OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Braç mort

Un braç mort és un petit llac que es forma al revolt d'un meandre d'un riu quan aquest escurça el camí i l'abandona. Es forma en general quan el riu talla el coll d'un meandre per escurçar el seu curs, cosa que fa que l'antic curs quedi ràpidament bloquejat, i més tard separat de la llera. Si només es talla una corba, el llac format tindrà forma de mitja lluna, mentre que si queden més d'un revolt aïllats, el llac tindrà forma allargassada.
Un braç mort es forma quan un riu crea un meandre a causa de l'erosió sobre les vores a causa de l'acció hidràulica i l'abrasió corrosió. Després d'un llarg període aquest meandre es va corbant cada cop més, i amb el temps, finalment pot passar que el coll del meandre acabi tocant el costat oposat i el riu tall pel coll, separant el meandre que formarà el braç mort . Quan un riu arriba a una zona de plana extensa, sovint al seu curs final fins al mar o cap a un llac, descriu nombrosos meandres. A les proximitats d'una corba del riu, els sediments es dipositen a la riba convexa (la riba de radi més petit). En contrast, tant l'erosió lateral com el tall inferior esdevenen al costat o la riba còncava (la riba de radi més ampli). La continua deposició a la riba convexa i l'erosió de la riba còncava causen la formació d'un meandre molt pronunciat, amb les dues ribes còncaves que es van aproximant. L'estret coll de terra entre les dues ribes veïnes còncaves finalment s'acaba tallant, bé per l'erosió lateral de les dues ribes còncaves o pels forts corrents d'una inundació. Quan això passa, es crea un nou canal fluvial més recte, que de seguida s'aprofundeix en discórrer més ràpid l'aigua menor perquè el recorregut és menor, i el llaç del meandre queda abandonat. Quan la deposició finalment segella la drecera del canal del riu, es forma el braç mort. Aquest procés té lloc al llarg del temps, amb una durada diferent, des de diversos anys a diverses dècades i de vegades pot ser essencialment estàtics.

## Referències

* ↑ «braç mort». Diccionari de geografia física. TERMCAT. [Consulta: 5 febrer 2023].
# Carbur de silici

El carbur de silici (SiC) és un material ceràmic de carbur covalent d'estequiometria 1:1 i que té una estructura semblant a la diamant. És gairebé tan dur com el diamant. Per la seva duresa, es fa servir com a abrasiu artificial, conegut amb per la marca comercial de carborúndum, així com a element calefactor en resistències, en reactors, i, com a reforç, en materials compostos. És relativament inert a l'oxidació, ja que en presència d'oxigen forma una capa protectora de SiO$_{2.}$
El carbur de silici és un material semiconductor (amb una banda prohibida de 2,4 V) i refractari que presenta molts avantatges en dispositius que impliquin treballar en condicions extremes de temperatura, voltatge i freqüència. El carbur de silici pot suportar un gradient de voltatge o de camp elèctric fins a vuit vegades superior al silici o l'arsenur de gal·li sense que rompre's. Aquest elevat valor de camp elèctric de ruptura el fa útil en la fabricació de components que operen a voltatges elevats i a altes energies com per exemple: díodes, transistors, supressors…, i fins i tot dispositius per microones d'alta energia. S'hi suma l'avantatge de poder col·locar una elevada densitat d'empaquetament en els circuits integrats.
Finalment, la duresa de 9 a l'escala de Mohs li proporciona una resistència mecànica que, junt amb les propietats elèctriques, li donen molts beneficis enfront d'altres semiconductors.

