OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Saga Brjáns

La Saga Brjáns (també coneguda com a Brjánssaga) és una obra hipotètica primerenca en nòrdic antic; sembla que certs episodis de la Saga de Njál i Torsteins saga Sído-Hallssonar empraren com a font aquesta saga perduda.
No hi ha evidència de l'existència de la saga, tot i que l'investigador islandés Einar Olafur Sveinsson s'hi va referir quan editava la Saga de Njál el 1954. Einar estava convençut que l'obra fou escrita cap a 1190 i usada per l'autor de la Saga Orkneyinga, escrita cap a 1200.
Una resposta polèmica de l'acadèmic irlandés Donnchadh O Corráin tingué un cert ressò popular per la seua afirmació sobre la composició de l'obra cap a l'any 1100, quan Magne III de Noruega amenaçà els interessos irlandesos. Ell creia que la saga s'escrigué a Dublín com a resposta a Cogad Gáedel re Gallaib, com una via dels dublinesos nòrdics gaèlics reivindicant la seua lleialtat com a descendents de Brian Boru. Utilitzà una referència en la Þorsteins saga Síðo-Hallssonar com a evidència de la seua existència:
    El jarl li va agrair les seues paraules. Després viatjà a Irlanda i va lluitar contra el rei Brian, i van ocórrer molts fets remarcables en aquell temps com s'esmenta en la seua saga.

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20080620005609/http://www.dur.ac.uk/medieval.www/sagaconf/kennedy.htm Kennedy, John. The Íslendingasögur and Ireland.
* ↑ Howard B. Clarke, M. Ní Mhaonaigh and R Ó Floinn (eds), Ireland and Scandinavia in the Early Viking Age, Four Courts Press, Dublin (1998) p. 449.

## Enllaços externs

* Traducció de la Saga de Njál.
* PDF del diari O Corráin.
# Creu de terme de Santa Maria del Bruc

La Creu de terme de Santa Maria del Bruc és una creu de terme del Bruc (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Va ser construïda el 1959 per iniciativa popular entre els veïns del carrer de la parròquia

## Descripció

És una creu llatina de ferro forjat muntada sobre un volum quadrangular d'obra recobert per lloses de pedra unides amb morter. En aquesta base, hi consta el nom de la creu i la data de construcció, tot realitzat amb ferro i soldat a la pedra. La creu, pròpiament dita, és un volum net, tan sols perfilat per barres de ferro que treballades, configuren la forma i l'ornamentció. Un gran quadrat central realitzat amb ferros entrelligatas, destaca la zona central de la creu. A l'extrem del braç inferior, dues anelles enllacen amb el tram vertical de connexió amb la base de pedra. Aquest tram vertical està treballats amb elements de forja.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme de Santa Maria del Bruc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Mark Hollis

Mark David Hollis (Tottenham, Londres, 4 de gener del 1955 - 25 de febrer del 2019). Va ser un músic i compositor anglés, una referència del pop electrònic i alhora de les avantguardes i líder del grup Talk Talk. Després de la dissolució del grup en 1991, Hollis va llançar en 1998 un àlbum debut homònim en solitari, Mark Hollis, però això no el va fer tornar a la indústria de la música ni als escenaris.

## Referències

* ↑ Bianciotto, Jordi El triomfador inconformista, 27-02-2019.
# Creu de Santa Maria de Cervelló

La Creu de Santa Maria de Cervelló és una obra del municipi de Cervelló (Baix Llobregat) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

La creu de terme realitzada en pedra, formada per la creu, el nus, la columna i la base de sustentació. La creu pròpiament dita és una reproducció de l'original, molt malmesa durant la guerra civil.
La creu presenta el braços configurats per una forma vegetal lobulada. A l'anvers mostra la figura de Crist crucificat i al revers la imatge de la Verge. A la part inferior del braç vertical es disposen dues imatges dempeus, flanquejant la creu, mentre que quatre personatges vestits amb túniques resten asseguts als peus, damunt la magolla. Aquesta està configurada per un volum octogonal amb motllura superior i inferior. En les cares hi trobem personatges religiosos en un estat de conservació deficient. La columna és llisa i es recolza damunt una base esglaonada de planta circular. L'esquema formal de la creu és de tradició gòtica, mentre que la composició de la magolla entraria més dins el concepte estètic renaixentista.

