OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Süd-Tiroler Freiheit

Süd-Tiroler Freiheit (Llibertat Sudtirolesa) és un moviment polític sudtirolès que es proposa com a objectiu el retorn del Tirol del Sud al land austríac del Tirol mitjançant un referèndum. Per això el partit es diu Süd-Tiroler Freiheit, ja que no reconeix la separació artificial entre el Tirol Septentrional, el Tirol Oriental i el Tirol del Sud. També defensa l'oficialitat de l'alemany com a llengua única. Les joventuts del grup són Junge Süd-Tiroler Freiheit.
Compta amb un conseller provincial i regional (la líder Eva Klotz) i una trentena de regidors a tota la província.
El moviment fou creat el maig del 2007 d'una escissió d'Union für Südtirol, quan esclataren les tensions ja acumulades entre els dos líders del partit, Eva Klotz i Andreas Pöder. Fins aquell moment el partit era guiat per una diarquia. Pöder però, que era secretari, va fer introduir al congrés del partit la figura de l'Obmann, per tal de concentrar més poder i va envair l'esfera de poder de Klotz. La moció va passar només amb 6 vots de diferència (76 contra 70) i Klotz, amb part del grup dirigent, abandonà el partit que havia contribuït a fundar.
A les eleccions provincials de 2008 el partit ha obtingut el 4,9% dels vots i dos consellers.

## Resultats electorals

Consell Autònom del Tirol del Sud :
| Any | Lider | Votes | % | Escons | +/− |
| 2008 | Eva Klotz | 14,888 | 4.9 | 2 / 35 | Nou |
| 2013 | Eva Klotz | 20,736 | 7.2 | 3 / 35 | 1 |
| 2018 | Sven Knoll | 16,927 | 6.0 | 2 / 35 | 1 |
| 2023 | Sven Knoll | 30,583 | 10.9 | 4 / 35 | 2 |

## Referències

* ↑ I no un partit, segons va declarar Eva Klotz: http://www.stol.it/nachrichten/artikel.asp?KatId=fa&ArtId=93075&SID=36371573508313151179 Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. Eva Klotz präsentiert "Südtiroler Freiheit", 08-05-2007
* ↑ I gruppi consiliari - Süd-Tiroler Freiheit, 28-10-2007
* ↑ Eva Klotz präsentiert "Südtiroler Freiheit" Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. 08-05-2007
* ↑ Vegeu l'entrevista a Eva Klotz a la revista Alto Adige del 7 de maig de 2007, p. 7
* ↑ (alemany) entrevista a Pöder a stol.it Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
# Passerina

Passerina és un gènere d'ocells de la família dels cardinàlids (Cardinalidae).

## Taxonomia

El gènere Passerina va ser introduït per l'ornitòleg francès Louis Pierre Vieillot el 1816. L'espècie tipus va ser designada l'any 1840 com cardenal anyil de front lila (Passerina cyanea) pel zoòleg anglès George Robert Gray. El nom del gènere prové del llatí «passerinus» que significa “com un pardal”.
Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per 7 espècies:
* cardenal anyil de front lila - (Passerina cyanea).
* cardenal anyil becblanc - (Passerina caerulea).
* cardenal anyil capblau - (Passerina amoena).
* cardenal anyil ventre-rosat - (Passerina rositae).
* cardenal anyil de pit taronja - (Passerina leclancherii).
* cardenal anyil violaci - (Passerina versicolor).
* cardenal anyil pintat - (Passerina ciris).

