OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Orfes (Vilademuls)

Orfes és un poble al municipi de Vilademuls (Pla de l'Estany). Havia estat ens local independent però en desaparèixer l'Antic Règim senyorial va passar a formar part, el 1846, del municipi de Vilademuls. El seu principal element patrimonial és l'església de Santa Maria, d'origen romànic però fonamentalment barroca. A la vora del nucli del poble també hi ha l'ermita barroca de Sant Roc.

## Referències

* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
* ↑ Burgueño, Jesús; Lasso de la Vega, Ferran. Història del Mapa Municipal de Catalunya. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Dir. Gral. Admin. Local, 2002. ISBN 84-393-5954-3.
* ↑ «Vilademí». Ajuntament de Vilademuls. [Consulta: 2 maig 2024].
# Guiche

«Guiche» té aquests significats:
* Guiche, Pyrénées-Atlantiques, municipi d'Iparralde al territori de Lapurdi (França)
* La Guiche, municipi francès al departament de Saona i Loira (regió de Borgonya - Franc Comtat)
* Cantó de La Guiche, cantó francès al districte de Charolles (departament de Saona i Loira)
* Comtat de Guiche, jurisdicció feudal entre Bearn i Baixa Navarra
* Pírcing Guiche, pírcing al perineu
# Bernat de Cardona i de Queralt

Bernat de Cardona i de Queralt fou abat de Sant Miquel de Cuixà (1592-1612) i de Sant Pere de Camprodon. Va ésser nomenat President de la Generalitat de Catalunya el 22 de juliol del 1602.
Era fill de Lluís de Cardona i Rocabertí i de Jerònima de Queralt i de Luna, família dels comtes de Santa Coloma.
Va haver de patir el nomenament que Felip III feu de Joan de Queralt i de Ribes com a governador de Catalunya. Joan de Queralt havia estat acusat de corrupció quan era diputat militar en el trienni 1584-1587 i detingut per la Generalitat el 1588. Tot i les queixes del braç militar pel nomenament, Bernat de Cardona ho va haver d'acceptar després de consultar-ho als doctors en dret.
Sovintejaren els conflictes amb els oficials reials, aquest cop amb el capità general de les tropes al Rosselló, en Carles Coloma i de Melo.
L'aplicació del nou impost acordat a les Corts de Barcelona (1599), el dret de galeres, generà protestes del comerciants doncs diuen que feia baixar les vendes. Les galeres no s'havien començat a construir i els diputats intentaren que se suspengués l'aplicació de l'impost. El rei es va negar mitjançant una carta al president que aquest va considerar "molt genèrica i compendiosa" i amb promeses reials molt poc concretes.
Bernat de Cardona va rebre al Palau de la Generalitat la visita de la comtessa de Benavente, Mencia de Requesens i Zuñiga, filla de Lluís de Requesens i Zúñiga. Cap al final de 1603, també va rebre la visita d'Antoni de Cardona i Fernández de Córdoba, duc de Somma, Sessa i Baena, comte de Palamós, Trivento, Avelino i Cabra, i senyor de Bellpuig.

## Referències

* ↑ «80. Bernat de Cardona i de Queralt». El Punt Avui, 21-04-2013, pàg. 38.

## Bibliografia

* Molas i Ribalta, Pere. «Bernat de Cardona i de Queralt, abat de Sant Miquel de Cuixà (1602-1605)». A: Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents. Vol.2. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0885-9.
Presidents de la Generalitat de Catalunya :
# Francesc Femenías i Fábregues