## Història

Aquesta creu, datada entre els segles xvi i xvii per les seves característiques, va ser molt malmesa durant la Guerra Civil per això es va refer la seva part superior. L'any 1968 es va restaurar una part del temple romànic de Santa Maria de Cervelló per la Diputación de Barcelona (entre d'altres, es va enderrocar l'antic campanar gòtic). Aleshores algú de la Diputació va fer fer una còpia de la Creu de terme. Es van endur l'original (que tenia un gran valor artístic i històric) i van deixar la còpia al seu indret. L'original s'ha estat cercant i no ha aparegut.
Se suposa que aquesta creu va inspirar al dramaturg Frederic Soler Humbert "Pitarra" (1839-1895) en la seva obra "La Creu de la Masia" essent la masia de "Can Victòria" o, també anomenada, "La Casa de les Ànimes", la més propera a la creu.

## Referències

* 1 2 3 «Creu de Santa Maria de Cervelló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2015].
* ↑ Servei de Patrimoni Arquitectònic Local. Diputació de Barcelona.
* ↑ «Creu de terme de Santa Maria (Cervelló - Baix Llobregat)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2015].
# Abadia de Neufmoustier

L'abadia de Neufmoustier era una abadia fundada per Pere l'Ermità, cap al 1100, als afores de la ciutat de la bona vila de Huy, al principat de Lieja. Primer va ser un priorat agustí, que es va elevar al grau d'abadia el 1208. El monestir va tancar definitivament el 1797 durant la ocupació francesa i els edificis van ser venuts com a propietat nacional. Va passar de mà en mà durant el segle xix i se'n van enderrocar algunes parts.
Només en queden dues ales del claustre gòtic, que són protegides com a patrimoni cultural. El 1798, Jean Goswin, un fabricant d'armes va comprar el conjunt. Des de 1854, Charles Godin, nou propietari del casal de l'abat, el va transformar en castell per l'arquitecte Emile Vierset-Godin. Avui és propietat de l'ajuntament de la ciutat de Huy.
El nom llatí novum monasterium (monestir nou) es va transformar en la paraula valona Neufmoustier. Al museu Curtius de Lieja es conserva el manuscrit Obituari de Neufmoustier, una crònica que conté els noms dels membres de la comunitat religiosa i dels benfactors des de 1130 fins a 1792.

## Persones

* Alberic de Trois-Fontaines (segle xiii), cronista i monjo de Neufmoustier
* Maurici de Neufmoustier (segle xiii), canonge i erudit que va continuar la crònica d'Alberic.
* Renier de Huy, orfebre
* Godofred de Huy, orfebre

## Referències

* ↑ «Inventaires - Dossier 61031-CLT-0024-01» (en francès). Biens classés et Zones de protection. Direction générale 04 – Banques d'images. [Consulta: 12 juliol 2020].
* ↑ «Vestiges de l'ancienne abbaye de Neufmoustier». A: Jacques Reybroeck. Le patrimoine monumental de la Belgique / Wallonie. Vol. 15: Province de Liège, Arrondissement de Huy. Liège: Mardaga, 1990, p. 81-85. ISBN 2-8021-0097-1.
* ↑ Meissner, Günter. Allgemeines Künstlerlexikon: A-Alanson (en alemany). Walter de Gruyter, 1992, p. 401. ISBN 978-3-598-22740-0.
* 1 2 3 «Obituaire du Neufmoustier» (en francès). Grand Curtius. [Consulta: 12 juliol 2020].
* ↑ de Becdelièvre-Hamal, Antoine Gabriel. «1251. Mauritius». A: Biographie liégeoise: ou, Précis historique et chronologique de toutes les personnes qui se sont rendues célèbres par leurs talens, leurs vertus ou leurs actions, dans l'ancien diocèse et pays de Liége, les duchés de Limbourg et de Bouillon, le pays de Stavelot, et la Ville de Maestricht : depuis les temps les plus reculés jusqu'a nos jours (en francès). tom I. Lieja: Jeunehomme frères, 1836, p. 92.
# Valenardat

