OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estupor

Estupor és la falta de les funcions mentals crítiques i un nivell de consciència en què una persona es quasi totalment insensible i només respon a estímuls intensos, com ara dolor. La paraula deriva del llatí (entumiment, insensibilitat).

## Signes i símptomes

L'estupor es caracteritza per una alteració de la reacció als estímuls externs. Les persones que es troben en un estat estuporós estan rígids, silenciosos i només semblen conscients, ja que tenen els ulls oberts i segueixen els objectes circumdants.
Quan no s'estimula externament, un pacient amb estupor sembla que es troba en un estat de son la major part del temps. En alguns casos extrems de trastorns depressius greus, el pacient pot quedar immòbil, perdre la gana i quedar-se mut. Es poden aconseguir períodes curts de resposta restringida mitjançant una estimulació intensa (com ara dolor, llum brillant, soroll fort, xoc).

## Referències

* 1 2 Gelder, M.; Mayou, R.; Geddes, J. Psychiatry. 3rd. Nova York: Oxford, 2005.
* ↑ Berrios, G. E. «Stupor: A Conceptual History». Psychological Medicine, 11, 1981, pàg. 677–688.
# Escalímetre

Un escalímetre (anomenat de vegades regle d'arquitecte) és un regle especial, habitualment amb una secció transversal en forma de prisma triangular complex per tal de contenir fins a sis diferents escales en un mateix regle. S'utilitza per mesurar dibuixos i té habitualment 30 centímetres de llarg, tot i que n'hi ha de més petits i de butxaca. A les seves vores té diferents rangs amb escales calibrades i només cal girar-lo sobre el seu eix longitudinal per veure l'escala apropiada. Igual que amb el triple decímetre, es pot utilitzar per mesurar escales no definides en el seu cos, fent els càlculs mentalment.

## Materials

Els regles i escalímetres s'han fet tradicionalment de fusta (generalment amb fusta de faig) i per poder aconseguir precisió i longevitat s'han emprat materials que ofereixen al mateix temps durabilitat i estabilitat. En l'actualitat el més comú és trobar els escalímetres fabricats amb plàstics rígids o alumini. Depenent del nombre d'escales incloses en el regle la secció transversal pot ser aplanada (dues o quatre escales) triangular (sis escales, que sol ser la més habitual) o quadrada (vuit escales).

## Escales habituals
### Unitats mètriques

Els escalímetres emprats a Europa i en altres zones que adopten el sistema mètric es dissenyen amb escales d'aquest sistema. D'aquesta manera, els dibuixos contenen les escales i les unitats habituals. Les unitats de longitud normalitzades en el sistema SI poden diferir en diferents països, normalment, es fa servir mil·límetres (mm) a Anglaterra i metres (m), mentre que a França es treballa generalment en centímetres (cm) i metres.
Els escalímetres plans contenen dues escales que solen ser:
* 1:1/1:100
* 1:5/1:50
* 1:20/1:200
* 1:1250/1:2500
En els escalímetres triangulars, els valors habituals són:
* 1:1/1:10
* 1:2/1:20
* 1:5/1:50
* 1:100/1:200
* 1:500/1:1000
* 1:1250/1:2500

## Referències

* ↑ «scalìmetro - Treccani» (en italià). [Consulta: 17 març 2024].
* ↑ «Escalímetro - Definicion.de» (en castellà). [Consulta: 17 març 2024].
* ↑ «¿Qué es y para qué sirve el escalímetro?» (en castellà), 05-08-2023. Arxivat de l'original el 2024-03-17. [Consulta: 17 març 2024].
* ↑ admin. «How To Use An Architectural Scale Ruler (Metric)» (en anglès americà), 16-03-2021. [Consulta: 23 març 2024].
* ↑ Nicholson, Joseph. «How Does A Scale Ruler Work?» (en anglès americà), 24-04-2017. [Consulta: 10 febrer 2025].
* ↑ «Ruler vs. Scale - What's the Difference?» (en anglès). [Consulta: 10 febrer 2025].

## Vegeu també

* Cinta mètrica
* Metre
* Nònius
* Regle de càlcul
* Regle graduat
* Regle i compàs

## Enllaços externs

* Escalímetres Arxivat 2010-03-05 a Wayback Machine. (En castellà)
# Kurt Stettler

Kurt Stettler (Boll, 11 d'abril de 1910 - Berna, desembre de 1974) va ser un ciclista suís que for professional del 1934 al 1939. El 1934, com a amateur, aconseguí al una medalla de plata Campionat del Món en carretera, per darrere del seu compatriota Paul Egli.