Francesc Femenías i Fábregas (Maó, 1870 – Maó, 1938), fou un arquitecte modernista de la primera meitat del segle xx.
Va obtenir el títol d'arquitecte l'any 1901 i realitza, el mes de desembre d'aquell mateix any, el seu primer projecte, consistent en l'adaptació i reforma d'un edifici per a Jutjat d'Instrucció.
L'any 1904 és nomenat arquitecte municipal de la ciutat de Maó, càrrec que li permetrà realitzar nombrosos projectes d'iniciativa pública: Sa Peixateria de Maó (1927), Escoles Graduades "Primo de Rivera", Sa Mestria, Edifici del Dipòsit d'Aigua.
Professor de l'Institut i de l'Escola d'Arts i Oficis, el seu estil arquitectònic cada cop més derivarà cap al modernisme. Juntament amb l'aleshores arxiver municipal, Francesc Hernández Sanz, inicia un projecte pel disseny de façanes i boinders de diverses cases de Maó. Producte d'aquesta col·laboració seran l'enfront de la Farmàcia Mir, el boinder en cap de Cantó de la Casa Montcada o la majestuosa façana modernista de la Casa Mir.
Entre les seves obres més representatives trobem la Casa Martorell, a la Plaça del Príncep (1909), els Magatzems Cardona, Premi de la Cambra de la Propietat Urbana (1931), i la Casa del Poble. Altres edificis interessants, són els situats al Carrer Isabel II, Sa Planada, Carrer de Sant Jordi, S'Arravaleta (Casa Pasarrius) entre d'altres. Dissenya també importants edificis industrials: Fàbrica Codina i La Electrica Mahonesa. L'obra de l'arquitecte també va arribar al camp menorquí: Llumena Nou és un lloc situat en el terme municipal d'Alaior on l'arquitecte va projectar a principis del segle XX un casat de tendències modernistes sobre l'antic casat menorquí que ja hi havia.
Mor el gener de l'any 1938. Femenías va treballar durant 31 anys a Maó, essent l'únic arquitecte. La seva tasca durant tants d'anys va suposar una transformació profunda de la ciutat, essent l'introductor de tot un grapat d'elements arquitectònics que han ajudat a canviar la imatge del nucli antic de la capital menorquina.

## Bibliografia

* Gomila, J. J. Guia d'Arquitectura. Maó. Menorca.
# Blind Channel

Blind Channel és un grup de metal finlandès que va ser fundat a Oulu el 2013. Ells defineixen el seu estil musical com a "pop violent". Els integrants del grup són Joel Hokka (veus), Niko Moilanen (veus), Joonas Porko (guitarra), Tommi Lalli (bateria), Olli Matela (baix) i Alex Mattson (sampler, DJ i percussions).
El 2014 van publicar els seus primers senzills, Naysayers i Calling Out, seguits pel primer àlbum, Revolutions, el 29 de setembre del 2016. El 20 d'abril del 2018, van publicar el segon àlbum, Blood Brothers i el 6 de març del 2020 el tercer àlbum Violent Pop. El 2021 van participar en la preselecció finlandesa Uuden Musiikin Kilpailu pel Festival de la Cançó d'Eurovisió 2021. Van guanyar amb la cançó Dark Side i van representar Finlàndia en el festival, que es va celebrar a la ciutat neerlandesa de Rotterdam. Van quedar en sisena posició, assolint 306 punts (83 del jurat i 218 dels vots del públic).

## Discografia

* Revolutions (2016)
* Blood Brothers (2018)
* Violent Pop (2020)
* Lifestyles of the Sick & Dangerous (2022)

## Referències

* ↑ «Finland tunes in to Blind Channel» (en anglès). Eurovision.tv, 12-02-2021. [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ «Finland in Eurovision Voting & Points». [Consulta: 27 maig 2021].
* ↑ «Eurovision 2021 Results: Voting & Points». [Consulta: 27 maig 2021].
# Gran Premi del Brasil del 1987