## Referències

* ↑ Vieillot, Louis-Pierre. Analyse d'une nouvelle ornithologie élémentaire (en francès). Paris: Deterville, 1816, p. 30.
* ↑ Gray, George Robert. A list of the genera of birds : with their synonyma an indication of the typical species of each genus. Londres: R. and J.E. Taylor, 1840, p. 46.
* ↑ Peters, James Lee. Check-list of birds of the world. v.13. Cambridge: Harvard University Press, 1951, p. 237-238 [Consulta: 18 febrer 2025].
* ↑ Peters, James Lee. Check-list of birds of the world. v.13. Cambridge: Harvard University Press, 1951, p. 294 [Consulta: 18 febrer 2025].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Cardinals, grosbeaks and “tanager” allies – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 18 febrer 2025].
# Arsène Lupin (pel·lícula)

Arsène Lupin és una pel·lícula de 2004 dirigida per Jean-Paul Salomé, i protagonitzada per Romain Duris, Eva Green, Kristin Scott Thomas, Mathieu Carrière i Pascal Greggory entre d'altres.
La pel·lícula segueix a Arsène Lupin des que és un xiquet quan la mort de son pare, fins als seus últims anys quan es reuneix amb una estranya dona, Josephine, que sembla immortal, i empra una droga hipnòtica per esclavitzar a la gent a la seva voluntat. L'ètica de Arsène és robar als rics i lladres que s'ho mereixen. En aquesta pel·lícula es trobarà amb les dues contraparts, una societat secreta i Josephine, que tenen la intenció de reunir tres crucifixos que revelaran el secret d'un tresor perdut.
La pel·lícula fa moltes referències a les històries clàssiques d'Arsène Lupin de Maurice Leblanc, incloent "L'Arrest d'Arsène Lupin", "El Collar de la Reina", "Sherlock Holmes Fa Massa Tard", 813, i La Comtessa de Cagliostro. Algunes d'eixes referències són més directes i més completes que altres.
És una coproducció de França, l'Estat Espanyol, Itàlia i el Regne Unit.

## Repartiment

* Romain Duris: Arsène Lupin/vescomte Raoul d'Andrézy/príncep Paul Sernine
* Kristin Scott Thomas: Joséphine Balsamo, comtessa de Cagliostro
* Pascal Greggory: Beaumagnan
* Eva Green: Clarisse de Dreux-Soubise
* Robin Renucci: Duc de Dreux-Soubise
* Patrick Toomey: Léonard
* Mathieu Carrière: Duc d'Orleans
* Philippe Magnan: Bonnetot
* Philippe Lemaire: Cardinal d'Etigues
* Marie Bunel: Henriette d'Andrésy
* Aurélien Wiik: Jean Lupin
* Gérard Chaillou: Kesselbach
* Françoise Lépine: Duchesse
* Jessica Boyde: Dona dels diamants
* Gaëlle Vincent: La mestissa
* Jérémie Golfier: un passant

## Vegeu també

* Les aventures d'Arsène Lupin, pel·lícula de 1957
# Can Cerdà (Font-rubí)

Can Cerdà és una masia situada al municipi de Font-rubí, a la comarca catalana de l'Alt Penedès. Es troba just al costat de l'església de Sant Vicenç de Morrocurt, dita igualment Sant Vicenç de Cal Cerdà en referència a la masia.

## Referències

* ↑ «Can Cerdà | enciclopedia.cat». [Consulta: 16 febrer 2025].
* ↑ «Cal Cerdà. Font-rubí | Mapes de Patrimoni Cultural», 19-09-2013. [Consulta: 16 febrer 2025].
# Townsville

