OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Serra circular

La serra circular és una màquina per serrar fusta longitudinalment o transversalment. Funciona amb un motor elèctric que fa girar a gran velocitat un disc dentat. Emprant un disc adequat, pel que fa a la seva duresa i a la forma de les seves dents, també pot serrar metalls o altres materials.
Les serres circulars realitzen talls precisos, a més possibiliten el tall en angle fins a 45°. Algunes estan preparades per connectar-se a un extractor extern.

## Història

L'invent de la serra circular s'atribueix a Sarah Babbitt, que va néixer el 9 de desembre de 1779 a Hardwick (Massachusetts), EUA. L’any 1793 es va convertir en membre dels shakers, una comunitat religiosa, amb força adeptes als Estats Units i Anglaterra en aquella època, en la qual no es feien diferències entre els dos sexes. En aquest grup era coneguda amb el nom de Tabitha Babbitt.
Un dia del 1810 va veure com dos homes usaven un xerrac de dos mànecs per tallar uns troncs i es va adonar que la meitat de l’esforç es perdia, ja que en el moviment de tornada calia fer força per vèncer el fregament però el tall no avançava. Va considerar que si la serra es mogués sempre en el mateix sentit es podria aprofitar tot l’esforç, ja que es desplaçaria, sense parar, en la direcció del tall. Va pensar que donant-li forma de disc i fent-la girar aconseguiria el que volia. La idea es va provar i, finalment, el 1813, la primera serra circular es va fer servir en una serradora amb accionament hidràulic a la població d’Albany.
No va registrar aquesta invencio, perquè era la manera de procedir dels shakers. El 1816 dos homes francesos van veure un text que parlava sobre la serra circular i es van adonar que no estava patentada, així que van decidir fer-ho ells.

## Tipus de fulles de serra circular

* Amb dents rectes.
* Amb dents inclinades.

## Parts més importants

Les dues parts més rellevants de les serres circulars són el capçal i la mordassa.
* El capçal de la màquina és on hi ha el disc i una palanca que permet baixar-lo o pujar-lo.
* La mordassa ens serveix per subjectar el material.

## Referències

* 1 2 3 100 dones clau en la història de la ciència i tecnologia (en català). Cossetània, p. 26.
# Nadala Batiste i Llorens

Nadala Batiste i Llorens (Barcelona, 25 de desembre de 1925 - Barcelona, 5 de març de 2015) fou una actriu catalana.

## Carrera professional

Començà com a membre de l'Agrupació Dramàtica de Barcelona i continuà en diferents grups de teatre independent. A la dècada dels seixanta va treballar per a la televisió i, des de 1967 a 1972, va interpretar diversos papers per al programa de RTVE Teatre català. També figurà a la sèrie La Saga dels Rius, el 1976.
Des de l'any 1982 participà habitualment en els muntatges del Centre Dramàtic de la Generalitat de Catalunya i representà obres de reconeguts autors catalans i internacionals amb els directors i companyies més prestigiosos.
Entre les seves aparicions a la televisió hi ha sèries de TV3 com Ventdelplà, Secrets de família i Plats Bruts, entre d'altres, per les quals va arribar a ser ben coneguda del gran públic. També va tenir papers en telefilms com Càmping, Junts, Aquells cels, La dama enamorada o Quan la ràdio parlava de Franco. I formà part del repartiment de diferents pel·lícules en els anys vuitanta i noranta com La plaça del Diamant (1982) o La febre d'Or (1993), per exemple.
El 2003 va rebre la Creu de Sant Jordi.
Tot i que en el Registre Civil, per qüestions administratives, consta com a nascuda el dia 26, en realitat va néixer el dia 25, dia de Nadal: d'aquí ve el seu nom de Nadala.

## Teatre

* 1964, 30 de setembre. Una vella, coneguda olor de Josep Maria Benet i Jornet, estrenada al Teatre Romea de Barcelona, amb el paper de Mercè.
* 1964, desembre. Els justos d'Albert Camus, traducció catalana de Bonaventura Vallespinosa. Estrenada pel Teatre Experimental Català.
* 1965. L'habitació, de Harold Pinter. Estrenada pel Teatre Experimental Català.

