OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coronària

La coronària (Chrysanthemum coronarium o Leucanthemum coronarium) conegut al Japó com shungiku (春菊) o kikuna (菊菜) és una espècie de margarida que és ornamental i comestible. És originari de l'est d'Àsia però també és consumida tradicionalment a Creta on s'anomena mantilida (μαντηλίδα).
Arran del terratrèmol del Japó de 2011 que afectà de la central nuclear de Fukushima Dai-ichi el mes de març es va retirar de la venda al Japó aquesta planta comestible junt amb els espinacs, la planta kakina, (una verdura de fulla emparentada botànicament amb els espinacs) i la llet, ja que en tots aquests productes, conreats en una zona del Japó, s'hi detectaren nivells de radiació considerats perillosos per a la salut.

## Descripció

Planta herbàcia que és una de les poques plantes de cicle anual del gènere Chrysanthemum. Presenta capítols florals compost de floretes grogues. Les fulles són bipinnades amb lòbuls. Es cultiva millor en climes suaus o lleugerament freds que no pas en els càlids on floreix prematurament. La sembra es fa a la primavera o la tardor.
És rica en minerals (Calci, fòsfor, sodi i potassi), i vitamines. També conté antioxidants que són saludables encara que també s'hi han observat dioxines tòxiques.
Els extractes de la varietat C. coronarium var. spatiosum inhibeixen el creixement de Lactobacillus casei, que és un bacteri beneficiós per l'intestí humà

## Ús alimentari

És popular en la gastronomia coreana, gastronomia cantonesa, especialment a la de Hong Kong, i a la gastronomia japonesa en el Nabemono. S'ha d'evitar la seva sobrecocció. A la gastronomia de Taiwan es fa servir com ingredient en la truita d'ostres.
A Creta se'n mengen els brots joves crus o bullits.

## Galeria

* A Israel

## Referències

* ↑ Germplasm Resources Information Network - (GRIN) Online Database. «Taxon: Glebionis coronaria (L.) Cass. ex Spach». GRIN Taxonomy for Plants. USDA, ARS, National Genetic Resources Program, Beltsville, Maryland. Arxivat de l'original el 2009-05-08. [Consulta: 10 gener 2008].
* ↑ Cercaterm cerca per a «Chrysanthemum coronarium» realitzada el 7/5/2001
* ↑ «Radiation Levels In Tokyo Tap Water Return To Normal Range» (en anglès). Nikkei, 26-03-2011. [Consulta: 22 agost 2011].
* ↑ «Chrysanthemum coronarium - L.». Plants for a future.
* ↑ Teixeira da Silva Jaime A., Yonekura Lina, Kaganda Joyceline, Mookdasanit Juta, Nhut Duong T. and Afach Ghanwa (2005) 'Important Secondary Metabolites and Essential Oils of Species Within the Anthemideae (Asteraceae)', Journal of Herbs, Spices & Medicinal Plants, 11: 1, 1 — 4
* ↑ «Garland Chrysanthemum Leaves: Nutrition and Health Benefits» (en anglès). heal with food. [Consulta: 22 agost 2011].

## Enllaços externs

* Nutrition Facts for Garland chrysanthemum
# Ciclogènesi

La ciclogènesi és el desenvolupament o la consolidació de la circulació ciclònica en l'atmosfera (un sistema de baixa pressió). Es tracta d'un terme que agrupa diversos processos, tots els quals donen lloc a la formació d'una mena de cicló. Pot ocórrer en diverses escales, des de la microescala a l'escala sinòptica. Els ciclons extratropicals formen ones al llarg dels fronts meteorològics, abans de la seva oclusió, per formar ciclons de nucli fred. Els ciclons tropicals es formen per la calor latent conduïda per l'activitat de les tempestes significatives i són de nucli càlid. Els mesociclons es formen sobre terra com ciclons de nucli càlid i poden portar a la formació de tornados. Les mànegues marines també es formen a partir de mesociclons. La ciclòlisi és el fenomen oposat a la ciclogènesi.
La ciclogènesi explosiva es produeix quan dues masses d'aire diferents, una càlida i l'altra freda, xoquen generant forts vents i abundants precipitacions, desenvolupant-se en un curt període, per això se'n diu "explosiva". Malgrat que en algunes de les seves característiques, com la del vent intens, s'assemblen als ciclons tropicals l'origen i l'evolució de tots dos són molt diferents. Un exemple de ciclogènesi explosiva va ser la que el 27 de febrer de 2010 afectà el nord de la península Ibèrica amb velocitats puntuals de vent a la província d'Ourense de 200 km/hora.