Townsville és una ciutat de 165.000 habitants (2006; incloent Thuringowa) situada a la costa nord-est d'Austràlia, a l'estat de Queensland. Està situada a 1.354 km al nord de Brisbane, la capital de l'estat i a 350 km al sud de Cairns.
És una ciutat industrial i ha registrat recentment un accelerat creixement demogràfic degut en part a la bona comunicació de molts recursos naturals importants, entre d'altres, la Gran Barrera de Corall.
Es troba també una base important de les forces armades d'Austràlia. A més, la ciutat al seu torn posseeix el campus principal de la Universitat James Cook, la qual té uns 13.000 estudiants, i és considerada una de les millors universitats d'investigació tropical de la zona.
Els seus 165.000 habitants fan de Townsville la ciutat australiana més gran per sobre del Tròpic de Capricorn, és a dir, la meitat del país, raó per la qual se la coneix, de manera no oficial, com la "capital de North Queensland".
Les majors atraccions turístiques de Townsville inclouen l'Strand, una bonica platja tropical i els jardins que l'envolten, l'aquari "Reef HQ", en el qual es pot admirar la bellesa de la flora i fauna nativa de la Gran Barrera de Corall.
Enfront de les costes de la ciutat està situada l'"Illa Magnètica" o Magnetic Island, la qual consisteix principalment en un Parc Nacional tropical, sent així una de les majors atraccions de la zona.
La Gran Barrera de Corall corre al llarg de les costes de la regió (North Queensland), el que converteix a Townsville en centre turístic per excel·lència, ja que a poques hores en ferri es pot visitar aquesta meravella de la naturalesa.
El riu Ross travessa la zona urbana de Townsville, sent de gran importància per a la ciutat, ja que no només serveix de lloc recreacional per als seus habitants, sinó que també posseeix una presa a 30 km de la desembocadura, convertint-se així en la major font d'aigua de la zona. El riu Ross és navegable només per a petites embarcacions.
Townsville és també un centre regional d'esports. Tres equips esportius professionals estan ubicats a Townsville, un de futbol, un de bàsquet i un de rugbi a 13.

## Referències

* "Regional Population Growth, Australia, 2009–10: Population Estimates by Local Government Areas, 2001 to 2010". Australian Bureau of Statistics. http://www.abs.gov.au/AUSSTATS/abs@.nsf/DetailsPage/3218.02009-10.
* "Schedule 1: Regional overviews". Queensland Government (Environmental Protection Agency): 13. http://www.epa.qld.gov.au/register/p00607ae.pdf Arxivat 2004-04-09 a Wayback Machine.. Consultat 20 setembre 2009
* Australian Bureau of Statistics (25 octubre 2007). "Townsville (QLD) (Statistical District)". 2006 Census QuickStats. http://www.censusdata.abs.gov.au/ABSNavigation/prenav/LocationSearch?collection=Census&period=2006&areacode=3057&producttype=QuickStats&breadcrumb=PL&action=401 Arxivat 2012-03-25 a Wayback Machine.. Consultat 27 juny 2007.

## Enllaços externs

* Townsville City Council
* Mount Stuart Weather Radar Arxivat 2009-07-12 a Wayback Machine.
# Paper (desambiguació)

«Paper» té aquests significats:
* Paper
* Paper electrònic
* Paper mil·limetrat
* Paper vegetal paper destinat per a fer calcs.
* Paper de croquis
* Avió de paper joguina fabricada amb la tècnica de la papiroflèxia.
* Un tros de paper, publicació periòdica satírica en català que es publicà entre 1865 i 1866.
* Non paper, expressió anglesa emprada en diplomàcia, per referir-se a qualsevol document elaborat per personal diplomàtic al qual no se'l vol dotar de caràcter oficial.
* Pedra, paper, tisora, joc.
* Super Paper Mario, videojoc per a la videoconsola Wii de Nintendo protagonitzat per Mario.

## Sinònims

* Rol
* Personatge de ficció
# Rhopalodon wangenheimi

Rhopalodon wangenheimi és una espècie extinta de sinàpsid de la família dels ropalodòntids. Es tracta de l'únic representant conegut del gènere Rhopalodon i visqué durant el Permià mitjà en allò que avui en dia és Baixkíria (Rússia). Era un dinocèfal herbívor de mida mitjana. Se n'han trobat restes en gresos cuprífers.
El nom genèric Rhopalodon deriva dels mots grecs antics ῥόπαλον (rópalon), que significa ‘maça’, i ὀδών (odon), que significa ‘dent’, i en el seu conjunt vol dir ‘dent de maça’. El nom específic wangenheimi fou triat en honor de Friedrich Wangenheim von Qualen.
Fou esmentat per Thomas Henry Huxley en el volum inaugural de la revista científica Nature, publicat el 1869, tot i que classificat erròniament com a dinosaure.

