OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cèsar Constantí Francesc d'Hoensbroeck

Cèsar Constantí Francesc d'Hoensbroeck (Castell d'Oost, 28 d'agost de 1724 - Lieja, 3 de juny de 1792) va ser un príncep-bisbe del principat de Lieja del 15 d'agost de 1784 fins a la seva mort el 1792.
Era el fill del comte Ulric Antoni d'Hoensbroeck i de la comtessa Anna de Nesselrode d'Elneshoven. La família d'Hoensboeck és originària del poble d'Hoensbroek, actualment a Heerlen a la província de Limburg (Països Baixos).
Va estudiar a Heidelberg i va esdevenir canonge al capítol d'Aquisgrà abans d'esdevenir príncep-bisbe de Lieja el 1792.
Durant el seu regne, va assajar de desfer la modernització del seu predecessor Francesc Carles de Velbrück i de restaurar tots els privilegis del clergat i de la noblesa. No tenia cap sensibilitat ni per a les aspiracions i les queixes del tercer estament, sol a pagar impostos i ni, o encara menys, per als problemes de la misèria negra de la població. La seva popularitat va baixar fins que la població va llevar-lo el 1790 de la seva residència estival a Seraing fins al palau de Lieja i va exigir reformes que mai no van realitzar-se. El 13 de setembre de 1790 va fugir a Alemanya. Només el 13 de febrer de 1791 va tornar a Lieja i restaurar el seu poder. El seu nebot, que no era gaire més sensible pel canvi de l'esperit del temps, Francesc de Méan, va succeir-li a la seva mort el 1792.

## Enllaços i referències

* ↑ D. Droixhe, "Une histoire des Lumières au pays de Liège", Les éditions de l'Université de Liège, 2007, pàgina 12
* Llista dels bisbes de Tongeren, Maastricht i Lieja
# Something to Think About

Something to Think About és una pel·lícula muda dirigida per Cecil B. DeMille i protagonitzada per Elliott Dexter i Gloria Swanson, entre d'altres. Basada en un guió de Jeanie MacPherson, es va estrenar el 3 d'octubre de 1920.

## Argument

David Markley, és un ric estudiant d'art, coix de naixement, que viu en un petit poble. Quan Ruth, la filla del ferrer del poble, Luke Anderson, va arribar a l'adolescència, David la va fer anar a ciutat per a que s'eduqués i ara, en tornar ella, se n'enamora. Estan a punt de casar-se quan Ruth s'adona que estima Jim Dirk, el fill d'un granger, i trenca el seu compromís, cosa que converteix David en un home destrossat amargat.
Luke, enfadat per la decisió de la seva filla la maleeix i diu que mai més la veurà. En aquell moment queda cec per culpa de les guspires de la seva enclusa. Ruth es casa amb Jim i van a viure a ciutat on ell mor mentre treballa en la construcció d'un túnel. Ella, a punt de ser mare, queda en la indigència i decideix tornar al poble. Allà ella i el seu fill són rebutjats pel seu pare. Passat un temps, ella no pot més i s'està plantejant de suïcidar-se quan la troba David, malgrat que ja no l'estima, li demana que es casi amb ell per tal que tingui una casa i pugui donar un cognom al fill que ha de néixer.
Quan neix, Danny, es converteix en l'alegria de la vida de David. Luke no vol acceptar cap ajuda de la parella, es nega a veure el net i viu de la beneficència. Ruth intenta recuperar l'amor de David però fracassa ja que ell interpreta els seus sentiments no pas com amor sinó com agraïment. Un dia ella no pot més i decideix que marxarà d'aquella casa. Aleshores, la criada li diu que si té fe amb Déu tot se solucionarà. En aquell mateix moment el seu fill es troba per casualitat amb el seu avi i es fan amics. L'avi en saber que és el seu net reacciona abraçant-lo. Al mateix moment, Ruth crida David, el qual en entrar a la cambra camina sense les crosses i reconeix el seu amor. Just en aquell moment arriben avi i net que junts han pescat un peix fent completa la felicitat.