Marta Molina Carda (Borriana, 2005), més coneguda amb el pseudònim de Valenardat, és una humorista i creadora de contingut valenciana coneguda a les xarxes socials pels seus vídeos d'humor, sinceritat i sense cap tipus de transparències on conta fets de la vida quotidiana. Valenardat explica al seu públic la seua experiència havent passat un trastorn de comportament alimentari, d'haver viscut els anys d'estudis sota la pressió del bullying i d'haver sigut operada a 2021 d'un tumor cerebral. Reivindica principalment polítiques com el Black Lives Matter, la lluita LGTBI i els Drets Lingüístics.
El 19 de maig de 2021 va ser premiada en un concurs de tiktoks en valencià a Tavernes de la Valldigna. El 18 de maig de 2023, el Grup d'Estudi de Llengües Amenaçades (GELA) de la Universitat de Barcelona, la Xarxa Vives d'Universitats i Òmnium Cultural van premiar-la pels seus continguts audiovisuals en valencià en la convocatòria del III Premi a la creació de continguts audiovisuals en català, aranès i llengua de signes catalana (LSC) a les xarxes.
Valenardat forma part de la plataforma Poblet.info, va ser nomenada «categoria millor creadora de contingut de l'any» als premis Tresdeu i ha col·laborat amb artistes com Subliminal Marc, Imredmoon, La Fúmiga, el programa Podríem fer-ho millor d'À Punt, Emvull, el Mood, l'Squad, etc.
També té un podcast a Spotify i YouTube, on tracta molts tipus d'experiències personals, que plataformes com clapclap, podcatscat o audiopuntcat han agregat al seu contingut.

## Referències

* ↑ «Valenardat, TikaranTok, enCantados i Aimada LSC, premiats pels seus continguts audiovisuals a les xarxes». Xarxa Vives, 18-05-2023. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ «Nova polèmica: Marta Molina s'enfronta als crítics del valencià en xarxes», 11-11-2024. [Consulta: 13 febrer 2025].
* ↑ «Valenardat celebra els 10.000 seguidors a Instagram», 09-03-2024. [Consulta: 13 febrer 2025].
La borrianenca @Valenardat, Premi a la creació de continguts ... https://www.diarilaveu.cat/societat/la-borrianenca-valenardat-premi-a-la-creacio-de-continguts-audiovisuals-en-catala-125910/
«Molts seguidors han començat a parlar valencià gràcies als meus ... https://www.levante-emv.com/cultura/panorama/2023/05/20/molts-seguidors-han-comencat-parlar-87592746.amp.html
3x2 La tertúlia del 21 de setembre amb Valenardat - YouTube https://m.youtube.com/watch?v=4e8zVL6601M
Últimes notícies: Òmnium Cultural - Diari La Veu https://www.diarilaveu.cat/tag/omnium-cultural/
Recibe insultos y presiones por hacer vídeos sobre las inundaciones de la DANA en valenciano y esta es su respuesta: “Ni en medio de una catástrofe...”
(VÍDEO) Una influenciadora respon els qui l'insulten per parlar sobre la DANA en valencià
Premi a la creació de continguts audiovisuals en català, aranès i LSC a les xarxes
* ↑ «Recibe insultos y presiones por hacer vídeos sobre las inundaciones de la DANA en valenciano y esta es su respuesta: "Ni en medio de una catástrofe..."» (en castellà), 20-11-2024. [Consulta: 13 febrer 2025].
# Abdan

Abdan ibn ar-Ràbit (m. el 899) fou un daï dels càrmates del sud d'Iraq. Era cunyat i lloctinent del daï principal del Khuzestan Hamdan Qàrmat i germà del daï de Fars, Mamun ibn al-Ràbit.
Des de Kufa, el seu centre d'actuació, va nomenar daïs per a diversos llocs d'Iraq, del Iemen i de Bahrayn. Després, Hamdan Qàrmat el va enviar a Salamiyya, a Síria, on s'havia establert la direcció dels ismaïlites, i allí va poder confirmar el que, al seu entendre, eren serioses desviacions doctrinals. Hamdan i Abdan van trencar amb la direcció alida de Salamiyya i van aturar les seves activitats.
A instigació del cap lleialista Zakarawayh ibn Mihrawayh, fou assassinat el 899. Després de la seva mort, els seus partidaris van subsistir al sud d'Iraq durant uns quants anys. El fatimites van rehabilitar la seva memòria, però els càrmates repudiaven la pretensió del califa fatimita a l'imamat i consideraven imam a Muhàmmad ibn Ismaïl ibn Jàfar.
Un nebot d'Abdan, Abu-l-Qàssim Issa ibn Mussa, va jugar algun paper més tard: va lluitar a la revolta càrmata i fou capturat per l'exèrcit abbàssida durant la lluita, el 928, però es va poder escapar de la presó i va romandre actiu a la zona de Bagdad difonent la doctrina del seu oncle.

