OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Richard Dembo

Richard Dembo (15è districte de París, 24 de maig de 1948 - Neuilly-sur-Seine, 11 de novembre de 2004) va ser premiat en 1985 amb l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa pel seu film La Diagonale du fou, que també va guanyar el César a la millor primera pel·lícula.

## Biografia

Nascut en el si d'una família jueva ortodoxa originària de Europa de l'Est, va obtenir el seu títol de filosofia en 1964, Richard Dembo es forma a l'Institut des hautes études cinématographiques i aquest mateix any és ajudant de direcció de Jean Schmidt per tres curtmetratges, després aprenent a l'ORTF. Va continuar el seu aprenentatge amb "Paulina s'en va" (1969) d'André Téchiné o amb "Les Compagnons de Baal" (1970) de Pierre Prévert. Va fundar la Quinzena dels Realitzadors, una secció paral·lela del Festival de Cannes, amb Pierre-Henri Deleau i es va convertir en el seu principal organitzador a partir de 1970. Va col·laborar en diversos guions i es va convertir en assistent de direcció en 1969.
Assistent durant anys, Richard Dembo va enlairar en 1984 amb el llançament del seu primer llargmetratge, La Diagonale du fou, aclamat per la crítica. Després d'anys de dur treball, finalment "sent que està vivint de nou": aquesta pel·lícula rep el Premi Óscar, el Premi Louis-Delluc i tres nominacions al Cèsar. Va ser només vuit anys més tard que va dirigir la seva segona pel·lícula, "L'Instinct de l'ange", lliurement inspirada en la història de la as d'asos francesos de la 1914-1918, Georges Guynemer.
El seu últim film, La Maison de Nina, es dedica als problemes d'integrar a un grup de nens jueus que van sobreviure als camps de concentració nazis en un orfenat a França. Dembo va anar també mestre d'escena de la Opéra de Paris (en les obres Els Contes d'Hoffman ; Madame Butterfly).
Es va morir de manera sobtada per una obstrucció intestinal a Neuilly-sur-Seine i va ser enterrat a Israel. El seu últim film, La Maison de Nina no va poder acabar-lo de muntar pel que va haver de ser estrenada de manera pòstuma.

## Filmografia
### Director i guionista

* 1984 : La Diagonale du fou
* 1992 : L'Instinct de l'ange
* 2003 : La Carpe dans la baignoire només en estat de guió inèdit i no realitzat
* 2005 : La Maison de Nina

### Guionista

* 1997 : Les Palmes de monsieur Schutz

## Llibres

* L'Instinct de l'ange, éditions Verdier, 1992 ISBN 2-86432-160-2
* Le Jardin vu du Ciel, éditions Verdier, 2005 ISBN 2-86432-436-9

## Referències

* ↑ Insee. «Extrait de l'acte de décès de Richard Léon Dembo».
* ↑ «The 57th Academy Awards (1985) Nominees and Winners». oscars.org. [Consulta: 30 octubre 2013].
* ↑ Insee. «Extrait de l'acte de décès de Richard Léon Dembo».
* ↑ Richard Dembo, director de cine francés, El País, 20 de novembre de 2004
# Lufengpithecus lufengensis

Lufengpithecus lufengensis és una espècie d'hominoïdeu del Miocè final trobada a la Xina. Rep el nom del jaciment de Lufeng i té una antiguitat d'uns 6,2 Ma. És l’últim simi fòssil del Miocè que s'ha descobert a tot el món. Alguns investigadors creuen que el gènere Lufengpitec podria ser un avantpassat dels simis africans i dels homínids.

