OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francesc Pérez-Cabrero i Ferrater

Francesc Pérez-Cabrero i Ferrater (Barcelona, 19 de desembre de 1854 - Barcelona, 28 de març de 1914) va ser un compositor de sarsueles i director d'orquestra.

## Biografia

Fou fill de Francesc Pérez-Cabrero i Llorens, natural de Palma, i de Teresa Ferrater i Gener, natural de Barcelona. Estudià música amb Boi Sabater i Càndid Candi, però acabà llicenciant-se en dret civil. Visqué a diverses ciutats i hi dirigí orquestres de companyies d'òpera i sarsueles. Destacà en l'ensenyament del cant, i tingué per alumna, entre d'altres, la futura gran cantant Maria Barrientos.
Va morir el 28 de març de 1914, després d'una llarga malaltia.
Les seves filles Lluïsa i Mercedes van ser cantants de sarsuela.

## Obra dramàtico-musical

* Dos carboners. Judici verbal en un acte i en vers. Llibret d'Eduard Aulés. Estrenat al Teatre Tívoli de Barcelona el 18 d'agost de 1877.
* Agafar-ho al punt.... Sarsuela en un acte. Llibret de Domènec Font. Estrenada al Teatre Principal de Valls el dia 6 de gener de 1879.
* El cèlebre Maneja. Sarsuela en un acte. Llibret de Conrad Colomer. Teatre Tívoli, Barcelona, 12 juny 1880
* El capdell. Sarsuela en un acte. Música en col·laboració amb Joaquim Maria Vehils. Estrenada al Teatre Tívoli de Barcelona el 29 de juliol de 1880.
* El barretinaire. Revista còmico-seriosa-lírico-ballable en 2 actes. Llibret de Josep Feliu i Codina. Estrenada al Teatre Tívoli de Barcelona el dijous, dia 20 de juliol de 1882.
* El gorro de Fermín. Sarsuela en un acte. Llibret de Josep Maria Pous. Estrenada al Teatre Tívoli de Barcelona el 28 de gener de 1893.
* La llàntia meravellosa. 4 actes. Llibret de Conrad Colomer. Estrenada al Teatre Novetats de Barcelona, el mes de gener de 1894.
* Porten res de pago?. Vodevil en 3 actes. Original escrit en francès per Maurice Hennequin. Traducció de D. Bonaplata Alentorn. Cantàbils de Pérez-Cabrero. Estrenat al Teatre Nou de Barcelona, 1910
* Gardenia. Llibret de Conrad Colomer i Rogés.

## Referències

* ↑ «Naixements. 1854. Llibre 4. Registre núm.4046.». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 19-12-1854. [Consulta: 17 abril 2020].
* ↑ «En Francesc Pérez Cabrero». El Teatre Català, 04-04-2020 [Consulta: 25 maig 2020].
* ↑ «Notas locales». La Vanguardia, 29-03-1914, pàg. 3.
* ↑ «Diversiones públicas - Teatro Fortuny». Diari de Reus, 08-01-1898, pàg. 3.
# Whopper

Whopper és la marca comercial d'un entrepà d'hamburguesa dels locals de menjar ràpid de l'empresa Burger King creat per James McLamore, el fundador de Burger King l'any 1957.
Inclou diversos entrepans de diverses grandàries i configuracions, que solen incloure una hamburguesa entre dues llesques de pa i tomàquet, fulles d'enciam, ceba o rodanxes de cogombrets adobats. Segons el país on es ven hi afegeixen alguna salsa, com mostassa, quetxup o maionesa, a la llesca superior.

## Referències

* ↑ Swann, Patricia. Cases in Public Relations Management: The Rise of Social Media and Activism (en anglès). Patricia Swann, 2014, p. 545. ISBN 1134060270.
# Cal Gatzira

Cal Gatzira és una masia de Santa Perpètua de Mogoda (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una masia d'estil renaixentista que conserva les antigues pedres nobles pertanyents a l'antiga "Cal Gatzira".

