. Queensland, Australia. Memoirs of the Queensland Museum, vol. 16, pág. 459-470.
* Pough, F.H.; Andrews, R.M.; Cadle, J.E.; Crump, M.; Savitsky, A.H. & Wells, K.D. (2003): Herpetology (3rd ed.). Pearson Prentice Hall, Upper Saddle River, New Jersey.
* Ryan, M. (ed.) (2003): Wildlife of Greater Brisbane. Queensland Museum, Brisbane.
* Ryan, M. & Burwell, C. (eds.) (2003): Wildlife of Tropical North Queensland. Queensland Museum, Brisbane.
* Tyler, M.J. (1984): There's a frog in my throat/stomach. William Collins Pty Ltd, Sydney. ISBN 0-00-217321-2
* Tyler, M.J. (1994): Australian Frogs - A Natural History. Reed Books.
* Zug, G.E.; Vitt, L.J. & Caldwell, J.P. (2001): Herpetology (2nd ed.). Academic Press, San Diego, California.

## Enllaços externs

* AMNH
* Amphibiaweb
# Shigeru Tamura

Shigeru Tamura (田村 茂, Tamura Shigeru, 28 de febrer de 1909–16 de desembre de 1987), pseudònim de Torashige Tamura (田村 寅重), va ser un fotògraf i periodista japonès.

## Biografia

Va néixer a Sapporo, prefectura de Hokkaido. Va estudiar fotografia a l'escola Oriental Sashin Gakujo, on es va graduar l'any 1930. Acabats els estudis va obrir un estudi al barri de Ginza amb Yoshio Watanabe. El 1938 va fundar a Tòquio, juntament amb els fotògrafs Ken Domon, Hiroshi Hamaya, entre d'altres, l'entitat Seinen Hodo Shashin Kenkukai, una associació de recerca de joves fotoperiodistes per tal de seguir un estil documental basat en la consciència social, amb el suport de la revista Photo Times. L'entitat va existir fins a 1940, els mateixos membres el 1941 es van constituir en una nova entitat coneguda com a Associació de Fotoperiodistes del Japó.
Durant la Segona Guerra Mundial va treballar com a fotoperiodista i va ocupar el càrrec de cap de departament de fotografia de la Nihon Sashin Kogeisha (Companyia d'Arts Fotogràfiques del Japó), una empresa que va dedicar-se a crear diverses revistes que donaven suport als esforços bèl·lics japonesos. Acabat el conflicte, va assolir molta fama gràcies a la seva cobertura de les conegudes com protestes Anpo, que van esclatar contra la signatura del tractat de seguretat entre els Estats Units i el Japó, i de la Guerra del Vietnam. En aquest moment, Tamura formà part d'un moviment fotoperiodístic que es basava en la consciència social i política, en un moment de convulsió al país, que va explorar noves formes de treballar, examinant i apuntant les contradiccions socials que s'estaven produint a través de la fotografia. L'any 1963 va ser fundador i primer president de l'Associació de Fotògrafs Realistes del Japó.

## Reconeixements

Al llarg de la seva vida va rebre diversos premis al Japó, de la Conferència de Periodistes (1966), de l'Associació de Crítics de Fotografia i el premi especial pel seu testimoni al Vietnam del Nord de l'Associació de Fotografia del Japó (1982).

## Referències

* 1 2 3 4 «田村 茂» (en japonès). Kotobank. Asahi Shimbun. [Consulta: 14 novembre 2020].
* 1 2 3 4 5 «Tamura Shigeru (田村茂)» (en anglès). Brittish Museum. [Consulta: 14 novembre 2020].
* ↑ Warren, Lynne (ed.). Encyclopedia of Twentieth-Century Photography (en anglès). vol. 1. Nova York i Londres: Routledge, 2006, p. 828.
* 1 2 3 AADD. The History of Japanese Photography (en anglès). New Haven: Yale University Press i Museum of Fine Arts, Houston, 2003, p. 212, 214, 374, 376. ISBN 0-300-09925-8.
# Lluís Hernàndez i Sonali

Lluís Hernàndez i Sonali (Pont de Suert, 1956) és un escriptor català.
Es va llicenciar en filologia Hispànica per la Universitat de Barcelona i posteriorment es va doctorar en ciències per la Universitat Politècnica de Catalunya. A nivell professional treballa com a professor en un centre de Pineda de Mar. Com a escriptor, va ser finalista del premi Pere Calders l'any 2002 amb l'obra Palativarius i va guanyar el Premi Joaquim Ruyra de narrativa juvenil amb Laura i els àngels l'any 2005. Va guanyar el premi Folch i Torres amb l'obra Certificat C-99 +, seleccionada també a White Ravens 2009. També és autor de l'obra Descobrint Mercè Rodoreda, que té com a principal finalitat la divulgació de la figura en el món de la secundària.