## Taxonomia

Es coneixen tres espècies de Lufengpitec:
* Lufengpithecus keiyuanensis, de prop de Kaiyuan, a la conca de Xiaolongtan (10-11 ma.)
* Lufengpithecus hudienensis, de la conca de Yuanmou (7.1-8.2 ma.)
* Lufengpithecus lufengensis, de Shihuiba, a la conca de Lufeng (6.2-6.9 ma.)
S'ha argumentat que aquest tàxon és un clade diferent al dels hominoïdeus de l'Àsia oriental del Miocè final, els quals no semblen estar relacionats estretament amb cap tàxon existent. De fet, en comparació amb la resta YV0999 (un crani de L. hudienensis de Yuanmou) pot haver-hi un alt grau d'endemisme local dels simis durant aquest temps, a causa de les àmplies diferències entre les dues espècies. Això s'adapta a les dades topogràfiques del sud-oest de la Xina de l’època, que va ser objecte d’elevacions i erosions, que van crear la complexa topografia de serres i conques que podem veure avui.

## Descobriment

A la regió de Lufeng, a la Xina, lloc conegut per la presència de restes d'hominoïdeus del Miocè, s'hi van fer una sèrie d’excavacions entre 1975 i 1983 que van recuperar cinc cranis, desenes de mandíbules, centenars de dents aïllades i alguns ossos post-cranials d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Xu, 1991, p. 151-153.
* ↑ Chang, 2015, p. 95-104.
* 1 2 Feng, Wu i Liang, 2002, p. 149-163.
* 1 2 Ji, 2013.

## Vegeu també

* Llista de fòssils humans.

## Bibliografia

* Chang, Lin «Pollen evidence of the palaeoenvironments of Lufengpithecus lufengensis in the Zhaotong Basin, southeastern margin of the Tibetan Plateau» (en anglès). Palaeogeography, Palaeoclimatology, Palaeoecology, 435, 2015, pàg. 95–104. DOI: doi:10.1016/j.palaeo.2015.06.007.
* Feng, Gao; Wu, Liu; Liang, Zhang «The Diet of the Yuanmou Hominoid, Yunnan Province, China: An Analysis from Tooth Size and Morphology» (en anglès). Anthropological Science, 110, 2, 2002, pàg. 149–163. DOI: doi:10.1537/ase.110.149.
* Ji, XuePing «Juvenile hominoid cranium from the terminal Miocene of Yunnan, China» (en anglès). Chinese Science Bulletin, 58, 31, 2013, pàg. 3771-3779.
* Xu, Kelley «Extreme sexual dimorphism in a Miocene hominoid» (en anglès). Nature, 352, 6331, 1991, pàg. 151–153. DOI: doi:10.1038/352151a0. PMID: 1906139.
# Modern Love

Modern Love és una sèrie de comèdia romàntica per a web tv basada en la columna setmanal publicada per The New York Times, i es va estrenar a Amazon Video el 18 d'octubre de 2019. El 24 d'octubre de 2019 es va informar que Amazon havia renovat Modern Love per a una segona temporada.

## Sinopsi

Modern Love explora "l'amor en les seues diverses formes – incloent amor sexual, romàntic, familiar, platònic i propi".

## Repartiment

* Anne Hathaway com a Lexi
* Tina Fey com a Sarah
* Andy García com a Michael
* Dev Patel com a Joshua
* Caitlin McGee com a Emma
* John Slattery com a Dennis
* Brandon Victor Dixon com a Daniel
* Catherine Keener com a Julie
* Julia Garner com a Maddy
* Cristin Milioti com a Maggie Mitchell
* Olivia Cooke com a Karla
* Andrew Scott com a Tobin
* Brandon Kyle Goodman com a Andy
* Shea Whigham com a Peter
* Gary Carr com a Jeff
* Sofia Boutella com a Yasmine
* John Gallagher Jr. com a Rob
* Quincy Tyler Bernstine com a Sylvia
* Laurentiu Possa com a Guzmin
* Ed Sheeran com a Mick
* Jane Alexander com a Margot
* Peter Hermann com a Philippe
* James Saito com a Kenji
* Judd Hirsch com el Poli/Venedor/Conductor de taxi

