OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# David de Montserrat

David de Montserrat (Girona, 1972) periodista. domini .cat, Creació Elteumòbil.cat i campanya Catalan'.'

## Biografia

Periodista, va ser redactor de l'Agència Catalana de Notícies (ACN) als seus orígens i membre del Grup de Periodistes Digitals (GPD). Treballava a la secretaria de Telecomunicacions i Societat de la Informació quan va prosperar la candidatura del domini .cat. Era l'enllaç amb el president de l'Associació puntCAT, Joan Francesc Gras. Des del Govern també va participar en la creació del programa de catalanització de telèfons mòbils Elteumòbil.cat i va promoure la campanya Catalan, a business opportunity. És autor, amb el també periodista Jaume Clotet, de la novel·la Lliures o morts.

## Referències

* ↑ Gordillo, Saül. Sobirania.cat 10 ANYS DE LA REVOLTA POLÍTICA CATALANA A INTERNET, p. 204. ISBN 978-84-942772-0-7.

## Enllaços externs

* Twitter: @dmontserratnono
* http://www.lliuresomorts.cat Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
# Casal Català de Londres

Casal Català de Londres o Catalans UK és un casal català fundat el 1940 a Londres per Carles Pi i Sunyer, Josep Trueta, Arcadi Sala i Planell, Jaume Elías i Cornet, Pere Gabarró i Garcia i altres exiliats catalans. Sovint fou la seu del Consell Nacional Català i el 1946 inicià emissions en català a la BBC fins al 1956, dirigides per Josep Manyé i Vendrell. Edita la revista Senyera, i en ella hi col·laboraren, entre d'altres, Josep Maria Batista i Roca, Gaspar Alcoverro, Ramon Parera, Fermí Vergès, Domènec Perramon, l'heroi de guerra Carles Busquet i Morant.
Fou un lloc de visita obligatòria per a tots els estudiants i exiliats catalans a la Gran Bretanya i donà suport les activitats de l'Anglo-Catalan Society. Va absorbir l'Agrupació Nacionalista Catalana a la Gran Bretanya.

## Referències

* ↑ El Casal Català de Londres crida els catalans del Regne Unit a manifestar-se el 10J Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. a Directe.cat, 4 de juliol de 2010
* ↑ Xavier Tudela Catalans de Fora Edicions el Llamp, 1985, col·lecció La Rella.

## Vegeu també

* Casals Catalans

## Enllaços externs

* Catalans UK
# Bartensleben

Bartensleben és un nucli del municipi d'Erxleben a l'estat de Saxònia-Anhalt que té uns 336 habitants. La població continua minvant, el 1939 encara tenia 545 habitants.
Bartensleben és a la confluència del Beek (Bäck), Salzbach i de l'Aller. Al nord-oest hi ha el gran Bosc de Bartensleben (Bartenslebener Forst) (200 hectàrea|hectàrees) al nord-est el paisatge protegit Allertal-Lappwald-Harbke i al sud la zona de conreu.
El poble es compon de dos nuclis: Gross Bartenleben i Klein Bartensleben. El primer esment escrit Bertensleve data de l'any 1112. Pertanyia al principat bisbal d'Halberstadt que va investir un senyor que va prendre el nom del poble. La nissaga dels Bartensleben (extingida al segle xvii) va desenvolupar des de l'edat mitjana el poble a l'entorn d'un castell aquàtic (Wasserburg). Més establir-se a Wolfsburg. El burg passa primer a la nissaga dels Berwinkel i des del 1467 el príncep-bisba va investir la nissaga dels Veltheim. Aquests van construir al segle xviii el castell actual, més al gust del temps. Després de la Segona Guerra Mundial, el govern de la República Democràtica Alemanya (RDA) va expropiar les famílies nobles. El castell va passar a l'Administració militar soviètica, després a l'exèrcit popular nacional i fins al 1990 com a residència de gent gran. Després de la reunificació alemanya va ser privatitzat. Les masies van esdevenir la seu d'una cooperativa de producció agrícola que va ser abrogada per llei el 1990 i reemplaçat per un sistema d'economia de mercat privatitzat.