## Filmografia
### Cinema

* El certificado (1970)
* L'obscura història de la cosina Montse (1978)
* La plaça del Diamant (1982)
* Una nit a Casa Blanca (1987)
* La febre d'Or (1993)
* El pianista (1998)
* Lisístrata (2002)
* Una casa de bojos (2002)

### Televisió

* Secrets de família, com a Trini (1995)
* Plats bruts, com a Remei (2002)
* Ventdelplà, com a Conxita (2005-2007)

## Referències

* ↑ «L'actriu Nadala Batiste mor als 89 anys». Vilaweb, 05-03-2015. Arxivat de l'original el 2020-11-27. [Consulta: 5 març 2015].
* 1 2 «Mor als 89 anys l'actriu Nadala Batiste». El Punt-Avui, 05-03-2015.
* ↑ «Ha mort l'actriu catalana Nadala Batiste als 89 anys». 324.cat, 05-03-2015. [Consulta: 5 març 2015].
* ↑ «Una intèrpret de llarg recorregut». La Vanguardia, 13-03-2015. [Consulta: 13 març 2015].
# Crabrònids

Els crabrònids (Crabronidae) són una família d'himenòpters apoïdeus, que inclou gairebé totes les espècies que abans componien la desapareguda superfamília Sphecoidea. És un grup molt ampli que consta d'uns 200 gèneres, amb unes 9.000 espècies.

## Taxonomia

Abans, els crabrònids, formaven part de la família Sphecidae, però aquest darrer nom està reservat actualment a una família separada basada en el que havia estat la subfamília Sphecinae. Aquest canvi és recent.
La família Crabronidae inclou 8 subfamílies:

### Subfamília Astatinae

* Astata, etc.

### Subfamília Bembicinae

* Bembix, Sphecius, Zyzzyx, etc.

### Subfamília Crabroninae

* Crabro, Dalara, Aha, etc.

### Subfamília Dinetinae

* Dinetus

### Subfamília Eremiaspheciinae

* Eremiasphecium, Laphyragogus

### Subfamília Mellininae

* Mellinus, Xenosphex

### Subfamília Pemphredoninae

* Microstigmus, Pemphredon, etc.

### Subfamília Philanthinae

* Cerceris, Philanthus, etc.

## Referències

* ↑ Sharkey, M.J. 2007: Phylogeny and classification of Hymenoptera. Pp. 521-548 in: Zhang, Z.-Q. & Shear, W.A. (Eds) Linnaeus tercentenary: progress in invertebrate taxonomy. Zootaxa, 1668: 1-766. «PDF». [Consulta: maig 2022].
* ↑ «FAMILY GROUP NAMES AND CLASSIFICATION and taxa excluded from Sphecidae sensu lato» (en anglès). Wojciech J. Pulawski. [Consulta: 11 agost 2023].
* ↑ «BioLib - Crabronidae» (en anglès). [Consulta: 11 agost 2023].
* Catalog of Sphecidae that includes Crabronidae, at Cal Academy Arxivat 2007-11-24 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Image Gallery from Gembloux Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Larra spp., mole cricket hunters on the UF / IFAS Featured Creatures Web site
# Nasal retroflexa sonora

La nasal retroflexa sonora és un fonema que es transcriu [ɳ] a l'AFI i que està present en llengües com el sànscrit i el suec, entre d'altres. No existeix en català.
En català antic, la n final corresponent al grup etimològic MN es realitzava retroflexa. Després evolucionà a dorsal: DAMNU(M) > dan [daɳ] > dany [daɲ].

## Característiques

* És una consonant nasal perquè l'aire surt alhora per la boca i el nas.
* És un so retroflex perquè la llengua es col·loca darrere els alvèols, tocant amb la punta el paladar.
* És un so pulmonar central.

## Referències

* ↑ Pons Delacio, Maria Agnès; Bernat i Baltrons, Francesc. Anàlisi lingüística d'un procés judicial de Mallorca del començament del segle XV, 2013, p. 34 [Consulta: 15 juny 2021].
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Robin Bank (pel·lícula)

Robin Bank és una pel·lícula catalana escrita i dirigida per Anna Giralt Gris i estrenada l'any 2022.