## Fabricació

El carbur de silici s'obté de sorres o quars d'alta puresa i coc de petroli fusionats en forn elèctric a més de 2200 °C amb la següent composició:
    SiO $_2$+3 C? SiC+2 CO

## Referències

* ↑ «Carbur de silici». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «carbur de silici». A: TERMCAT i Universitat Politècnica de Catalunya. Diccionari de física, 2019 (Diccionaris en Línia) [Consulta: 16 gener 2022].
* 1 2 «carbur de silici». Ubterm. Universitat de Barcelona, s.d. [Consulta: 16 gener 2022].
* ↑ Molera i Solà, Pere; Cruells Cadevall, Montserrat; Llorca i Isern, Núria; Vinyals i Olià, Juan. «Sinterització del SiC». A: Ciència dels materials. Barcelona: Publicacions i Edicions de la Universitat de Barcelona, 2007. ISBN 978-84-475-3178-3.
# Central (futbol americà)

El central o center (C) és un tipus de jugador ofensiu de futbol americà. La seva posició és al mig de la línia ofensiva de la formació d'atac, a l'inici de la jugada, i la seva funció és tant fer l'esnap com bloquejar rivals.
Acostumen a ser jugadors molt grans i forts (alguns poden pesar 150 kilos), però són el cap de la línia ofensiva, així que han de ser intel·ligents per esbrinar el tipus de jugada defensiva que poden rebre i comunicar als companys canvis en els bloqueigs. A més han de ser mínimament hàbils amb la pilota per fer un bon esnap que no posi en perill la jugada programada.

## Referències

* ↑ «central». termcat. Departament de Cultura - Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 juliol 2024].
* ↑ «Center» (en anglès). The Britannica Dictionary. Enciclopædia Britannica [Consulta: 2 agost 2024].
* 1 2 «Terms Glossary» (en anglès). NFL Football Operations. National Football League. [Consulta: 2 agost 2024].
* ↑ Hidalgo, Dani; Mariano Tovar, Rubén Ibeas. «LECCIONES DE FOOTBALL: fundamentos de la línea ofensiva y protección de pase» (en castellà). As. Grupo Prisa, 21-02-2014. [Consulta: 24 juliol 2024].
* ↑ «Centro (center)» (en castellà). Theplaybook.jimdo.com. [Consulta: 24 juliol 2024].
# President de les Filipines

Segons la constitució adoptada el 1987, el president de les Filipines és triat per la població per a un període de 7 anys. Aquesta és la llista dels presidents fins a l'actualitat.

## Primera República

* 22 de març de 1897 - 1 d'abril de 1901 - Emilio Aguinaldo (després de la independència d'Espanya, fins a la victòria de l'ocupació estatunidenca el 1901)

## Presidents durant el període de commonwealth amb els Estats Units

* 15 de novembre de 1935 - 1 d'agost de 1944: Manuel L. Quezon
* 14 d'octubre de 1943 - 14 d'agost de 1945: José Paciano Laurel
* 1 d'agost de 1944 - 28 de maig de 1946: Sergio Osmeña
* 28 de maig de 1946 - 4 de juliol de 1946: Manuel Acuña Roxas

