# Hiwi (voluntaris)

Hiwi ([ˈhiːviː]), l'abreviació alemanya de la paraula Hilfswilliger o, en català, auxiliar voluntari, designà, durant la Segona Guerra Mundial, membres de diferents tipus de forces auxiliars voluntàries formades per reclutes indígenes dels territoris de l'Europa de l'Est ocupats per l'Alemanya nazi. Adolf Hitler va acceptar de mala gana permetre el reclutament de ciutadans soviètics a les zones posteriors durant l'Operació Barbarroja. [ En un curt període, molts d'ells van ser traslladats a unitats de combat.

## Visió general

Els hiwis formaven el 50% de la 134a divisió d'infanteria del 2n Exèrcit Panzer a finals de 1942, mentre que el 6è Exèrcit a la batalla de Stalingrad estava compost per un 25% d'hiwis. El 1944, el seu nombre havia crescut fins a 600.000. Tant homes com dones van ser reclutats. Els hiwis veterans eren pràcticament indistinguibles de les tropes alemanyes regulars, i sovint servien en els punts forts de la companyia sencera.
Entre setembre de 1941 i juliol de 1944, les SS van emprar milers de policies auxiliars col·laboracionistes reclutats com a hiwis directament dels camps de presoners de guerra soviètics. Després de l'entrenament, van ser desplegats per al servei amb l'Alemanya nazi, al Govern General i a l'Est ocupat.
En un cas, les SS i la policia alemanyes van incorporar, processar i entrenar 5.082 guàrdies hiwi abans de finals de 1944 a la divisió del camp d'entrenament de les SS del camp de concentració de Trawniki, al sud-est de Lublin. Eren coneguts com els "homes de Trawniki" (alemany: Trawnikimänner) i eren antics ciutadans soviètics, majoritàriament ucraïnesos. Els trawnikis van ser enviats a tots els llocs de matança principals de la "Solució Final", que era el propòsit principal de la seva formació. Van tenir un paper actiu en les execucions de jueus a Bełżec, Sobibor, Treblinka II, Varsòvia (tres vegades), Częstochowa, Lublin, Lvov, Radom, Cracòvia, Białystok (dues vegades), Majdanek així com Auschwitz i la mateixa Trawniki.