## Episodis

| Núm. | Títol | Direcció | Guió | Reescrit per | Data d'estrena original | Codi de prod. |
| 1 | «When the Doorman Is Your Main Man» | John Carney | John Carney | Julie Margaret Hogben | 18 d'octubre de 2019 (2019-10-18) | MOLV 102 |
| 2 | «When Cupid Is a Prying Journalist» | John Carney | John Carney | Deborah Copaken | 18 d'octubre de 2019 (2019-10-18) | MOLV 101 |
| 3 | «Take Me as I Am, Whoever I Am» | John Carney | John Carney | Terri Cheney | 18 d'octubre de 2019 (2019-10-18) | MOLV 103 |
| 4 | «Rallying to Keep the Game Alive» | Sharon Horgan | Sharon Horgan | Ann Leary | 18 d'octubre de 2019 (2019-10-18) | MOLV 106 |
| 5 | «At the Hospital, an Interlude of Clarity» | Tom Hall | Tom Hall | Brian Gittis | 18 d'octubre de 2019 (2019-10-18) | MOLV 104 |
| 6 | «So He Looked Like Dad. It Was Just Dinner, Right?» | Emmy Rossum | Audrey Wells | Abby Sher | 18 d'octubre de 2019 (2019-10-18) | MOLV 105 |
| 7 | «Hers Was a World of One» | John Carney | John Carney | Cap | 18 d'octubre de 2019 (2019-10-18) | MOLV 107 |
| 8 | «The Race Grows Sweeter Near Its Final Lap» | Tom Hall | John Carney & Tom Hall | Eve Pell | 18 d'octubre de 2019 (2019-10-18) | MOLV 108 |

## Referències

* ↑ D'Alessandro, Anthony. «Anne Hathaway, Cristin Milioti Series 'Modern Love' To Charm Amazon This October, Trailer Unveiled – TCA» (en anglès), 27-07-2019. [Consulta: 27 juliol 2019].
* ↑ «'Modern Love' Renewed for Season 2 at Amazon». The Hollywood Reporter, 24-10-2019. [Consulta: 24 octubre 2019].
* ↑ «Amazon Orders 'Modern Love' Anthology Comedy Series, Passes On 'Making Friends'», 11-06-2018. [Consulta: 11 juny 2018].
* ↑ «Modern Love – Listings». [Consulta: 3 octubre 2019].
# Larva (sèrie de televisió)

Larva és una sèrie de televisió d'animació informàtica de comèdia slapstick creada per Tuba Entertainment a Seül, Corea del Sud. La primera temporada va ser emesa el 2011. Aquest dibuix animat mostra dues larves com a personatges principals, Red i Yellow. Netflix va produir una sèrie seqüela anomenada Larva Island, llençada el 2018.

## Producció

Larva fou llançat per TUBA Entertainment en 2011. Els responsables darrere d'aquest projecte eren el director Maeng Joo-gong i els artistes de guió Ahn Byoung-wook i Kang Min-seong. Els productors pretengueren crear uns dibuixos animats que apel·laren a una audiència ampla en qüestió d'edats. La sèrie debutà al canal nacional, KBS i a la televisió per cable amb episodis curts que duraven noranta segons. Ràpidament agafà fama, i fins al setembre de 2015 va ser venuda a més de quaranta països, incloent Canal Plus a França, a més de contractes de marxandatge tenint lloc a Taiwan, Alemanya, Turquia i Xile, entre d'altres. Els creadors obtingueren 1 milió de dollars en royalties en els primers tres mesos de llançament de marxandatge, incloent joguets i productes estacionaris.

## Referències

* 1 2 «'Larva' embraces all ages». The Korea Times, 07-03-2013 [Consulta: 3 octubre 2016].
* ↑ «Larva Island TV». Common Sense Media. [Consulta: 2 novembre 2019].
* ↑ «‘Pororo,’ ‘Larva’ change game in Korean animation». The Korea Herald, 04-09-2015. [Consulta: 3 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina del lloc Larva Arxivat 2017-05-02 a Wayback Machine.
* Twitter Larva
* Larva de Facebook
* Blog de Larva Tistory Arxivat 2019-02-01 a Wayback Machine.
# Google Apps Script