## Presidents de les Filipines des de la independència l'any 1946

| Nom | Començament del mandat | Fi del mandat | Partit |
| Manuel Roxas (1892-1948) | 4 de juliol de 1946 | 15 d'abril de 1948 | Liberala partit |
| Elpidio Quirino (1890-1956) | 17 d'abril de 1948 | 30 de desembre de 1953 | Partit liberal |
| Ramon Magsaysay (1907-1957) | 30 de desembre de 1953 | 17 de març de 1957 | Partit Nacionalista |
| Carlos Polístico García (1896-1971) | 18 de març de 1957 | 30 de desembre de 1961 | Partit Nacionalista |
| Diosdado Macapagal (1910-1997) | 30 de desembre de 19611 | 30 de desembre de 1965 | Liberala partit |
| Ferdinand Marcos (1917-1989) | 30 de desembre de 1965 | 25 de febrer de 1986 | Partit Nacionalista Kilusang Bagong Lipunan |
| Corazon Aquino (1933-2009) | 25 de febrer de 1986 | 30 de juny de 1992 | Partido Demokratiko Pilipino-Lakas ng Bayan - PDP-LABAN/ United Nationalist Democratic Organization - UNIDO |
| Fidel Valdez Ramos (1928-2022) | 30 de juny de 1992 | 30 de juny de 1998 | Lakas - Christian Muslim Democrats - Lakas-NUCD-UMDP |
| Joseph Estrada (nascut el 1937) | 30 de juny de 1998 | 20 de gener de 2001 | Pwersa ng Masang Pilipino - PMP |
| Gloria Macapagal-Arroyo (nascuda el 1947) | 20 de gener de 2001 | 30 de juny de 2010 | Lakas–CMD / Kabalikat ng Malayang Pilipino - KAMPI |
| Benigno Aquino (1960-2021) | 30 de juny de 2010 | 30 de juny de 2016 | Partit Liberal |
| Rodrigo Duterte (nascut el 1945) | 30 de juny de 2016 | 30 de juny de 2022 | Partido Demokratiko Pilipino-Lakas ng Bayan - PDP-LABAN |
| Bongbong Marcos (nascut el 1957) | 30 de juny de 2022 | actualitat | Partido Federal ng Pilipinas |
# Cibermula

Una cibermula és una persona que actua d'intermediària en la comissió d'un delicte informàtic, generalment transferint els diners obtinguts de la víctima al delinqüent o a un altre intermediari. El terme és una derivació del genèric mula que descriu la contribució en l'execució de qualsevol delicte normalment a través de la recol·lecció i transmissió del profit o botí obtingut del delicte, però adaptat al fenomen de la delinqüència informàtica.
La responsabilitat penal de la cibermula depèn de múltiples factors, com ara la seva actuació conscient o inconscient i el grau de cooperació proporcionat als autors del delicte informàtic. D'aquí que la cibermula pugui ser sancionada com a cooperador necessari del delicte informàtic causat (per exemple, una estafa informàtica) o bé com a encobridora del delicte a través d'alguna de les modalitats de blanqueig de diners.
Les cibermules son captades mitjançant ofertes de treball o teletreball que arriben per correu electrònic i on els ofereixen una determinada quantitat de diners a canvi d'obrir un compte corrent on es rebran diferents remeses de diners.

## Referències

* ↑ «TERMCAT Cibermula».
* ↑ GUTIÉRREZ MAYO, ESCARLATA. Delitos Informáticos. Paso a paso. (en castellà). A Coruña: COLEX, 2021, p. 44 a 49. ISBN 978-84-1359-257-2.
# Comedó

El comedó o popularment barb (del llatí comedo, " menjador ”, la matèria sebàcia que la constitueix essent a l'època reputada per menjar-se la pell) és una acumulació excessiva de sèbum, secretada per la glàndula sebàcia, els queratinòcits i la melanina i que omple els porus de la pell. Es troba principalment a la cara i més concretament al nas i al front.
El comedó es pot omplir de bacteris que causen acne o servir d'hàbitat per a àcars com Demodex folliculorum .
Pot ser de tres tipus :
* Micro-comedó
* Comedó tancat o cap blanc
* Comedó obert o punt negre: la part en contacte amb l'aire que conté melanina s'oxida i es torna negra. També s'anomena barb de la pell.
L'excés de sèu i l'aparició de comedons es poden limitar netejant la pell amb productes adequats. Els comedons es poden extreure mecànicament per pressió, per exemple amb un extractor de punts negres.