## Referències

* ↑ «Interpretación de Imágenes de Vapor de Agua». SENAMHI Dirección General de Meteorología del Perú, 2004. [Consulta: 18 maig 2008].
* ↑ «Arctic Climatology and Meteorology: Cyclogenesis». NSIDC National Snow and Ice Data Center. Arxivat de l'original el 2006-08-30. [Consulta: 4 desembre 2006].
* ↑ «American Meteorological Society Glossary - Cyclogenesis». Allen Press Inc., 2000. [Consulta: 12 octubre 2006].
* ↑ «El 2010 termina como segundo año de tiempo atípico, con 5 ciclogénesis» (en castellà). La Voz de Galicia, 04-01-2011. [Consulta: 8 octubre 2011].
# Microcaecilia rabei

Microcaecilia rabei és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Caeciliidae. Va ser descrit per Janis Arnold Roze i H. Solano el 1963.
Habita a Surinam, Veneçuela i, possiblement, al Brasil i Guyana. El seu hàbitat natural inclou boscos secs tropicals o subtropicals, plantacions, jardins rurals i zones prèviament boscoses ara molt degradades.

## Referències

* ↑ Roze, J. A.; Solano, H. «Resumen de la familia Caeciliidae (Amphibia: Gymnophiona) de Venezuela» (en castellà). Acta Biologica Venezuelica. Caracas, 3, 1963, pàg. 287-300.
* ↑ «Microcaecilia rabei (Roze and Solano, 1963)» (en anglès). Amphibian Species of the World. American Museum of Natural History. [Consulta: 10 març 2022].
# Gazania rigens

Gazania rigens és una espècie de planta herbàcia que pertany a la família de les asteràcies. És originària de Sud-àfrica i Moçambic. S'ha naturalitzat a altres parts del món i es conrea com a planta ornamental.

## Descripció

Gazania rigens es cultiva pel color brillant de les seves flors que apareixen a final de la primavera i principi de l'estiu. Les plantes prefereixen un lloc assolellat i toleren la sequedat i els sòls pobres.

## Taxonomia

Gazania rigens va ser descrita per (L.) Gaertn. i publicat a De Fructibus et Seminibus Plantarum.. .. 2: 451. 1791.
El nom genèric va ser atorgat en honor de Teodor Gaza (1398-1478), erudit italià d'origen grec i traductor de les obres de Teofrast del grec al llatí i l'epíte llatí rigens que significa "alguna cosa rígida".

### Varietats

* G. rigens (L.) Gaertn. var. leucolaena (DC.) Roessler. En el cultiu aquesta varietat es coneix com a Trailing Gazania.
* G. rigens (L.) Gaertn. var. rigens En el cultiu aquesta varietat es coneix com a Clumping Gazania.
* G. rigens (L.) Gaertn. var. uniflora (L.f.) Roessler És l'única varietat que és acceptada per The Plant List.

### Sinonímia

* Gorteria rigens L. basiònim
* Melanchrysum rigens (L.) Cass.
* Gazania ×splendens Hort.
* Gorteria spectabilis Salisb.
* Meridiana splendens Kuntze
* Meridiana tesselata Hill
* Gazania leucolaena DC.
* Gazania pavonia R.br.
* Gazania pavonia var. pavonia
* Gazania rigens var. rigens
* Gazania splendens Hend. & A.A.Hend.
* Gazania splendens Lem.
* Gazania uniflora (L.f.) Sims
* Gazania uniflora var. leucolaena (DC.) Harv.
* Gazania uniflora var. uniflora
* Gorteria heterophylla Willd.
* Gorteria pavonia Andrews
* Gorteria uniflora L.f.
* Othonna rigens L.

