OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Micena humícola

Les micenes humícoles són micenes, cama-secs micenoides, que creixen preferentment sobre fulles, pinyes o virosta .

## Espècies de micenes humícoles

Les espècies de micenes humícoles més corrents són:
* Hemimycena lactea, micena blanca d’acícules
* Hemimycena cucullata, micena blanca de fulles
* Mycena quercus-ilicis, micena de fulles d’alzina
* Mycena aetites, micena de pastures
* Mycena filopes, micena de iode
* Mycena seynii, micena de les pinyes
* Hemimycena epichloë, micena dels rostolls
* Mycena amicta, micena de peu blau
* Atheniella flavoalba, micena groga i blanca
* Mycena zephirus, micena lilosa

## Referències

* 1 2 Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. II, p:137. El Papiol: efadós, 2021.
* ↑ Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
* ↑ Læssøe, Thomas; Petersen, Jens H. Fungi of Temperate Europe. Princeton: Princeton University Press, 2019. ISBN 9780691180373.
# Susan Greenfield

Susan Greenfield, baronessa Greenfield d'Otmoor (Chiswick, 1 d'octubre de 1950) és una neurocientífica, escriptora i divulgadora britànica.
Es va formar a l'escola Godolphin and Latymer i posteriorment es va graduar en ciències a la Universitat d'Oxford, on va obtenir el doctorat, i ha estat professora de Farmacologia. Ha investigat els mecanismes cerebrals implicats en la memòria i les malalties neurodegeneratives, així com els efectes de la tecnologia en el cervell humà. Va dirigir el Royal Institution of Great Britain fins al 2010 i ha estat una veu controvertida en el debat sobre l'impacte de les noves tecnologies, defensant el concepte de canvi mental (mind change). També ha fundat empreses de recerca en neurociència aplicada, com Synaptica i BrainBoost. Ha escrit diversos llibres de divulgació i la novel·la distòpica 2121 (2013).
Ha rebut nombrosos reconeixements, incloent-hi la Medalla Michael Faraday (1998), la distinció de Dama Comandant de l'Ordre de l'Imperi Britànic (DBE) i la Légion d'Honneur (2003). El 2001 va ser nomenada membre de la Cambra dels Lords amb el títol de Baronesa Greenfield.

## Referències

* 1 2 3 4 «Susan Greenfield: After the science, the fiction» (en anglès). The Independent. Arxivat de l'original el 2024-10-09.
* 1 2 3 4 5 «Susan Greenfield: The girl with all the brains» (en anglès). The Independent. Arxivat de l'original el 2024-11-17.
* ↑ Davies, Todd. «Book Review of Susan Greenfield's 'Mind Change: How Digital Technologies Are Leaving Their Mark On Our Brains'» (en anglès). Cornell University.
# Tres Bisbats

Els Tres Bisbats (en francès, Trois-Évêchés) és una regió històrica de l'època de l'antic règim francès format per les ciutats imperials lliures de Metz, Toul i Verdun i pels territoris dependents de les seves diòcesis; i que tenia coma capital a la ciutat de Metz. Actualment es trobarien a la Lorena, excepte alguns punts que tocarien la Xampanya i el Luxemburg francès.
Pertanyents al Sacre Imperi Germànic, a la província eclesiàstica de Trèveris, van ser ocupats en 1552 pel rei Enric II de França i van passar al seu domini, en forma de protectorat i com a països d'imposició, pel tractat de Chambord. En 1648 van ser annexionats a França pel Tractat de Westfàlia i en 1790, en reorganitzar-se l'Estat francès després de la revolució, van desaparèixer definitivament, dissolent-se en les actuals províncies.
Tenien uns usatges propis i, des de 1633, un parlament de l'antic règim (una mena de cort legislativa i de justícia) que, a diferència de les altres d'aquest règim, es renovava cada sis mesos.
# Octave Gengou

Octave Gengou (Ouffet, 27 de febrer de 1875 - Anvers, 25 d'abril de 1957) va ser un bacteriòleg belga. Va investigar amb Jules Bordet el bacteri Bordetella pertussis causant de la tos ferina.