## Notes i referències

* ↑ https://www.termcat.cat/ca/diccionaris-en-linia/264/fitxa/NDI5ODIzNw%3D%3D
* ↑ «l’acné» (en francès). dermato-info.fr. [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ «Quelles différences entre les points noirs et les points blancs ?». cosmopolitan.fr. [Consulta: 16 març 2019].
# Casa Fontanilles

La casa Fontanilles és un edifici al lloc més privilegiat de Bonastre (el Baix Penedès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya i declarat BCIL el 28/09/2022.
Es la casa pairal de la família Fontanilles que habita en ella, de manera ininterrompuda, des del 1356 fins a dia d’avui, sent un cas singular a la Catalunya Nova.
No es coneix la seva data de construcció, estant documentada des del 1356, encara que s'observen restes arquitectòniques més antigues. Des de llavors ha patit diverses modificacions i ampliacions. Conserva la part noble d’època baix medieval amb portes conopials i restes de pintures i enteixinat gòtic-mudèjar.
La darrera reforma important es va realitzar a mitjans del segle xix, moment en què es va configurar l’aspecte actual i es va realitzar la decoració de la façana principal amb esgrafiats. Aquest és, sens dubte, el seu aspecte més destacable, on s'alternen motius geomètrics, amb escenes de caça i els escuts de Catalunya i de Bonastre (una estrella de vuit puntes), tot emmarcat amb columnes jòniques. Presenta, a més, la data en què es va realitzar, el 1853.
Actualment presenta planta baixa, pis noble i pis alt. La planta baixa consta d'un arc rebaixat que dona accés a la casa i que emmarca la porta principal (als costats d'aquesta, a banda i banda, hi ha una marcada successió de finestres). El pis noble presenta tres balcons a la façana. El pis més alt presenta arrenglerades finestres quadrades.
És un clar exemple de casa senyorial rural dels segles XVIII i XIX de quan el conreu de la vinya i la fabricació del vi eren la principal font de riquesa de les terres del Penedès i Camp de Tarragona.

## Referències

* ↑ «Casa Fontanilles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].
* ↑ Ramón, J. 1894: Del fons d’una caxa a Jochs Florals de Barcelona. Any 36 de llur restauració, 133-220. Barcelona

## Enllaços externs

* «Casa Fontanilles». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Joan Subias i Galter

Joan Subias i Galter (Girona, 17 de juliol del 1897 - Barcelona, 22 de març del 1984) fou un historiador de l'art català.
Estudià a la Universitat de Barcelona assignatures de Ciències Exactes i de Química (1914-15) i a la de Saragossa de Filosofia i Lletres (1927-30).
L'any 1926 fou nomenat inspector dels serveis culturals de la província de Girona.
Ingressà al Servei de Catalogació de Monuments de Girona el 1927 i va ser, des 1929, assessor de la Comissió Protectora del Patrimoni Artístic Històric de la diòcesi de Girona. El 1930 esdevingué cap dels Serveis Culturals de la Diputació de Girona. Durant la guerra civil va tenir un paper important en el salvament del patrimoni artístic.
Fou, des 1956, catedràtic numerari d'Història de l'Art a l'Escola Superior de Belles Arts de Barcelona, després d'estar des del 1947 donant classes a l'Escola d'Arts i Oficis i a la mateixa de Belles Arts.
Fou membre numerari de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi
La historiadora de l'art Pia Subias és neta seva.

## Algunes obres

* Les taules gòtiques de Castelló d'Empúries, Diputació de Girona, 1930.
* El arte popular en España, Seix & Barral, Barcelona 1948.
* El monestir de Sant Pere de Roda, Ariel, Barcelona 1948.
* Un siglo olvidado de pintura catalana, 1750-1850, Amics dels Museus, Barcelona 1951.
* Historia de la pintura hispánica. De la prehistoria a Goya, Aedos, Barcelona 1962.