Resultats del Gran Premi de Brasil de Fórmula 1 de la temporada 1987, disputat al circuit de Jacarepaguà, el 12 d'abril del 1987.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 1 | Alain Prost | McLaren - TAG | 61 | 1h 39' 45. 141 | 5 | 9 |
| 2 | 6 | Nelson Piquet | Williams - Honda | 61 | + 40.547 s | 2 | 6 |
| 3 | 2 | Stefan Johansson | McLaren - TAG | 61 | + 56.758 s | 10 | 4 |
| 4 | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 61 | + 1' 39.235 min. | 7 | 3 |
| 5 | 20 | Thierry Boutsen | Benetton - Ford | 60 | + 1 Volta | 6 | 2 |
| 6 | 5 | Nigel Mansell | Williams - Honda | 60 | + 1 Volta | 1 | 1 |
| 7 | 11 | Satoru Nakajima | Lotus - Honda | 59 | + 2 Voltes | 12 | |
| 8 | 27 | Michele Alboreto | Ferrari | 58 | Virolla | 9 | |
| 9 | 10 | Christian Danner | Zakspeed | 58 | + 3 Voltes | 17 | |
| 10 (1) | 3 | Jonathan Palmer | Tyrrell - Ford | 58 | + 3 Voltes | 18 | |
| 11 (2) | 4 | Philippe Streiff | Tyrrell - Ford | 57 | + 4 Voltes | 20 | |
| 12 (3) | 14 | Pascal Fabre | AGS - Ford | 55 | + 6 Voltes | 22 | |
| Ret | 18 | Eddie Cheever | Arrows - Megatron | 52 | Sobreescalfament | 14 | |
| Ret | 12 | Ayrton Senna | Lotus - Honda | 50 | Motor | 3 | |
| Ret | 7 | Riccardo Patrese | Brabham - BMW | 48 | Part elèctrica | 11 | |
| Ret | 8 | Andrea de Cesaris | Brabham - BMW | 21 | Diferencial | 13 | |
| Ret | 17 | Derek Warwick | Arrows - Megatron | 20 | Motor | 8 | |
| WD | 21 | Alex Caffi | Osella - Alfa Romeo | 20 | Retirada | 21 | |
| Ret | 24 | Alessandro Nannini | Minardi - Motori Moderni | 17 | Suspensions | 15 | |
| Ret | 9 | Martin Brundle | Zakspeed | 15 | Turbo | 19 | |
| Ret | 19 | Teo Fabi | Benetton - Ford | 9 | Turbo | 4 | |
| DSQ | 23 | Adrián Campos | Minardi - Motori Moderni | 3 | Desqualificat | 16 | |
| NVS | 16 | Ivan Capelli | March - Ford | 0 | No va sortir | 23 | |

## Altres

* Pole: Nigel Mansell 1' 26. 128
* Volta ràpida: Nelson Piquet 1' 33. 861 (a la volta 41)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-03. [Consulta: 28 abril 2010].
# Gran Premi del Brasil del 1997

Resultats del Gran Premi de Brasil de Fórmula 1 de la temporada 1997, disputat al circuit de Interlagos, el 30 de març del 1997.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 3 | Jacques Villeneuve | Williams - Renault | 72 | 1h 36' 06. 990 | 1 | 10 |
| 2 | 8 | Gerhard Berger | Benetton - Renault | 72 | + 4.190 s | 3 | 6 |
| 3 | 14 | Olivier Panis | Prost - Mugen - Honda | 72 | + 15.870 s | 5 | 4 |
| 4 | 9 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 72 | + 33.033 s | 4 | 3 |
| 5 | 5 | Michael Schumacher | Ferrari | 72 | + 33.731 s | 2 | 2 |
| 6 | 7 | Jean Alesi | Benetton - Renault | 72 | + 34.020 s | 6 | 1 |
| 7 | 16 | Johnny Herbert | Sauber - Petronas | 72 | + 50.912 s | 13 | |
| 8 | 12 | Giancarlo Fisichella | Jordan - Peugeot | 72 | + 1' 00.639 min. | 7 | |
| 9 | 4 | Heinz Harald Frentzen | Williams - Renault | 72 | + 1' 15.402 min. | 8 | |
| 10 | 10 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 71 | + 1 Volta | 12 | |
| 11 | 17 | Nicola Larini | Sauber - Petronas | 71 | + 1 Volta | 19 | |
| 12 | 14 | Jarno Trulli | Minardi - Hart | 71 | + 1 Volta | 17 | |
| 13 | 19 | Mika Salo | Tyrrell - Ford | 71 | + 1 Volta | 22 | |
| 14 | 15 | Shinji Nakano | Prost - Mugen - Honda | 71 | + 1 Volta | 15 | |
| 15 | 18 | Jos Verstappen | Tyrrell - Ford | 70 | + 2 Voltes | 21 | |
| 16 | 6 | Eddie Irvine | Ferrari | 70 | + 2 Voltes | 14 | |
| 17 | 1 | Damon Hill | Arrows - Yamaha | 68 | Motor | 9 | |
| 18 | 20 | Ukyo Katayama | Minardi - Hart | 67 | + 5 Voltes | 18 | |
| Ret | 11 | Ralf Schumacher | Jordan - Peugeot | 52 | Part elèctrica | 10 | |
| Ret | 22 | Rubens Barrichello | Stewart - Ford | 16 | Suspensions | 11 | |
| Ret | 2 | Pedro Diniz | Arrows - Yamaha | 15 | Suspensions | 16 | |
| Ret | 23 | Jan Magnussen | Stewart - Ford | 0 | Accident | 20 | |