## Repartiment

* Elliott Dexter (David Markely)
* Gloria Swanson (Ruth Anderson)
* Monte Blue (Jim Dirk)
* Theodore Roberts (Luke Anderson)
* Claire McDowell (criada)
* Michael D. Moore (Danny)
* Julia Faye (dona del banquer)
* Togo Yamamoto (criat)
* Theodore Kosloff (pallasso)
* Jim Mason
* William Boyd (no acreditat)

## Referències

* ↑ «Splendid entertainment another DeMille success». Film Daily XIV, 22, 24-10-1920, pàg. 11.
* ↑ «“A picture that will be the talk of America”». Motion Picture News XII, 17, 16-10-1920, pàg. 2903.

## Enllaços externs

* “Something to Think About” al catàleg de l'American Film Institute
* Pel·lícula complerta a YouTube
# F.E.A.R. (cançó)

F.E.A.R. (acrònim que forma el mot fear, "por" en anglès) és el primer senzill del tercer àlbum en solitari d'Ian Brown, Music of the Spheres. Publicat el 17 de setembre de 2001, arribà a ocupar el número 13 en la classificació de senzills del Regne Unit i va assolir èxit tant de crítica com comercial. A finals de 2002, va guanyar un Premi Muso a la millor cançó en solitari, atorgat pels membres de la indústria de la música britànica. L'octubre de 2011, NME va col·locar-lo al número 67 de la llista "150 Millors Pistes dels Passats 15 Anys".

## Influències

La cançó conté un esquema líric on cada vers forma l'acrònim "F.E.A.R." (per exemple, for each a road, "per a cadascú un camí" i fallen empires are ruling, "els imperis caiguts són els governants"). En una entrevista amb la revista Clash, Brown va indicar que fou una influència important per a "F.E.A.R." L'Autobiografia de Malcolm X, qui va predicar l'estudi de l'etimologia, de manera que un podria tenir "el control sobre les persones mitjançant l'ús de la llengua". Brown va escriure la cançó creant centenars d'acrònims de la paraula "por".
Brown va revisitar el concepte a la cançó de l'àlbum Solarized, Time is my Everything, que sovint és abreujat amb l'acrònim "T.I.M.E." a les llistes de cançons dels seus concerts.
Remixos i versions instrumentals de "F.E.A.R." també han aparegut en l'àlbum Remixes of the Spheres. Una versió instrumental de 30 segons apareix al final del LP de Music of the Spheres, que és un tribut a la cançó What's going on de Marvin Gaye.

## En la cultura popular

La cançó apareix en l'episodi de CSI A Night at the Movies on Nick, Warrick i Sara processen l'escena de delicte.
El remix d'UNKLE apareix en el videojoc F1 2010.

## Llista de pistes
### Senzill CD

* "F.E.A.R." (versió d'àlbum)
* "F.E.A.R." (amb Dann)
* "Hear No See No Speak No"
* "F.E.A.R." (vídeo CD-ROM)

### Senzill de 7"

* "F.E.A.R."
* "F.E.A.R. (Instrumental)"

### Senzill de 12"

* F.E.A.R. (UNKLE remix)

## Detalls de la publicació

| País | Data | Segell | Format | Cataloga |
| Regne Unit | 17 setembre 2001 | Polydor | CD | 587 284-2 |
| Regne Unit | 17 setembre 2001 | Polydor | 7" | 587 284-7 |
| Regne Unit | 2001 | Polydor | CD 5" | IBPRO102 |
| Països Baixos | 2004 | white label | 12" | |

## Vídeo

El vídeo de "F.E.A.R." va marcar el debut a la direcció de Brown. Consisteix en imatges del cantant muntant en bicicleta pel Soho i Chinatown de Londres, però amb 'efecte d'haver enregistrat les imatges enrere. La ruta que segueix és des del carrer Berwick fins al carrer Gerrard.