## Referències

* ↑ «Joan Subias i Galter». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Fonts

* Francesc Fontbona, Elogi de l'Acadèmia, Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi, Barcelona 1989.
# Ariobàrzanes

Ariobàrzanes és el nom dels següents personatges:
* Ariobàrzanes I, rei de Capadòcia, d'origen persa, elegit rei pels nobles del país, el Senat de Roma va autoritzar la seva elecció contra el nomenament d'un fill del rei del Pont
* Ariobàrzanes II rei de Capadòcia, fill d'Ariobàrzanes I i d'Atenaida Filostorga.
* Ariobàrzanes III, rei de Capadòcia, fill d'Ariobàrzanes II al que va succeir.
* Ariobàrzanes I del Pont, sàtrapa del Pont (vers 440 aC vers 410 aC)
* Ariobàrzanes II del Pont sàtrapa del Pont (363 aC-337 aC)
* Ariobàrzanes III del Pont, rei 265 aC-vers 240 aC
* Ariobàrzanes de Dascilios, sàtrapa de la Frígia Hel·lespòntica.
* Ariobàrzanes de la Pèrsida, sàtrapa de la Pèrsida.
* Ariobàrzanes d'Armènia, rei d'Armènia.
* Ariobàrzanes (general), general persa que es va enfrontar a Alexandre el Gran.
# Confórmer

Un confórmer, o isòmer conformacional, és un estereoisòmer que presenta isomeria conformacional respecte a un altre. Cada confórmer d'una mateixa espècie química està caracteritzat per tenir un mínim d'energia potencial. Aquests confórmers poden transformar-se uns en els altres per aportació de la suficient energia que permeti superar la barrera d'energia potencial que hi ha entre els mínims d'energia potencial de cadascun. Són exemples de confórmers el ciclohexà ${\ce {C6H12}}$ en les conformacions de barca o de cadira i els confórmers generats per la rotació d'un enllaç σ, que també s'anomenen rotàmers.

## Referències

* ↑ IUPAC, Compendium of Chemical Terminology, 2a ed. ("The Gold Book") (1997). Versió corregida en línia: (2006–) "conformer" (en anglès).
* ↑ «confórmer». Diccionari de química, 3a ed. UNIVERSITAT POLITÈCNICA DE CATALUNYA; TERMCAT, CENTRE DE TERMINOLOGIA; ENCICLOPÈDIA CATALANA. [Consulta: 10 gener 2023].
# Cursa clàssica

Una cursa clàssica és una carrera de ciclisme en carretera d'un sol dia. La majoria d'elles es corren a l'Europa occidental (França, Bèlgica, Països Baixos i Itàlia) des del segle xix.
Diverses d'elles tenen lloc durant la primavera europea en els mesos de març i abril, per la qual cosa en termes generals se'ls sol dir Clàssiques de Primavera. No està estrictament definit quan una carrera és una "clàssica", encara que se solen seguir uns certs criteris per a determinar-ho. Alguns d'ells són la distància i la dificultat del perfil de la ruta. També es valora una llarga tradició i que els ciclistes de major renom en la història hagin guanyat la carrera. Un altre factor és l'entusiasme que hi hagi en els espectadors al llarg de la carrera i la reputació dels ciclistes que participin. A més, la carrera ha de ser similar any rere any, introduint relativament pocs canvis en el recorregut.

## Monuments

En els últims anys, el terme Monuments es refereix a les cinc clàssiques més prestigioses, la Milà-Sanremo, el Tour de Flandes, la París-Roubaix, la Lieja-Bastonya-Lieja i el Giro de Llombardia. Aquestes són les més prestigioses en el seu tipus i la longitud és superior a 240 quilòmetres (més de 6 hores de durada).
* Milà-Sanremo
* Tour de Flandes
* París-Roubaix
* Lieja-Bastonya-Lieja
* Giro de Llombardia