## Altres

* Pole: Jacques Villeneuve 1' 16. 004
* Volta ràpida: Jacques Villeneuve 1' 18. 397 (a la volta 28)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-10-29. [Consulta: 24 març 2010].
# Tibor Nyilas

Tibor Nyilas (Budapest, 3 de juny de 1914 - Queens, 19 de maig de 1986) va ser un tirador d'esgrima hongarès que va competir entre les dècades de 1930 i 1950 sota bandera dels Estats Units.
Nascut a Hongria, emigrà als Estats Units el 1939 causa del clima polític inestable que es vivia al país. S'inicià en l'esgrima de ben jove amb el mestre Giorgio Santelli. El 1937 es llicencià en medicina. Als Estats Units va viure a Saint Louis i Nova York, on va exercir de metge.
Durant la seva carrera esportiva va participar en quatre edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 1948, 1952, 1956 i 1960. Als Jocs de Londres de 1948 va guanyar la medalla de bronze en la prova de sabre per equips. En les altres participacions destaquen la quarta posició en la prova de sabre per equips el 1952 i 1960.
En el seu palmarès també destaquen sis medalles als Jocs Panamericans, cinc d'or i una de plata, en les edicions de 1951, 1955 i 1959.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Tibor Nyilas». [Consulta: 1r setembre 2023].
# Carl Swartz

Carl Johan Gustaf Swartz (Norrköping, 5 de juny de 1858 - Estocolm, 6 de novembre de 1926), polític suec, primer ministre del seu país entre el 30 de març de 1917 i el 19 d'octubre d'aquest mateix any.
Era fill de Erik Swartz, propietari d'una fàbrica, i de la seva esposa Elisabeth Forsgren. Després de completar els seus estudis en Uppsala i Bonn, va retornar a la seva ciutat natal per encarregar-se dels negocis familiars, la fàbrica de tabac Petter Swartz. Va arribar a jugar un important paper en la seva localitat, sobretot culturalment. Va ser president de la Junta Directiva de, entre d'altres, el banc central privat suec entre 1912 i 1917. En 1917, es va convertir en rector universitari.
Com a ministre de Finances entre 1906 i 1911, va implementar un nombre de reformes, que incloïen ingressos integrats i taxa a la propietat, que van passar a ser progressius. Amb l'amalgamat dels grups de l'ala dreta del Riksdag de la cambra baixa, Swartz es va transformar en membre del consell intern del recentment format Nationella Partiet (en català: Partit Nacional) en 1912.
Durant la Primera Guerra Mundial, va ser una figura clau en el Riksdag, en el seu caràcter de President del Comitè Permanent de Subministraments entre 1915 i 1917. Amb el fracàs, a causa de pressions externes i falta d'harmonia interna, del govern no alineat de Hjalmar Hammarskjöld, el rei Gustau V va convocar al conservador Swartz perquè assumís com a primer ministre. Aquest va acceptar la designació, més per sentit del deure que per desig personal d'ocupar tal lloc. La principal tasca del nou govern va ser exercir una influència tranquil·litzadora sobre la burgesia, que estava inquieta, en els dies anteriors a l'1 de maig de 1917, pels rumors que la revolució de febrer d'aquest any en Rússia podria estendre's a Estocolm.
Swartz era generalment considerat un conservador moderat i raonable, amb l'estil d'un antiquat i reflexiu amo d'un molí. Va prohibir les patrulles de defensa burgeses en previsió de les demostracions de l'1 de maig de 1917, a canvi de la seguretat donada pel Partit Social-Demòcrata que es faria responsable del manteniment de l'ordre. Sense aquesta concessió política, les confrontacions podrien haver escalat durant el mes de maig i resultat en una crisi política domèstica.
# Gran Premi del Brasil del 2003