## Referències

* ↑ Schiller, Rebecca. «150 Best Tracks Of The Past 15 Years» (en anglès americà), 06-10-2011. [Consulta: 11 novembre 2019].
# Ramón de Castro Artacho

Ramón de Castro Artacho (Pamplona, 29 de març de 1853 - València, 1923) fou un polític espanyol, diputat a les Corts Espanyoles duran la restauració borbònica.
Era fill d'un militar emparentat en la noblesa, va estudiar a Granada i es llicencià en física i química a la Universitat de Valladolid. Després treballà a la delegació d'Hisenda de València i treballà com a advocat a Xàtiva, on fou secretari de l'ajuntament i fins i tot alcalde. Milità inicialment en el Partit Demòcrata Possibilista i després ingressà al Partit Liberal Fusionista. El 1888 fou elegit diputat provincial pel districte de Sueca-Gandia.
Després marxà a València, on fou president de l'Ateneu Mercantil de València, director de la naviliera Requena e Hijos, i fundador i president de la Cambra de Comerç de València. Juntament amb Basilio Paraíso i Santiago Alba Bonifaz va participar en la creació de la Unió Nacional, i quan el projecte es va enfonsar tornà a les files liberals. Amic personal de José Canalejas y Méndez, el 1901 fou escollit senador per Segòvia i el 1905 per València. A les eleccions generals espanyoles de 1910 fou elegit diputat per Sagunt, però el 1912 va renunciar per a ser nomenat senador vitalici. El 1914 ingressà al corrent dirigit pel comte de Romanones i el 1922 fou nomenat subsecretari del Ministeri de Treball, càrrec que deixà quan es produí el cop d'estat de Miguel Primo de Rivera. Aleshores va deixar la política.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.144. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
# David Prowse

David Prowse (Bristol, 1 de juliol de 1935 — 28 de novembre de 2020) fou un culturista, aixecador i actor anglès, conegut per la seva interpretació del paper de Darth Vader a la saga original de Star Wars.

## Darth Vader

Va ser elegit per aquest paper per la seva constitució física (2 metres d'alçada i 118 kg de pes), però George Lucas va decidir prescindir de la seva veu i va gravar la de l'actor James Earl Jones per sobre de la de Prowse. Segons va dir més tard el mateix Prowse, no en va saber res d'aquesta substitució fins a la mateixa sessió d'estrena de la pel·lícula.
Lucas va declarar que volia per al personatge de Vader una veu «més fosca» que Prowse no era capaç de donar i que mai va tenir intenció de fer servir la veu original de Prowse. En una entrevista filmada el 2004, Carrie Fisher, l'actriu que va interpretar la Princesa Leia en la mateixa saga, va dir que en el rodatge deien Prowse «Darth Farmer» (un joc de paraules sobre farmer, ‘granger’ i vader) per mor del seu accent de l'oest d'Anglaterra que no era gaire intimidatori.
Al final d'El retorn del jedi, el que apareix en el paper d'Anakin Skywalker com un Esperit de la Força sense el vestit negre habitual de la primera trilogia, no és Prowse, sinó l'actor Sebastian Shaw. No obstant això, en l'edició en DVD d'aquest film, va ser reemplaçat en la seqüència final per l'actor Hayden Christensen, amb qui al final ni el seu rostre ni la seva veu apareixen en cap pel·lícula de la sèrie.

## Problemes de salut

Prowse va patir d'artritis la major part de la seva vida. Els primers símptomes es van manifestar quan tenia tretze anys, encara que van semblar desaparèixer mentre es va dedicar a l'halterofília professional. No obstant això, el 1990 van tornar a aparèixer i va subir diverses intervencions quirúrgiques.
El 2001, el seu braç esquerre va quedar paralitzat i poc després també el dret. D'aleshores ençà, va col·laborar amb diferents organitzacions de malalts d'artritis al Regne Unit. El març de 2009 va revelar als mitjans londinencs que tenia càncer de pròstata pel qual finalment va morir.

## Referències

* ↑ «"Return of the Jedi" not Profitable?». The Times, 2002. Arxivat de l'original el 2011-06-15. [Consulta: 29 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
# Gran Premi d'Itàlia del 1997