## Ús del terme

El terme "hiwis" va adquirir un significat completament negatiu durant la Segona Guerra Mundial quan va entrar en altres idiomes en referència a les Ostlegionen, així com als voluntaris allistats dels territoris ocupats per al servei en una sèrie de funcions, com ara accions de tir pràctiques i tasques de guàrdia a camps d'extermini a més del servei militar regular, conductors, cuiners, assistents d'hospital, transportistes de municions, missatgers, sapadors, etc.
En el context de la Segona Guerra Mundial el terme té clares connotacions de col·laboracionisme, i en el cas dels territoris soviètics ocupats també d' antibolxevisme (àmpliament presentat com a tal pels alemanys).
L'historiador alemany Werner Röhr va escriure que hi havia moltes raons diferents per les quals els ciutadans soviètics es van oferir voluntaris. Argumenta que el problema s'ha de veure en primer lloc tenint en compte la política alemanya de Vernichtungskrieg (guerra d'aniquilació). Per exemple, el voluntariat va permetre als presoners de guerra soviètics sortir del bàrbar sistema de campaments de presoners de guerra alemany, donant-los moltes més possibilitats de supervivència. Durant la Segona Guerra Mundial, l'Alemanya nazi es va comprometre en una política de maltractament deliberat als presoners de guerra soviètics, en contrast amb el seu tractament als presoners de guerra britànics i nord-americans. Això va provocar entre 3,3 i 3,5 milions de morts, o el 57% de tots els presoners de guerra soviètics. Per tant, es fa molt difícil diferenciar entre un desig genuí de ser voluntari i semblar ser voluntari amb l'esperança d'una millor oportunitat de sobreviure a la guerra.
Un Hiwi capturat va dir als interrogadors de la NKVD:
| « | Els russos de l'exèrcit alemany es poden dividir en tres categories. En primer lloc, els soldats mobilitzats per les tropes alemanyes, les anomenades seccions cosaques, que estan adscrites a les divisions alemanyes. En segon lloc, els Hilfswillige [Ajudants Voluntaris] format per gent local o presoners russos voluntaris, o aquells soldats de l'Exèrcit Roig que deserten per unir-se als alemanys. Aquesta categoria porta uniforme alemany complet, amb els seus propis rangs i distintius. Mengen com els soldats alemanys i estan units als regiments alemanys. En tercer lloc, hi ha presoners russos que fan les feines brutes, cuines, estables, etc. Aquestes tres categories són tractades de diferents maneres, reservant el millor tracte naturalment als voluntaris. | » |
Les autoritats soviètiques es van referir als hiwis com a "antics russos ", independentment de les circumstàncies de la seva unió o el seu destí a mans de la policia secreta de la NKVD. Després de la guerra, milers de persones van intentar tornar a casa seva a l'URSS. Centenars van ser capturats i processats, acusats de traïció i, per tant, culpables d'allistament des de l'inici del procediment judicial. La majoria van ser condemnats als Gulags i alliberats sota l'amnistia de Khrusxov de 1955.
La confiança en Hiwis va posar de manifest una bretxa entre els ideòlegs nazis i els pragmàtics comandants de l'exèrcit alemany. Els líders nazis, inclòs Adolf Hitler, consideraven tots els eslaus com a Untermenschen i, per tant, de valor limitat també com a voluntaris. D'altra banda, calia mà d'obra, i la intel·ligència alemanya havia reconegut la necessitat de dividir els nacionals soviètics. La contradicció es va dissimular de vegades amb la reclassificació dels eslaus com a cosacs. El coronel Helmuth Groscurth (Cap d' Estat Major del XI Cos) va escriure al general Beck: "És inquietant que ens veiem obligats a reforçar les nostres tropes combatents amb presoners de guerra russos, que ja s'estan convertint en artillers. És un estrany estat de coses que les "Bèsties" contra les quals hem estat lluitant ara visquin amb nosaltres en la més estreta harmonia. Els hiwis podrien haver constituït una quarta part de la força de primera línia del 6è Exèrcit, que ascendien a més de 50.000 auxiliars eslaus que servien amb les tropes alemanyes.