## Llocs d'interès

* Castell dels Veltheim
* La vall del Beek (Bäck), monument natural
* L'església romànica de Gross Bartensleben
* Molí d'aigua a l'Aller
* Bosc de Bartensleben (Bartenslebener Forst), una reserva natural creada el 1961
* El molí d'aigua a l'Aller
* Castell dels Veltheim
* Masia

## Enllaços i referències

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Bartensleben
* ↑ Rademacher, Michael. «Deutsche Verwaltungsgeschichte von der Reichseinigung 1871 bis zur Wiedervereinigung 1990» (en alemany), . Arxivat de l'l original el 2017-09-09. [Consulta: 21 octubre 2014].
* ↑ «Bartenslebener Forst» (en alemany). Naturschutzgebiete in Sachsen-Anhalt. Landesverwaltungsamt Sachsen-Anhalt, 23 juliol 2014 (2014-07-23). Arxivat de l'original el 2014-03-14. [Consulta: 25 octubre 2014].
* ↑ «Bartensleben» (en alemany). Web del municipi conjunt de Flechtingen, 2014. [Consulta: 25 octubre 2014].
* ↑ «Gesetz über die strukturelle Anpassung der Landwirtschaft an die soziale und ökologische Marktwirtschaft in der Deutschen Demokratischen Republik (Landwirtschaftsanpassungsgesetz - LwAnpG) (Llei sobre l'adapació estructural de l'agricultura a l'economia del mercat social i ecològica a la RDA)» (en alemany). Gesetze im Internet (Lleis en línia). Berlín: Ministeri federal de justícia i protecció dels consumidors, 29 juny 1990 (1990-06-29). [Consulta: 25 octubre 2014].
# Conrad Botes

Conrad Botes (Ciutat del Cap, 1969), de vegades anomenat Konradski, és un artista i autor de còmics sud-africà. Des de principis dels anys 1990. és un dels principals promotors de la revista Bitterkomix amb Anton Kannemeyer, una crítica punyent de la cultura afrikaner.
Es va llicenciar en Il·lustració a la Koninklijke Academie van Beeldende Kunsten de La Haia el 1994, i té un Màster de Belles Arts per la universitat de Stellenbosch (1997).
Ha participat en nombroses exposicions internacionals. Viu i treballa a la Ciutat del Cap. També és reconegut com a pintor i escultor.

## Obra publicada

* «Lucky, lucky», a Comix 2000, L'Association, 1999
* Die Foster Bende, Conrad Botes i Ryk Hattingh, Bitterkomix Pulp, June 2000
* Rats et chiens, Cornelius, coll. "solange», 2009, ISBN 9782915492538
* The Erotic Drawings of Conrad Botes, Bitterkomix
* Le Pays de Judas, Cornelius, 2023, ISBN 9782360811977

## Referències

* 1 2 «Conrad Botes, South African, b. 1969» (en anglès). artsy.net. [Consulta: 15 abril 2023].
* 1 2 «Conrad Botes (sud-africain, né en 1969)». artnet.fr. [Consulta: 15 abril 2023].
* ↑ «Conrad Botes, Auteur de bande dessinée et artiste sud-africain». lefigaro.fr. [Consulta: 15 abril 2023].
* ↑ «Bande à Foster (La)» (en francès). L’Association. [Consulta: 15 abril 2023].
* ↑ «Die Foster Bende by Ryk Hattingh and Conrad Botes» (en anglès). bitterkomix. [Consulta: 15 abril 2023].
* ↑ Anne-Claire Norot. «Festival d'Angoulême: Afrique du Sud, la BD post-apartheid». Les Inrocks, 27-01-2009.
* ↑ «The Erotic Drawings of Conrad Botes - Hardcover» (en anglès). bitterkomix. [Consulta: 15 abril 2023].
* ↑ Stéphane Jarno «Le Pays de Judas, Conrad Botes». Télérama, 20-03-2023.
# Demetri I Cantacuzè

