OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Salvador Sáinz Rofes

Salvador Sáinz Rofes (Reus, 1950) és un actor, director i escriptor català.
Com escriptor ha publicat diversos llibres de cinema i la novel·la Estruch, dedicada al vampir català Guifred Estruch, el famós comte Estruch, i Los cuentos del conde Estruc, narracions curtes amb el mateix personatge..
Com a actor de cinema ha intervingut en les comèdies catalanes Un submarí a les estovalles (1991) d'Ignasi P. Ferré, Un plaer indescriptible (1993), del mateix director, i Don Jaume el conquistador (1994) d'Antoni Verdaguer, basat en l'obra de Serafí Pitarra (Frederic Soler), entre d'altres.
Posteriorment es dedica al cinema d'animació 3D com a director i guionista dels curts: Cruce de caminos (2003) i Los querubines (2005). Als darrers anys treballa a la webserie Genoma de David Hidalgo i altres curts i films com Vampiras in the Night (2015) i A tu vera (2016) de Manu Ochoa. El 2014 dirigeix el curt Cenizas bajo el mar amb Eva María Milara.

## Bibliografia

* Buster Keaton Barcelona: Royal Books, 1994
* El burdel ibérico Tarragona, Amazon, 2019
* El cine de Drácula Castelló de la Plana: FantCast, 2007
* El cine de Rovira-Beleta Ibiza: Semana Internacional del Film, 1990
* El cine erótico Barcelona: Royal Books, 1994
* Le cinéma fantastique Paris, França: Editions Corlet, 1995, en col·laboració
* Estruch Reus: Salvador Sáinz, 1991
* Historia del cine fantástico español (de Segundo de Chomón a Bigas Luna) Tarragona: Film Festival, 1989
* Juan Piquer Simon, mago de la serie B Castelló de la Plana: FantCast, 2011
* La sombra de Hitchcock Reus: Salvador Sáinz, 1991
* Los cuentos del conde Estruc Tarragona: Salvador Sáinz, 2019
* Manual del cine mediterráneo Valencia: Mostra de Cinema del Mediterrani de Valencia, 2007
* Los mundos perdidos de Willis O'Brien. Castelló de la Plana: FantCast, 2013
* Vampiros, reyes de la noche Tarragona 2019

## Referències

* 1 2 «Salvador Sáinz». IMDb. [Consulta: 19 juliol 2016].
* ↑ «Home». [Consulta: 11 agost 2024].
* Horrormania - Enciclopedia del Cine de Terror de José Manuel Serrano Cueto. Alberto Santos Editor. 2007
* Fotogramas Gener 2008

## Enllaços externs

* Blog de Salvador Sainz (castellà)
* Web sobre Salvador Sainz (castellà)
# Populus balsamifera

Populus balsamifera, anomenat en anglès: balsam poplar, (pollancre balsàmic) bam, bamtree, eastern balsam poplar, hackmatack, tacamahac poplar, tacamahaca, és una espècie d'arbre del gènere Populus. L'epítet específic balsamifera significa "que porta bàlsam" L'espècie black cottonwood,(Populus trichocarpa), de vegades es considera una subespècie de P. balsamifera
Populus balsamifera és un arbre distribuït a Amèrica del Nord, especialment al Canadà i penetrant al nord-est dels Estats Units, que on creix millor és en les zones montanes i les planes inundables. És resistent i de creixement ràpid. És un dels pollancres que es troben al bioma Aspen parkland de l'Oest del Canadà.
L'híbrid anomenat Balm of Gilead (Populus × jackii), també conegut com a P. × gileadensis, és un híbrid natural entre P. balsamifera i eastern cottonwood (P. deltoides), també sovint és plantat. El nom Populus candicans s'ha usat ja sigui per P. balsamifera o per P. × jackii; actualment es considera un sinònim de P. balsamifera.
Balm of Gilead és un liniment (balm) fet de la goma resinosa natural d'aquesta espècie o d'espècies relacionades com Populus × jackii. Tanmateix, malgrat el seu nom en anglès, aquesta espècie d'arbre no és la font de l'essència de trementina Canada balsam, sinó que aquesta deriva de l'avet balsam fir (Abies balsamea).
La fusta de Populus balsamifera és lleugera i tova i es fa servir com polpa de paper i en la construcció.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «USDA GRIN taxonomy». Arxivat de l'original el 2013-12-11. [Consulta: 1r gener 2013].
* ↑ Peattie, Donald Culross. 1991. A Natural History of Trees of Eastern and Central North America. Boston: Houghton Mifflin Company, p. 100.
* ↑ Earl J.S. Rook. «Balsam Poplar, Populus balsamifera». Rook.org, 04-03-2006. Arxivat de l'original el 2012-08-22. [Consulta: 30 agost 2012].
* ↑ «USDA PLANTS profile».
* 1 2 Werthner, William B. Some American Trees: An intimate study of native Ohio trees. Nova York: The Macmillan Company, 1935, p. xviii + 398 pp..
* ↑ «Herbal Branch 4: Balm of Gilead». Familyherbalremedies.com. [Consulta: 30 agost 2012].
* ↑ «Populus balsamifera L». Na.fs.fed.us. [Consulta: 30 agost 2012].
# Alan Davidson (escriptor culinari)