## Referències

* ↑ «Weeds Australia - Weed Identification - Gazania». Arxivat de l'original el 2008-05-14. [Consulta: 11 abril 2008].
* ↑ «Genus Gazania rigens». PlantNET - New South Wales Flora Online. Royal Botanic Gardens & Domain Trust, Sydney Australia. [Consulta: 11 abril 2008].
* ↑ Arthurs, Kathryn L. (ed.). Lawns & Groundcovers. Lane Publishing Co., 1979. ISBN 0376035072.
* ↑ «Gazania rigens». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 5 juliol 2015].
* ↑ En Noms Botànics
* ↑ En Epítets Botànics
* ↑ «African plants database».
* ↑ «Aluka - Entry for Gazania rigens var. uniflora Arxivat 2013-08-01 at Archive.is
* ↑ «Gazania rigens». Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra: Flora africana. [Consulta: 10 novembre 2010].
* ↑ The Plant List.

## Bibliografia

* Roessler, H. 1975. The Compositae of the Flora Zambesiaca Area, 5 - Subtribe Gorterinae. Kirkia 10(1): 73–99.
* Zuloaga, F. O., O. Morrone, M. J. Belgrano, C. Marticorena & E. Marchesi (editors) 2008. Catálogo de las Plantas Vasculares del Cono Sur (Argentina, Sur de Brasil, Chile, Paraguay y Uruguay). Monogr. Syst. Bot. Missouri Bot. Gard. 107(1): i–xcvi, 1–983; 107(2): i–xx, 985–2286; 107(3): i–xxi, 2287-3348.
# Alaina Capri

Alaina Capri és una actriu que va aparèixer a les pel·lícules del director Russ Meyer Common Law Cabin i Good Morning and... Goodbye!

## Primers anys de carrera

Capri va créixer a Inglewood (Califòrnia), i va ser nomenada Miss Muscle Beach l'any 1956. Als 16 anys, Russ Meyer la va fotografiar després de veure-la al diari. Capri va estudiar interpretació a la UCLA i més tard va formar part d'un trio de pop femení, The Loved Ones, sota la direcció d'Oliver Berliner.$^{:185}$ Va aparèixer en un paper no acreditat a la pel·lícula de Jerry Lewis The Delicate Delinquent (1957).$^{:186}$

## Carrera amb Russ Meyer

Abans que The Loved Ones marxessin per un compromís al Japó, Berliner va veure un anunci que buscava "noies guapes per posar en una pel·lícula" i va enviar la seva foto a Meyer.$^{:186}$ l primer paper de Capri amb Meyer va ser "Common Law Cabin" (1967).
La segona i darrera pel·lícula de Capri va ser Good Morning... and Goodbye! (1967). Segons el biògraf Jimmy McDonough, Capri es va sentir traïda per Meyer després d'una escena que li van dir "al·lusió a la nuesa" mostrava més del seu cos del que Capri se sentia còmoda. Ella li va dir a McDonough: "Estava molt molesta. Mai vaig tornar a parlar amb ningú del plató".$^{:202}$

## Via després de Russ Meyer

Capri va deixar l'espectacle després de Good Morning... and Goodbye! per convertir-se en mestra d'escola. Estava aterrida que algú s'assabentés de la seva carrera cinematogràfica i Meyer va protegir el seu anonimat.$^{:202}$ Capri va assistir al funeral de Meyer el 2004.$^{:394}$

## Filmografia

| Any | Títol | paper |
| 1957 | The Delicate Delinquent | No acreditat |
| 1967 | Good Morning and... Goodbye! | Angel Boland |
| 1967 | Common Law Cabin | Sheila Ross |

## Referències

* ↑ «Sailors Pick Brunette as Miss Muscle Beach». Los Angeles Times, 06-07-1956, p. 5.
* 1 2 3 4 5 6 McDonough, Jimmy. Big Bosoms and Square Jaws: The Biography of Russ Meyer, King of the Sex Film. Nova York: Crown Publishing Group, 2005. ISBN 1-4000-5044-8.
# Malgraó

El Malgraó és un turó de 684 metres al municipi del Bruc, a la comarca catalana de l'Anoia. En documents antics hi ha les variacions ortográfiques Malgrahons i Malgraons. També és el nom d'una partida al vessa del turó.
No hi ha cap camí que porti al cim només hi havia «el pas del Malgraó» un camí molt rost que atnay connectava Marganell amb el Bruc. Als vessants neixen a l'est el Torrent de cal Maroto i a ponent el Torrent del Malniu, tots de la conca del Llobregat.
Hi ha hagut afrontaments durant la Guerra dels Segadors als afores. Molts soldats portuguesos i van morir i haurien trobat un sepulcre al vessant del Malgraó. Segons la llegenda, un braç sortia del fossar i aquest hauria pertangut a un soldat portugués, que de jove hauria pegat sa mare i ara rebia el càstig merescut.