Demetri I Cantacuzè (en grec:Δημήτριος Καντακουζηνός, Demetrios Kantakouzēnos), fou el tercer governant de la província romana d'Orient de Morea que va fer servir el títol de dèspota. Sembla que quan el seu pare es va retirar del càrrec li va encomanar la substitució mentre arribava Teodor I Paleòleg que havia estat designat per l'emperador per aquest càrrec, però ell no va voler plegar, com si es tractés d'un apanatge hereditari.

## Orígens i accés al Despotat de Morea

Demetri era fill de Mateu Cantacuzè, que va ser coemperador romà d'Orient (1353-1355) i dèspota de Morea (1380-1383). La seva mare era Irene Paleòloga. El desembre del 1357 l'emperador Joan V Paleòleg li va donar el títol de sebastocràtor. El 1361 va marxar amb el seu pare al Peloponès, on governava el seu oncle.
L'emperador va nomenar per al càrrec de dèspota de Morea al seu fill Teodor I Paleòleg i el pare de Demetri, Mateu, que llavors n'era el dèspota, va plegar per ingressar en un monestir. Un dels dos fills de Mateu Cantacuzè va disputar la successió a Teodor entre els anys 1380 i 1384. L'única informació que hi ha d'aquest episodi és una críptica referència en una oració funerària escrita per l'emperador Manuel II Paleòleg i dedicada al seu germà Teodor, en la qual s'esmenta la insubordinació del "fill" de Mateu Cantacuzè, que havia usurpat el govern a la mort de Manuel Cantacuzè el 1380. Tradicionalment s'havia interpretat que aquest fill era Joan, i no Demetri; això no obstant, l'historiador especialitzat en el Despotat de Morea, D.A. Zakythenos, s'ha mostrat inclinat a creure que el fill era Demetri. Segons un altre historiador, Donald Nicol, "aquest problema difícilment es pot resoldre de manera satisfactòria tenint com a base només un document."

## Matrimoni i descendència

Es desconeix amb qui es va casar ni el nombre de fills que va tenir. Alguns fills de nom conegut són:
* Jordi Paleòleg Cantacuzè, "Sachatai" (mort vers el 1456–59), escriptor i militar, va defensar Smederevo durant un atac hongarès el 1456.
* Andrònic Paleòleg Cantacuzè (mort el juny del, 1453, executat), el darrer amb el títol de gran domèstic de l'Imperi Romà d'Orient.
* Tomàs Cantacuzè (mort el 25 de juliol del 1463 a Adrianòpolis), diplomàtic al servei de Đurađ Branković, dèspota de Sèrbia.
* Irene Cantacuzena (morta el maig del 1457), casada amb el dèspota Đurađ Branković.
* Helena Cantacuzena (morta v. 1463 a Adrianòpolis), emperadriu de Trebisonda, casada amb David Comnè.
* Una filla casada amb el rei de Geòrgia.

## Notes

* ↑ Ganchou defensa la teoria que en realitat Helena no va existir mai.

## Referències

* ↑ Nicol, 1968, p. 121, 156-164.
* 1 2 Nicol, 1968, p. 158.
* ↑ Nicol, 1968, p. 159.
* ↑ Nicol, 1968, p. 176.
* ↑ Ganchou, 2000, p. 215-229.