## Referències

* ↑ «cursa clàssica». Cercaterm. TERMCAT. [Consulta: 28 novembre 2023].
* ↑ «Clásicas del ciclismo: una guía por la primavera ciclista» (en castellà). Bikester. Arxivat de l'original el 2023-05-28. [Consulta: 28 novembre 2023].
* ↑ «Los 5 monumentos del ciclismo y otras clásicas que no debes perderte» (en castellà). Sanferbike, 21-03-2023. [Consulta: 28 novembre 2023].
* ↑ Breukink, Erik. Wielerklassiekers (en neerlandès). Lannoo, 2004. ISBN 978-90-209-5646-7.
* ↑ Pearson, Harry. Stoempers van de kasseien: Een kleurrijke geschiedenis van de wielerklassiekers (en anglès). Karakter Uitgevers BV, 2020-08-03. ISBN 978-90-452-1710-9.
* ↑ «¿Cuáles son los cinco monumentos del ciclismo? Por qué reciben ese nombre y cuándo se corren las clásicas» (en castellà). DAZN News, 08-04-2023. [Consulta: 28 novembre 2023].
# Detergent per a plats

El detergent per a plats o líquid de plats dit també líquid rentavaixella o sabó de rentar plats és una classe de producte de neteja utilitzat per a rentar els plats. Es tracta d'un detergent dotat de propietats tensioactives capaces de separar les impureses.
Els productes per a rentar els plats són sobretot eficaços amb les taques de greix o de proteïnes. Ho són menys amb les taques degudes a sucres, i en aquest cas requereixen aigua calenta per a dissoldre-les.

## Vegeu també

* Rentavaixella
* Detergent
* Sabó
* Escorreplats

## Referències

* ↑ «detergent per a plats». Cercaterm. TERMCAT. [Consulta: 7 març 2024].
* ↑ «líquid de plats». Cercaterm. TERMCAT. [Consulta: 7 març 2024].
* ↑ https://www.compraonline.bonpreuesclat.cat/products/82168/details
# Vladímirovka (Kursk)

Vladímirovka (en rus: Владимировка) és un poble de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia un habitant. Pertany al districte de Kastórnoie.

## Referències

* ↑ «Общая Информация о районе». Официальный сайт Администрации Касторенского района. Arxivat de l'original el 2020-06-18. [Consulta: 3 desembre 2019].
# Epirogènesi

Epirogènesi (tectònica, estratigrafia), és el moviment d'elevació i d'enfonsament de grans àrees de l'escorça terrestre per causes tectòniques i que no produeix cap tipus de plegament ni cap nova estructura en les roques. Es tracta d'un moviment tectònic vertical a ll'escorça terrestre, ja sigui un ascens o un descens en una part o en la totalitat d'un continent o d'una conca oceànica.

## Processos

Inicialment hi ha hagut processos d'enfonsament que han originat geosinclinals amb la formació de grans conques intercontinentals. Alguns geòlegs sostenen que al final d'una orogènesi succeeixen moviments epirogènics i aleshores queden al descobert els plegaments que formaven els geosinclinals.
Els escuts i els massissos antics també poden ser afectats per rejoveniments epirogènics, ja siguin planuries baixes o altiplans més enlairats com el Tian Shan (7.439 m). Sovint, aquests massissos són cruïlles orogràfiques, com el massís Central Francès o el massís de Bohèmia.
Hi ha altres relleus que també es formen per epirogènesi com els penya-segats, per l'acció combinada de l'erosió de les onades, alhora que el mar ascendeix en el temps. També els relleus que formen les crostes i les roques superficials de les terrasses marines que sovint són riques en jaciments minerals com el petroli.

## Epirogènesi i orogènesi: diferenciació

A partir de les observacions de G.K. Gilbert, es distingeix entre l'epirogènia i l'orogènia.
* Epirogènia: moviments epirogènics: radials o verticals (on s'hi inclouen els moviments isostàtics) d'aixecament o esfondrament, contraposats i ben diferenciats dels
* Orogènia: moviments orogènics: horitzontals o tangencials que produeixen plegaments i dislocació dels estrats.