Google Apps Script és una plataforma de scripts desenvolupada per Google per al desenvolupament d'aplicacions per a la plataforma Google Workspace. Va ser desenvolupat inicialment per Mike Harm com a projecte paral·lel mentre treballava com a desenvolupador a fulls de càlcul (També de Google Workspace i compatible amb aquest).
La principal funció de Google Apps Script és facilitar la creació d'eines personalitzades per a les organitzacions (encara que també està disponible per individuals que tinguin un compte de Google), És centrat principalment en l'automatització de tasques i la simplificació dels processos d'administració del sistema. Admet un model comunitari de suport als usuaris.
Google Apps Script va ser anunciat públicament per primera vegada en maig de 2009 per Jonathan Rochelle, que en aquell moment era director de Google Docs (documents de Google). L'agost de 2009, Google Apps Script es va publicar per a tots els clients de «Google Apps Premier» i «Education Edition».

## Exemples

El següent codi utilitza els serveis de UI d'Apps Scripts i els servis de DocList per mostrar el contingut d'una carpeta de Google Drive en format d'arbre.
Observi l'ús de JavaScript i l'ús dels ginys Google Web Toolkit (Google també va introduir el servei HTML en juny de 2012, com a alternativa als ginys GWT. Permet fer pàgines web que poden interactuar amb les funcions d'script al costat del servidor.)
Incrustar HTML en GAS amb un giny GWT:

## Complements

El març de 2014, Google va introduir complements per a Documents i Fulls de càlcul (aviat seguit de Formularis). El catàleg de complements permet als usuaris afegir funcions addicionals a part dels serveis de Google Workspace. Els complements es creen al 100% amb Apps Script o simplement utilitzen Apps Script per mostrar una interfície d'usuari.
Abans dels complements, era possible publicar scripts per a Fulls de càlcul de Google a la Galeria de scripts. Quan els usuaris instal·laven scripts a través d'aquesta galeria, s'instal·lava una còpia del codi d'Apps Script al Full de l'usuari. Amb els complements, el codi font no és visible per a l'usuari final i tothom fa servir la darrera versió publicada pel desenvolupador.
Com a part del llançament de complements, Google també va implementar un sistema d'interfases que ajuda els desenvolupadors a fer interfases més fàcilment. Els complements són revisats per Google abans de ser publicats, i els desenvolupadors poden beneficiar-se de feedback (suggeriments) que deixen els usuaris de Google. No es permet posar anuncis dintre dels complements però sí monetitzar-los.

## Referències

* ↑ Koleda, Eric. «Celebrating 10 years of Apps Script: looking back on how it started». Google Cloud Blog, 21-08-2019. [Consulta: 22 agost 2019].

## Enllaços externs

* Google Apps Script - Lloc web oficial
# Nasal bilabial sorda

La nasal bilabial sorda és un tipus de so consonàntic, usat en algunes llengües parlades. El símbol en l'alfabet fonètic internacional que representa aquest so és ⟨m̥⟩, una combinació de la lletra per a la nasal bilabial sonora i un diacrític que indica la falta de veu. El símbol X-SAMPA equivalent és m_0.

## Exemples

| Llengua | Llengua | Paraula | AFI | Significat | Notes |
| Birmà | Birmà | မှာ | [m̥à] | 'avís' | |
| Yupik de l'Alaska central | Yupik de l'Alaska central | pisteḿun | [ˈpistəm̥un] | 'al servent' | |
| Anglès | Anglès | m-hm | [mm̥m] | 'sí'; 'Jo veig' | S'utilitza per indicar que cal prestar atenció durant una conversa. |
| Estonià | Estonià | lehm | [ˈle̞hm̥] | 'vaca' | |
| Francès | Francès | prisme | [pχis̪m̥] | 'prisma' | Al·lòfon de /m/. |
| Hmong | Hmong | Hmoob | [m̥ɔ̃ŋ] | 'Hmong' | |
| Islandès | Islandès | hampur | [ˈham̥pʏr] | 'cànem' | |
| Mazatec de Jalapa | Mazatec de Jalapa | [m̥a] | [m̥a] | 'negre' | |
| Sami kildin | Sami kildin | лēӎӎьк | [lʲeːm̥ʲːk] | 'corretja' | |
| Muskogi | Muskogi | camhcá:ka | [t͡ʃǝm̥t͡ʃɑːɡǝ] | 'campana' | |
| Ucraïnès | Ucraïnès | ритм | [rɨt̪m̥] | 'ritme' | Al·lòfon de /m/ al final del mot després de consonants sordes |
| Gal·lès | Gal·lès | fy mhen | [və m̥ɛn] | 'el meu cap' | |