## Referències

* ↑ «Malgraó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «78. Malgraó». Llengua catalana. Optimot. [Consulta: 16 febrer 2025].
* ↑ Rehues Estivill, Assumpció; Ribes i Marí, Enric. Onomàstica del Bruc. 1. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans. Secció Filològica, 2024, p. 201 & 250. DOI 10.2436/10.2500.21.1. ISBN 978-84-9965-768-4.
* 1 2 «Del Puigllobí al Malgraó, un embolic amb història: Proposta de síntesis sobre la toponimia dels indrets de l’entorn del turó de Puigllobó i les fonts de Malniu i Alba». Tot Montserrat, 16-04-2019. [Consulta: 16 febrer 2025].
* ↑ Rehues Estivill, Assumpció. Onomàstica del Bruc. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2024. DOI 10.2436/10.2500.21.1. ISBN 978-84-9965-768-4.
* ↑ Serra i Massansalvador, Jordi. «Llegenda del Camp del Portuguès. El Bruc». Mapes de Patrimoni Cultural, 30-06-2012. [Consulta: 16 febrer 2025].
# Pere Joan Llobera

Pere Joan Llobera, monjo sagristà de Sant Joan de les Abadesses, fou escollit president de la Generalitat de Catalunya el 15 de desembre de 1478; càrrec que ostentà entre els anys 1478 i 1479, en substitució de Miquel Delgado que havia mort abans d'acabar el seu mandat.
Fou substituït per Berenguer de Sos.

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0884-0
Presidents de la Generalitat de Catalunya :
# Francí Vicenç

Francí Vicenç, President de la Generalitat de Catalunya en el període 1494-1497, fou nomenat el 31 de juliol de 1494).
El 22 de juliol, dia tradicional de l'elecció de diputats, havia estat elegit Pere Terrades, canonge sagristà de Girona, que morí de pesta sis dies més tard sense haver jurat el càrrec. En substitució seva va ser noment Francí Vicenç a Mataró, on s'havia traslladat la Generalitat per la pesta que afectava Barcelona.
Francí Vicenç havia estat nomenat canonge de Tarragona per l'arquebisbe Pero Ximénez de Urrea i de Bardaixí, entrant en conflicte amb els interessos d'Esteve de Garret i que va obligar a demanar el suport del rei Ferran II davant del papa.
Durant el seu mandat i a causa de la pesta, la seu de la Generalitat va ser traslladada a Mataró, en el període d'eleccions i posteriorment a Vic fins al 9 de febrer de 1495.
En el seu mandat es nota la influència de l'intervencionisme reial que és acompanyat per una voluntat forta de millorar les finances. També són destacables els conflictes amb els francesos al Rosselló, tot i que només feia dos anys que s'havia signat el tractat de Barcelona, mitjançant el qual França retornava el Rosselló i la Cerdanya. L'ocupació de Nàpols per part dels francesos, aconsellava, si més no, protegir la frontera del nord.
A les Corts de Tortosa (1495) s'acordà disposar d'un donatiu de 129.000 lliures per a contractar soldats i genets durant els propers tres anys per atendre els conflictes amb els francesos que cap al final de 1496 ocuparien Salses i atacaren Torroella de Montgrí.

## Bibliografia

* Salicrú i Lluch, Roser. «Francí Vicenç, prior de Tarragona (1494-1497)». A: Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0884-0.
Presidents de la Generalitat de Catalunya :
# Joan II de Ribagorça