## Bibliografia

* Nicol. The Byzantine family of Kantakouzenos (Cantacuzenus) ca. 1100-1460: a genealogical and prosopographical study. Washington: DC: Dumbarton Oaks, 1968.
* Ganchou, Thierry «Une Kantakouzènè, impératrice de Trébizonde : Théodôra ou Héléna?». Revue des Etudes byzantines, 58, 2000.
# Gran Premi de Gran Bretanya del 1981

Resultats del Gran Premi de la Gran Bretanya de Fórmula 1 de la temporada 1981, disputat al circuit de Silverstone el 18 de juliol del 1981.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 7 | John Watson | McLaren - Ford | 68 | 1h 26' 54. 80 | 5 | 9 |
| 2 | 2 | Carlos Reutemann | Williams - Ford | 68 | + 40.65 s | 9 | 6 |
| 3 | 26 | Jacques Laffite | Ligier - Matra | 67 | + 1 Volta | 14 | 4 |
| 4 | 3 | Eddie Cheever | Tyrrell - Ford | 67 | + 1 Volta | 23 | 3 |
| 5 | 6 | Hector Rebaque | Brabham - Ford | 67 | + 1 Volta | 13 | 2 |
| 6 | 9 | Slim Borgudd | ATS - Ford | 67 | + 1 Volta | 21 | 1 |
| 7 | 17 | Derek Daly | March - Ford | 66 | + 2 Voltes | 17 | |
| 8 | 32 | Jean Pierre Jarier | Osella - Ford | 65 | + 3 Voltes | 20 | |
| 9 | 16 | René Arnoux | Renault | 64 | Distribuïdor | 1 | |
| 10 | 29 | Riccardo Patrese | Arrows - Ford | 64 | Motor | 10 | |
| 11 | 33 | Marc Surer | Theodore - Ford | 61 | Sense combustible | 24 | |
| Ret | 22 | Mario Andretti | Alfa Romeo | 59 | Accelerador | 11 | |
| Ret | 20 | Keke Rosberg | Fittipaldi - Ford | 56 | Suspensions | 14 | |
| DSQ | 11 | Elio de Angelis | Lotus - Ford | 25 | Desqualificat | 22 | |
| Ret | 15 | Alain Prost | Renault | 17 | Distribuïdor | 2 | |
| Ret | 25 | Patrick Tambay | Ligier - Matra | 15 | Embragatge | 15 | |
| Ret | 28 | Didier Pironi | Ferrari | 13 | Turbo | 4 | |
| Ret | 5 | Nelson Piquet | Brabham - Ford | 11 | Neumàtics | 3 | |
| Ret | 23 | Bruno Giacomelli | Alfa Romeo | 5 | Transmissió | 12 | |
| Ret | 27 | Gilles Villeneuve | Ferrari | 4 | Virolla | 8 | |
| Ret | 1 | Alan Jones | Williams - Ford | 3 | Col·lisió | 7 | |
| Ret | 8 | Andrea de Cesaris | McLaren - Ford | 3 | Virolla | 6 | |
| Ret | 4 | Michele Alboreto | Tyrrell - Ford | 1 | Embragatge | 19 | |
| Ret | 30 | Siegfried Stohr | Arrows - Ford | 0 | Virolla | 18 | |
| NVQ | 21 | Chico Serra | Fittipaldi - Ford | | | | |
| NVQ | 35 | Brian Henton | Toleman - Hart | | | | |
| NVQ | 12 | Nigel Mansell | Lotus - Ford | | | | |
| NVQ | 14 | Eliseo Salazar | Ensign - Ford | | | | |
| NVQ | 36 | Derek Warwick | Toleman - Hart | | | | |
| NVQ | 31 | Beppe Gabbiani | Osella - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: René Arnoux 1' 11. 000
* Volta ràpida: René Arnoux 1' 15. 067 (a la volta 50}

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-05-16. [Consulta: 17 abril 2010].
# Castell de Torà

El castell de Torà era situat on actualment hi ha l'església. Per la seva situació, el castell de Torà vigilaria l'entrada a les valls de Llanera i de Cellers.