## Referències

* 1 2 Entrada «Rhopalodon wangenheimi» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Bessúdnova, 2013, p. 111.
* ↑ Fischer von Waldheim, 1841, p. 461.
* ↑ Huxley, 1869, p. 23.

## Bibliografia

* Bessúdnova, Z. A. «Grigory (Gotthelf) Fischer Von Waldheim (1771-1853): Author of the First Scientific Works on Russian Geology and Palæontology» (en anglès). Earth Sciences History, 32, 1, 2013, pàg. 102–120. DOI: 10.17704/eshi.32.1.n68416x30q1l4916.
* Fischer von Waldheim, G. «Notice sur le Rhopalodon nouveau genre de sauriens fossiles du versant occidental de l'Oural» (en francès). Bulletin de la Société Impériale des Naturalistes de Moscou, 14, 1, 1841, pàg. 460–464.
* Huxley, T. H. «Triassic Dinosauria» (en anglès). Nature, 1, 1, 1869, pàg. 23 i 24. DOI: 10.1038/001023a0.
# Epic Records

Epic Records és una discogràfica nord-americana, que pertany a Sony BMG.

## Història

Epic va ser concebuda originalment com una companyia discogràfica dedicada al Jazz i a la Música clàssica el 1953 per la CBS. És per això que el logotip negre, blau i groc brillant es va convertir en una Marca registrada familiar en nombrosos llançaments de Jazz i de Música clàssica.
Aquests llançaments n'incloïen alguns molt notables com el de l'Orquestra Filharmònica de Berlín entre d'altres. Deu anys després Epic va guanyar el seu primer disc d'or i es va desenvolupar com una marca productora d'èxits musicals dins del gènere del Rock and Roll, Country i R&B. Entre alguns grups es trobaven Bobby Vinton, The Dave Clark Five, The Hollies, Tammy Wynette, Donovan, The Yardbirds, Lulu, i Jeff Beck.
Durant els anys 70, Epic va estar darrere de l'èxit de bandes com The Clash, Sly And The Family Stone, Boston, REO Speedwagon, Johnny Nash, Heart, The Isley Brothers, Edgar Winter i Charlie Rich
En els anys 80 i 90 Epic contribueix en àlbums multiplatí de Meat Loaf, The Jacksons, Michael Jackson, Ozzy Osbourne, Sade, Luther Vandross, Gloria Estefan, George Michael i Cyndi Lauper. El segell Epic Street va ser format per artistes del Hip-hop.

## Artistes Epic

Artistes que van enregistrar amb Epic
| ABBA AC/DC The Afters Tori Amos (a partir de 2000) Anastacia Argent Audioslave Augustana Jeff Beck Boston Box of Frogs Ray Bryant Cartel Cheap Trick Tina Charles Charley D. and Milo Chevelle Christie Cheyenne Kimball Gigliola Cinquetti The Clash Beverley Craven John Davis & the Monster Orchestra Dead or Alive Céline Dion EUA Donovan dope Duran Duran Eighteen Visions Europe Franz Ferdinand | The Fray Ginuwine Gloria Estefan Glenuk Good Charlotte Delta Goodrem Macy Gray Heatwave The Hollies Jimmy "Bo" Horne The Isley Brothers Incubus Indigo Girls Michael Jackson The Jacksons Jamiroquai Waylon Jennings George Jones The Juliana Theory K.C. & The Sunshine Band Carole King Korn Labelle Lamb of God Cyndi Lauper LIVE Jennifer López Jessica Simpson Lulu Matisyahu The McCoys George McCrae Harold Melvin & the Blue Notes Meat Loaf Meghan Trainor MFSB Midi, Maxi & Efti Mind Funk Modest Mouse Motörhead Mudvayne Johnny Nash Ted Nugent The O'Jays Oasis EUA The Only Ones Omarion Ozzy Osbourne | Billy Paul Sara Paxton Pearl Jam Teddy Pendergrass Prong Puffy AmiYumi Quietdrive Rage Against The Machine Lou Rawls REO Speedwagon Charlie Rich Sade Sailor Joe Satriani Carly Simon Jessica Simpson Shakira Natasha Bedingfield Shudder To Think Skank Shakira The Sinceros Sly And The Family Stone Social Distortion The Starjets Suicidal Tendencies Donna Summer System of a Down Tenacious D The Third Degrees Melanie Thornton The Tramps The Tremeloes USA & European Connection Steve Vai Luther Vandross Stevie Ray Vaughan Vendetta Red Bobby Vinton Derek Webb Wham! i George Michael Edgar Winter Brenton Wood Tammy Wynette The Yardbirds |