Joan II de Ribagorça o Joan d'Aragó (Benavarri, 1457 - Montsó, 5 de juliol del 1528) fou castellà d'Amposta (1506-1512), cavaller de l'orde de Sant Joan de Jerusalem, comte de Ribagorça (1485 - 1512) i primer duc de Luna. Fou lloctinent general (1496), capità general i lloctinent de Catalunya (1503-1506), virrei de Nàpols (1507-1509), lloctinent general del regne d'Aragó (1513). Fill il·legítim d'Alfons VI de Ribagorça i de Maria de Jonqueres.
Es va casar amb Maria López de Gurrea Torrelles anomenada «la Ricahembra» el 1479, qui infantà Alfons VII de Ribagorça (1487) qui fou duc de Luna i comte de Ribagorça. En enviudar Joan el 1492, passà a ser cavaller de Malta i fou castellà d'Amposta el 1506. El 1495 va ser nomenat primer duc de Luna, títol creat pel seu oncle Ferran el Catòlic expressament per a ell. És a través del rei Ferran que arribà a lloctinent de Catalunya el 8 d'octubre de 1496 i hi serà fins al 1506 en què passa a substituir al Gran Capità com a lloctinent i virrei de Nàpols entre 1507 i 1509.
El 1512 tornà a Catalunya i és novament nomenat lloctinent de Catalunya i capità general del Principat. Pel seu càrrec eclesiàstic havia estat insaculat el 1506, i és a l'elecció del 1512 quan surt nomenat president de la Generalitat de Catalunya. Però no fou fins al 10 de juny de 1513 que va entrar a Barcelona i, ho va fer per jurar com lloctinent general del regne d'Aragó. L'absència de la capital contravenia les normes de residència requerides al diputat eclesiàstic i, a més, es considerava incompatible amb el càrrec de lloctinent general. Tot i les pressions dels altres diputats i els oïdors, Joan d'Aragó no presentà la renúncia fins al 10 de juny de 1514.

## Mort i enterrament

Va morir el 5 de juliol de 1528 a Montsó i va ser enterrat al monestir de Montserrat en un sepulcre renaixentista destruït a la guerra del Francès i reconstruït posteriorment.

## Referències

* ↑ Inclòs a la llista de nomenats per a ser diputat del braç eclesiàstic, segons la reforma del sistema d'elecció imposada per Ferran el Catòlic a les Corts de Barcelona (1493).

## Bibliografia

* Francisco José Morales Roca. Ediciones Hidalguia. Prelados, abades mitrados, dignidades capitulares y caballeros de las Ordenes Militares habilitados por el brazo eclesiástico en las Cortes del Principado de Cataluña: dinastía de Trastamara y de Austria : siblos XV y XVI (1410-1599), 1999. ISBN 9788489851153. , pàg.88
Presidents de la Generalitat de Catalunya :
# Generalski Stol

Generalski Stol és un poble de Croàcia situat al comtat de Karlovac. El 2011 tenia 2.642 habitants, un 99% dels quals eren croats.

## Referències

* ↑ Oficina d'Estadística de Croàcia. «Population by Ethnicity, by Towns/Municipalities, 2011 Census: County of Karlovac» (en anglès). Census of Population, Households and Dwellings 2011, 01-12-2012. Arxivat de l'original el 2021-03-16. [Consulta: 22 febrer 2021].
# Cistoïdeus

Els cistoïdeus (Cystoidea) són una classe extinta d'equinoderms. Vivien fixats al fons marí per una tija i s'alimentaven filtrant aigua.

## Registre fòssil

Com moltes altres classes d'equinoderms, els cistoïdeus van aparèixer durant el Ordovicià Inferior, assolint la seva major diversitat durant el Ordovicià Superior i Silurià. es van extingir en el Devonià.

## Característiques

Els cistoïdeus recorden petites maces ("cyste"). Com els seus cosins els crinoïdeus i blastoïdeus, els cistoïdeus eren suspensívors sèssils, alimentant-se per filtració d'aigua. Com la majoria dels equinoderms, el seu cos estava protegit per un conjunt de plaques calcàries encaixades, formant una teca molt sòlida, ovoide, estructurada en una simetria pentaradial imperfecta (més rarament trirradial) visible principalment per les cinc àrees ambulacrals i perforada per molts porus (probablement respiratoris, connectats a hidrospires).
La boca se situava en el centre, envoltada per cinc estructures que irradiaven com pètals, de diferents formes, i que sostenien òrgans filtrants molt ramificats anomenats braquioles, que permetien als cistoïdeus filtrar l'aigua per atrapar el plàncton del què s'alimentaven. L'anus estava a un costat de la teca.
La teca estava en l'extrem d'una vareta feta de artells circulars niats (com en els crinoïdeus amb tija), l'altre extrem de la tija estava unit al substrat.