Alan Eaton Davidson va néixer a Londonderry, Irlanda del Nord (30 de març del 1924 - 2 de desembre de 2003). Va morir a l'edat de 79 anys. Va ser un diplomàtic i historiador britànic, conegut per haver escrit i editat moltes obres sobre el menjar i la gastronomia.

## Carrera

El 1948, Davidson es va unir a l'Oficina de Relacions Exteriors i es va exercir en càrrecs diplomàtics a Washington, Tunísia, Brussel·les, El Caire i l'Hague; Des del 1973 fins al 1975, va ser ambaixador a Laos. Mentre vivia a Tunísia, la seva esposa li va demanar que busqués un llibre de cuina sobre el peix perquè no reconeixia cap de les varietats locals. Això va ser seguit pels Seafood Of South East Asia (1976) i el North Atlantic Seafood (1979), per la qual va recórrer tota la regió, reunint a milers de receptes des de Portugal fins a Islàndia. Va ser un destacat expert en la cuina de Laos. El 1979 Davidson era Alistair Horne Research Fellow al St Antony's College, Symposium. En aquest mateix any va començar a editar Petits Propos Culinaires, una revista d'estudis sobre aliments. També va convocar un simposi sobre la història del menjar, que es va convertir en un esdeveniment anual conegut des de 1981 com l'Oxford Symposium of Food and Cookery.

## Obra

* Mediterranean Seafood, 1972
* Seafood of South-east Asia, 1976, 2003, ISBN 1-903018-23-4
* Fish and Fish Dishes of Laos, 1975, ISBN 0-907325-95-5
* Petits Propos Culinaires, 1979, ISSN 0142-7857
* North Atlantic Seafood, 1980, ISBN 978-1-58008-450-5
* Oxford Symposium on National & Regional Styles of Cookery, 1981
* Phia Sing: Traditional Recipes of Laos, 1981, ISBN 0-907325-02-5
* Food in Motion: the migration of foodstuffs and cookery techniques: proceedings, 1983
* On Fasting and Feasting: a personal collection of favourite writings on food and eating, 1988, ISBN 978-0-356-15637-8
* Seafood: a connoisseur’s guide and cookbook, 1989, ISBN 0-85533-752-4
* A Kipper with my Tea: selected food essays, 1990, ISBN 978-0-333-47408-2
* The Cook’s Room: a celebration of the heart of the home, 1991, ISBN 978-0-86824-456-3
* Fruit: a connoisseur’s guide and cookbook, 1991, ISBN 0-85533-903-9
* Oxford Companion to Food, 1999, ISBN 0-19-211579-0. Segona edició, 2006 ISBN 0-19-280681-5
* Trifle, 2001, ISBN 1-903018-19-6
* The wilder shores of gastronomy: twenty years of the best food writing from the journal "Petits Propos Culinaires", 2002, ISBN 1-58008-417-6
* The Penguin Companion to Food, 2002, ISBN 0-14-200163-5