## Descripció

És un edifici que consta de tres plantes, tancada per un ràfec i coberta a doble vessant amb teula àrab. A la planta baixa se situa la porta principal. A la dovella central, que està descentrada, hi ha un escut (IHS). A la primera planta, hi ha dues finestres rectangulars amb un escut a la de la banda dreta. A la segona planta, hi ha cinc finestres amb arc de mig punt que podrien tenir la funció d'assecador. Té un cos adossat, amb data de 1624, que és molt més baix que el principal i que està molt reformat. Té un rellotge de sol. Els materials de construcció són còdols i pedra. La façana principal està arrebossada.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Gatzira». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2016].
# Francis Hime

Francis Hime (31 d'agost de 1939) és un compositor, arranjador, pianista i cantant brasiler.

## Biografia

Fill de la pintora Dália Antonina, va començar els seus estudis de piano als sis anys al Conservatori Brasiler de Música.
En escoltar-lo tocar "Valsa d'Eurídice", Vinicius de Moraes ho convida a compondre junts, quan amb prou feines tenia 18 anys.
Als anys '60 ja és notori en l'escena de la MPB com a compositor, arranjador i intèrpret. Tot i això, dubta de poder viure de la música, per la qual cosa segueix la carrera d'Enginyeria Mecànica, de la qual es gradua el 1969.
També aquest any, es casa amb Olívia Hime i viatja als Estats Units, on estudia composició, orquestració, direcció d'orquestra, i bandes sonores de pel·lícules, amb mestres com Lalo Schifrin i David Raksin.
Al seu retorn al Brasil el 1973, reprèn una intensa activitat musical. Edita el seu primer fonograma en condició de solista, i inicia la seva societat amb Chico Buarque, al costat del que compon cançons com "Atrás da porta", "Vai Passar", "A Noiva da Cidade" i "Meu Caro Amigo".
Realitza bandes sonores per a pel·lícules com Dona Flor i seus dois marits, o Lição d'amor, premiades en el Festival de Gramado.
En els '80 comença a crear també obres erudites, les que seran executades, entre d'altres, per les Orquestres Simfòniques de Campinas, Rio de Janeiro, Sao Paulo, Pernambuco, sota la direcció de batutes com John Neschling o Roberto Tibiriçá.
El 2011, edita "Alma Música", amb Olívia Hime.

## Discografia

* 2007 - Francis Ao Vivo - DVD
* 2007 - Francis Ao Vivo
* 2006 - Arquitetura da Flor
* 2005 - Essas Parcerias
* 2004 - Álbum Musical
* 2003 - Brasil Lua Cheia - DVD
* 2003 - Brasil Lua Cheia
* 2002 - Choro Rasgado
* 2001 - Meus Caros Pianistas
* 2001 - Sinfonia do Rio de Janeiro de São Sebastião - DVD
* 2000 - Sinfonia do Rio de Janeiro de São Sebastião
* 1985 - Clareando
* 1982 - Pau Brasil
* 1981 - Sonho de Moço
* 1981 - Os Quatro Mineiros
* 1980 - Francis
* 1978 - Se Porém Fosse Portanto
* 1977 - Passaredo
* 1973 - Francis Hime
* 1964 - Os Seis em Ponto

## Referències

* ↑ «Francis Hime» (en portuguès brasiler). Dicionário Cravo Albin da Música popular Brasileira. [Consulta: 13 febrer 2022].
* ↑ «Francis Hime Songs, Albums, Reviews, Bio & More» (en anglès). allmusic.com. [Consulta: 13 febrer 2022].
* ↑ «Francis Hime». musicasdobrasil.net. [Consulta: 13 febrer 2022].
* ↑ López, Fernando «Francis Hime y los "caros amigos"» (en castellà). La Nación [Buenos Aires], 25-06-2005. ISSN: 0325-0946.