## Biografia

Als vint-i-dos anys va obtenir el doctorat a la Universitat de Lieja, i posteriorment va ser nomenat director adjunt a l'Institut Pasteur de Brabant. El 1945 va ser nomenat professor emèrit a la Universitat de Brussel·les.
Gengou va treballar a l'Institut Pasteur de Bèlgica a Brussel·les. Amb Jules Bordet va aïllar el bacteri Bordetella pertussis en cultiu axènic el 1906 i el va declarar com la causa de la tos ferina. El 1912, va desenvolupar la primera vacuna per la tos ferina. També va treballar en diverses investigacions fonamentals i importants sobre proves de detecció de malalties (per exemple, la prova de Wassermann d'August von Wassermann).
Va ser secretari general de l'Oeuvre Nationale Belge contre la Tuberculose i president honorari de la Ligue nationale belge contre la Tuberculose.

## Obres publicades

Amb Jules Bordet, va col·laborar en les següents obres:
* Contribució a l'estudi de la coagulació del sang, 1903 - Contribució a l'estudi de la coagulació de la sang.
* Le Microbe de la coqueluche, 1906 - El microbi de la tos ferina.
* Note complémentaire sur le microbe de la coqueluche, 1906 - Notes addicionals sobre el microbi de la tos ferina.
* L'Endotoxine coquelucheuse, 1909 - La tos ferina endotoxina.
* Etiologia de la coqueluche. Etat actuel de la question, 1909 - Etiologia de la tos ferina. Estat actual de la pregunta.
* La Coagglutination des globules rouges par les mélanges des anticorps et des antigènes albumineux, 1911 - Coaglutinació de glòbuls vermells per mescles d'anticossos d’albúmina i antígens.
* Le Diagnostic de la coqueluche fruste par la méthode de la fixation d'alexine, 1911.

## Referències

* 1 2 ARMB; Royal Academy of Medicine of Belgium biographical information
* ↑ «Jules Bordet (1870-1961)» (en francès). biography of Jules Bordet. Institut Pasteur. [Consulta: 14 juliol 2021].
* ↑ «Gengou, Octave (1875-1947)» (en francès). Identifiants et Référentiels pour l'eseignement supérieur et la recherche. Arxivat de l'original el 2025-01-23. [Consulta: 15 febrer 2025].

## Vegeu també

* Immunologia
* Bacteriòleg
# Associació Siriana de Futbol

L'Associació Siriana de Futbol, també coneguda amb les sigles SFA o FASF (en anglès: Syrian Football Association o Syrian Arab Federation for Football, en àrab: الاتحاد السوري لكرة القدم o الاتحاد العربي السوري لكرة القدم) és l'òrgan de govern del futbol a Síria. Va ser fundada l'any 1936 i està afiliada a la Federació Internacional de Futbol Associació (FIFA) i a la Confederació Asiàtica de Futbol (AFC) des de 1937 i 1969 respectivament.
El 1974, la SFA va ser una de les associacions fundadores de la Unió d'Associacions de Futbol Àrabs, l'òrgan de govern del futbol dels països que formen part de la Lliga Àrab.
El 2001, la SFA va ser una de les sis federacions fundadores de l'Associació de Futbol de l'Àsia Occidental (WAFF), una de les cinc zones geogràfiques en les quals està dividida l'AFC.
La SFA és la responsable d'organitzar el futbol de totes les categories, incloses les de futbol femení, futbol sala i la Selecció siriana de futbol.
El 1966, la SFA va fundar la Lliga siriana de futbol (en anglès: Syrian Premier League), que és la principal lliga del país i la disputen catorze equips.
La principal competició per eliminatòries és la Copa siriana de futbol (en anglès: Syrian Cup), que va ser creada el 1959.