## Referències

* ↑ «Alan Davidson» (en anglès). The Guardian, 04-12-2003. [Consulta: 14 desembre 2021].
# Virus del mosaic del pollancre

El virus del mosaic del pollancre, també conegut amb l'abreviació anglesa PopMV o PMV és un virus d'ARN monocatenari positiu del gènere Carlavirus, classificat dins la família Betaflexiviridae. Té com a hoste diferents espècies d'arbres del gènere Populus: Populus nigra, Populus balsamifera i Populus deltoides entre d'altres, en els quals causa la malaltia del mosaic del Pollancre. També pot infectar espècies d'altres famílies (fabàcies, solanàcies, cucurbitàcies…).
El virus del mosaic del pollancre és un virus d'estructura filamentosa i cilíndrica. Presenta una càpsula de 610-700 nm. de llargada i 12 nm. de diàmetre, una estructura semblant a la de la resta de virus del gènere Carlavirus. Consta d'un ARN genòmic de 8.742 nucleòtids amb 6 marcs oberts de lectura (ORFs). Aquest virus és el causant de la malaltia del mosaic del pollancre. Els símptomes d'aquesta patologia són l'aparició, a partir de juny, de petites taques groguenques en la intersecció de nervis de la fulla que augmenten de mida amb el temps, dibuixant un patró en forma d'estrella. També pot causar en alguns individus necrosi en els pecíols, sobre els nervis foliars o en els branquillons. També en aquells cultivars de pollancre més sensibles causa una disminució important en el seu creixement i una necrosi més o menys generalitzada de l'escorça.

## Referències

* ↑ Assumpció Moret Benaset; Martí Nadal Puigdefàbregas. Noms comuns de les malalties de les plantes. Barcelona: Universitat de Barcelona, 2001. ISBN 8493100161.
* 1 2 3 «Poplar mosaic carlavirus». Plant Viruses Online. Arxivat de l'original el 20 de març 2020. [Consulta: 25 març 2020].
* ↑ Anselmi, N. «Diseases of poplars and willows». FAO International Workshop: Improve the contribution of poplar and willows in meeting sustainable livelihoods and land-use in selected Mediterranean and Central Asian countries” [Izmit, Turquia], 7-2009.
* ↑ «Invasive Species Compendium». Centre for Agriculture and Bioscience International. [Consulta: 25 març 2020].
* ↑ Smith, C. M.; Campbell, M. M. «Complete nucleotide sequence of the genomic RNA of Poplar mosaic virus (genus Carlavirus)». Archives of Virology, 149, 9, 25-05-2004. DOI: 10.1007/s00705-004-0348-2.
* ↑ «Las enfermedades de los chopos». Boletín del Servicio de Plagas, 5, 1979, pàg. 13-24.
# Cantons de Bèlgica

A Bèlgica, hi ha cantons judicials i electorals. Un cantó judicial (neerlandès: gerechtelijk kanton, francès: canton judiciaire) és un grup de municipis en què hi ha un jutge de pau que té jurisdicció sobre aquests municipis. Un districte judicial es compon de tots els cantons judicials al seu territori. Hi ha 225 cantons judicials a Bèlgica. La majoria dels cantons judicials cobreixen diversos municipis, però les ciutats sovint es divideixen en més d'un cantó judicial. Anvers, per exemple, es divideix en 12 cantons judicials.
Un cantó electoral (neerlandès: kieskanton, francès: canton électoral) és un grup de municipis en els quals les eleccions són organitzades per una Oficina Principal de Cantons. No es correspon necessàriament amb un cantó judicial. És el nivell més baix detallat per què els resultats electorals estan disponibles. Hi ha 208 cantons electorals a Bèlgica.