## Enllaços externs

* Francis Hime-(portuguès)
# Gran Premi del Canadà del 1971

Resultats del Gran Premi del Canadà de Fórmula 1 de la temporada 1971, disputat al circuit de Mosport el 19 de setembre del 1971.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 11 | Jackie Stewart | Tyrrell - Ford | 64 | 1h 55' 13. 1 | 1 | 9 |
| 2 | 17 | Ronnie Peterson | March - Ford | 64 | + 38.3 s | 6 | 6 |
| 3 | 10 | Mark Donohue | McLaren - Ford | 64 | + 1' 35.8 min. | 8 | 4 |
| 4 | 9 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 63 | + 1 Volta | 10 | 3 |
| 5 | 3 | Reine Wisell | Lotus - Ford | 63 | + 1 Volta | 7 | 2 |
| 6 | 12 | François Cevert | Tyrrell - Ford | 62 | + 2 Voltes | 3 | 1 |
| 7 | 2 | Emerson Fittipaldi | Lotus - Ford | 62 | + 2 Voltes | 4 | |
| 8 | 4 | Jacky Ickx | Ferrari | 62 | + 2 Voltes | 12 | |
| 9 | 14 | Jo Siffert | BRM | 61 | + 3 Voltes | 2 | |
| 10 | 20 | Chris Amon | Matra | 61 | + 3 Voltes | 5 | |
| 11 | 22 | John Surtees | Surtees - Ford | 60 | + 4 Voltes | 14 | |
| 12 | 31 | Helmut Marko | BRM | 60 | + 4 Voltes | 19 | |
| 13 | 6 | Mario Andretti | Ferrari | 60 | + 4 Voltes | 13 | |
| 14 | 15 | Peter Gethin | BRM | 59 | + 5 Voltes | 16 | |
| 15 | 28 | George Eaton | BRM | 59 | + 5 Voltes | 21 | |
| 16 | 18 | Nanni Galli | March - Ford | 57 | + 7 Voltes | 20 | |
| NC | 19 | Mike Beuttler | March - Ford | 56 | No classificat | 22 | |
| NC | 35 | Pete Lovely | Lotus - Ford | 55 | No classificat | 25 | |
| Ret | 24 | Rolf Stommelen | Surtees - Ford | 26 | Sobreescalfament | 23 | |
| Ret | 21 | Jean-Pierre Beltoise | Matra | 15 | Accident | 11 | |
| Ret | 33 | Skip Barber | March - Ford | 13 | Pressió de l'oli | 24 | |
| Ret | 5 | Clay Regazzoni | Ferrari | 7 | Accident | 18 | |
| Ret | 37 | Graham Hill | Brabham - Ford | 2 | Accident | 15 | |
| Ret | 8 | Tim Schenken | Brabham - Ford | 1 | Encesa | 17 | |
| Ret | 16 | Howden Ganley | BRM | 0 | Accident | 9 | |
| NVQ | 26 | Chris Craft | Brabham - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Jackie Stewart 1' 15. 3
* Volta ràpida: Denny Hulme 1' 43. 5 (a la volta 57)
* La cursa es va aturar a les 64 voltes per les condicions climatològiques adverses.

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 21 març 2010].
# Fundació Blueproject

La Fundació Blueproject (Blueproject Foundation) és una institució cultural privada per a la promoció de l'art contemporani situada a Barcelona. Es va inaugurar el setembre de 2013 i va ser fundada per Vanessa Salvi.

## Història

En l'exposició inaugural s'hi van poder veure obres d'Yves Klein, Andy Warhol, Jean-Michel Basquiat i Lucio Fontana, entre d'altres. El març de 2014 va presentar l'exposició Idolatry - What sacred games shall we have to invent?, que pretenia reflexionar al voltant de les noves idolatries sorgides després de la mort de Déu de Friedrich Nietzsche i que es componia d'obres de Keith Haring, Douglas Gordon, Damien Hirst, Basquiat i Doug Aitken.

## Sales i espais

La Fundació Blueproject compta amb una sala anomenada Il Salotto, on s'exposen obres d'artistes consagrats internacionalment, mentre que té la Sala Project dedicada a artistes que encara no han exposat a Catalunya.

## Referències

* 1 2 3 4 Frisach, Montse «Nous ídols, pregueu per nosaltres». Cultura, El Punt Avui, 21-03-2014, p. 30.