## Bibliografia

* B. Lewis, The Origins of Ismailism
* W. Ivanov, A guide to Ismaili literature
* W. Madelung, “Abdan B. Al-Rabit,” Encyclopædia Iranica, I/2, p. 207; una versió actualitzada es troba disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/abdan-b-al-rabit-early-ismaili-missionary-dai
* Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. «ʿAbdān».
# Nycticeboides

Nycticeboides és un gènere extint de petits primats de la subfamília dels loris. Se'l coneix per les restes parcials d'un esquelet trobades a Siwalik, al nord del Pakistan, i datades entre fa 8 i 9 milions d'anys. Les restes foren descrites amb el nom de Nycticeboides simpsoni.

## Referències

* ↑ MacPhee, R. D. E., and L. L. Jacobs. 1986. Nycticeboides simpsoni and the morphology, adaptations, and relationships of Miocene Siwalik Lorisidae. Contributions to Geology, University of Wyoming, Special Paper 3:131–161. (anglès)
* ↑ Harrison, T. «Later Tertiary Lorisiformes». A: Werdelin, L & Sanders, W.J. Cenozoic Mammals of Africa. Berkeley: California University Press, 2010, p. 333–349. (anglès)
# Euroeslavisme

L'Euroeslavisme és un concepte polític del qual va evolucionar del paneslavisme. Té com a objectiu resoldre problemes dels eslaus a la Unió Europea. Els euroeslaus promouen la cooperació i la unitat entre els pobles eslaus, cosa que es pot aconseguir a través de l'integració europea.
Va obtenir forma a partir d’una branca més gran i més antiga de l'ideologia del paneslavisme. Es considera que l'euroslavisme és una forma moderna dels moviments d'austroeslavisme i neoeslavisme.

## Història

Els seus orígens van arribar a mitjan segle xix. Per primer cop proposat pel polític liberal txec Karel Havlíček Borovský el 1846, com a austroeslavisme, es va convertir en un programa polític provisional pel polític txec František Palacký i completat pel primer president de Txecoslovàquia Tomáš Garrigue Masaryk en la seva obra Nova Europa: punt de vista eslau.

## Característiques

Els euroeslaus promouen la cooperació entre eslaus en igualtat de condicions per tal de resistir les tendències multiculturals de l'Europa Occidental i la posició dominant d'Alemanya dins de la UE. El típic és un fort alè de democràcia i valors democràtics. La seva opinió és que tot estat té el dret de decidir de fer-se fa membre de la Unió Europea. S'oposen a l'exclusió de Rússia de l'àrea cultural europea. A llarg termini consideren que és possible crear una comunitat eslava unida sense domini rus.

## Vegeu també

* Paneslavisme
* Europa eslava

## Referències

* 1 2 Wagner, Lukas. «The EU's Russian Roulette» p. 74–78, 85–90, 2009. [Consulta: 19 març 2017].
* ↑ Morávek, Štefan. Patriotizmus a šovinizmus (en eslovac). Bratislava: Government Office of the Slovak Republic, 2007, p. 97. ISBN 978-80-88707-99-8 [Consulta: 19 març 2017].
* ↑ Encyclopedia of Rusyn History and Culture. University of Toronto Press, 2002, p. 21. ISBN 0-8020-3566-3. «Austro-Slavism»
* ↑ Mikulášek, Alexej. «Ke koexistenci slovanských a židovských kultur» (en txec). Union of Czech Writers, 2014. [Consulta: 19 març 2017].
* ↑ Masaryk, Tomáš G. Nová Evropa: stanovisko slovanské (en txec). 5. Prague: Ústav T.G. Masaryka, 2016. ISBN 978-80-86142-55-5.
* ↑ Lukeš, Igor. Czechoslovakia between Stalin and Hitler. Oxford University Press, 1996, p. 5. ISBN 0-19-510266-5.
# Muvaji

Muvaji (en rus: Муважи) és un poble d'Udmúrtia, a Rússia, que el 2012 tenia 352 habitants. Pertany al raion d'Alnaixi.