## Brussel·les-Halle-Vilvoorde

* Anderlecht
* Asse
* Brussel·les
* Halle
* Ixelles/Elsene
* Lennik
* Meise
* Molenbeek-Saint-Jean/Sint-Jans-Molenbeek
* Saint-Gilles/Sint-Gillis
* Saint-Josse-ten-Noode/Sint-Joost-ten-Node
* Schaerbeek/Schaarbeek
* Uccle/Ukkel
* Vilvoorde
* Zaventem

## Flandes

| Anvers Anvers Arendonk Boom Brecht Duffel Heist-op-den-Berg Herentals Hoogstraten Kapellen Kontich Lier Mechelen Mol Puurs Turnhout Westerlo Zandhoven | Flandes Oriental Aalst Assenede Beveren-Waas Brakel Deinze Dendermonde Destelbergen Eeklo Evergem Gant Geraardsbergen Hamme Herzele Horebeke Kaprijke Kruishoutem Lochristi Lokeren Merelbeke Nazareth Nevele Ninove Oudenaarde Ronse Sint-Gillis-Waas Sint-Niklaas Temse Waarschoot Wetteren Zele Zomergem Zottegem | Leuven Aarschot Diest Glabbeek Haacht Landen Leuven Tienen Zoutleeuw | Limburg Beringen Bilzen Borgloon Bree Genk Hasselt Herk-de-Stad Maaseik Maasmechelen Neerpelt Peer Riemst Sint-Truiden Tongeren Voeren | Flandes Occidental Avelgem Bruges Diksmuide Gistel Harelbeke Hooglede Ypres Izegem Kortrijk Lichtervelde Menen Mesen Meulebeke Nieuwpoort Oostende Oostrozebeke Poperinge Roeselare Ruiselede Tielt Torhout Veurne Vleteren Wervik Zonnebeke |

## Valònia

| Hainaut Antoing Ath Beaumont Belœil Binche Boussu Celles Charleroi Chimay Chièvres Châtelet Comines-Warneton Dour Enghien Estaimpuis Flobecq Fontaine-l'Évêque Frameries Frasnes-lez-Anvaing La Louvière Le Rœulx Lens Lessines Leuze-en-Hainaut Merbes-le-Château Mons Mouscron Péruwelz Seneffe Soignies Thuin Tournai | Lieja Aubel Aywaille Bassenge Dison Eupen Ferrières Fléron Grâce-Hollogne Hannut Herstal Herve Huy Héron Limbourg Liège Malmedy Nandrin Saint-Nicolas Sankt-Vith Seraing Spa Stavelot Verlaine Verviers Visé Waremme | Luxemburg Arlon Bastogne Bouillon Durbuy Érezée Étalle Fauvillers Florenville Houffalize La Roche-en-Ardenne Marche-en-Famenne Messancy Nassogne Neufchâteau Paliseul Saint-Hubert Sainte-Ode Vielsalm Virton Wellin | Namur Andenne Beauraing Ciney Couvin Dinant Éghezée Florennes Fosses-la-Ville Gedinne Gembloux Namur Philippeville Rochefort Walcourt | Brabant Való Genappe Jodoigne Nivelles Perwez Wavre |
# Arnald Steiger

Arnald Steiger (Zúric, 2 d'octubre de 1896 - Madrid, 6 de maig de 1963) fou un romanista suís.