Resultats del Gran Premi d'Itàlia de Fórmula 1 de la temporada 1997 disputat al circuit de Monza el 7 de setembre del 1997.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 10 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 53 | 1h 17' 05. 3 | 6 | 10 |
| 2 | 7 | Jean Alesi | Benetton - Renault | 53 | + 1.937 s | 1 | 6 |
| 3 | 4 | Heinz-Harald Frentzen | Williams - Renault | 53 | + 4.343 s | 2 | 4 |
| 4 | 12 | Giancarlo Fisichella | Jordan - Peugeot | 53 | + 5.871 s | 3 | 3 |
| 5 | 3 | Jacques Villeneuve | Williams - Renault | 53 | + 6.416 s | 4 | 2 |
| 6 | 5 | Michael Schumacher | Ferrari | 53 | + 11.481 s | 9 | 1 |
| 7 | 8 | Gerhard Berger | Benetton - Renault | 53 | + 12.471 s | 7 | |
| 8 | 6 | Eddie Irvine | Ferrari | 53 | + 17.639 s | 10 | |
| 9 | 9 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 53 | + 49.373 s | 5 | |
| 10 | 14 | Jarno Trulli | Prost - Mugen - Honda | 53 | + 1' 02.706 min. | 16 | |
| 11 | 15 | Shinji Nakano | Prost - Mugen - Honda | 53 | + 1' 03.327 min. | 15 | |
| 12 | 17 | Gianni Morbidelli | Sauber - Petronas | 52 | + 1 Volta | 18 | |
| 13 | 22 | Rubens Barrichello | Stewart - Ford | 52 | + 1 Volta | 11 | |
| 14 | 21 | Tarso Marques | Minardi - Hart | 50 | + 3 Voltes | 22 | |
| Ret | 1 | Damon Hill | Arrows - Yamaha | 46 | Motor | 14 | |
| Ret | 11 | Ralf Schumacher | Jordan - Peugeot | 39 | Col·lisió | 8 | |
| Ret | 16 | Johnny Herbert | Sauber - Petronas | 38 | Col·lisió | 12 | |
| Ret | 19 | Mika Salo | Tyrrell - Ford | 33 | Motor | 19 | |
| Ret | 23 | Jan Magnussen | Stewart - Ford | 31 | Transmissió | 13 | |
| Ret | 18 | Jos Verstappen | Tyrrell - Ford | 12 | Caixa canvi | 20 | |
| Ret | 20 | Ukyo Katayama | Minardi - Hart | 8 | Virolla | 21 | |
| Ret | 2 | Pedro Diniz | Arrows - Yamaha | 4 | Suspensions | 17 | |

## Altres

* Pole: Jean Alesi 1' 22. 990
* Volta ràpida: Mika Häkkinen 1' 24. 808 (a la volta 49)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-10-29. [Consulta: 25 març 2010].
# Chookiat Sakveerakul

Chookiat Sakveerakul (Tailandès: ชูเกียรติ ศักดิ์วีระกุล), nascut el 1981 a Chiang Mai, Tailàndia) és un director de cinema i guionista tailandès. També és conegut com a Ma-Deaw Chukiatsakwirakul o Matthew Chukiat Sakwirakul.
Entre els seus treballs destaquen la seva primera pel·lícula, The Passenger of Li, una producció independent; Pisaj, una pel·lícula de terror produïda per Sahamongkol Film International el 2004; 13 game sayawng, una comèdia negra d'èxit, la qual va guanyar molts premis en molts festivals de cinema; etc.

## Referències

* ↑ Chookiat's Game Reflects Thai Social Issues, 2007-07-23, p. 5.
# Caragolada

La caragolada (pronunciat caragolà) és un plat ben senzill a base de caragols cuits i adobats amb una salsa picant o allioli.

## Abast geogràfic

És un àpat comunitari habitual a Terres de Ponent, Andorra, al Camp de Túria, l'Horta, la Plana Alta l'Empordà, el Rosselló i Menorca, entre d'altres.
Tanmateix, preparacions semblants amb altres noms existeixen fora de l'àmbit lingüístic. Fins i tot ha passat al francès amb la forma cargolade.

## Caragolades tradicionals

L'Aplec del Caragol de Lleida és un aplec que es fa anualment, un cap de setmana al maig, a la ribera del riu Segre i els Camps Elisis de Lleida des del 1980.
A Tarragona el plat típic de les festes de Santa Tecla, és l'espineta amb caragolins.