## Referències

* ↑ «epirogènesi». Termcat.cat, Diccionari de Geografia Física, 2022. [Consulta: 13 octubre 2022].
* ↑ «epirogènesi». Diccionari de Geologia, IEC, 2022. [Consulta: 13 octubre 2022].
* ↑ «epirogènesi». enciclopedia.cat, GEC, 2022. [Consulta: 13 octubre 2022].
* ↑ Rosselló, V.M.. «11.2 Escuts i massissos.». A: Manual de Geografia Física. 2a. Universitat de València, 1998, p. 203. ISBN 8437034663, 9788437034669.
* ↑ «Tectonismo» (en castellà). mundogeografia.com, 2022. Arxivat de l'original el 2020-09-27. [Consulta: 16 novembre 2022].
* ↑ Rosselló, V.M.. «12.1.1 Isostàsia, epirogènia i orogènia». A: Manual de Geografia Física. 2a. Universitat de València, 1998, p. 212. ISBN 8437034663, 9788437034669.

## Bibliografia

* Scarselli, N.; Adam, J.; Chiarella, D.. «27.7 Cenozoic/Mesozoic and Paleozoic orogenic systems and their fold and thrust belts. Orogeny versus epeirogeny». A: Regional Geology and Tectonics: Principles of Geologic Analysis: Volume 1: Principles of Geologic Analysis (en anglès). 1. 2a. Elsevier, 2020, p. 800. ISBN 0444641351, 9780444641359.

## Enllaços externs

* Endogenic Geomorphic Movements: Epeirogenic & Orogenic
# Maria Elena Fort i Cisneros

Maria Elena Fort i Cisneros (Barcelona, 1970), més coneguda com a Elena Fort, és una advocada catalana especialitzada en dret urbanístic i política. Actualment és la vicepresidenta institucional i portaveu de la Junta Directiva del Futbol Club Barcelona.
Fou membre de la directiva del Futbol Club Barcelona entre els anys 2008 i 2010 de la mà de Joan Laporta, i el març de 2021 va tornar entrar en la directiva del club, aquest cop com a vicepresidenta en l'àrea institucional, amb el mateix Laporta després de guanyar la candidatura en les eleccions del març de 2021.
Es presentà a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2017 com a número 23 de la llista per Barcelona de candidatura Junts per Catalunya. El maig del 2019 obtingué l'acta de diputada al Parlament de Catalunya a causa de la renuncia d'alguns diputats del grup parlamentari de Junts per Catalunya. També formà part de la candidatura de Junts Per Catalunya que encapçalava Quim Forn per a l'alcaldia de Barcelona, concretament ho feia en la posició 36.
Mare de dos fills, el març de 2015 es casà amb Jordi Sirera, que morí l'abril del mateix any a causa d'un càncer.
El 2024 es presenta a les eleccions al Parlament de Catalunya en 26a posició a la llista per Barcelona de Junts per Catalunya.

## Referències

* ↑ «Laporta casa a la exdirectiva Maria Elena Fort». Sport, 21-03-2015. [Consulta: 11 maig 2018].
* ↑ «Formalització dels càrrecs de la Junta Directiva». Arxivat de l'original el 21 març 2021. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ «Elena Fort i Cisneros».
* ↑ «¿Quién es Maria Elena Fort?» (en castellà). El Español, 29-03-2018. [Consulta: 11 maig 2018].
* ↑ «Pàgina oficial del FC Barcelona - Barça | FCBarcelona.cat | FC Barcelona». Arxivat de l'original el 21 març 2021. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ NacióBerguedà. «Miquel Buch i Núria Picas, entre les noves cares que entraran al Parlament | NacióBerguedà». [Consulta: 19 maig 2019].
* ↑ «Llista Junts per Catalunya - Barcelona | Eleccions Municipals 2019», 13-05-2019. [Consulta: 19 maig 2019].
* ↑ Torras, David; Domènech, Joan. «Maria Elena Fort: «Actuaron con mala fe»» (en castellà). El Periódico, 16-12-2016. [Consulta: 11 maig 2018].
* ↑ «Llista de Junts i Puigdemont per a les eleccions a Catalunya 2024». Vilaweb, 05-04-2024. [Consulta: 6 abril 2024].