## Referències

* ↑ «Численность населения Алнашского района в разрезе населённых пунктов на 1 января 2008 года». Алнашский районный Совет депутатов. Arxivat de l'original el 2012-04-11. [Consulta: 20 febrer 2010].
# Àngel Llàcer

Àngel Llàcer Pinós (Barcelona, 16 de gener de 1974) és un actor, presentador de televisió i professor d'art dramàtic català.
Llicenciat per l'Institut del Teatre de Barcelona (1996-1997), va completar la seva formació en centres interpretatius de San Miniato (Itàlia) i de Berlín. Ha estat professor d'interpretació a l'ESADE i al programa televisiu espanyol Operación Triunfo, ha estat director teatral d'obres com El somni d'una nit d'estiu i presentador de diversos programes de televisió de TV3.
La temporada 2012 – 2013 va presentar, conjuntament amb Manu Guix, el programa de ràdio Els optimistes (Catalunya Ràdio), durant el migdia.

## Televisió

És conegut sobretot com a professor d'interpretació, presentador del xat i director de l'acadèmia del reality show televisiu Operación Triunfo a la cadena La 1. Actualment està participant a Tu cara me suena d'Antena 3 formant part del jurat de junt amb Carlos Latre, Chenoa i Lolita. A laSexta va presentar un programa d'humor, Anónimos. A TV3 va presentar El salt de l'Àngel i el programa City a cegues a la cadena CityTV i actualment presenta Còmics. També ha presentat Pequeños Grandes Genios a TVE i No te olvides de la canción a laSexta. També ha participat en Los mejores años a TVE i La escobilla nacional a Antena 3.

## Teatre

* Mala sangre (1997)
* El somni de Mozart (1998)
* Mesura per mesura (1999)
* Fes córrer la veu (1999)
* Mein Kampf (1999)
* La tienda de los horrores (2000)
* A Little Night Music (2000-2001)
* The Full Monty (2001).
* Salinger, actor (2002)
* El somni d'una nit d'estiu, director (2002)
* Ja en tinc 30 (2004).
* Teatre sense animals, actor (2004
* La màgia dels Kikids, director i autor (2005)
* Tenim un problema, director i actor (2005)
* Ya van 30, director i actor (2007)
* Què, el nou musical (2008), amb Manu Guix i Àlex Mañas
* Boeing, Boeing, actor (2009)
* La doble vida d'en John (2010)
* Geronimo Stilton, director (2010)
* Madame Melville, director (2011)
* Splenda, amb el Mag Lari (2012)
* El Petit Príncep, director i actor (2014)
* Molt soroll per no res, de William Shakespeare, director (2015)
* Priscilla, la reina del desierto, director artístic (2015)
* Un cop l'any, director (2018)
* Frankenstein, actor (2018)
* La jaula de las locas, director i actor (2018)
* Cantando bajo la lluvia, director i actor (2021)
* The Producers, actor i codirector (2023)

## Premis

* Premi Butaca 1998: Millor actor de musical per "El somni de Mozart".
* Premi Butaca 2000: Millor actor de repartiment per "Mein Kampf".
* Premi Butaca 2002: Millor actor de musical per "The Full Monty".
Candidatures:
* Premi Butaca 2001: Millor actor de musical per "A Little Night Music".
* Premi Max 2002 al millor actor de repartiment per "The Full Monty".

## Referències

* ↑ «El programa d'Àngel Llàcer i Manu Guix a Catalunya Ràdio es dirà 'Els optimistes'». Ara, 30-08-2012 [Consulta: 30 agost 2012].

## Enllaços externs

* Myspace Àngel Llàcer fans site
# Julio José Iglesias Rouget

Julio Iglesias Rouget (Avilés, 26 de setembre de 1972) és un exfutbolista professional asturià, que ocupava la posició de porter.

## Carrera esportiva

Es va formar a l'equip de la seua ciutat natal, d'on va passar al filial del FC Barcelona. Sense arribar a debutar en lliga amb els blaugrana, el porter militaria a un bon grapat de conjunts de Primera, Segona i Segona B.
Va jugar més de 300 partits en Segona Divisió amb nou equips diferents, sent un dels jugadors clàssics de la categoria de finals dels 90 i principis dels 2000. No va tenir massa sort en els seus salts a primera divisió. Només va jugar 16 partits amb el CD Tenerife la temporada 01/02, i la següent va ser suplent inèdit amb el Reial Valladolid. Per rematar-ho, ambdós conjunts van baixar a Segona Divisió.