## Palmarès

* 1933
** Campió de Suïssa amateur en ruta
** 1r a la Volta a Hongria i vencedor d'una etapa

### Resultats al Tour de França

* 1934. Abandona
* 1935. 40è de la classificació general

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Creu de terme de Segur

La Creu de terme de Segur és una obra de Veciana (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu llatina de braços rectes amb els extrems carrats. Presenta els plans llisos, refonçats, de manera que el perfil extern queda remarcat. El fust sembla de planta hexagonal. En el seu extrem superior presemta un eixamplament de les dimensions, passant a forma una discreta magolla. Descansa sobre un pedestal quadrangular i una ambpla base quadrada.

## Història

Se suposa anterior a 1936.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme de Segur». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2018].
# Escut de Guadassuar

L'escut de Guadassuar és un símbol representatiu del municipi valencià de Guadassuar (Ribera Alta). L'escut oficial de Guadassuar té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. Truncat. Al primer quarter, en camp d’or, quatre pals de gules. Al segon quarter, en camp d'atzur, cinc estrelles d'argent, la del centre més gran, sobre ones d’argent. Al timbre, corona reial oberta. | » |

## Història

L'escut va ser aprovat per Resolució de 26 de maig de 2006 del conseller de Justícia i Administracions Públiques, publicada en el DOGV núm 5.287 del 23 de juny de 2006.
Aquesta resolució va ser degut al fet que quan es va aprovar el decret de creació i ús de l'escut heràldic municipal (BOE, de 02-04-1955) no es va aplicar adequadament, ja que en el cas de Guadassuar no es va eliminar el lleó que havia al centre de l'escut, el qual era propi de Castella. L'any 1974 es va decidir llevar-lo i posar-hi l'estrella gran amb una corona tancada, la qual tampoc li corresponia. Per això, l’any 2003 Agustí Roig Barrios, Cronista Oficial, va elaborar un documentat informe per tal de regularitzar l'escut municipal, que així va ser aprovat el 2006.
En la part inferior, el color blau fa referència al fet que el topònim Guadassuar [Wādī Sawwār: el riu dels Sawwār], en part és un hidrònim, ja que conté l’ètim wadi (riu), perquè aquesta alqueria islàmica, habitada per la tribu dels Sawar, estava situada a l’altra part del riu Xúquer. I les ones de plata són un homenatge a la Séquia Reial del Xúquer, que fertilitza el nostre terme des de la seua construcció, ara fa 750 anys.
Les estrelles, per altra banda, representen el poble en el centre i algunes de les alqueries que s'integraren en el seu terme o va administrar, com el Paranxet, Prada, Tarragona i part d’Aurí, Benirrabea, Fentina...
Finalment, la corona reial oberta és la tradicional de la Corona d’Aragó, pròpia per tant del Regne de València, que poden portar els municipis que sempre foren de reialenc com és el cas de Guadassuar, ja que el rei Felip II va erigir el lloc de Guadassuar en Universitat Reial el 1581, separant-la d'Alzira, i Felip V d'Espanya la va declarar vila reial el 1731. Amb aquesta mateixa corona oberta podem contemplar en l'arc toral, principal de l'església, un escut parroquial, adaptació barroca (segle xviii) amb els símbols de Sant Vicent Màrtir (roda, llibre...).

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià

## Referències

* 1 2 «Resolució de 26 de maig de 2006, del conseller de Justícia, Interior i Administracions Públiques, per la qual s'aprova l'escut de l’Ajuntament de Guadassuar (València)». Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 26-05-2006.
* 1 2 Ruiz, J.Enric Mut. «L'escut i bandera de Guadassuar: fets i propostes». Arxivat de l'original el 2018-01-30. [Consulta: 30 gener 2018].
# Javier Navarrete

Javier Navarrete (Terol, 1956) és un compositor musical. Inicialment es va dedicar a la música electrònica, però posteriorment ha treballat tant pel cinema, com creant música incidental per teatre i ballet o música programàtica per actes públics o espais recreatius. Va ser nominat a l'Oscar per la pel·lícula El laberinto del fauno.
Als 19 anys es va traslladar a Barcelona, on es va iniciar en un àmbit musical molt particular, el de la música electrònica, amb compositors vinculats a la Fundació Phonos, com Eduardo Polonio o Gabriel Brncic, el seu mestre. Carles Santos també va ser una influència primerenca. Ha compost la banda sonora de les dues pel·lícules de terror de Guillermo del Toro relacionades amb la Guerra Civil, El espinazo del diablo y El laberinto del fauno. La seva partitura per a la pel·lícula d'HBO Hemingway & Gellhorn el va fer guanyar un Premi Emmy. En 2017 va estrenar una òpera dedicada a Los amantes de Teruel.