## Història

Aquest castell devia dependre en un primer moment del castell de l'Aguda, perquè ambdós indrets formaven part del mateix terme jurisdiccional. Esmenta per primera vegada el castell de Torà una col·lecció de miracles atribuïts a sant Benet on es narra la batalla que tingué lloc davant d'aquest castell durant una de les ràtzies d'Abd al-Malik, segurament el 1006. El lloc de Torà és esmentat, juntament amb l'Aguda, en un document de l'any 1024. La referència directa més antiga del castell és de l'any 1141, en el testament de Ramon Gilabert i la seva muller Bonadona, castlans majors. Després de la mort dels cònjuges, el castell havia de pasar al seu fill Guillem, amb el seu castlà anomenat Guillem de Torà.
Com a l'Aguda, la línia de senyors eminents es comença a conèixer amb seguretat a partir dels segles xi i xii, època en què Torà era a mans dels Cabrera. El 1105, Ferrer, fill del vescomte de Cabrera deixà en el seu testament a la canònica de Santa Maria de la Seu d'Urgell l'honor que incloïa, entre d'altres, el castell de Torà. Un document del 1179 diu que Marquesa, filla de Ferrer de Cabrera, i el seu espòs Gombau de Ribelles, eren senyors dels «castrum de Zaguda et de Tora». La filla d'aquests i Ponç de Cervera, intitulats senyors de l'Aguda i de Torà, apareixen en la consagració de l'església de Sant Salvador i de l'església de Santa Maria de l'Aguda, entre el 1190 i el 1194. A l'inici del segle xiv, el vescomte Hug de Cardona comprà la jurisdicció de Torà i de l'Aguda. Sota el govern d'aquesta nissaga es fortificà la vila. Torà conegué l'època d'esplendor al segle xvi. El segle següent era seu d'una batllia dins els dominis dels ducs de Cardona, els quals en foren senyors fins a l'abolició dels senyorius jurisdiccionals al segle xix.

## Arquitectura

Tant del castell que presidí la vila de Torà com de la muralla que la va protegir no en resta pràcticament res, a excepció d'un portal adovellat d'arc de mig punt que s'obre a l'oest. La disposició topogràfica i la trama urbana derivada permeten afirmar que Torà fou una petita vila closa construïda al vessant meridional d'un turó que pel nord està vorejat per la riera de Llanera. La muralla devia protegir les cases, construïdes a banda i banda dels dos carrers principals. El portal actual és del final de l'edat mitjana però la vila es bastiria a la segona meitat del segle xi ñpoc després de la conquesta definitiva als àrabs del marge dret del Llobregós.
De les runes del castell es va treure la pedra, per a la construcció del cementiri.

## Referències

* 1 2 Bach i Riu, Antoni [et al]. «Castell de Torà». A: El Segrià Les Garrigues El Pla d'Urgell La Segarra L'Urgell. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1997, p. 319 (Catalunya romànica, XXIV). ISBN 84-412-2513-3.