## Enllaços externs

* Fitxa de Julio José Iglesias Rouget a bdfutbol.com
# Canya (dolç)

Una canya o napolitana és un dolç de pasta de full de forma cilíndrica, normalment farcit de crema pastissera, xocolata, confitura de cabell d'àngel, o poma confitada. De probable origen francès, a França se la coneix com pain au chocolat, chocolatine, i amb altres noms. A Espanya es coneix com a «napolitana», però no és gens clar que tingui origen italià. Tampoc no s'ha de confondre amb la galeta napolitana.
Tot i que el nom original francès fa referència a la xocolata, també n'hi ha napolitanes farcides de crema, així com variants salades, farcides de sobrassada, de formatge, de salsitxa de frankfurt, etc.

## Referències

* ↑ « Pain au chocolat vs chocolatine… Fight ! », Mathieu Avanzi, linguiste et spécialiste des français régionaux, université catholique de Louvain, France TV Info.fr, Plantilla:Date-
* ↑ «Francia: La napolitana de chocolate, casi un asunto de Estado» (en castellà), 30-05-2018. [Consulta: 28 gener 2023].
* ↑ Assimil. «Pain au chocolat VS chocolatine : lequel l’emporte ?», 04-08-2021. [Consulta: 22 febrer 2022].
* ↑ Q&A on the official Manner homepage Arxivat 14 juliol 2011, a Wayback Machine.
* ↑ PILAR, CARRERO CASARRUBIOS, Mª; ELENA, RODRÍGUEZ CRESPO. Panadería y pastelería salada (en castellà). Ediciones Paraninfo, S.A., 2020-09-02. ISBN 978-84-283-3905-6.
* ↑ Steves, Rick. Rick Steves Spain 2020 (en anglès). Avalon Publishing, 2019-09-03. ISBN 978-1-64171-179-1.
Viccionari
# Don Carlos (cantautor)

Don Carlos (Kingston, 29 de juny de 1952) és un cantant i compositor de reggae jamaicà. Va començar a cantar l'any 1973 com a membre de Black Uhuru al costat de Garth Dennis i Derrick Simpson. És considerat un del precursors del roots reggae.
El 1988 va gravar «Jingle Bells» amb Glenice Spenser a A Reggae Christmas per a RAS Records. El 1990 va retornar com a cantant principal d'un àlbum Black Uhuru, Now.
Don Carlos va actuar a la capital keniana Nairobi el 2010 i el 3 de juny de 2017, i a les ciutats zambianes de Lusaka, Kitwe i Livingstone entre el 6 i el 8 de juny de 2014.

## Discografia

* Suffering (1981), Negus Roots - també publicat sota el títol Prophecy
* Day to Day Living (1982), Greensleeves
* Harvest Time (1982), Negus Roots
* Spread Out (1983), Burning Sounds
* Pass the Lazer Beam (1983), Jackpot
* Just A Passing Glance (1984), RAS
* Deeply Concerned (1987), RAS
* Time Is The Master (1992), RAS
* 7 Days A Week (1998), RAS
* Dub Version (2000), Dressed to Kill
* Changes (2010), Heartbeat

### Don Carlos & Gold

* Them Never Know Natty Dread Have Him Credential (1981), Channel One
* Raving Tonight (1983), RAS
* Ghetto Living (1983), Tamoki Wambesi
* Never Run Away (1984), Kingdom
* Plantation (1984), CSA
* Ease Up (1994), RAS

### Àlbums compartits

* Prison Oval Clash (1980), Tamoki Wambesi - amb Earl Cunningham & Charlie Chaplin
* Roots & Culture (1982), Jah Guidance - amb Culture
* Show-Down Vol. 3 (1984), Empire/Channel One - Don Carlos & Gold/The Gladiators
* Rasta Brothers (1985), Dancefloor - amb Anthony Johnson & Little John
* Firehouse Clash (1986), Live & Learn - with Junior Reid
* Head 2 Head (2001), Attack - Horace Andy & Don Carlos

## Referències

* ↑ Thompson, Dave (2002) "Reggae & Caribbean Music", Backbeat Books, ISBN 0-87930-655-6
* ↑ Larkin, Colin (1998) The Virgin Encyclopedia of Reggae, Virgin Books, ISBN 0-7535-0242-9, p. 28-9
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-02-23. [Consulta: 6 novembre 2021].
* ↑ «Zambia : Government to extend "operation Chibolya wipe out" to Don Carlos concerts».
* ↑ Kachingwe, Kevin (2014) "Reggae guru draws masses Arxivat 14 juliol 2014, a Wayback Machine.", Zambia Daily Mail, 6 June 2014. Retrieved 4 July 2014