## Filmografia

* Mr. Harrigan's Phone (2022)
* Antlers (2021)
* Emperor (2020)
* Raoul Taburin (2018)
* Greta (2018)
* Zhong Kui: Snow Girl and the Dark Crystal (2015)
* Philip Kaufman (2012)
* Hemingway & Gellhorn (2012)
* Ira de titans (2012)
* The Laundry Warrior (2009)
* Cracks (2009)
* Inkheart (2009)
* Fireflies in the garden (2008)
* Mirrors (2008)
* El laberinto del fauno (2006)
* La màquina de ballar (2006)
* Yo, puta (2004)
* El punto sobre la i (2003)
* Sara (2003)
* Platillos volantes (2003)
* Naúfragos (2002)
* Trece campanadas (2002)
* El espinazo del diablo (2000)
* El mar (2000)
* Me llamo Sara (1999)
* 99.9 (1997)
* Andrea (1995)
* Susanna (1995)
* Manila (1991)

## Referències

* ↑ Cueto, Roberto. El lenguaje invisible : entrevistas con compositores del cine español. Alcalá de Henares: ALCINE 33, 2003. ISBN 84-95011-77-8.
* ↑ Fraile Prieto, Teresa. La creación musical en el cine español contemporáneo (tesi). Ediciones Universidad de Salamanca.
* ↑ «Javier Navarrete to Score 'Wrath of the Titans'». Film Music Reporter. [Consulta: 21 novembre 2011].
* ↑ «El turolense Javier Navarrete estrena una ópera dedicada a los Amantes de Teruel» (en castellà). La Vanguardia, 08-02-2017. [Consulta: 18 març 2023].
# Jacques Besson

Jacques Besson (Mont-la-Ville, Vaud, 5 de maig de 1918 - Lausana, 25 d'agost de 1984) va ser un ciclista suís professional del 1941 al 1956. Es va especialitzar en el ciclisme en pista. Va aconseguir una medalla de plata Campionat del Món de Mig Fons de Zuric 1946, per darrere de l'italià Elia Frosio.

## Palmarès

* 1942
** Campió de Suïssa de Mig fons
* 1946
** Campió de Suïssa de Mig fons
* 1947
** Campió de Suïssa de Mig fons
* 1948
** Campió d'Europa de mig fons
** Campió de Suïssa de Mig fons
* 1949
** Campió d'Europa de mig fons
** Campió de Suïssa de Mig fons
* 1950
** Campió d'Europa de mig fons
* 1951
** Campió de Suïssa de Mig fons
* 1952
** Campió de Suïssa de Mig fons
* 1954
** Campió de Suïssa de Mig fons

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Willy Trepp

Willy Trepp (Vicosoprano, Grisons, 13 d'abril de 1934) va ser un ciclista suís que va ser professional entre 1960 i 1966. Els seus principals resultats els aconseguí en la pista o va guanyar tres medalles als Campionats del món.

## Palmarès en ruta

* 1961
** 1r al Tour dels quatre cantons

### Resultats al Tour de França

* 1960. Abandona (2a etapa)

## Palmarès en pista

* 1959
** Campió de Suïssa amateur en persecució
* 1960
** Campió de Suïssa amateur en persecució
* 1961
** Campió de Suïssa amateur en persecució

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a procyclingstats.com
# Roland Zöffel

Roland Zöffel (Münster, Alemanya, 17 d'agost de 1938) va ser un ciclista suís, que fou professional entre 1963 i 1967. Com amateur, va participar en els Jocs Olímpics de 1960 a Roma.

## Palmarès en ruta

* 1961
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Tunísia
* 1964
** Vencedor d'una etapa al Giro de Sardenya

## Palmarès en pista

* 1962
** Campió de Suïssa amateur en persecució
* 1963
** Campió de Suïssa en persecució
* 1964
** Campió de Suïssa en persecució

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Werner Weber

Werner Weber (Schleitheim, cantó de Schaffhausen, 21 de setembre de 1942 - Stein am Rhein, 21 de gener de 2001) va ser un ciclista suís, que fou professional entre 1963 i 1968.