## Referències

* 1 2 «Syrian Football Association» (en àrab). SFA. Arxivat de l'original el 2019-04-21. [Consulta: 9 març 2020].
* ↑ «Syrian Football Association» (en anglès). FIFA. Arxivat de l'original el 2019-05-24. [Consulta: 29 febrer 2020].
* ↑ «Syrian Football Association» (en anglès). AFC. [Consulta: 9 març 2020].
* ↑ «Welcome to UAFA» (en àrab). UAFA, 09-03-2020.
* ↑ «Syrian Football Association (S.F.A)» (en anglès). WAFF. Arxivat de l'original el 2 de febrer 2020. [Consulta: 9 març 2020].
* ↑ Schöggl, Hans; Rahmeh, Allam. «Syria - List of Champions» (en anglès). rsssf, 17-10-2019. [Consulta: 9 març 2020].
* ↑ «Premier League» (en anglès). Soccerway. [Consulta: 9 març 2020].
* ↑ Keriaky, Ghassan. «Syria - List of Cup Winners» (en anglès). rsssf, 19-09-2019. [Consulta: 9 març 2020].
# Filtre genèric

En el camp matemàtic de la teoria de conjunts, un filtre genèric és un objecte utilitzat en teoria de forcing, una tècnica utilitzada per a molts propòsits, però sobretot per establir la independència de determinades proposicions respecte certes teories formals, com ara ZFC. Per exemple, Paul Cohen va utilitzar la tècnica de forcing per establir que ZFC, si és consistent, no pot demostrar la hipòtesi del continu, que afirma que hi ha exactament $\aleph _{1}$nombres reals. En la reinterpretació contemporània de la demostració de Cohen, es construeix un filtre genèric que codifica més de $\aleph _{1}$ reals, sense canviar el valor de $\aleph _{1}$.
Formalment, sigui $\mathbb {P}$ un conjunt parcialment ordenat, i sigui $F$ un filtre sobre $\mathbb {P}$; és a dir, $F$ és un subconjunt de $\mathbb {P}$ tal que:
* $F$ és no buit.
* Si $p,q\in \mathbb {P}$, $p\leq q$ i $p$ és un element de $F$, aleshores $q$ és un element de $F$ ($F$ està tancat cap amunt).
* Si $p,q\in \mathbb {P}$, aleshores hi ha un element $r$ de $F$ tal que $r\leq p$ i $r\leq q$ ($F$ està dirigit cap avall).
Ara, si ${\mathcal {D}}$ és una col·lecció de subconjunts oberts densos de $\mathbb {P}$, en la topologia els conjunts oberts bàsics de la qual són tots els conjunts de la forma $\{q\in \mathbb {P} :q\leq p\}$ per a una $p$ particular en $\mathbb {P}$, llavors un filtre $G$ sobre $\mathbb {P}$ es diu que és ${\mathcal {D}}$-genèric (o bé, genèric respecte ${\mathcal {D}}$) si $G$ té intersecció no buida amb tots els conjunts de ${\mathcal {D}}$; és a dir, $G\cap D\neq \emptyset ,\,$per a tot $D\in {\mathcal {D}}$.
De la mateixa manera, si $M$ és un model transitiu de ZFC (o d'un fragment prou gran d'aquesta teoria), amb $\mathbb {P}$ un element de $M$, aleshores es diu que $G$ és M -genèric, o de vegades genèric sobre M, si $G$ té intersecció no buida amb tots els subconjunts oberts densos de $\mathbb {P}$ que són elements de $M$; és a dir, $G\cap D\neq \emptyset ,\,$per a tot subconjunt obert dens $D$ de $\mathbb {P}$ tal que $D\in M$.

## Vegeu també

* Lema de Rasiowa–Sikorski.