## Enllaços externs

* Fundació Blueproject - Lloc web oficial
# Gran Premi del Canadà del 1980

Resultats del Gran Premi del Canadà de Fórmula 1 de la temporada 1980, disputat al circuit urbà de Gilles Villeneuve a Mont-real el 28 de setembre del 1980.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 27 | Alan Jones | Williams - Ford | 70 | 1h 46' 45. 53 | 2 | 9 |
| 2 | 28 | Carlos Reutemann | Williams - Ford | 70 | + 15.54 s | 5 | 6 |
| 3 | 25 | Didier Pironi | Ligier - Ford | 70 | + 19.07 s | 3 | 4 |
| 4 | 7 | John Watson | McLaren - Ford | 70 | + 30.98 s | 7 | 3 |
| 5 | 2 | Gilles Villeneuve | Ferrari | 70 | + 55.23 s | 22 | 2 |
| 6 | 6 | Hector Rebaque | Brabham - Ford | 69 | + 1 Volta | 10 | 1 |
| 7 | 3 | Jean-Pierre Jarier | Tyrrell - Ford | 69 | + 1 Volta | 15 | |
| 8 | 26 | Jacques Laffite | Ligier - Ford | 68 | Sense combustible | 9 | |
| 9 | 21 | Keke Rosberg | Fittipaldi - Ford | 68 | + 2 Voltes | 6 | |
| 10 | 12 | Elio de Angelis | Lotus - Ford | 68 | + 2 Voltes | 17 | |
| 11 | 30 | Jochen Mass | Arrows - Ford | 67 | + 3 Voltes | 21 | |
| 12 | 14 | Jan Lammers | Ensign - Ford | 66 | + 4 Voltes | 19 | |
| Ret | 8 | Alain Prost | McLaren - Ford | 41 | Suspensions | 12 | |
| Ret | 16 | René Arnoux | Renault | 39 | Frens | 23 | |
| Ret | 15 | Jean-Pierre Jabouille | Renault | 25 | Suspensions | 13 | |
| Ret | 5 | Nelson Piquet | Brabham - Ford | 23 | Motor | 1 | |
| Ret | 11 | Mario Andretti | Lotus - Ford | 11 | Motor | 18 | |
| Ret | 22 | Andrea de Cesaris | Alfa Romeo | 8 | Motor | 8 | |
| Ret | 31 | Eddie Cheever | Osella - Ford | 8 | Prob. amb el combust. | 14 | |
| Ret | 20 | Emerson Fittipaldi | Fittipaldi - Ford | 8 | Caixa canvi | 16 | |
| Ret | 23 | Bruno Giacomelli | Alfa Romeo | 7 | Xassís | 4 | |
| Ret | 29 | Riccardo Patrese | Arrows - Ford | 6 | Accident | 11 | |
| Ret | 4 | Derek Daly | Tyrrell - Ford | 0 | Accident | 20 | |
| Ret | 43 | Mike Thackwell | Tyrrell - Ford | 0 | Accident | 24 | |
| NVQ | 9 | Marc Surer | ATS - Ford | | | | |
| NVQ | 1 | Jody Scheckter | Ferrari | | | | |
| NVQ | 50 | Rupert Keegan | Williams - Ford | | | | |
| NVQ | 51 | Kevin Cogan | Williams - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Nelson Piquet 1' 27. 328
* Volta ràpida: Didier Pironi 1' 28. 769 (a la volta 62)
* Didier Pironi va acabar el primer però va ser penalitzat amb un minut per haver-se saltat la sortida.

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-02-19. [Consulta: 17 abril 2010].
# Tony Reno