## Enllaços externs

* Gran Enciclopèdia Catalana
# Gran Premi de Gran Bretanya del 1991

Resultats del Gran Premi de la Gran Bretanya de Fórmula 1 de la temporada 1991, disputat al circuit de Silverstone el 14 de juliol del 1991.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 5 | Nigel Mansell | Williams - Renault | 59 | 1h 27' 35. 4 | 1 | 10 |
| 2 | 2 | Gerhard Berger | McLaren - Honda | 59 | + 42.293 s | 4 | 6 |
| 3 | 27 | Alain Prost | Ferrari | 59 | + 1' 00.150 min. | 5 | 4 |
| 4 | 1 | Ayrton Senna | McLaren - Honda | 58 | Sense combustible | 2 | 3 |
| 5 | 20 | Nelson Piquet | Benetton - Ford | 58 | + 1 Volta | 8 | 2 |
| 6 | 32 | Bertrand Gachot | Jordan - Ford | 58 | + 1 Volta | 17 | 1 |
| 7 | 4 | Stefano Modena | Tyrrell - Honda | 58 | + 1 Volta | 10 | |
| 8 | 3 | Satoru Nakajima | Tyrrell - Honda | 58 | + 1 Volta | 15 | |
| 9 | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ferrari | 58 | + 1 Volta | 23 | |
| 10 | 21 | Emanuele Pirro | Dallara - Judd | 57 | + 2 Voltes | 18 | |
| 11 | 24 | Gianni Morbidelli | Minardi - Ferrari | 57 | + 2 Voltes | 20 | |
| 12 | 11 | Mika Häkkinen | Lotus - Judd | 57 | + 2 Voltes | 25 | |
| 13 | 22 | Jyrki Järvilehto | Dallara - Judd | 56 | + 3 Voltes | 11 | |
| 14 | 12 | Johnny Herbert | Lotus - Judd | 55 | Pressió de l'oli | 24 | |
| Ret | 8 | Mark Blundell | Brabham - Yamaha | 52 | Motor | 12 | |
| Ret | 33 | Andrea de Cesaris | Jordan - Ford | 41 | Virolla | 13 | |
| Ret | 28 | Jean Alesi | Ferrari | 31 | Col·lisió | 6 | |
| Ret | 30 | Aguri Suzuki | Lola - Ford | 29 | Col·lisió | 22 | |
| Ret | 25 | Thierry Boutsen | Ligier - Lamborghini | 29 | Motor | 19 | |
| Ret | 7 | Martin Brundle | Brabham - Yamaha | 28 | Accelerador | 14 | |
| Ret | 9 | Michele Alboreto | Footwork - Ford | 25 | Transmissió | 26 | |
| Ret | 15 | Mauricio Gugelmin | Leyton House - Ilmor | 24 | Xassís | 9 | |
| Ret | 19 | Roberto Moreno | Benetton - Ford | 21 | Caixa canvi | 7 | |
| Ret | 29 | Eric Bernard | Lola - Ford | 21 | Transmissió | 21 | |
| Ret | 16 | Ivan Capelli | Leyton House - Ilmor | 16 | Virolla | 16 | |
| Ret | 6 | Riccardo Patrese | Williams - Renault | 1 | Col·lisió | 3 | |
| NVC | 26 | Érik Comas | Ligier - Lamborghini | | | | |
| NVC | 10 | Stefan Johansson | Footwork - Ford | | | | |
| NVC | 18 | Fabrizio Barbazza | AGS - Ford | | | | |
| NVC | 17 | Gabriele Tarquini | AGS - Ford | | | | |
| NVC | 14 | Olivier Grouillard | Fondmetal - Ford | | | | |
| NVC | 34 | Nicola Larini | Lambo - Lamborghini | | | | |
| NVC | 35 | Eric van de Poele | Lambo - Lamborghini | | | | |

## Altres

* Pole: Nigel Mansell 1' 20. 939
* Volta ràpida: Nigel Mansell 1' 26. 379 (a la volta 43)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-03. [Consulta: 8 maig 2010].
# Vichten

Vichten (luxemburguès Viichten, alemany Vichten) és una comuna i vila a l'oest de Luxemburg, que forma part del cantó de Redange. També inclou la vila de Michelbouch. Limita amb els municipis de Bissen, Boevange-sur-Attert, Mertzig i Useldange.

## Població

| Nacionalitat | Població | % |
| luxemburguesos | 716 | 86,16% |
| Forasters | 115 | 13,84% |
| - portuguesos | 32 | 3,85% |
| - francesos | 11 | 1,32% |
| - italians | 17 | 2,05% |
| - belgues | 33 | 3,97% |
| - alemanys | 8 | 0,96% |
| - iugoslaus | 7 | 0,84% |
| - altres | 7 | 0,84% |

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 15/02/2001 | 831 |
| 01/01/2002 | 853 |
| 01/01/2003 | 872 |
| 01/01/2004 | 889 |
| 01/01/2005 | 869 |
# Plionarctos

Plionarctos és un gènere extint de mamífers carnívors de la família dels ossos (Ursidae) que visqueren entre el Pliocè i el Plistocè a Nord-amèrica. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units. «P. telonensis», una suposada espècie francesa, es classifica actualment com a sinònim de l'os del Tibet. Plionarctos és el gènere més primitiu de la subfamília dels tremarctins, representada avui en dia per l'os d'antifaç (Tremarctos ornatus), del qual probablement és l'avantpassat.