## Vida i obra

Steiger va estudiar filologia romànica de 1915 fins a 1920 a les universitats de Zúric, Ginebra i Complutense de Madrid. Es doctorà el 1921 a la universitat de Zúric amb una tesi dirigida per Louis Gauchat amb el títol Contribución al estudio del vocabulario del Corbacho (Madrid 1922) i el 1925 defensà la tesi d'habilitació sobre Contribución a la fonética del hispano-árabe y de los arabismos en el ibero-románico y siciliano (Madrid 1932, 1991).
Esenyà en una escola superior per a noies a Zúric de 1921 a 1933 i fou professor a la Universitat de Sankt Gallen de 1933 a 1947. Al mateix temps, era professor extraordinari a la universitat de Zúric on, finalment, de 1945 a 1957, fou catedràtic de filologia romànica. Aquesta any va ser destituït per un afer de malversació no ben aclarit. Se li creà una càtedra extraordinària a la universitat de Madrid que ocupà des de 1961 i fins a la seva mort. Va fundar el 1936 la revista suïssa de lingüística romànica Vox Romanica, amb Jakob Jud, i en fou l'editor (únic editor des de la mort de Jud) fins a la seva mort.
Steiger fou el fundador de la hispanística a Zúric i també va potenciar la lusitanística. Dins d'aquestes disciplines destaquen els seus estudis sobre la influència de l'àrab en les llengües romàniques i també sobre Alfons X el Savi, com a paradigma de la conjunció orient/occident. La seva biblioteca es conserva a la Universitat de Constança (vegeu enllaços externs). A més de la carrera com a romanista, tingué una carrera militar en l'exèrcit suís on arribà al rang de general de la brigada de muntanya 12. Fou també director del departament de ciències militars de l'ETH Zürich.
El 1945 fou nomenat acadèmic corresponent de la Reial Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona. Rebé també la Creu d'Alfons X el Savi.

## Publicacions

* (ed.) Libros de acedrex, dados e tablas. Das Schachzabelbuch König Alfons des Weisen, nach der Handschrift J.T.6 fol. des Escorial mit Glossar und grammatischem Abriss, Genève 1941
* Origin and spread of oriental words in European languages, New York 1963

## Bibliografia

* Hilty, Gerold (1963); "Arnald Steiger : 2. Oktober 1896 bis 6. Mai 1963" [Nota necrològica], In: Vox Romanica 22, p. III-IX [en alemany; amb una fotografia]
* Georg Bossong: Arnald Steiger et la fascination de l'orient. In: Jakob Wüest (ed.): Les linguistes suisses et la variation linguistique, Zürich/Basel/Tübingen 1997, p. 137–147.

## Enllaços externs

* Peter Müller-Grieshaber, article al Diccionari històric de Suïssa (consultable en francès, italià o alemany)
* Ein Schatz klassischer arabischer Literatur - Die Sammlung Steiger in der Bibliothek der Universität Konstanz (Peter Christoph Wagner, Konstanz, 2013) [en alemany; article sobre el llegat de la biblioteca de Steiger a la Biblioteca de la Universitat de Constança]
# Funció zeta d'Igusa

En matemàtiques, una funció zeta d'Igusa és un tipus de funció generatriu, que compta el nombre de solucions d'una equació, mòdul p, p2, p3, i així successivament.

## Definició

Per a un nombre primer $p$ sigui $K$ un cos p-àdic, és a dir, $[K:\mathbb {Q} _{p}]<\infty$, $R$ l'anell de valuació i $P$ l'ideal màxim. Per a $z\in K$ $\operatorname {ord} (z)$ expressa la valuació de $z$, $\mid z\mid =q^{-\operatorname {ord} (z)}$, i $ac(z)=z\pi ^{-\operatorname {ord} (z)}$ per a un paràmetre uniformitzant $\pi$ de $R$.
Sigui $\phi :K^{n}\mapsto \mathbb {C}$ una funció de Schwartz-Bruhat, és a dir una funció constant local amb suport compacte i sigui $\chi$ un caràcter de $K*$.
En aquest cas s'associa un polinomi no constant $f(x_{1},\ldots ,x_{n})\in K[x_{1},\ldots ,x_{n}]$ a la funció zeta d'Igusa
    $Z_{\phi }(s,\chi )=\int _{K^{n}}\phi (x_{1},\ldots ,x_{n})\chi (ac(f(x_{1},\ldots ,x_{n})))|f(x_{1},\ldots ,x_{n})|^{s}\,dx$
on $s\in \mathbb {C} ,\operatorname {Re} (s)>0,$ i $dx$ és una mesura de Haar normalitzada de manera que $R^{n}$ posseeix una mesura unitària.

## Teorema d'Igusa

Junichi Igusa va demostrar que $Z_{\phi }(s,\chi )$ és una funció racional en $t=q^{-s}$.
La demostració utilitza el teorema de Heisuke Hironaka sobre la resolució de singularitats. No obstant això, se sap molt poc, pel que fa a fórmules explícites. (Hi ha alguns resultats sobre les funcions zeta d'Igusa de varietats de Fermat).