Tony Peter Niemistö (10 de febrer de 1963, Danderyd, un suburbi d'Estocolm, Suècia) és un músic suec d'ascendència finlandesa. És més conegut com a Tony Reno, el bateria original del grup suec de rock dur Europe.
Tony comença amb el grup Force el 1979, juntament amb el vocalista i teclista Joey Tempest, el guitarrista John Norum i el baixista Peter Olsson. Posteriorment es van anomenar Europe.
Va gravar amb aquesta agrupació els seus primers dos àlbums d'estudi, Europe i Wings of Tomorrow. Va marxar a correcuita d'Europe abans de la segona gira de concerts amb Wings of Tomorrow, el 1984. Segons es va publicar, va ser acomiadat a causa de la seva manca de motivació i a la suposada pèrdua de ritme en els assajos. El va reemplaçar n'Ian Haugland.
Sobre la seva sortida, els altres membres del grup opinen que no es prenia seriosament els assajos amb el grup. "Ell tenia una actitud indiferent", va dir en John Norum; "Creia que era més important ésser a casa amb la seva xicota que no pas assajar. I quan li ho vaig comentar, es va posar a riure.". En Thomas Erdtman (manager del grup) va enviar una carta a en Tony i li va dir que estava acomiadat. "Va ser com un llamp en un cel clar", va dir el bateria. "No tenia ni idea de per què em van acomiadar. De sobte em trobava sol. Els altres també afluixaven el ritme dels assajos de tant en tant", va etzibar. D'altra banda va finalitzar Norum en una entrevista amb Sweden Rock Magazine en 2004: "Avui en dia estem en contacte de nou, però tan aviat com li esmentem Europe ell no vol ni parlar-ne".
En 1986, a la cimera de la popularitat del seu antic grup, en Tony es va incorporar al grup de rock de crítica contra la corrupció política anomenat Geisha, reemplaçant en Mikkey Dee.
Tony Niemistö va canviar el seu cognom (de nou) a un més anglosaxó (igual que altres dels seus antics companys d'Europe), per anomenar-se Tony Lace. Aquest cognom el va utilitzar molt poc, tornant finalment a fer ús del seu cognom escandinau.
Geisha va publicar l'àlbum Phantasmagoria en 1987, i es va dissoldre dos anys més tard. El vocalista de Geisha (en Yenz Cheyenne), després va formar el grup =Y=, i tony s'hi va afegir. van publicar un EP (=Y=) el 1991, i un àlbum (Rawchild) en 1992.
Tony viu actualment a Upplands Väsby, Estocolm, on treballa per a una companyia de computadores, retirat completament de la vida musical.

## Discografia
### Europe

* Europe (1983)
* Wings of Tomorrow (1984)

### Geisha

* Phantasmagoria (1987)

### =Y=

* =Y= (1991)
* Rawchild (1992)

## Notes

* ↑ John Norum biography Arxivat 2010-12-14 a Wayback Machine., TVcoast.com
# Friedrich Kirchhoff

Friedrich Kirchhoff fou un advocat de dreta a Königsberg que tenia un alt sentit del deure cap a l'estat prussià.
Es va casar amb Johanna Henriette Wittke, i entre d'altres, van tenir al seu fill Gustav Robert Kirchhoff el 12 de març del 1824 a Berlín, el futur físic prussià.
La seva família era part de la florent comunitat intel·lectual de Königsberg, i Gustav, el seu fill més capaç, fou criat amb la creença que el servei Prúsia era l'únic camí obert per a ell.
Es aquesll temps, els professors eren també funcionaris públics, i Friedrich i Johanna van creure per al seu fill Gustav que ser un professor universitari representava la posició adequada on algú amb altes habilitats acadèmiques podia servir a Prúsia.

## Referències

* ↑ «Kirchhoff biography». [Consulta: 29 maig 2018].
# Gran Premi del Canadà del 1990