## Taxonomia

La classificació de cistoïdeus és:
* Ordre Aristocystitida †
** Família Aristocystitidae Neumayr, 1889 †
* Ordre Asteroblastida Bather, 1900 †
** Família Asteroblastidae Bather, 1900 †
** Família Mesocystidae Bather, 1899 †
* Ordre Glyptosphaeritida Bernard, 1895 †
** Família Dactylocystidae Jaekel, 1899 †
** Família Glyptosphaeritidae Bernard, 1895 †
** Família Gomphocystitidae Miller, 1889 †
** Família Protocrinitidae Bather, 1899 †
* Ordre Sphaeronitida Neumayr, 1889 †
** Família Parasphaeronitidae Bockelie, 1984 †
** Família Sphaeronitidae Neumayr, 1889 †
Gèneres sense assignar:
* Gènere Asperellacystis Stukalina & Hints, 1987 †
* Gènere Batalleria Chauvel & Melendez, 1978 †
* Gènere Brightonicystis Paul, 1971 †
* Gènere Destombesia Chauvel, 1966 †
* Gènere Eumorphocystis Branson & Peck, 1940 †
* Gènere Flabellicystis Stukalina, 1979 †
* Gènere Glyptosphaeronites †
* Gènere Oanducystis Stukalina, 1979 †
* Gènere Pemphocystis Chauvel, 1966 †
* Gènere Phlyctocystis Chauvel, 1966 †
* Gènere Pyrocystites Barrande, 1887 †
* Gènere Regnellicystis Bassler, 1950 †

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Catalana
* ↑ «Clase Cystoidea - EL FICHERO DE FÓSILES DE AIP». [Consulta: 27 octubre 2020].
* ↑ BioLib - Cystoidea
# Cinctis

Els cinctis (Cincta) són una classe d'equinoderms del subembrancament Homalozoa coneguts només pels seus fòssil. El nom Homostelea és un sinònim de Cincta.

## Classificació

La posició filogenètica i la composició d'aquest grup estan encara en estudi. Segons BioLib:
* Família Gyrocystidae Jaekel, 1918 †
* Família Rozanovicystidae Rozhnov, 2006 †
* Família Trochocystitidae Jaekel, 1901 †

## Referències

* ↑ «Enciclopèdia Catalana - Cinctis (Cincta)». [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ «BioLib: Biological library - Homostelea». [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ Lefebvre, Bertrand; Derstler, Kraig; Sumrall, Colin D. «A reinterpretation of the solutan Plasiacystis mobilis (Echinodermata) from the Middle Ordovician of Bohemia*» (en anglès). Zoosymposia, 7, 1, 12-12-2012, pàg. 287-306. DOI: 10.11646/zoosymposia.7.1.27. ISSN: 1178-9913.
* ↑ «BioLib: Biological library - Cincta». [Consulta: 7 novembre 2020].
# Sport Klub Windhoek

L'Sport Klub Windhoek, també anomenat SK Windhoek, SKW, i Cymot SKW per patrocini, és un club de futbol namibià de la ciutat de Windhoek. El club ha estat tradicionalment el club dels namibians alemanys.

## Palmarès

* Lliga namibiana de futbol:
** 1966

## Referències

* ↑ «Uniforme del club». RSSSF.
* ↑ «Namibia - List of Champions». RSSSF.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Chiune Sugihara

Chiune Sugihara (杉原 千畝, Sugihara Chiune, 1 de gener de 1900 - 31 de juliol de 1986) va ser un diplomàtic japonès que va exercir com a vicecònsol de l'Imperi japonès a Kaunas, Lituània. Durant la Segona Guerra Mundial, Sugihara va ajudar milers de jueus a fugir d'Europa emetent-los visats de trànsit perquè poguessin viatjar pel territori japonès, posant en risc la seva carrera i la vida de la seva família. Els jueus que fugien eren refugiats de la Polònia occidental ocupada pels alemanys i la Polònia oriental ocupada pels soviètics, així com residents a Lituània.
El 1985, l'Estat d'Israel va honrar Sugihara com un dels Justos entre les Nacions per les seves accions. És l'únic nacional japonès que ha estat honrat amb aquest títol.
A Lituània, el 2020 va ser "L'any de Chiune Sugihara". S'ha estimat que fins a 100.000 persones vives avui són els descendents dels destinataris dels visats de Sugihara.

## Referències

* ↑ Mochizuki, Ken; Lee, Dom; Lee, Dom. Passage to freedom: the Sugihara story. Nova York: Lee & Low Books, 1997. ISBN 1880000490.
* ↑ Brockell, Gillian «'A Japanese Schindler': The remarkable diplomat who saved thousands of Jews during WWII». The Washington Post, 27-01-2021 [Consulta: 9 setembre 2024].