## Sinopsi

El documental narra la història d'Enric Duran i Giralt, un activista català autor d'un dels desfalcs més sonats del segle XXI a Europa. Durant més de dos anys, i després d'haver estudiat el sistema bancari a fons, va planificar una estratègia per aconseguir mig milió d'euros a través de 68 crèdits sol·licitats a 39 entitats bancàries. No els va tornar mai i va destinar els diners a projectes socials.

## Premis i Festivals

La pel·lícula es va estrenar al Festival Internacional de Documental de Thessaloniki el març de 2022. La pel·lícula va seguir el seu recorregut al Festival de Màlaga, CPH DOX, Ambulant, DocsBarcelona, entre d'altres, on es va alçar amb el premi del públic. Estrenada comercialment a Espanya i Alemanya. La pel·lícula ha estat seleccionada en més de 20 festivals nacionals i internacionals i va ser pel·lícula candidata a millor documental als 37 premis Goya. És una coproducció entre GusanoFilms i IndiFilm, amb Televisió de Catalunya i ART La Lucarne.

## Vegeu també

* Enric Duran i Giralt

## Referències

* ↑ «Robin Bank». Festival Internacional de Cinema en Català. [Consulta: 22 setembre 2022].
* ↑ «Robin Bank». Festival Internacional de Cinema Documental de Barcelona. [Consulta: 22 setembre 2022].
* ↑ «Un documentari s'endinsa en la història d'Enric Duran, el "Robin Hood català"». Vilaweb, 19-05-2022. [Consulta: 22 setembre 2022].
* 1 2 «Robin Bank (película 2022) - Tráiler. resumen, reparto y dónde ver. Dirigida por Anna Giralt Gris» (en castellà), 15-12-2022. [Consulta: 15 desembre 2022].
* ↑ Ñ, createRedacción Cine con. «Palmarés de Docs Barcelona 2022» (en castellà), 30-05-2022. [Consulta: 15 desembre 2022].
* ↑ País, Ediciones El. «Robin Bank | Cartelera de Cine EL PAÍS». [Consulta: 15 desembre 2022].
* ↑ «kinokino: Neu im Kino: Robin Bank | ARD Mediathek» (en alemany). [Consulta: 15 desembre 2022].
* ↑ Redacción. «Compiten por el Premio Goya 2023 a la Mejor Película Documental» (en castellà), 24-10-2022. [Consulta: 15 desembre 2022].
* ↑ «Enric Duran, el català que va estafar mig milió d'euros als bancs: 'Sí, ha valgut la pena'», 23-09-2022. [Consulta: 15 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Tràiler de Robin Bank a Youtube.
* Robin Bank a Filmin.
# Jeroni Bibiloni i Llaneres

Jeroni Bibiloni i Llaneres (Palma, 1802-1876), va ser un religiós mallorquí, franciscà observant, ideòleg i introductor del socialisme utòpic a Mallorca.

## Biografia

El 1818 ingressà al convent de Jesús Extramurs de Palma i, a partir de 1826, va ser catedràtic interí de retòrica de la Universitat Literària de Mallorca. Exclaustrat el 1835, va fer classes d'humanitats castellanes a l'Institut Balear i entre el 1842 i el 1848, va ser catedràtic interí de lògica, gramàtica, moral i religió. Aquests anys col·laborà amb Joan Gamundí en l'ordenació de la Biblioteca Pública de Palma i fundà, amb altres professors, un col·legi-gimnàs d'interins de primer ensenyament.
Va ser vocal de la Comissió de Monuments de Balears (1855) i entrà com a redactor a El Iris del pueblo el mateix any. Després de la revolució de 1868 va ser proposat en diverses ocasions com a diputat a Corts pel Partit Republicà Federal, amb Miquel Quetglas i Bauzà i va ser, dues vegades, president de la Junta de primer Ensenyament. La seva obra influí notablement el Partit Democràtic i els republicans federals mallorquins.

## Obra

El 1848 escriví la seva obra més important, Cristianos-Socialistas, on, influït per Felicité Robert de Lamennais, Ètienne Cabet i Narcís Monturiol, relacionà el cristianisme catòlic amb les teories dels socialistes utòpics europeus i del grup barceloní Icària.
Aquesta obra disgustà el bisbe Rafael Manso que l'obligà a una retractació: Explicaciones que, en descargo de su conciencia y rectificación de sus ideas, presentó el autor del folleto "Cristianos-Socialistas" al Ilmo Sr. Obispo de Mallorca D. Rafael Manso, que el prelat tampoc no acceptà i que no fou publicat fins al 1855, en el temps del bisbe Miquel Salvà.
És l'autor també del Discurso en la bendición de la bandera de la Milicia Nacional Voluntaria de Palma de Mallorca (1856).