## Congruències mòdul potències de $P$

Per tant, sigui $\phi$ la funció característica de $R^{n}$ i $\chi$ el caràcter trivial. Fem $N_{i}$ el nombre de solucions de la congruència
    $f(x_{1},\ldots ,x_{n})\equiv 0\mod P^{i}$.
Llavors, la funció zeta d'Igusa
    $Z(t)=\int _{R^{n}}|f(x_{1},\ldots ,x_{n})|^{s}\,dx$
està relacionada amb les sèries de Poincaré
    $P(t)=\sum _{i=0}^{\infty }q^{-in}N_{i}t^{i}$
per
    $P(t)={\frac {1-tZ(t)}{1-t}}.$

## Referències

* Igusa, Jun-Ichi «Complex powers and asymptotic expansions. I. Functions of certain types». Journal für die reine und angewandte Mathematik, 1974, 268–269, 1974, p. 110–130. DOI: 10.1515/crll.1974.268-269.110.
* La informació per a aquest article ha estat presa de J. Denef, Report on Igusa's Local Zeta Function, Séminaire Bourbaki 43 (1990-1991), exp. 741; Astérisque 201-202-203 (1991), 359-386 Arxivat 2007-08-07 a Wayback Machine.
# Albert Taberner i Ferrer

Albert Taberner i Ferrer (Aldaia, 7 de març de 1950) és un polític valencià, alcalde i regidor d'Alaquàs i diputat a les Corts Valencianes
Fou el primer alcalde democràtic d'Alaquàs i diputat a les Corts Valencianes entre 1987 i 1999, encapçalant les candidatures d'Esquerra Unida del País Valencià (EUPV) a les eleccions autonòmiques de 1987, 1991 i 1995. Ha estat president de la Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca de les Corts Valencianes (1991-1995). Fou Secretari General d'EUPV, procedent del Partit Comunista del País Valencià (PCPV).
Fou fundador del corrent intern i després partit de Nova Esquerra junt a Ricardo Peralta. El 1999 deixaria la presidència de Nova Esquerra per desavinences amb la direcció. Albert Taberner és militant de Comissions Obreres-PV, cofundador de la Unió de Llauradors i Ramaders i de professió mestre d'ensenyament primari.
El maig de 1998 va rebre el reconeixement de la medalla d'or del poble d'Alaquàs com a primer alcalde del municipi després de la dictadura franquista.

## Referències

* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., III Legislatura
* ↑ Cristina Vázquez, «De la Vega designa a Ricardo Peralta nou delegat del Govern», El País, 15 de Ferrer de 2008 (castellà)
* ↑ «Albert Taberner i Ricardo Peralta dimiteixen de Nova Esquerra de València», El Mundo, 28 de març de 1999 (castellà)
* ↑ «Albert Taberner y José Luis Olivas, medalla de oro de Alaquàs», a Las Provincias del 19 d'abril de 2008, (castellà)

## Enllaços externs

* Bibliografies de polítics valencians Arxivat 2009-09-20 a Wayback Machine.
# Gargar Festival

Gargar Festival de Murals i Art Rural és un esdeveniment artístic dedicat al muralisme que es realitza des de l'any 2016 a la localitat noguerenca de Penelles, als peus de la serra de Bellmunt-Almenara.