Resultats del Gran Premi del Canadà de Fórmula 1 de la temporada 1990, disputat al circuit urbà de Gilles Villeneuve de Mont-real el 10 de juny del 1990.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 27 | Ayrton Senna | McLaren - Honda | 70 | 1h 42' 56. 400 | 1 | 9 |
| 2 | 20 | Nelson Piquet | Benetton - Ford | 70 | + 10.497 s | 5 | 6 |
| 3 | 2 | Nigel Mansell | Ferrari | 70 | + 13.385 s | 7 | 4 |
| 4 | 28 | Gerhard Berger | McLaren - Honda | 70 | + 14.854 s | 2 | 3 |
| 5 | 1 | Alain Prost | Ferrari | 70 | + 15.820 s | 3 | 2 |
| 6 | 11 | Derek Warwick | Lotus - Lamborghini | 68 | + 2 Voltes | 11 | 1 |
| 7 | 8 | Stefano Modena | Brabham - Judd | 68 | + 2 Voltes | 10 | |
| 8 | 10 | Alex Caffi | Arrows - Ford | 68 | + 2 Voltes | 26 | |
| 9 | 29 | Éric Bernard | Larrousse - Lamborghini | 67 | + 3 Voltes | 23 | |
| 10 | 16 | Ivan Capelli | Leyton House - Judd | 67 | + 3 Voltes | 24 | |
| 11 | 3 | Satoru Nakajima | Tyrrell - Ford | 67 | + 3 Voltes | 13 | |
| 12 | 30 | Aguri Suzuki | Larrousse - Lamborghini | 66 | + 4 Voltes | 18 | |
| 13 | 14 | Olivier Grouillard | Osella - Ford | 65 | + 5 Voltes | 15 | |
| Ret | 12 | Martin Donnelly | Lotus - Lamborghini | 57 | Motor | 12 | |
| Ret | 35 | Gregor Foitek | Onyx - Ford | 53 | Motor | 21 | |
| Ret | 22 | Andrea de Cesaris | Dallara - Ford | 50 | Caixa canvi | 25 | |
| Ret | 36 | Jyrki Järvilehto | Onyx - Ford | 46 | Motor | 22 | |
| Ret | 6 | Riccardo Patrese | Williams - Renault | 44 | Frens | 9 | |
| Ret | 26 | Philippe Alliot | Ligier - Ford | 34 | Motor | 17 | |
| Ret | 4 | Jean Alesi | Tyrrell - Ford | 26 | Virolla | 8 | |
| Ret | 19 | Alessandro Nannini | Benetton - Ford | 21 | Virolla | 4 | |
| Ret | 5 | Thierry Boutsen | Williams - Renault | 19 | Col·lisió | 6 | |
| Ret | 25 | Nicola Larini | Ligier - Ford | 18 | Col·lisió | 20 | |
| Ret | 21 | Emanuele Pirro | Dallara - Ford | 11 | Col·lisió | 19 | |
| Ret | 9 | Michele Alboreto | Arrows - Ford | 11 | Col·lisió | 14 | |
| Ret | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ford | 0 | Virolla | 16 | |
| NVQ | 33 | Roberto Moreno | Euro Brun - Judd | | | | |
| NVQ | 15 | Mauricio Gugelmin | Leyton House - Judd | | | | |
| NVQ | 24 | Paolo Barilla | Minardi - Ford | | | | |
| NVQ | 7 | David Brabham | Brabham - Judd | | | | |
| NVQ | 17 | Gabriele Tarquini | AGS - Ford | | | | |
| NVQ | 18 | Yannick Dalmas | AGS - Ford | | | | |
| NVQ | 31 | Bertrand Gachot | Coloni - Ford | | | | |
| NVQ | 34 | Claudio Langes | Euro Brun - Judd | | | | |
| NVQ | 39 | Bruno Giacomelli | Life | | | | |

## Altres

* Pole: Ayrton Senna 1' 20. 399
* Volta ràpida: Gerhard Berger 1' 22. 077 (a la volta 70)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-12-21. [Consulta: 7 maig 2010].
# Totenpass

Totenpass (plural Totenpässe) és un terme alemany per referir-se a tauletes o plaques metàl·liques inscrites trobades en els sepulcres d'iniciats en l'orfisme, el culte a Dionís o religions de l'antic Egipte o semítiques. El terme significa "passaport pels difunts". Els Totenpässe es col·locaven prop del cos com una filactèria, o enrotllada i introduïda dins d'una càpsula al coll com un amulet. La inscripció explica a l'iniciat com navegar el més enllà.