## Palmarès en ruta

* 1963
** 1r a la Stausee-Rundfahrt Klingnau
* 1964
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Suïssa
* 1966
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa

## Palmarès en pista

* 1965
** Campió de Suïssa en persecució

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Pascale Schnider

Pascale Schnider (coneguda també com a Pascale Iavarone-Schnider) (Flühli, cantó de Lucerna, 18 d'octubre de 1984) és una ciclista suïssa professional del 2006 al 2012. Va combinar la carretera amb el ciclisme en pista

## Palmarès en pista

* 2005
** Campiona d'Europa sub-23 en Scratch
* 2010
** Campiona de Suïssa en Òmnium
* 2011
** Campiona de Suïssa en Òmnium

## Palmarès en ruta

* 2008
** 1a a l'Open de Suède Vårgårda TTT
* 2010
** Campiona de Suïssa en contrarellotge
* 2011
** Campiona de Suïssa en ruta
** Campiona de Suïssa en contrarellotge
** 1a al Tour de Berna

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Juan Alberto Cruz

Juan Alberto Cruz (Tegucigalpa, 27 de febrer de 1959) fou un futbolista hondureny de la dècada de 1980.
A nivell de club destacà com a jugador de Pumas UNAH i CD Olimpia.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Hondures amb la qual participà a la copa del Món de futbol de 1982.

## Referències

* ↑ Olimpia: Un grande mundial Arxivat 2013-07-14 a Wayback Machine. - La Prensa (castellà)
* ↑ Juan Alberto Cruz a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ 1982 FIFA World Cup Spain Arxivat 2011-10-07 a Wayback Machine.
* ↑ Juan Alberto Cruz Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Marlen Reusser

Marlen Reusser (Jegenstorf, 20 de setembre de 1991) és una ciclista suïssa. Actualment corre per a l'equip ciclista de categoria UCI Women's Team Movistar Team.

## Resultats

* 2017
** Campiona de Suïssa en contrarellotge
* 2019
** Campiona de Suïssa en contrarellotge
** Campiona de Suïssa en ruta
** 1a als Jocs Europeus en contrarellotge
* 2020
** Campiona de Suïssa en contrarellotge
** Campiona de Suïssa en ruta
* 2021
** Medalla d'argent olímpica de contrarellotge als Jocs Olímpics de Tòquio
** Campiona d'Europa en contrarellotge
** Campiona de Suïssa en contrarellotge
** Campiona de Suïssa en ruta
** Vencedora d'una etapa al Holland Ladies Tour
** 1a a la Crono de les Nacions-Les Herbiers-Vendée
** Vencedora d'una etapa a La Madrid Challenge by La Vuelta
* 2022
** Campiona del Món de ciclisme en contrarellotge per equips mixtos
** Vencedora d'una etapa al Tour de France Femmes
** Campiona d'Europa en contrarellotge
* 2023
** Campiona del Món de ciclisme en contrarellotge per equips mixtos
** Campiona d'Europa en contrarellotge
** Campiona de Suïssa en ruta
** 1a a la Gant-Wevelgem
** 1a a la Volta al País Basc i vencedora d'una etapa
** 1a a la Volta a Suïssa i vencedora d'una etapa
** Vencedora d'una etapa al Tour de France Femmes
* 2024
** 1a a la Setmana Ciclista Valenciana i vencedora d'una etapa
* 2025
** Trofeu Palma

### Resultats a les Grans Voltes
#### Giro d'Itàlia

* 2020: abandonament a la 8a etapa
* 2021: abandonament a la 1a etapa

#### Tour de França

* 2022: no surt a la 7a etapa, vencedora de la 4a etapa
* 2023: 28a posició, vencedora de la 8a etapa

#### Volta a Espanya

* 2023: 29a posició
* 2024: 13a posició

## Referències

* ↑ «Marlene REUSSER» (en anglès). UCI. [Consulta: 26 gener 2025].
* ↑ «Marlen Reusser s'endú la quarta etapa del Tour femení». L'Esportiu de Catalunya, 27-07-2022. [Consulta: 31 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Marlen Reusser a ProCyclingStats
Campions del Món de ciclisme - Contrarellotge per equips mixtos :
2019:  Bouwman, Mollema, van Emden, Brand, Markus, Pieters (NED)
2021:  Arndt, Martin, Walscheid, Brennauer, Klein, Kröger (GER)
2022:  Bissegger, Küng, Schmid, Chabbey, Koller, Reusser (SUI)
2023:  Bissegger, Küng, Schmid, Chabbey, Koller, Reusser (SUI)
2024:  Matthews, O'Connor, Vine, Brown, Chapman, Roseman-Gannon (AUS) :
# Vaga a la japonesa