## Bibliografia

* Kunen, K. (2014). Set theory an introduction to independence proofs. Elsevier.
* Jech, T. (2003). Set theory: The third millennium edition, revised and expanded. Springer Berlin Heidelberg.
# Josep Maria Roig i Rosich

Josep Maria Roig i Rosich (Alcover, 1947) és un historiador, escriptor i docent català.
Com a docent impartí lliçons d'Història contemporània a la Universitat Rovira i Virgili i quan es jubilà fou escollit professor emèrit de la matèria. Fou director del Centre d'Història Contemporània de Catalunya entre 2008 i 2011, i director de Revista de Catalunya entre 2012 i 2015. Col·laborà en la redacció d'articles a publicacions com L'Avenç, Serra d'Or i Revista de Catalunya. L'any 1991 guanyà el premi Fundació Congrés de Cultura Catalana de Biografia i Estudis Històrics per la seva obra La dictadura de Primo de Rivera a Catalunya (1923-1930). Un assaig de repressió cultural, dotat amb 500.000 pessetes.

## Obres

* 2011 - Història de la Generalitat de Catalunya. Dels orígens medievals a l'actualitat. 650 anys (com a coordinador) ISBN 978-84-393-8750-3
* 2010 - Francesc Macià, polític, teòric, agitador: documents (1907-1931) (selecció d'obres de Francesc Macià)
* 2006 - Francesc Macià: de militar espanyol a independentista català (1907-1923) ISBN 978-84-973-4405-0
* 1998 - "La Guerra que han provocat": selecció d'articles sobre la guerra civil espanyola (selecció d'obres d'Antoni Rovira i Virgili) ISBN 978-84-782-6966-2
* 1996 - Centenari Joan Alavedra (1896-1996) ISBN 978-84-393-3901-4
* 1993 - Història de l'Orfeó Català. Moments cabdals del seu passat ISBN 978-84-7826-405-6
* 1992 - La Dictadura de Primo de Rivera a Catalunya. Un assaig de repressió cultural ISBN 978-84-7826-281-6
* 1981 - Josep Irla, president de la Generalitat de Catalunya a l'exili (amb Felip Calvet i Costa)
* 1978 - L'Estatut de Catalunya a les Corts Constituents (1932) ISBN 978-84-725-6144-1

## Referències

* 1 2 3 4 «Biografia» (pdf). IRMU.org. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ «Premi Fundació Congrés de Cultura Catalana». FundacióCongrés.cat. [Consulta: 1r maig 2020].
* ↑ «Història de la Generalitat de Catalunya : dels orígens medievals a l'actualitat, 650 anys». Publicacions.IEC.cat. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ «Francesc Macià: Polític, teòric, agitador. Documents (1907-1931) / Josep M. Roig Rosich». LlibreriaTècnica.com. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ «Francesc Macià: de militar espanyol a independentista català (1907-1923)». Google Books. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ «"La Guerra que han provocat"». Laie.es. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ «L'Estatut de Catalunya a les Corts Constituents (1932)». Google Books. [Consulta: 30 abril 2020].
# Sortes Vergilianae

Les sortes vergilianae ('respostes de l'oracle virgilià') són una forma d'endevinació per mitjà de la bibliomància en la qual es donen consells o prediccions de futur interpretant passatges de les obres del poeta romà Virgili.
L'ús del poeta Virgili per a l'endevinació pot datar-se ja al segle II dC —quan la seua obra i la seua figura recuperen la popularitat—, i forma part d'una tradició posterior més àmplia que associava el poeta amb la màgia. El sistema sembla haver estat modelat a partir de les antigues sortes romanes tal com es veu a les sortes homericae, i més tard a les sortes sanctorum .