Resultats del Gran Premi de Brasil de Fórmula 1 de la temporada 2003, disputat al circuit d'Interlagos, el 6 d'abril del 2003.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 11 | Giancarlo Fisichella | Jordan - Ford | 54 | 1h 31' 17. 748 | 8 | 10 |
| 2 | 6 | Kimi Räikkönen | McLaren - Mercedes | 54 | + 0.945 s | 4 | 8 |
| 3 | 8 | Fernando Alonso | Renault | 54 | + 6.348 s | 10 | 6 |
| 4 | 5 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 54 | + 8.096 s | 2 | 5 |
| 5 | 10 | Heinz Harald Frentzen | Sauber - Petronas | 54 | + 8.642 s | 14 | 4 |
| 6 | 16 | Jacques Villeneuve | BAR - Honda | 54 | + 16.054 s | 13 | 3 |
| 7 | 4 | Ralf Schumacher | Williams - BMW | 54 | + 38.526 s | 6 | 2 |
| 8 | 7 | Jarno Trulli | Renault | 54 | + 45.927 s | 5 | 1 |
| 9 | 14 | Mark Webber | Jaguar - Cosworth | 53 | Accident (a 1 volta) | 3 | |
| 10 | 21 | Cristiano da Matta | Toyota | 53 | + 1 Volta | 18 | |
| Ret | 2 | Rubens Barrichello | Ferrari | 46 | Prob. amb el combustible | 1 | |
| Ret | 17 | Jenson Button | BAR - Honda | 32 | Accident | 11 | |
| Ret | 19 | Jos Verstappen | Minardi - Cosworth | 30 | Virolla | 19 | |
| Ret | 1 | Michael Schumacher | Ferrari | 26 | Accident | 7 | |
| Ret | 3 | Juan Pablo Montoya | Williams - BMW | 24 | Accident | 9 | |
| Ret | 15 | Antônio Pizzonia | Jaguar - Cosworth | 24 | Accident | 17 | |
| Ret | 20 | Olivier Panis | Toyota | 17 | Col·lisió | 15 | |
| Ret | 12 | Ralph Firman | Jordan - Ford | 17 | Suspensions | 16 | |
| Ret | 18 | Justin Wilson | Minardi - Cosworth | 15 | Virolla | 20 | |
| Ret | 9 | Nick Heidfeld | Sauber - Petronas | 8 | Motor | 12 | |

## Altres

* Pole: Rubens Barrichello 1' 13. 807
* Volta ràpida: Rubens Barrichello 1' 22. 032 (a la volta 46)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-01-11. [Consulta: 4 maig 2010].
# Castellers de Tortosa