La vaga a la japonesa és una llegenda urbana estesa per Espanya, aplicable a la indústria, segons la qual existeix un tipus de vaga al Japó que consisteix a treballar més del compte com a mesura de pressió. Això faria que la producció augmentés i, per tant, els preus dels productes caurien per la llei de l'oferta i la demanda; aquesta reducció dels preus serviria per a exercir pressió davant l'organització contra la qual s'estaria protestant.
A Espanya, lloc d'origen del mite, en ocasions s'ha publicitat per part de les patronals per mor de dissuadir de l'exercici del dret a vaga real.
No obstant això, la veritable "vaga a la japonesa" consisteix a treballar sense parar atenció al que hom fa; per tant, es perjudica l'empresa perquè la taxa de productes defectuosos augmenta considerablement.

## Referències

* 1 2 «El mito de las huelgas japonesas».
* ↑ «Leyendas Urbanas sobre Japón».
* ↑ Digital, Confidencial. «8-M: La huelga a la japonesa es un invento español» (en castellà), 08-03-2018. [Consulta: 4 febrer 2025].
* ↑ SL, TAI GABE DIGITALA. «La patronal vizcaina dice que la huelga de hoy es «otra más» y reta a «hacerla a la japonesa»» (en castellà), 22-04-2021. [Consulta: 4 febrer 2025].
# Baró lladre

Baró lladre (en anglès Robber baron) és un terme despectiu amb caràcter de crítica social aplicat originalment a certs homes de negocis estatunidencs rics i poderosos del segle xix. El terme va aparèixer al número d’agost de 1870 de la revista The Atlantic Monthly. A finals del 1800, el terme normalment s'aplicava als homes de negocis que utilitzaven pràctiques d’explotació per acumular la seua riquesa. Aquestes pràctiques incloïen exercir el control sobre els recursos naturals, influir en els alts nivells de govern, pagar salaris de subsistència, aixafar la competència adquirint els seus competidors per crear monopolis i augmentar els preus i planificar per vendre accions a preus inflats a inversors desprevinguts.
El terme baró lladre deriva dels Raubritter (cavallers lladres), senyors alemanys medievals que cobraven peatges nominalment il·legals (no autoritzats pel emperador del Sacre Imperi Romanogermànic) a les primitives carreteres que travessaven les seves terres o al llarg del riu Rin.

## Referències

* ↑ F. Baldwin, Lida. «Unbound Old Atlantics» (en anglès) p. 683. The Atlantic Monthly, 01-11-1907. Arxivat de l'original el 30-04-2021.
* 1 2 F. Dole, Charles. «The Ethics of Speculation» (en anglès) p. 817. The Atlantic Monthly, 01-12-1907. Arxivat de l'original el 30-04-2021.
* ↑ Alden, Henry Mills. «A Romance of the New Era» (en anglès). Harper's New Monthly Magazine, 01-11-1894.
# Batalla de Liorna

La batalla de Liorna (Livorno) va tenir lloc el 14 (4 de març segons el calendari julià que llavors s'utilitzava a Anglaterra) davant de Liorna (Livorno) (Itàlia) durant la Primera Guerra Anglo-neerlandesa, entre la flota holandesa comandada pel comodor Johan van Galen i els esquadrons anglesos del capità Henry Appleton i Richard Badiley.

## Context

El 1652, el govern de la Commonwealth d'Anglaterra, creient erròniament que els holandesos havien estat derrotats a la batalla de Kentish Knock, va enviar un esquadró de vint vaixells al Mediterrani, deixant les aigües territorials a Robert Blake amb 42 vaixells. Aquesta divisió de forces va provocar una derrota a la batalla de Dungeness al desembre. Al Mediterrani, la situació era crítica per als 6 vaixells de Henry Appleton, envoltats al port neutral de Liorna i per als vuit vaixells de Richard Badiley envoltats a Elba, pels 16 vaixells del comodor Johan van Galen.