## Referències

* ↑ «Lluís Hernàndez i Sonali». [Consulta: 2018-12-05T05:56:02Z].
* ↑ La Vanguardia PDF
* ↑ «Mercè Rodoreda a les Aules de secundària: la pervivència d'un clàssic al segle XXI». Col·legi Oficial de Doctors i Llicenciats en Filosofia i Lletres i en Ciències de Catalunya, 2008. [Consulta: 2018-12-05T05:57:01Z].
# Ernest Mason Satow

Sir Ernest Mason Satow GCMG PC; 30 de juny de 1843 – 26 d'agost de 1929), va ser un erudit britànic, diplomàtic i japonòleg.
Satow era fill de pare d'origen alemany (Hans David Christoph Satow) i mare anglesa (Margaret, née Mason). Va ser educat a la Mill Hill School i l'University College de Londres.
Satow va ser un excepcional lingüista, un energètic viatjador, escriptor de llibres de viatges, recopilador de diccionari, muntanyista, entusiasta botànic i un important col·leccionista de llibres i manuscrits japonesos en tota mena de temes abans no ho fessin els mateixos japonesos. Era un amant de la música clàssica i de l'obra de Dante en el qual el seu cunyat, Henry Fanshawe Tozer, era una autoritat. Satow va portar un diari durant gairebé tota la seva vida adulta, el que equival a 47 volums, la majoria escrits a mà.
Com una celebritat, encara que no de gran importància, va ser el tema d'un còmic a la revista britànica Vanity Fair, 23 abril de 1903.

## Bibliografia

* Cullen, Louis M. (2003). A History of Japan, 1582-1941: Internal and External Worlds. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 052182155X/ISBN 9780521821551; ISBN 0521529182/ISBN 9780521529181; OCLC 50694793
* Nish, Ian. (2004). British Envoys in Japan 1859-1972. Folkestone, Kent: Global Oriental. ISBN 1901903516/ISBN 9781901903515; OCLC 249167170
* Nussbaum, Louis Frédéric and Käthe Roth. (2005). Japan Encyclopedia. Cambridge: Harvard University Press. ISBN 0-674-01753-6; ISBN 978-0-674-01753-5; OCLC 48943301
* SATOW, Rt Hon. Sir Ernest Mason, Who Was Who, A & C Black, 1920–2008; online edn, Oxford University Press, Dec 2007, accessed 11 Sept 2012

## Referències

* ↑ Nussbaum, "Satow, Ernest Mason," p. 829., p. 829, a Google Books; Nish, Ian. (2004). British Envoys in Japan 1859–1972, pp. 78–88.

## Enllaços externs

* Asiatic Society of Japan (anglès)
* Report of a lecture on Satow in Tokyo 1895-1900 given to the Asiatic Society of Japan Arxivat 2004-01-11 a Wayback Machine. (anglès)
* Ian Ruxton's Ernest Satow page Arxivat 2007-07-24 a Wayback Machine. (anglès)
# Fiord Victoria

El fiord Victoria, també conegut com a Victoria Inlet, és un fiord, banyat pel mar de Lincoln, que es troba a l'extrem septentrional de Groenlàndia, dins el Parc Nacional del Nord-est de Groenlàndia.
Es tracta d'un fiord que s'obre al NNW entre la Terra de Wulff, a l'oest, i l'illa de Nares Land, a l'est. Té una llargada de 130 quilòmetres, per 27 d'amplada. Un estret Sound el connecta amb el fiord Nordenskiöld. L'illa de Stephenson es troba a l'extrem nord de la seva desembocadura. La glacera de C. H. Ostenfeld hi desemboca.