Els Castellers de Tortosa són una colla castellera de Tortosa (Terres de l'Ebre) fundada l'any 2015 i reconeguda com a colla de ple dret per la Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya des de maig del 2017. Identificats amb la camisa grana, són la tercera colla castellera de les Terres de l’Ebre, després de Los Xics Caleros i Xiqüelos i Xiqüeles del Delta.
L’origen de la colla es remunta a l’octubre de 2014, quan una desena de persones van iniciar tallers castellers a Tortosa. Amb el suport de l’Ajuntament i altres colles castelleres, aquests tallers van desembocar en la creació de la colla l’any següent. Els primers castells que van provar van ser el 3 de 6 i el 4 de 6, sota la direcció de Cristian Dasi com a primer cap de colla i Cristina Beltrán com a presidenta.
Des dels seus inicis, els Castellers de Tortosa han consolidat el seu nivell de sis pisos i han assolit com a millors construccions el 2 de 6 i el pilar de 5, fites destacades en la seva trajectòria.
La colla ha estat present en diverses actuacions arreu de Catalunya i ha participat en trobades castelleres, com la Trobada de Colles del Sud. També han pres part en esdeveniments solidaris i culturals locals, com la Caminada Solidària per la Marató de TV3.
Amb el pas dels anys, els Castellers de Tortosa han consolidat el seu paper dins del món casteller i han contribuït a la difusió de la cultura i tradició castellera a les Terres de l’Ebre.

## Referències

* ↑ «Els Castellers de Tortosa, nou membre de la Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya». Naciodigital, 15-05-2017 [Consulta: 26 desembre 2017].
* ↑ «Castellers de Tortosa: la primera colla de la capital del Baix Ebre». Diari de Tarragona, 27-04-2014 [Consulta: 26 desembre 2017].
Colles castelleres actuals (llista) :
Colles de vuit :
Colles de set :
Colles de sis :
Notes: Que han carregat (en cursiva) o descarregat almenys un castell de la gamma. Les estructures de 3 i de 4 es consideren de gamma bàsica, i la resta, de gamma alta. :
# Tempestat a Washington

Tempestat a Washington (títol original en anglès, A Storm Foretold) és un documental del 2023 del director danès Christoffer Guldbrandsen sobre Roger Stone, el moviment Make America Great Again i l'atac al Capitoli dels Estats Units de 2021. Guldbrandsen i el director de fotografia Frederik Marbell van tenir accés a gravar el mateix Stone des del 2018 fins al gener del 2021.
La pel·lícula es va projectar al Festival Internacional de Cinema Documental de Copenhaguen el 2023 i es va estrenar als Estats Units el gener de 2024. Wingman Media va produir la pel·lícula i Abramorama fa de distribuïdor.
Al lloc web de l'agregador de ressenyes Rotten Tomatoes, totes les crítiques recollides són positives, amb una valoració mitjana de 7,5 sobre 10.
Avi Offer de NYC Movie Guru va escriure: "Tempestat a Washington és una visió provocativa, enfurismada, oportuna i il·luminadora de Roger Stone, l'assessor polític de Donald Trump".
Jessica Kiang de Variety es va preguntar: "¿És possible que Roger Stone, el gran manipulador, el mestre titellaire, el poder que hi ha darrere del poder, cregui que l'entretingut, de vegades al·lucinant, però profundament consternat Tempestat a Washington de Guldbrandsen', el mostrarà en una bona imatge? En realitat, el que revela és que Stone i el seu grup participen en la política presidencial com si fos el seu joc privat".