## Referències

* 1 2 Entrada «Plionarctos» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 19 maig 2023].
* ↑ Baríxnikov, G. «The Pleistocene black bear (Ursus thibetanus) from the Urals (Russia)» (en anglès). Lynx, 32, 2001, pàg. 33-43.
* ↑ Figueirido i Soibelzon, 2010, p. 209.

## Bibliografia

* Figueirido, B; Soibelzon, L. H. «Inferring palaeoecology in extinct tremarctine bears (Carnivora, Ursidae) using geometric morphometrics» (en anglès). Lethaia, 43, 2, 2010, pàg. 209-222. DOI: 10.1111/j.1502-3931.2009.00184.x.
# Gran Premi de Gran Bretanya del 2005

Resultats del Gran Premi de la Gran Bretanya de Fórmula 1 de la temporada 2005, disputat al circuit de Silverstone el 7 de juliol del 2005.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 10 | Juan Pablo Montoya | McLaren - Mercedes | 60 | 1h 24' 29. 588 | 3 | 10 |
| 2 | 5 | Fernando Alonso | Renault | 60 | + 2.7 s | 1 | 8 |
| 3 | 9 | Kimi Räikkönen | McLaren - Mercedes | 60 | + 14.4 s | 12 | 6 |
| 4 | 6 | Giancarlo Fisichella | Renault | 60 | + 17.9 s | 6 | 5 |
| 5 | 3 | Jenson Button | BAR - Honda | 60 | + 40.3 s | 2 | 4 |
| 6 | 1 | Michael Schumacher | Ferrari | 60 | + 1' 15.3 min. | 9 | 3 |
| 7 | 2 | Rubens Barrichello | Ferrari | 60 | + 1' 16.6 min. | 5 | 2 |
| 8 | 17 | Ralf Schumacher | Toyota | 60 | + 1' 19.2 min. | 8 | 1 |
| 9 | 16 | Jarno Trulli | Toyota | 60 | + 1' 20.9 min. | 4 | |
| 10 | 12 | Felipe Massa | Sauber - Petronas | 59 | + 1 Volta | 16 | |
| 11 | 7 | Mark Webber | Williams - BMW | 59 | + 1 Volta | 11 | |
| 12 | 8 | Nick Heidfeld | Williams - BMW | 59 | + 1 Volta | 14 | |
| 13 | 14 | David Coulthard | Red Bull - Cosworth | 59 | + 1 Volta | 13 | |
| 14 | 11 | Jacques Villeneuve | Sauber - Petronas | 59 | + 1 Volta | 10 | |
| 15 | 15 | Christian Klien | Red Bull - Cosworth | 59 | + 1 Volta | 15 | |
| 16 | 4 | Takuma Sato | BAR - Honda | 58 | + 2 Voltes | 7 | |
| 17 | 18 | Tiago Monteiro | Jordan - Toyota | 58 | + 2 Voltes | 20 ‡ | |
| 18 | 21 | Christijan Albers | Minardi - Cosworth | 57 | + 3 Voltes | 18 | |
| 19 | 20 | Patrick Friesacher | Minardi - Cosworth | 56 | + 4 Voltes | 19 | |
| Ret | 19 | Narain Karthikeyan | Jordan - Toyota | 10 | Part elèctrica | 17 | |

## Altres

* Pole: Fernando Alonso 1' 19. 905
* Volta ràpida: Kimi Räikkönen 1' 20. 502 (a la volta 60)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-12-25. [Consulta: 12 octubre 2010].