## Referències

* ↑ «cargolada | enciclopèdia.cat». Arxivat de l'original el 2024-06-03. [Consulta: 20 agost 2020].
* ↑ «Turisme de la província de València». Arxivat de l'original el 2009-12-20. [Consulta: 25 gener 2010].
* ↑ «Turisme de la província de València:l'Eliana». Arxivat de l'original el 2012-03-07. [Consulta: 25 gener 2010].
* ↑ «Portal de Puçol no oficial». Arxivat de l'original el 2010-01-11. [Consulta: 25 gener 2010].
* ↑ Festa de la Caragolà a Puçol
* ↑ Festa de la Caragolada a Almassora

## Vegeu també

* Caragols a la llauna
* Calçotada
* Botifarrada
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Part de {{Cultura de Catalunya}} :
Companatges i condiments :
# Carlos Jacanamijoy

Carlos Jacanamijoy (Santiago, departament de Putumayo; 19 de febrer de 1964) és un pintor colombià d'origen inga. La seva obra d'art ha estat exposada en més de 25 espectacles individuals i és part de la col·lecció permanent del Museu Nacional de l'Indígena Americà així com de diversos museus colombians.
Jacanamijoy va estudiar pintura en belles arts en la Universitat de la Sabana a Bogotà entre 1983 i 1984. A l'any següent es va traslladar a Pasto, per continuar els seus estudis de belles arts a la Universitat de Nariño.
Entre 1986 i 1990, Jacanamijoy va rebre un Mestratge en Arts Plàstiques de la Universitat Nacional de Colòmbia a Bogotà. En 1989 també va començar a estudiar filosofia i literatura a la Universitat de La Salle el 1990.Les seves pintures es caracteritzen per paisatges vívids encarnen la creació i la transformació de la selva del departament de Putumayo a Colòmbia mitjançant abstraccions de color i llum, escriu la curadora navajo, Kathleen Ash-Milby. Els seus olis són atmosfèrics, amb vores suaus i una juxtaposició de blaus sobretot freds i càlids grocs. Encara que l'abstracció no objectiva domina la seva obra, Jacanamijoy també ha pintat obres figuratives, com el seu retrat de l'escriptor Gabriel García Márquez.

## Referències

* ↑ Gallery 415: Carlos jacanamijoy bio g415.com Accessed 31 August 2007.
* ↑ Pintar a Gabo. (retrieved 5 May 2009)
* ↑ Ash-Milby, Kathleen. Off the Map. Arxivat 2009-04-13 a Wayback Machine. Washington, DC: National Museum of the American Indian, 2007 (retrieved 5 May 2009)

## Enllaços externs

* Images of his work on Artnet
* Off the Map. Carlos Jacanamijoy exhibit at the National Museum of the American Indian (pdf)
* web oficial de Carlos Jacanamijoy Arxivat 2007-08-25 a Wayback Machine.
* Bogotá Cinema festival - Carlos Jacanamijoy
# Agustín Ross

Agustín Ross Edwards (La Serena, Xile, 5 de febrer de 1844 - Viña del Mar, 20 d'octubre de 1926) fou un polític, diplomàtic i banquer xilè. Era fill de David Ross i Carmen Edwards. Estava casat amb Susana Ferari.

## Biografia

Ross estudià a l'escola Negre Carles i Simon Kerr de La Serena. Més tard es va traslladar a Escòcia, on va estudiar a la Institució Queen Streat entre 1856 i 1860. Va participar en els afers comercials del banc de la família Edwards. Va esdevenir agent privat a Londres de la Junta de Govern d'Iquique el 1891, així com ministre plenipotenciari a Gran Bretanya el febrer de 1892.
Al voltant del 1890 va anar a Ross, on comprar algunes zones de la ciutat. A San Fernando, en setembre de 1885, va comprar la propietat de Francisco Torrealba, un terreny a la platja de Pichilemu. Per a començar, va construir l'Hotel Ross amb un estil de disseny europeu assignant l'Evaristo Merino com al seu administrador mentre que ell va començar la promoció de Pichilemu en ciutats com Santiago de Xile. Més tard va construir el Casino Ross i el Parc Ross.
Ross va ser militant del Partit Nacional de Xile i senador de la Província de Coquimbo entre 1897 i 1903.
Va morir el 26 d'octubre de 1926 a Viña del Mar. Va deixar com a herència a la Municipalitat de Pichilemu els seus boscos, terrasses i el Parc Agustín Ross entre d'altres, amb la condició que havien de ser atesos dignament.

## Bibliografia

* Biografies de Xilens: Membres dels Poders Executius, Legislatiu i Judicial (1876-1973); Armando de Ramón Folch, Edicions Universitat Catòlica de Xile, Santiago, 1999, volum 2.