## Referències

* 1 2 Goldsmith, Jill. «'A Storm Foretold', Jan. 6 Doc Featuring Roger Stone, Marks Insurrection Anniversary "With Intention" – Specialty Preview». Deadline Hollywood, 05-01-2024.
* 1 2 «America's Political, Legal and Cultural Underbelly Explored by Trio of Filmmakers at CPH:DOX». Variety, 17-03-2023.
* ↑ ; Bennett, Dalton «Roger Stone: The story behind the documentary». , 04-03-2022.
* ↑ «A Storm Foretold». New Zealand International Film Festival, 2023. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «A Storm Foretold». Sydney Film Festival, 2023. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «A Storm Foretold: Roger Stone and Die» (en anglès). Rotten Tomatoes. [Consulta: 5 agost 2024].
* ↑ «Reviews for January 5th, 2024». The NYC Movie Guru, 05-01-2024. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «'A Storm Foretold' Review: Roger Stone Exposes Himself — or Does He? — in an Eye-Opening, Heart-Sinking Doc». Variety, 23-03-2023. [Consulta: 6 gener 2024].
# Goretty

Goretti Pomé i Tarrés (La Pobla de Segur, 8 de juliol de 1968), anomenada artísticament Goretty, és una artista visual i poetessa catalana d'inspiració cristiana i professora. La seva pintura destaca pel treball de la textura i per la recerca constant de la substància primera i la naturalesa; elements que la connecten amb els seus orígens.
Va estudiar a Barcelona, a la facultat de Belles Arts de la UB, on l'etiquetaren d'abstracta pel seu ús atípic dels colors i de la singularitat de les textures que aconseguia. Goretty reconeix que l'etapa universitària li va servir per enriquir-se des del punt de vista tècnic. El canvi de poble a ciutat suposà un canvi radical, va deixar enrere un món de línies orgàniques, colors i formes diferents les unes de les altres (el paisatge de la Pobla de Segur) per entrar de ple a un món de línies rectes i monotonia com és la ciutat.
L'any 2000 impulsà la «Mostra d'art jove» del batxillerat artístic de l'escola de les Escolàpies de Barcelona, una activitat que brinda l'oportunitat als estudiants de penjar un quadre en una botiga de CorEixample. D'aquesta manera els alumnes tenen l'experiència d'exposar una obra i de tot el que comporta (gestió d'esdeveniments culturals, muntatge-desmuntatge, parlar amb el propietari del local, etc.).

## Referències

* ↑ «Perfil Professora a ENTI». Arxivat de l'original el 2016-04-04. [Consulta: 25 octubre 2015].
* ↑ «Aparició a En Camp Contrari, TV3. Cap. L'art Contemporani». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 25 octubre 2015].
* ↑ TV3. «Artista cristiana». Signes dels temps. CCMA, 06-06-2011. [Consulta: 27 juliol 2021].
* ↑ «Tres Amors i tres arts. Homenatge a Joan Maragall». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 25 octubre 2015].
* 1 2 Tobaruela, Pere; Tort, Joan. «L'art com a mirada múltiple sobre el món». A: Darrere l'horitzó. Quinze converses per descobrir Catalunya. Barcelona: La Magrana, 2002, p. 174 (Els Orígens, 62). ISBN 978-84-8264-374-6 [Consulta: 25 octubre 2015].
* ↑ «L'Espai Von Balthasar inaugura l'exposició "Tres amors i Tres arts"». Catalunya Religió, 29-04-2011. Arxivat de l'original el 2 de febrer 2021. [Consulta: 27 juliol 2021].
* ↑«Article El Periòdico de Catalunya 2008. Mostra d'art Jove», 16-05-2008.
* ↑ «Catalunya, Mostra d'Art Jove 2015». el Periòdico, 06-05-2015.

## Bibliografia

* Tort i Donada, Joan; Tobaruela i Martínez, Pere «Goretti Pomé, l'art com a mirada múltiple sobre el món». Revista bibliogràfica de geografia i ciències socials, VI, 2001. ISSN: 1138-9796.
* «L'artista poblatana Goretti Pomé pinta una església de Barcelona | Pallars Digital». Pallars Digital. Nació Digital, 05-11-2018. [Consulta: 27 juliol 2021].
* Taltavull i Anglada, Sebastià; Pomé i Tarres, Goretti. Los 7 dones del Espíritu (en castellà), 2019. ISBN 978-84-9136-025-4.

## Enllaços externs

* Goretty - Lloc web oficial