## Referències

* ↑ Virgili. Bucòliques. Fundació Bernat Metge, 2011. ISBN 978-84-9859-036-4.
* ↑ Ziolkowski, Jan M. The Virgilian Tradition: The First Fifteen Hundred Years. Yale University Press, 2008, p. xxxiv, 829–830. ISBN 978-0300108224.
# Bust La tradició

El Bust La tradició, és una de les tres "tradicions" que es conserven avui en dia, realitzades per l'escultor Agapit Vallmitjana i Barbany. En aquest cas, el bust de La tradició, es conserva al Museu Abelló de Mollet del Vallès, amb el número de registre 1.874. En tots els casos, el bust representa a una dona vella amb un mocador al cap. El bust es troba a sobre d'una pila de llibres. Destaca el corb que es troba sobre el cap de la senyora.

## Sobre "Les tradicions" realitzades per Agapit

L'any 1894, Josep Puiggarí, publica una Monografia de la casa-palau i museu d'Eusebi Güell amb motiu de la visita que van fer els membres del Centre Excursionista de Catalunya. En aquesta Monografia, Josep hi documenta una obra amb títol "La tradició", per tant, sabem que en aquest any s'hi conservava una versió de La tradició i que, avui en dia, no se sap si l'obra que va deixar documentada Puiggarí, era una versió de les que es conserven avui en dia o alguna altra diferent. L'obra que es conserva al Museu Víctor Balaguer és de les obres les quals s'ha obtingut més informació. Aquesta entra a formar part de la col·lecció de Balaguer l'any 1883 i el 1884 ja queda exposada en els primers espais que s'obre del museu. L'any 2012 es va subhastar un lot amb número 917, una altra obra de La tradició d'Agapit i que actualment deu formar part d'alguna col·lecció privada. Per acabar, parlar sobre l'obra que es troba a les reserves del Museu Nacional d'Art de Catalunya. Aquesta va ser donada per Hermenegild Vallmitjana, fill d'Agapit Vallmitjana i Barbany, l'any 1934.

## Descripció formal

Totes les versions esmentades presenten una iconografia i, per tant, una descripció formal similar. En l'obra es mostra el bust d'una vella que mira cap a l'infinit i que duu un corb a l'espatlla que l'acompanya i se li acosta a l'orella, a manera d'alter ego, mentre ella sembla parar tota l'atenció en aquest. Els corbs són animals que solen estar presents en els mites i llegendes tradicionals de moltes cultures. Tenen un estatus mític i són mediadors entre la vida i la mort. La figura reposa sobre uns llibres gruixuts que remeten a aquest passat remot que cal no oblidar. La minuciositat del treball en el detallisme de les robes, de les arrugues de la pell i del mateix plomatge del corb donen una gran força a la composició.

## Referències

* ↑ Els Vallmitjana i l'escultura moderna a Catalunya. Ramon Dilla Martí i Maria Torras Freixa.
* ↑ «La tradició. Museu Nacional d'Art de Catalunya». [Consulta: 1r abril 2021].
# The Keeper of the Bees

«The Keeper of the Bees» té aquests significats:
** The Keeper of the Bees, novel·la del 1925 de Gene Stratton-Porter
* Cinema:
** The Keeper of the Bees (pel·lícula de 1925), dirigida per James Leo Meehan
** The Keeper of the Bees (pel·lícula de 1935), dirigida per Christy Cabanne
** Keeper of the Bees (pel·lícula de 1947), dirigida per John Sturges
# Fàbrica Torras

La fàbrica Torras era un recinte industrial de Granollers, actualment desaparegut. Només se'n conserven dues xemeneies emmig de l'actual Rambla de Josep Tarradellas, catalogades com a elements singulars (tipus VI) en el Pla Especial de Protecció del Patrimoni Arquitectònic i Arqueològic de Granollers.