## Referències

* ↑ Ladefoged i Maddieson (1996:111)
* ↑ Jacobson (1995:3)
* ↑ Ladefoged i Maddieson (1996:107)
* ↑ Kuruch (1985:529)
* 1 2 Danyenko i Vakulenko (1995:6)
* ↑ Jones (1984:51)
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Oriol Ivern i Ibàñez

Oriol Ivern i Ibàñez (Barcelona, 1946 - ?, 13 de juny de 2012) fou un productor audiovisual català.
L'any 1988 amb la voluntat de realitzar sèries d'animació de qualitat pel públic infantil fundà, juntament amb la seva esposa Eulàlia Cirera i un petit grup de persones, la productora catalana Cromosoma, SA.
Des de la creació de la seva primera sèrie de dibuixos animats, Les Tres Bessones, a partir de l'obra de Roser Capdevila, la productora no va deixar de créixer. Productes anteriors de la factoria foren: concursos (La caixa sàvia, TV3), documentals, un debat (Dotze sense pietat, TV3) i una sèrie infantil de ficció (Los cuentos de Nana Bunilda, TVE).
En els seus darrers anys de vida incorporà a la cartera de productes l'edició en línia i la producció de videojocs infantils.
L'any 2003, Cromosoma, SA fou guardonada amb el Premi Nacional de Televisió.
La Generalitat de Catalunya li va concedir la Medalla i Placa President Macià el 3 d'octubre de 2006. Aquest guardó es va crear l'any 1938 per a reconèixer els mèrits laborals de treballadors i empreses i la seva contribució a l'economia catalana.
Morí el dimecres 13 de juny de 2012, als seixanta-sis anys.

## Referències

* ↑ «Oriol Ivern i Ibàñez» (pdf). Gencat.cat. Arxivat de l'original el 2013-12-20. [Consulta: 13 juny 2012].
* ↑ «Trillizas viajeras» (en castellà). La Vanguardia, 26-05-1996. [Consulta: 13 juny 2012].
* ↑ «Acords del Govern» (pdf). Gencat.cat. [Consulta: 13 juny 2012].
* ↑ «Mor Oriol Ivern, productor de 'Les Tres Bessones'». Ara.cat, 13-06-2012. [Consulta: 13 juny 2012].
* ↑ «S'ha mort Oriol Ivern, fundador i president de la productora Cromosoma». Vilaweb, 13-06-2012. [Consulta: 13 juny 2012].
# Pape Kouly Diop

Pape Kouly Diop (Kaolack, Senegal, 19 de març de 1986) és un futbolista professional senegalès que juga com a centrecampista a la Unió Esportiva Eivissa.

## Trajectòria

Nascut a Kaolack, es va traslladar a França, jugant de juvenil al Stade Rennais Football Club, debutant a Ligue 1 el 5 d'agost de 2006, i l'estiu de 2006 va fitxar pel Tours Football Club de la Ligue 2, i en gener de 2008 va fitxar pel Gimnàstic de Tarragona, sent transferit al Racing de Santander per 1,5 milions d'euros, i quan l'equip baixà a segona divisió fitxà pel Llevant Unió Esportiva, que pagà 100.000 euros pels seus serveis, i quan el seu contracte es va extingir va fitxar per tres anys amb el RCD Espanyol, i el desembre de 2017 va fitxar per la Sociedad Deportiva Eibar
El 20 d'agost de 2021, com a agent lliure Diop va fitxar per la Unió Esportiva Eivissa acabat d'ascendir a segona divisió, per un any.