## Vegeu també

* Casino Ross
* Parc Agustín Ross
# Stern College for Women

El Col·legi Stern per a Dones, (en anglès nord-americà: Stern College for Women) és el col·legi universitari femení de ciència i belles arts de la Universitat Yeshiva. El col·legi està situat al campus Israel Henry Beren de la universitat, en la secció Murray Hill de Manhattan, Nova York.
El col·legi ofereix programes en ciències, ciències socials, humanitats i estudis jueus, juntament amb programes combinats de llicenciatura en odontologia, fisioteràpia i enginyeria, entre d'altres. El col·legi atorga el títol de belles arts, i també atorga el títol associat de llengua, literatura i cultura hebrea.
El pla d'estudis dual del col·legi Stern per a dones, inclou el programa bàsic d'estudis jueus, un curs de dos anys d'introducció a la Bíblia, Halacà, Llei jueva, i hebreu, que permet als estudiants sense els antecedents tradicionals de la ieixivà o de l'escola diürna, integrar-se al curs d'estudis jueus de la universitat.
El departament d'estudis jueus de Rebecca Ivry, ofereix cursos que van des de nivells elementals fins a nivells avançats en Bíblia, idioma hebreu, història jueva, filosofia jueva, lleis jueves i costums jueus. El programa d'honors Daniel Abraham, posa l'accent en l'escriptura, l'anàlisi crítica, l'enriquiment cultural, la tutoria individual i el desenvolupament de les habilitats de lideratge.
El Col·legi Stern per a Dones va ser fundat en 1954, gràcies a una donació del difunt industrial Max Stern. Actualment, el centre atén a més de 2.000 estudiants, procedents d'aproximadament dues dotzenes d'estats dels Estats Units, i d'un nombre similar de nacions, incloent als estudiants registrats a l'Escola de Negocis Sy Syms. Karen Bacon és la degana de l'escola. Molts dels estudiants de l'escola assisteixen als serveis religiosos de la sinagoga Adereth El, que està situada al carrer 29.
L'edifici es troba al número 245 de l'Avinguda Lexington, i és conegut comunament com l'edifici Stern. L'edifici és el centre del campus universitari, el qual inclou una sala d'estudi, una cafeteria, una biblioteca i un laboratori de ciències.

## Referències

* ↑ «Yeshiva University: Stern College for Women» (en anglès).
# Caragols a la llauna

Caragols a la llauna (o cargols a la llauna en certs dialectes i cargolada a la Catalunya del Nord) és una especialitat culinària de la cuina catalana. És un plat ben senzill en què els caragols són cuits al foc (preferentment a la brasa) o bé al forn amb una llauna. Se serveixen acompanyats d'allioli o de vinagreta. Aquest és especialment típic de les terres de Lleida, on organitzen des del 1980 l'Aplec del Caragol de Lleida, i Pirineu. A Andorra rep el nom de caragols a la llauna un plat semblant.

## Preparacions semblants

A la cuina catalana hi ha moltes altres maneres de menjar caragols, cuinat sols o acompanyant altres carns.
També es pot trobar la caragolada, una preparació similar que els acompanya amb una salsa picant, al Camp de Túria, l'Horta, la Plana Alta l'Empordà, el Rosselló i Menorca, entre d'altres.

## Referències

* ↑ Gastroteca.cat
* ↑ Turisme de Lleida
* ↑ Es també un plat molt tipic de la Catalunya nord.Andorra
* ↑ Miralpeix, Assumpta. Aquí hi ha teca!: receptes de cuina catalana amb història. Rosa dels vents, 2006, p.107. ISBN Assumpta Miralpeix.
* ↑ «Turisme de la província de València». Arxivat de l'original el 2009-12-20. [Consulta: 25 gener 2010].
* ↑ «Turisme de la província de València:l'Eliana». Arxivat de l'original el 2012-03-07. [Consulta: 20 gener 2010].
* ↑ Arxivat 2010-01-11 a Wayback Machine. Portal de Puçol no oficial
* ↑ Festa de la Caragolà a Puçol
* ↑ Festa de la Caragolada a Almassora
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Part de {{Cultura de Catalunya}} :
Companatges i condiments :