## Enllaços externs

* web oficial (anglès)
# B&B, de boca en boca

B&B, de boca en boca és una sèrie de televisió còmica espanyola creada per Daniel Écija i produïda per Mediaset Espanya comunicación amb la col·laboració de Globomedia per a la seva emissió a Telecinco, ambientada en la redacció d'una revista d'actualitat i tendències.
Fou estrenada el 17 de febrer de 2014. Com a personatges principals apareixen actors com Belén Rueda, Fran Perea, Dani Rovira, Gonzalo de Castro o Macarena García entre d'altres. La sèrie es va cancel·lar en acabar la segona temporada per les baixes audiències i els compromisos laborals dels actors.

## Referències

* ↑ «Belén Rueda y Gonzalo de Castro, nueva pareja “B&B De boca en boca”» (en castellà). Semana, 14-02-2014. Arxivat de l'original el 2017-12-23. [Consulta: 23 desembre 2017].
* ↑ «'B&B de boca en boca', una serie 'muy española'» (en castellà). El Mundo, 13-12-2013. [Consulta: 23 desembre 2017].
* ↑ «Telecinco nos confirma el adiós para siempre de su serie 'ByB'» (en castellà). Vertele, 18-12-2015. [Consulta: 23 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Partit Democràtic Italià d'Unitat Monàrquica

Partit Democràtic Italià d'Unitat Monàrquica (PDIUM) fou un partit polític italià, fundat l'11 d'abril de 1959 per la reunificació del Partit Nacional Monàrquic (PNM) d'Alfredo Covelli i del Partit Monàrquic Popular (PMP) d'Achille Lauro, que s'havien separat el 1954.
El nou partit s'anomenà inicialment Partit Democràtic Italià (PDI) però el 7 de març de 1961 el canvià pel de Partit Democràtic Italià d'Unitat Monàrquica (PDIUM).
El 10 de juliol de 1972, el Consell Nacional del PDIUM acordà la integració del partit en el Movimento Social Italià - Dreta Nacional (MSI-DN). Una part del partit, sobretot els joves més lligada a l'herència liberal i del risorgimento, va rebutjar l'aliança amb els hereus polítics del feixisme i va donar vida al moviment Aliança Monàrquica.
Covelli fou el president de la nova formació política. El paper dels exponents monàrquics del MSI-DN encara no és destacable. Covelli i Lauro, amb un cert nombre de dirigents provinents del PDIUM, participaren en la fundació de Democràcia Nacional - Constituent de Dreta el 1976.

## Resultats electorals
### Parlament italià

| Any | Lider | Vots | % | Diputats | +/– | Vots | % | Senadors | +/- |
| 1963 | Alfredo Covelli | 536,948 | 1.75 | 8 / 630 | Nou | 689,708 | 2.51 | 3 / 315 | Nou |
| 1968 | Alfredo Covelli | 414,507 | 1.30 | 6 / 630 | 2 | 605,051 | 2.58 | 2 / 315 | 1 |