## Batalla

L'única esperança dels anglesos és combinar les seves forces, però Appleton surt massa d'hora i es dedica a la lluita amb els holandesos abans que Badiley vingui en ajuda seva. Dos dels seus vaixells són destruïts i tres són capturats. Només el Mary, més ràpid que els vaixells holandesos, va aconseguir arribar a Badiley. Al seu torn, aquest últim compromet als holandesos, però en nombre inferior, només pot retirar-se.

## Conseqüències

La batalla va donar als holandesos el control del Mediterrani, posant el comerç anglès amb Orient a la seva mercè. Ferit de mort, Van Galen va morir el 23 de març a Liorna.
Cornelis Tromp, fill del tinent almirall Maarten Tromp, participa en la batalla. Ell mateix es convertiria en un famós almirall.

## Referències

* ↑ Relatione della battaglia seguita frà l'Armate Olandese, & Inglese, a vista del porto di Livorno. 14 marzo 1653, G. V. Bonfigli, Livorno, 1653
* ↑ Vivoli, Giuseppe. Annali di Livorno (en italià), 1846.
# Tim Hardaway

Timothy Duane "Tim" Hardaway (nascut l'1 de setembre de 1966), és un exjugador de bàsquet professional estatunidenc que va jugar a l'NBA, on hi destacà com un dels millors bases de la competició.

## Referències

* ↑ «Naismith Memorial Basketball Hall of Fame announces 13 members for the Class of 2022» (en anglès). NBA. [Consulta: 8 febrer 2025].
* ↑ «NBA - TV tossing gets Hardaway fine, two games» (en anglès). ESPN. [Consulta: 8 febrer 2025].
* ↑ «Los Heat retirarán la camiseta de Tim Hardaway» (en castellà). Ultimate NBA, 26-10-2009. Arxivat de l'original el 2009-10-29. [Consulta: 8 febrer 2025].
# Victoria amazonica

Victoria amazonica és una espècie de planta amb flor, la més grossa dins de la família Nymphaeaceae.

## Descripció

Aquesta espècie té les fulles molt grosses, de més de 3 m de diàmetre, i floten en la superfície de l'aigua a partir d'una tija submergida que fa de 7 a 8 m de longitud. Aquesta espècie abans es deia Victoria regia per la reina Victòria del Regne Unit. La V. amazonica és nadiua d'aigües somes del riu Amazones i apareix en l'escut de la Guaiana. Les flors són blanques la primera nit que s'obren i de color rosa la segona nit. Fan uns 40 cm de diàmetre i són pol·linitzades per coleòpters.

## Classificació

És un membre del gènere Victoria ubicat en la família Nymphaeaceae o, de vegades, dins Euryalaceae. El primer a descriure'l va ser John Lindley l'octubre de 1837 i li va donar el nom de Victoria regia.
Anteriorment, Eduard Friedrich Poeppig, el 1832, l'havia ubicada en un altre gènere, Euryale amazonica, per afinitat amb Euryale ferox. També Aimé Bonpland la va descriure el 1825. El 1850, James De Carle Sowerby va reconèixer la descripció de Poeppig i va transferir l'epítet amazonica, però el nom va ser refusat per Lindley. L'actual nom, Victoria amazonica, no es va estendre fins al segle xx.

## Història

La Victoria regia va ser objecte de rivalitat entre els jardiners britànics d'Anglaterra, que cercaven noves espècies espectaculars i impressionants. Atès que era difícil cultivar aquesta planta durant l'hivern, es feia servir carbó per escalfar l'aigua i l'ambient...
La Victoria amazonica ha excitat la imaginació del públic, i té diverses monografies dedicades.

## Vegeu també

* Gardênia Azul

## Referències

* ↑ «Genus: Victoria Lindl.». Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture, 27-01-2005. Arxivat de l'original el 2009-08-13. [Consulta: 4 abril 2009].
* 1 2 3 Knotts, Kit. «Victoria's History». Victoria Adventure. Knotts.
* ↑ «Nymphaeaceae Victoria Lindl.». Plant Name Details. International Plant Name Index, 2005. [Consulta: 4 abril 2009].
* ↑ Ann. Mag. Nat. Hist., Ser. 2, 6, 310

## Galeria

* A Brno
* Borró de Victoria amazonica
* Part de dalt de la fulla
* A Kobe Kachoen
* Flor de Victoria amazonica
* Part de sota de la fulla

## Enllaços externs

* "Victoria Adventure" - A website dedicated to this lily.
* About Victoria amazonica legend