## Referències

* ↑ «El Nástic ficha al senegalés Diop» (en castellà). Marca, 31-01-2008.
* ↑ «Diop se va al Racing y el Nàstic ingresará 1'5 'kilos'» (en castellà). As, 24-07-2009. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 27 setembre 2015].
* ↑ «El Levante paga al Racing de Santander 100.000 euros por Pape Diop» (en anglès). Goal.com, 19-07-2015.
* ↑ «Pape Diop i l'excés de contenció al mig del camp periquito». Ara, 02-09-2015. [Consulta: 27 setembre 2015].
* ↑ «Pape Diop, segundo refuerzo del Eibar» (en castellà). Marca, 22-12-2017. [Consulta: 17 gener 2018].
* ↑ «Pape Diop, nuevo jugador del Ibiza» (en castellà). UD Ibiza, 20-08-2021.

## Enllaços externs

* Fitxa al Rennes (francès)
* Pape Diop a BDFutbol
* Pape Diop a National-Football-Teams.com (anglès)
* Pape Kouly Diop, Fitxa a Soccerway
# Perfectos desconocidos

Perfectos desconocidos és una pel·lícula espanyola de l'any 2017, dirigida per Álex de la Iglesia. Es tracta d'una adaptació de la pel·lícula italiana de 2016 Perfetti sconosciuti de Paolo Genovese.
El 22 de novembre de 2019 es va estrenar a televisió al canal Telecinco.

## Sinopsi

En un sopar entre quatre parelles que es coneixen de tota la vida, es proposen un joc que posarà sobre la taula els seus pitjors secrets: llegir en veu alta els missatges i les trucades dels seus mòbils, la seva vida sencera compartida per tots en aquest moment; sortiran a la llum molts aspectes ocults.

## Repartiment

* Belén Rueda: Eva
* Eduard Fernández: Alfonso
* Ernesto Alterio: Antonio
* Juana Acosta: Ana
* Eduardo Noriega: Eduardo
* Dafne Fernández: Blanca
* Pepón Nieto: Pepe
* Beatriz Olivares: Sofía
* María Jesús Hoyos: Àvia de Javi i Rosa
* Gonzalo Torralba: Javi
* Valentina Méndez: Rosa

## Recaptació

La pel·lícula va ser la segona pel·lícula en castellà amb més ingressos del 2018 a Espanya, amb una recaptació de 13 milions d'euros per 2 milions d'entrades. La pel·lícula també es va mantenir com una de les pel·lícules en castellà amb més recaptació del 2018 a Espanya, i va acabar en tercer lloc amb una recaptació de 9,2 milions d'euros per 1,3 milions d'entrades. A tot el món havia recaptat 31 milions de dòlars el gener de 2019.

## Nominacions i premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor director | Álex de la Iglesia | Nominat |
| Millor actor | Eduard Fernández | Nominat |
| Millor guió adaptat | Álex de la Iglesia Jorge Guerricaechevarría | Nominat |

### Fotogramas de Plata 2017

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu de cinema | Juana Acosta | Guanyadora |

## Referències

* ↑ «Perfectos desconocidos» (en castellà). Movistar+. Telefónica, 2017. Arxivat de l'original el 30 de juliol 2018. [Consulta: 29 juliol 2018].
* ↑ «"Perfectos desconocidos" un remake de Álex de la Iglesia» (en castellà). Jameson Notodofilmfest, 27-11-2017. [Consulta: 2 setembre 2018].
* ↑ Zorrilla, Mikel. «Álex de la Iglesia dirigirá el remake de 'Perfectos desconocidos'» (en castellà). Espinof, 21-05-2016. [Consulta: 2 setembre 2018].
* ↑ Telecinco estrena ‘Perfectos desconocidos' el viernes contra Arús y las Campos, El Televisero, 19 de novembre de 2019
* ↑ Hopewell, John. «Spanish Box Office Holds, Edging Down Just 0.7% in 2017», 02-01-2018.
* ↑ Hopewell, John. «Spain's Box Office Dips Slightly in 2018». Variety, 02-01-2019.
* ↑ «Perfectos Desconocidos (2017)». The Numbers.
* ↑ «Nominaciones a las medallas del CEC». Círculo de Escritores Cinematográficos. [Consulta: 27 abril 2018].
* ↑ «Premiados en la 73 gala de las medallas CEC. Pasen y vean». Círculo de Escritores Cinematográficos. [Consulta: 27 abril 2018].
* ↑ Javier Gutiérrez y Juana Acosta, premios 'Fotogramas de Plata' como mejores actores del cine español, Europa Press, 27 de febrer de 2018
# Roberto Abbado