## Referències

* ↑ Gorresio, Vittorio «Vittorio Gorresio, I monarchici si sono unificati fondando il "Partito Democratico Italiano"» (en italià). La Stampa, 12-04-1959, pàg. 1.
* ↑ «IV Legislatura della Repubblica italiana / Partito Democratico Italiano di Unità Monarchica» (en italià). Portale storico. Camera dei deputati. [Consulta: 28 juny 2020].
* ↑ «Partito democratico italiano di unità monarchica - PDIUM» (en italià). Memorie di Marca. [Consulta: 28 juny 2020].
* ↑ «I giovani monarchici contrari a unirsi col msi». La Stampa, 26-02-1972, pàg. 18.
* ↑ «Covelli dirigerà la direzione del nuovo partito monarchico» (en italià). La Stampa, 16-04-1959, pàg. 7.
# Pasta con le sarde

La pasta amb sardines (pasta chî sardi o pasta cche sardi en sicilià, pasta con le sarde en italià) és un plat típic tradicional de la cuina siciliana, en concret de les ciutats italianes de Palerm (nord-oest de Sicília) i Messina (nord-est). El plat es prepara amb pasta, que pot ser de diferents tipus (generalment busiate o bucatini) amb sardines fresques tallades a trossos, bastant fonoll bullit i una mica d'anxoves, ceba, safrà, panses i pinyons, pa ratllat, oli d'oliva i de vegades un rajolí de vi blanc. A Sicília és molt típic, com en aquest plat, d'acabar els plats cobrint-los amb una capa de pa ratllat prèviament saltat a la paella per enrossir-lo.
Es tracta d'un plat molt antic. És de suposar que té variants a tota la Itàlia meridional; per exemple a Catània (oest de Sicília) s'empra aladroc en lloc de sardina. En Messina no s'utilitza safrà en la preparació.
# Josep Bartomeu i Granell

Josep Bartomeu i Granell (Reus, 1888 - Barcelona, 1980) fou un enginyer i mecenes català.

## Biografia

Fou fill de Josep Bartomeu i Baró (Reus*- Barcelona 1941) i de la seva esposa, Teresa Granell i Manresa (Barcelona *-1915), filla del mestre d'obres Jeroni Granell i Mundet (1834-1889) i germana de l'arquitecte Jeroni Ferran Granell i Manresa (1867-1931).
A la seva residència a Pedralbes, d'un típic estil noucentista, anomenada El Jardí dels Tarongers, decorada amb pintures de Francesc d'A. Galí i Antoni Vila Arrufat, entre d'altres, hi organitzà amb gran periodicitat concerts i representacions d'òpera, d'accés gratuït, entre 1948 i 1959. Els intèrprets eren professionals de gran nivell i tot en l'organització era extremadament acurat. El responsable artístic de moltes d'aquestes vetllades fou el músic i editor Enric Climent i Viñas. De vegades les sessions tenien un denominador comú, com la sèrie que va dedicar a les òperes que feu representar protagonitzades pel personatge d'Orfeu.
De fet, el 10 de juliol de 1955, va tenir lloc a la Sala Vila Arrufat de Can Bartomeu el debut de Montserrat Caballé a Barcelona, segurament recomanada per Conxita Badia.
Obert a totes les estètiques de la música clàssica allà es donaren a conèixer, al costat de música romàntica, barroca o anterior, certes obres de Satie, Arnold Schönberg i altres compositors de la música del segle XX poc prodigats aleshores en el repertori habitual.
També oferí al públic obres antigues exhumades després de segles d'oblit, com l'òpera catalana barroca La Mérope de Domènec Terradelles. Alguns compositors li dedicaren partitures inèdites, com Manuel Blancafort (Quartet de Pedralbes) o Narcís Bonet, que escriví un Himne en acció de gràcies sobre text del mateix Bartomeu (1958). Els programes d'aquells concerts i representacions, sempre publicats en català -fet que costà a l'organitzador diverses sancions econòmiques- i impresos en paper bo, són un bon exemple de les arts gràfiques de l'època; n'hi ha una col·lecció completa a la Biblioteca de Catalunya. La seva fou una iniciativa que va permetre mantenir i elevar el nivell de qualitat de la vida musical catalana en temps del franquisme, un exponent molt destacat del paper de la societat civil.
El Jardí dels Tarongers, a la mort de Bartomeu, esdevingué el Centre d'Estudis Musicals de la Generalitat de Catalunya, fins que anys després el seu contingut bibliogràfic -l'original i el que s'hi afegí- passà a la Biblioteca de Catalunya, i el casal i el seu jardí restaren a disposició de nous usos.