## Història

Aquesta fàbrica, juntament amb la Roca Umbert i ca l'Isidre Comas, va ser un dels màxims exponents de la indústria tèxtil a la ciutat. Va ser fundada el 1878 pels germans Pau i Francesc Torras i Serra, originaris de Lliçà d'Amunt, a la plaça de la Corona. El 1880 van projectar la construcció d'una «quadra» amb més capacitat al costat de la carretera de Granollers a Mataró (actual carrer de Josep Umbert), a tocar de l'antiga estació de ferrocarril, la qual cosa els facilitava l'arribada i sortida de mercaderies. El despatx era al carrer de Sant Pere Més Alt, 6 de Barcelona.
A la mort de Pau i Francesc, els seus hereus van dividir la fàbrica en dues raons socials diferents: Fills de Frederic Torras (Francesc i Paulí Torras i Villà, que van llogar la seva part a Josep Umbert i Companyia, empresa en la qual participaren com a socis) i Vídua de Joan Torras.
El 1944, es va constituir la societat anònima Industrial Torras, que disposava a Granollers de les seccions de teixidura, tint, blanqueig, acabats i manteniment, a més d'una filatura a Guardiola de Berguedà, i hi fabricava sarges, setens i teixits a quadres, entre d'altres productes. L'empresa va seguir creixent durant els anys 1950, però a la dècada següent van patir la crisi del sector i van haver de tancar el 1968.
El 1988, es va donar permís per a construir-hi blocs d’habitatges, l'estació d’autobusos i s'amplià el parc Torras Villà, inaugurat el 1974.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Xemeneies de la Fàbrica Torras». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
* 1 2 3 4 Cabana, 1992.

## Bibliografia

* Cabana, Francesc «Els Torras de Granollers». Fàbriques i empresaris. Els protagonistes de la Revolució Industrial a Catalunya. Enciclopèdia Catalana, 1992.

## Enllaços externs

* «La Fàbrica de Can Torras i les dues xemeneies de Granollers». Terra, aigua i racons (blog), 01-07-2018.
# Rhamnus pumila

Rhamnus pumila, Púdol de roca, és una espècie de planta dins la família Rhamnaceae.
És un arbust decumbent, de fins 20 cm, sense espines, amb com a mínim les branques joves pubescents. Fulles de 16-31 x 11-16 mm, alternes, obovades o el·líptiques, agudes, acuminades, de vegades obtuses, remotament asserrades, glabres, caduques, amb pecíol de fins 4,5 mm, pubescent. Flors fasciculades. Pètals absents. Disc glabre. Fruits de 2,8- 3,2 x 2,6-2,8 mm, verdencs. Llavors de 2,9-3,3 mm. Floreix de juny a juliol.
Es troba en les esquerdes de roques calcàries a les muntanyes del sud d'Europa, des de la península Ibèrica fins Albània.

## Sinònims

* Rhamnus pumilus
* Atulandra valentina Raf.
* Forgerouxa repens Raf.
* Frangula rotundifolia Mill.
* Oreoherzogia pumila (Turra) W.Vent

## Referències

* ↑ Rhamnus pumila en Flora Vascular
* ↑ Rhamnus pumila en PlantList/
# Guerra i pau (desambiguació)

«Guerra i pau o War and Peace» té aquests significats:
* Guerra i pau (1865-1869), novel·la de Lev Tolstoi
* Cinema:
** Guerra i pau (pel·lícula de 1915), pel·lícula russa de Vladimir Gardin
** Guerra i pau (pel·lícula de 1956), pel·lícula estatunidenca bèl·lica d'inspiració històrica dirigida per King Vidor
** Guerra i pau (pel·lícula de 1965), pel·lícula soviètica de Serguei Bondartxuk
* Televisió: War & Peace, sèrie britànica de televisió
* Òpera: Guerra i pau (Prokófiev), òpera de Serguei Prokófiev del 1946
* Pintura: Guerra i pau (Portinari), mural del 1956 de Candido Portinari
# King Kong