## Exemples

El Museu J. Paul Getty té una fulla d'oració òrfica del segle IV aC de Tessàlia, un rectangle de fulla d'or que mesura aproximadament 26 per 38 mm.
El lloc d'enterrament d'una dona també a Tessàlia i que data de finals del segle IV aC contenia un parell de totenpässe en forma de lamellae (en llatí, 'làmines de metall primes', lamella en singular). Tot i que el terme "fulla" per descriure una làmina de metall té un ús metafòic modern, aquestes lamellae tenien forma de fulles cordades probablement per a representar heura; la gran majoria de Totenpässe d'aquest tipus són rectangulars. Les lletres gregues no estan inscrites en línies regulars, com en el cas de les làmines rectangulars, sinó que serpentegen per adaptar-se a la forma. Les fulles són petites i primes com el paper, una mesura 40 per 31 mm i l'altra 35 per 30 mm. Havien estat dipositades simètricament sobre el pit de la dona, que tenia els llavis tancats per una dànaca daurada o òbol de Caront, la moneda que s'ha de pagar al barquer dels morts perquè els porti pel riu Aqueront. En aquest cas, la moneda en particular té la representació del cap d'una Gorgona. També se situà a la tomba una figureta de terracota d'una mènades, una de les dones extàtiques en el seguici de Dionís.
Tot i que el text, que és serpentí i fràgil, és difícil de llegir, les inscripcions semblen parlar de la unitat de la vida i la mort i del renaixement, possiblement en forma divina. Se suposa que el difunt se situarà al davant de Persèfone, la Reina dels Morts, i afirmarà "He estat alliberat pel mateix Bacus."

## Referències

* ↑ Roy Kotansky, "Incantations and Prayers for Salvation on Inscribed Greek Amulets", in Magika Hiera: Ancient Greek Magic and Religion, edited by Christopher A. Faraone and Dirk Obbink (Oxford University Press, 1991), p. 116.
* ↑ Getty Villa amb aquesta Lamella Orphica. Consultat l'onze de maig de 2018.
* ↑ Daniel Ogden, Greek and Roman Necromancy (Princeton University Press, 2001), p. 188.
* ↑ K. Tasntsanoglou i George M. Parássoglou, "Two Gold Lamellae from Thessaly", Hellenica 38 (1987), pp. 3–5.
* ↑ K. Tasntsanoglou i George M. Parássoglou, "Two Gold Lamellae from Thessaly", Hellenica 38 (1987) 3–16.
# Galneryus

Galneryus (ガルネリウス, Garuneriusu) és un grup de power metal format a Osaka (Japó), el 2001. Les seves principals influències són Yngwie Malmsteen, Scorpions, Dream Theater i X Japan entre d'altres.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* The Flag of Punishment (2003)
* Advance to the Fall (2005)
* Beyond the End of Despair... (2006)
* One for All - All for One (2007)
* Reincarnation (2008)
* Resurrection (2010)
* Phoenix Rising (2011)
* Angel of Salvation (2012)
* Vetelgyus (2014)
* Under the Force of Courage (9 de desembre, 2015)
* Ultimate Sacrifice (27 de setembre, 2017)
* Into the Purgatory (23 d'octubre, 2019)

### Àlbums en directe

* Reliving the Ironhearted Flag (2014)

### Senzills

* Everlasting (2007)
* Alsatia / Cause Disarray (2008)
* Hunting for Your Dream (2012)
* Attitude to Life (2014)

### DVD's

* Live for Rebirth (2006)
* Live for All - Live for One (2008)
* Live in the Moment of the Resurrection (2010)
* Phoenix Living in the Rising Sun (2012)

## Referències

* ↑ «Galneryus». Allmusic. [Consulta: 1r setembre 2014].
* 1 2 «CDジャーナル Galneryus - アーティスト・プロフィール». [Consulta: 13 novembre 2014].
* 1 2 3 4 «Galneryus im Ohanami Interview & #Fanfaces! (English translation inside!)».
* ↑ «Galneryus - ガルネリウス». キューブミュージック. [Consulta: 17 març 2014].
* 1 2 «Exlusive interview with Syu». jame-world.com. [Consulta: 11 gener 2015].
* ↑ «hide Memorial Part Two». jame-world.com. [Consulta: 25 juliol 2012].

## Enllaços externs

* Galneryus - Lloc web oficial