## Referències

* ↑ Victoria Fjord - Mapcarta
* ↑ GoogleEarth
* ↑ Prostar Sailing Directions 2005 Greenland and Iceland Enroute, p. 94
# Frederick Twort

Frederick William Twort FRS (1877–1950) va ser un bacteriòleg anglès i el descobridor dels virus bacteriòfags que infecten els bacteris. Estudià medicina al St Thomas's Hospital de Londres, va ser superintendent del Brown Institute for Animals (un centre de recerca en patologia), i un professor de bacteriologia a la Universitat de Londres. Va fer recerca en la malaltia de Johne, en vedells i també va descobrir que la vitamina K és necessària per al creixement dels bacteris de la lepra.

## Referències

* ↑ Duckworth DH «"Who discovered bacteriophage?".». Bacteriol Rev, 40, 4, 1976, pàg. 793-802. PMC: PMC413985. PMID: 795414.
* ↑ Twort, F.W. «THE DISCOVERY OF THE "BACTERIOPHAGE."». The Lancet, 205, 5303, 1925, pàg. 845. DOI: 10.1016/S0140-6736(01)22250-8. ISSN: 01406736.
* ↑ Fildes, P. «Frederick William Twort. 1877-1950». Obituary Notices of Fellows of the Royal Society, 7, 20, 1951, pàg. 504–517. DOI: 10.1098/rsbm.1951.0016. ISSN: 1479-571X.
* ↑ Keen, Eric C. «Phage Therapy: Concept to Cure». Frontiers in Microbiology, 3, 2012. DOI: 10.3389/fmicb.2012.00238. ISSN: 1664-302X.
* ↑ «Prof. F. W. Twort, F.R.S.». Nature, 165, 4205, 1950, pàg. 874–874. DOI: 10.1038/165874a0. ISSN: 0028-0836.
* ↑ Pirie, N. W. «The career of F. W. Twort». Nature, 343, 6258, 1990, pàg. 504–504. DOI: 10.1038/343504a0. ISSN: 0028-0836.

## Bibliografia

    Aquest article conté material de l'article «Frederick Twort» de Citizendium, que es troba sota la llicència de Creative Commons Reconeixement-Compartir Igual 3.0 No adaptada però no sota la GFDL.
* Inclou material parafrasejat del Molecular Cloning A Laboratory Manual, Third Edition, Sambrook and Russell, Volume I, p. 2109. Information Panel: Bacteriophages: Historical Perspective.
* Twort, FrederickW. «THE TRANSMISSIBLE BACTERIAL LYSIN AND ITS ACTION ON DEAD BACTERIA.». The Lancet, 206, 5326, 1925, pàg. 642–644. DOI: 10.1016/S0140-6736(00)90041-2. ISSN: 01406736.
# Huesa del Común

Uesa (aragonès) Huesa del Común (castellà), és un municipi d'Aragó, situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca de la Conques Mineres. Situat a la serra de Oriche, la part nord del Sistema Ibèric i ja prop de la depressió de l'Ebre és travessat pel riu Aguasvivas, que forma un engorjat al poble.
Fou una plaça forta i seu del comú de Uesa, després va passar a la comunitat de Daroca. Conserva restes d'un castell d'origen musulmà i també compta amb un pont romànic sobre el riu Aguasvivas.

## Parla

Entre els aragonesismes més curiosos en ressalten alguns termes:
* airegaz, cabodanyo, chingallo, furgar, quiento, meligo, milopa, moncha.
* Especialment el terme pasata, participi -ato fosilitzat per substantivació.

## Demografia

Demografia :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2016 |
| 155 | 138 | 136 | 116 | 69 |

## Política

| Període | Batlle | Partit |
| 1979-1983 | Emiliano Pradas Herrando | UCD |
| 1983-1987 | | |
| 1987-1991 | | |
| 1991-1995 | | |
| 1995-1999 | | |
| 1999-2003 | | |
| 2003-2007 | | |
| 2007-2011 | María Ermerinda Sinués Burillo | |
| 2011-2015 | María Ermerinda Sinués Burillo | PAR |

## Referències

* ↑ Alfarería en Huesa.
* ↑ (castellà) María Isabel Falcón Pérez: Aportación al estudio de la población aragonesa a fines del siglo XV. Aragon en la Edad Media, nº5, 1983, p 259. ISSN 0213-2486.
* ↑ Ministerio de Hacienda y Administraciones Públicas (Gobierno de España). «Treinta aniversario de las primeras elecciones municipales de la democracia». Arxivat de l'original el 6 de març de 2014. [Consulta: 6 març 2014].
* ↑ Alcaldes de Aragón de las elecciones de 2011