«King Kong» té aquests significats:
* King Kong (personatge), goril·la fictici gegantí de la cultura popular contemporània que s'origina com a personatge en una pel·lícula
* King Kong (pel·lícula de 1933), pel·lícula de monstres estatunidenca estrenada el 1933 dirigida per Merian Cooper i Ernest Schoedsack
* King Kong (pel·lícula de 1976), pel·lícula americana dirigida per John Guillermin i produïda per Dino De Laurentiis, estrenada el 1976
* King Kong (pel·lícula de 2005), pel·lícula estatunidenca dirigida per Peter Jackson protagonitzada per Naomi Watts
* Falla King-Kong, entitat fallera de la ciutat de València
# La Via Làctia

«La Via Làctia» té aquests significats:
# Lamb

«Lamb» té aquests significats:
* Cinema:
** Lamb (pel·lícula de 1985), dirigida per Colin Gregg
** Lamb (pel·lícula de 2021), dirigida per Valdimar Jóhannsson
* Altres:
** Lamb (cràter), cràter lunar
# Late Night

«Late Night» té aquests significats:
* Televisió:
** late night o programa d'entrevistes nocturn, format de televisió estatunidenc, sobre la base de l'humor, les entrevistes, i que és emés per les nits
** Late Night (franquícia), concepte televisiu de late night show del canal de televisió National Broadcasting Company creat el 1982, encarnat successivament per:
** Late Night with David Letterman, en televisió de 1982 a 1993
** Late Night with Conan O'Brien, en televisió de 1993 a 2009
** Late Night with Jimmy Fallon, en televisió de 2009 a 2014
** Late Night with Seth Meyers, en televisió des de 2014
* Cinema: Late Night (pel·lícula), comèdia estatunidenca dirigida per Nisha Ganatra i estrenada el 2019
* Videojocs: The Sims 3: Late Night, videojoc desenvolupat i publicat per Electronic Arts
# Les Fonts (desambiguació)

Les Fonts és el nom dels següents llocs:
* Les Fonts, nucli de població repartit entre els municipis de Terrassa i Sant Quirze del Vallès, al Vallès Occidental
* Les Fonts (Alcalà de Xivert), nucli costaner al terme municipal d'Alcalà de Xivert (Baix Maestrat, País Valencià)
* Les Fonts (Calce), antic poble de què només en roman el Mas de les Fonts, al municipi rossellonès de Calce
* Les Fonts (l'Estany), paratge del terme municipal de l'Estany, a la comarca del Moianès
* Les Fonts (Sant Martí de Canals), partida rural del municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà
* Les Fonts d'Aiòder, municipi de l'Alt Millars (el País Valencià)
* Barranc de les Fonts, diversos indrets
* Castell de les Fonts, castell medieval d'estil romànic del segle XI al poble de les Fonts, del terme de Calce (el Rosselló)
* Estació de les Fonts, estació de ferrocarril propietat de FGC a la urbanització de les Fonts, del municipi
* Mare de Déu de les Fonts, capella del poble de Salitja, en el municipi de Vilobí d'Onyar (la Selva)
* Molí de les Fonts, a prop de l'oest de el nucli urbà de Sot de Xera (els Serrans, País Valencià)
* Plaça de les Fonts, espai públic al centre de la vila d'Olesa de Montserrat
* Plaça de les Fonts (Bakú)
* Platja de les Fonts, platja d'arena del municipi d'Alcalà de Xivert, a la comarca del Baix Maestrat (País Valencià)
* Port Esportiu de les Fonts, al municipi valencià d'Alcalà de Xivert, al Baix Maestrat
* Refugi de les Fonts, refugi de muntanya de la Parròquia de La Massana (Andorra) a la Percanela sota el Pic de Les Fonts
* Santa Maria de les Fonts, església romànica del terme comunal de Calce, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord)
* Serrat de les Fonts, serra de la Vall de Boí (Alta Ribagorça), dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici
# Manicomi (pel·lícula)

«Manicomi» té aquests significats:
* Manicomi (pel·lícula de 1946), dirigida per Mark Robson i protagonitzada per Boris Karloff
* Manicomi (pel·lícula de 1974), dirigida per Jim Clark i protagonitzada per Vincent Price i Peter Cushing