## Referències

* ↑ Grasmeder, Elizabeth M.F. «Leaning on Legionnaires: Why Modern States Recruit Foreign Soldiers». International Security. [Consulta: 30 juliol 2021].
* 1 2 3 4 Thomas, Nigel. «Eastern Troops. Hilfswillige». A: Hitler's Russian & Cossack Allies 1941–45. Bloomsbury Publishing, 2015, p. 13–15, 57. ISBN 978-1472806895.
* 1 2 Lee Ready, J. The Forgotten Axis: Germany's Partners and Foreign Volunteers in World War II. McFarland, 1987, p. 194, 211, 510. ISBN 089950275X.
* ↑ Browning, Christopher R. Arrival in Poland. Penguin Books, 1998, p. 52, 77, 79, 80. direct download 7.91 MB complete. «Also available via PDF cache archived by WebCite.»
* 1 2 «Trawniki». A: Holocaust Encyclopedia. United States Holocaust Memorial Museum.
* ↑ Mgr Stanisław Jabłoński. «Hitlerowski obóz w Trawnikach» (en polonès). The camp history. Trawniki official website.
* ↑ Tadeusz Piotrowski. Ukrainian Collaboration. McFarland, 2006, p. 217. ISBN 0786429135.
* ↑ Röhr, Werner. Okkupation und Kollaboration. (1938–1945). Beiträge zu Konzepten und Praxis der Kollaboration in der deutschen Okkupationspolitik (Europa unterm Hakenkreuz. Erg.-Bd. 1).. Bundesarchiv. Hüthig, Berlin u.a., 1994. ISBN 3-8226-2492-6.
* ↑ Peter Calvocoressi, Guy Wint, Total War "El nombre total de presoners presos pels exèrcits alemanys a l'URSS era d'uns 5,5 milions. D'aquests, el nombre sorprenent de 3,5 milions o més s'havia perdut a mitjans de 1944 i cal suposar que eren assassinats deliberadament o morts per negligència criminal. Gairebé dos milions d'ells van morir en campaments i prop d'un altre milió van desaparèixer mentre es trobaven sota custòdia militar a l'URSS o a les zones posteriors; un quart de milió més van desaparèixer o van morir en trànsit entre el front i les destinacions a la part posterior; altres 473.000 van morir o van ser assassinats en custòdia militar a Alemanya o Polònia". Afegeixen: "Aquesta matança de presoners no es pot explicar pel peculiar caos de la guerra a l'est...."
* ↑ Christian Streit: Keine Kameraden: Die Wehrmacht und die Sowjetischen Kriegsgefangenen, 1941–1945, Bonn: Dietz (3. Aufl., 1. Aufl. 1978), ISBN 3-8012-5016-4 – "Entre el 22 de juny i elAl final de la guerra, aproximadament 5,7 milions de membres de l'Exèrcit Roig van caure en mans alemanyes. El gener de 1945, 930.000 encara estaven als camps alemanys. Un milió com a màxim havien estat alliberats, la majoria dels quals eren els anomenats "voluntaris" (Hilfswillige) per al servei auxiliar (sovint obligatori) a la Wehrmacht. Altres 500.000, segons les estimacions de l'Alt Comandament de l'Exèrcit, havien fugit o havien estat alliberats. Els 3.300.000 restants (57,5 per cent del total) havien mort".
* ↑ Nazi persecution of Soviet Prisoners of War United States Holocaust Memorial Museum "Les fonts existents suggereixen que uns 5,7 milions de personal de l'exèrcit soviètic van caure en mans alemanyes durant la Segona Guerra Mundial. Al gener de 1945, l'exèrcit alemany va informar que només quedaven uns 930.000 presoners de guerra soviètics. L'exèrcit alemany va alliberar al voltant d'un milió de prigioniers de guerra soviètics com a auxiliars de l'exèrcit alemany i les SS. Al voltant de mig milió de presoners de guerra soviètics havien escapat de la custòdia alemanya o havien estat alliberats per l'exèrcit soviètic mentre avançava cap a l'oest a través de l'est d'Europa cap a Alemanya. Els 3,3 milions restants, o al voltant del 57 per cent dels presoners, estaven morts al final de la guerra".
* ↑ Jonathan North, Soviet Prisoners of War: Forgotten Nazi Victims of World War II – "Les estadístiques mostren que dels 5,7 milions de soldats soviètics capturats entre 1941 i 1945, més de 3,5 milions van morir en captivitat".
* ↑ Beevor, Antony. Stalingrad. London: Penguin, 1999, p. 184–185. ISBN 0-14-024985-0. «Hiwi.»
* ↑ Beevor, Antony. Stalingrad. London: Penguin, 1999, p. 186. ISBN 0-14-024985-0. «Hiwi.»
* ↑ Holocaust Encyclopedia. «Trawniki» (GFDL). United States Holocaust Memorial Museum.
* ↑ Davies, Norman. Europe at War 1939–1945: No Simple Victory. London: Pan Books, 2007, p. 169. ISBN 978-0-330-35212-3.
* ↑ Beevor, Antony. Stalingrad. London: Penguin, 1999, p. 185. ISBN 0-14-024985-0. «Hiwi.»
* 1 2 Beevor, Antony. Stalingrad. London: Penguin, 1999, p. 161, 184. ISBN 0-14-024985-0. «Hiwi.»

## Vegeu també

* Schutzmannschaft
* Medalla dels Pobles Orientals

## Bibliografia addicional

* Elizabeth M.F. Grasmeder, "Leaning on Legionnaires: Why Modern States Recruit Foreign Soldiers," International Security (July 2021), Vol 46 (No. 1), pp. 147–195.
* Browning, Christopher R. Ordinary Men: Reserve Police Battalion 101 and the Final Solution in Poland. Nova York: Aaron Asher Books, 1992. ISBN 9780060190132. OCLC 905564331.