Roberto Abbado (Milà, 30 de desembre de 1954) és un director d'orquestra italià. És fill del músic Marcello Abbado i nebot del director Claudio Abbado.
Estudià direcció amb Franco Ferrara a La Fenice, Venècia, i a l'Accademia Nazionale di Santa Cecilia on es convertiria en l'únic estudiant de l'acadèmia al qual se li ha demanat dirigir l'Orchestra dell'Accademia Nazionale di Santa Cecilia. Dirigí la seva primera òpera, Simon Boccanegra, a l'edat de 23, i partir de llavors ho feu en nombroses òperes d'Itàlia i a escala mundial, incloent el Gran Teatre del Liceu de Barcelona.
Abbado fou el director principal de l'Orquestra de la Ràdio de Múnic de 1991 a 1998. Als Estats Units, Abbado fou nomenat soci artístic de l'Orquestra de cambra de Saint Paul (SPCO), càrrec que començava la temporada 2005-2006. El novembre de 2006, amplià aquest contracte amb el SPCO fins a la temporada 2010-2011.
CDs
* Puccini, Turandot- Roberto Abbado/Münchner Rundfunkorchester/Eva Marton/Ben Heppner/Margaret Price, 1993 Sony/RCA
* Bellini: I Capuleti e i Montecchi - Roberto Abbado/Münchner Rundfunkorchester/Vesselina Kasarova/Eva Mei/Ramón Vargas/Umberto Chiummo/Simone Alberghini, 1998 Sony/RCA. Pick of the Year 1999, BBC Music Magazine.
* Donizetti: Don Pasquale - Roberto Abbado/Münchner Rundfunkorchester/Renato Bruson/Eva Mei/Frank Lopardo/Thomas Allen, 1994 Sony/RCA
* Rossini: Tancredi - Roberto Abbado/Münchner Rundfunkorchester/Vesselina Kasarova/Eva Mei/Ramón Vargas/Veronica Cangemi, 1996 Sony/RCA. Echo der Klassik 1997.
* Florez, Arias for Rubini (Rossini/Bellini/Donizetti) - Roberto Abbado/S. Cecilia, 2007 Decca
* Flórez, L'amour - Roberto Abbado/Orch. Bologna, 2013 Decca. Diapason d'Or 2014.
* Garanca, Bel Canto - Elīna Garanča/Filarmonica del Teatro Comunale di Bologna/Roberto Abbado, 2009 Deutsche Grammophon. Echo der Klassik 2010.
* Luca Francesconi: Cobalt Scarlet - Rest - Orchestra Sinfonica Nazionale della RAI/Anssi Karttunen/Roberto Abbado, 2005 Stradivarius
DVDs & Blue-Ray
* Giordano, Fedora - Abbado Roberto/Freni/Domingo, 1997 Deutsche Grammophon
* Rossini, Zelmira - Roberto Abbado/Florez/Aldrich/Kunde, 2009 Decca
* Rossini, Ermione - Roberto Abbado/Ganassi/Kunde, 2009 Dynamic
* Rossini, Mosé in Egitto- Roberto Abbado/Ganassi/Zanellato/Korchak, 2012 Opus Arte

## Referències

* ↑ Ben Mattison «'Artistic Partner' Roberto Abbado Joins Saint Paul Chamber Orchestra in 2005-06». Playbill Arts, 14-02-2005 [Consulta: 5 gener 2008].
* ↑ Vivien Schweitzer «St. Paul Chamber Orchestra Balances Budget, Extends Contracts of Two 'Artistic Partners'». Playbill Arts, 16-11-2006 [Consulta: 5 gener 2008].