## Referències

* ↑ Segons la declaració d'arribada en avió a Nova York procedent de Mèxic (vol Air France 170), de data 11 de febrer de 1958.
* ↑ «Llibre de Baptismes 1887-1890. Pàg.127». A.H.A.T. Parròquia de Sant Pere Apòstol de Reus, 19-11-1888. [Consulta: 21 desembre 2019].
* ↑ «Josep Bartomeu i Granell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Nicolau d'Olwer, Lluís; Grau i Aymà, Hermínia. Cartes a Hermínia Grau i Aymà. Volum 43 de Textos i estudis de cultura catalana. L'Abadia de Montserrat, 1995, p. 134. ISBN 9788478266418.
# Microvaranop

El microvaranop (Microvaranops parentis) és una espècie extinta de sinàpsid de la família dels varanòpids que visqué durant el Permià mitjà en allò que avui en dia és el sud d'Àfrica. Se n'han trobat restes fòssils a Sud-àfrica. És l'única espècie del gènere Microvaranops. És conegut a partir d'un únic espècimen compost d'un individu adult i quatre cries, cosa que ha estat interpretat com una prova de cura parental en aquesta espècie. No tenia denticles a les dents. El nom genèric Microvaranops significa ‘petita cara de varà’ en llatí, mentre que el nom específic parentis significa ‘del progenitor’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Microvaranops parentis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Spindler et al., 2018, p. 351.

## Bibliografia

* Spindler, F.; Werneburg, R.; Schneider, J. W.; Luthardt, L.; Annacker, V.; Rößler «First arboreal 'pelycosaurs' (Synapsida: Varanopidae) from the early Permian Chemnitz Fossil Lagerstätte, SE Germany, with a review of varanopid phylogeny» (en anglès). PalZ, 92, 2018, pàg. 315-364. DOI: 10.1007/s12542-018-0405-9.
# Collet dels Pastors

El Collet dels Pastors és una collada situada al límit municipal entre Prats de Rei i Sant Pere Sallavinera a la comarca de l'Anoia.
Ubicat a l'extrem nord-est del terme municipal de Els Prats de Rei, separa la devesa del Mosso de la plana del Benet i la vinya de l'Anxuvino. Hi neix el Torrent de Seguers.

## Referències

* ↑ «collet dels Pastors | enciclopedia.cat». [Consulta: 16 febrer 2025].
* ↑ «Collet dels Pastors» (en anglès). [Consulta: 16 febrer 2025].
# Monasa

Monasa és un gènere d'ocells de la família dels bucònids (Bucconidae).
El gènere va ser descrit per l'ornitòleg francès Louis Pierre Vieillot el 1816 amb el barbacoll negre d'espatlles blanques (Monasa atra) com a espècie tipus. El nom genèric prové del grec antic «monas» que significa “solitària”.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per 4 espècies:
* barbacoll negre d'espatlles blanques (Monasa atra).
* barbacoll negre becgroc (Monasa flavirostris).
* barbacoll negre frontblanc (Monasa morphoeus).
* barbacoll negre unicolor (Monasa nigrifrons).

## Referències

* ↑ Vieillot, Louis-Pierre. Analyse d'une nouvelle ornithologie élémentaire (en francès), 1816, p. 27.
* ↑ Peters, James Lee. Check-list of birds of the world. v.6. Cambridge: Harvard University Press, 1937, p. 21 [Consulta: 14 febrer 2025].
* ↑ Jobling, James A. The Helm Dictionary of Scientific Bird Names: From Aalge to Zusii. Londres: Christopher Helm, 2010, p. 259. ISBN 978-1-4081-2501-4 [Consulta: 14 febrer 2025].