## Història

La iniciativa va néixer d'un grup de joves en veure barris pintats a Rio de Janeiro, a fi de potenciar el turisme, donar vida i dinamitzar el poble convertint-lo en un museu a l'aire lliure, a la vegada que per a impulsar i donar visibilitat als artistes. El festival ha despertat un enorme interès internacional, amb un total de 40.000 visites anuals, en un poble de 400 habitants. Els artistes es desplacen al poble durant una setmana per pintar murals que tinguin relació amb el món rural. No se'ls paga i reben a canvi tot el material que necessiten i el pagament de l'estada. «Gargar» és el cant que fa la ganga o perdiu de garriga, un ocell de secà en perill d'extinció. Des de l'organització s'afirma que, «com l'ocell, el poble no vol passar a l'oblit i desaparèixer».
En l'edició de 2022, en homenatge a la dona dins de la il·lustració catalana, el festival va comptar amb la participació de Roser Capdevila com a convidada il·lustre. Capdevila és especialment coneguda com a autora de Les Tres Bessones, i una autèntica pionera en el camp de l'audiovisual català.
En la novena edició del festival, el 2024, Pilarín Bayés, amb l'ajuda d'estudiants d'art i muralistes, va crear un mural de sis metres a la plaça de l'Església Vella dedicat a l'antiga pagesia que va prosperar al Clot del Dimoni amb el canal d'Urgell. Amb aquesta edició, Penelles va assolir la xifra de 150 murals realitzats al poble.

## Referències

* ↑ «Arrenca la quarta edició del Festival GarGar de Penelles». TV3, 03-05-2019. [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ Banyeres, Roser. «Un museu a l’aire lliure». El 9 Nou, 29-03-2020. Arxivat de l'original el 2021-04-21. [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ d'Oultremont, Maria. «Gargar Festival: tot un poble darrere els murals». Núvol, 26-04-2019. [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ Ferré, Maria Rosa. «Gargar, Festival de Murals i Art Rural, Penelles 2019», 03-05-2019. Arxivat de l'original el 2020-09-20. [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ Puyals, Joaquim M. «Penelles, un pueblo que pinta mucho», 03-05-2019.
* ↑ Rúbies, Marina. «Arriba la 7a edició del GarGar, el festival de murals i art rural de Penelles», 27-04-2022. [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ «150 murals omplen d'art els carrers de Penelles amb el Festival Gargar» (en castellà). RTVE, 04-05-2024. [Consulta: 4 maig 2024].
# Estació de Sabadell Can Llong

Mapa sinòptic línia R4 :
Mapa sinòptic de la línia orbital ferroviària (en projecte) :
Sabadell Can Llong és una estació de ferrocarril projectada en el Pla d'Infraestructures Ferroviàries de Rodalies de Barcelona fins al 2015 del Ministeri de Foment d'Espanya, tot i que encara no està construïda.
Es situarà entre Sabadell Nord i Terrassa Est, i serà una estació de Rodalies de Catalunya de la línia R4 situada al barri de Can Llong de Sabadell. Amb l'anunci, també van projectar-se l'estació de Terrassa Can Boada i una altra entre Barberà del Vallès i Cerdanyola del Vallès, que servirà d'intercanviador amb la línia R8. La inversió prevista és de 12,9 milions d'euros.
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Rodalia de Barcelona |||||
| Projectat |||||
| Sant Vicenç de Calders Vilafranca del Penedès Martorell | Sabadell Nord | | Terrassa Est | Terrassa Manresa |
| Mataró | Sabadell Nord | Línia Orbital | Terrassa Est | Vilanova i la Geltrú |

## Referències

* ↑ «Renfe habilita la quarta estacio a Sabadell al Barri de Can Llong», VilaWeb, 28 de juliol de 2000
* ↑ «Aprobado el Plan Director Urbanístico de la Línea Orbital Ferroviaria de Barcelona» (castellà), Via Libre, la revista del ferrocarril, 16 d'abril de 2010
* 1 2 3 Crespo, Samuel. «L'estació de Can Llong i un intercanviador a Barberà són les principals novetats del Pla de Rodalies». Ràdio Sabadell, 25-02-2009. Arxivat de l'original el 2 de desembre 2013. [Consulta: 23 novembre 2013].
* ↑ Muñoz, Óscar «Una red de trenes que cuesta 200 millones al año» (en castellà). La Vanguardia [Barcelona], 08-05-2009, p. 13.
* ↑ «Pla Director d'Infraestructures del transport públic col·lectiu de la regió metropolitana de Barcelona 2011-2020». Autoritat del Transport Metropolità. Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 23 novembre 2013].