## Referències

* ↑ «Bibiloni Llaneres, Jeroni». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 2. Palma: Promomallorca, p. 115-116. ISBN 84-8661702-2.
# Joan Barat i Creus

Joan Barat i Creus (Barcelona, 31 de gener de 1918 — Barcelona, 12 de gener de 1996) va ser un poeta i escriptor català. Va publicar diversos llibres, tant de poesia, com de novel·la i narrativa, entre els quals destaca Diari del captaire, on Barat ens presenta una visió personal de la ciutat de París. Va ser redactor actiu a la revista Ariel i va ser un dels promotors del Diccionari Català-Valencià-Balear. L'any 1950 va guanyar la viola als Jocs Florals de la Llengua Catalana de Perpinyà amb la seva novel·la Testimoni del silenci; el 1962 va aconseguir la Flor Natural als Jocs Florals de Tolosa de Llenguadoc amb De llevant a ponent.

## Obres
### Poesia

* Poemes (Barcelona, 1947)
* Testimoni del silenci (Barcelona, 1952)
* Seguint el temps (Barcelona, 1956), editat dins la col·lecció Llibres de l'Óssa Menor

### Novel·la

* Diari del captaire (Barcelona, 1958). Reedició a Ela Geminada (2022).
* La columna trencada (Barcelona, 1958)
* Això va passar a Gualba (Barcelona, 1976)

### Narrativa

* Històries de la terra de tot temps (Barcelona, 1983)

## Referències

* ↑ Localització del nínxol

## Enllaços externs

* «Joan Barat i Creus». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Bases de dades del Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 d'octubre de 2014]
# Gloria Ladson-Billings

Gloria Jean Ladson-Billings (Filadèlfia, 1947) és una teòrica pedagòga i formadora de professors nord-americana coneguda pel seu treball en els camps de la pedagogia culturalment rellevant i la teoria crítica de la raça, i els efectes perniciosos del racisme sistèmic i la desigualtat econòmica en les oportunitats educatives. El seu llibre The Dreamkeepers: Successful Teachers of African-American Children és un text important en el camp de l'educació. Ladson-Billings és professora emèrita i abans professora distingida d'educació urbana de la família Kellner al Departament de Currículum i Instrucció de la Universitat de Wisconsin-Madison.
Ladson-Billings va ser presidenta de l'Associació Americana de Recerca Educativa (AERA) el 2005-2006. Durant la reunió anual de l'AERA de 2005 a San Francisco, Ladson-Billings va pronunciar el seu discurs presidencial, "From the Achievement Gap to the Education Debt: Understanding Achievement in US Schools", en el qual va descriure el que va anomenar el "deute de l'educació", destacant la combinació de factors històrics, morals, sociopolítics i econòmics que han afectat de manera desproporcionada els estudiants afroamericans, llatins, asiàtics i altres estudiants no blancs. El 2021 va ser escollida membre de l'Acadèmia Britànica.

## Referències

* ↑ University, © Stanford. «Educators must resist a return to 'normal,' urges scholar and activist Gloria Ladson-Billings» (en anglès). Stanford Graduate School of Education, 29-04-2021. [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ Forester, Jakki. «Gloria Ladson-Billings brings equity in education discussion to K-State» (en anglès americà). The Collegian, 13-09-2013. Arxivat de l'original el 2022-11-27. [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ Ladson-Billings, Gloria. The dreamkeepers : successful teachers of African American children. 3rd, 2022. ISBN 978-1-119-79193-5. OCLC 1328002483.
* ↑ Delpit, Lisa D. Contemporary Sociology, 25, 3-1996, pàg. 240–241. DOI: 10.2307/2077209. JSTOR: 2077209 [Consulta: 26 octubre 2021].She championed the idea that educators need to be aware of the culture in the classroom to ensure effective teaching.
* ↑ «The British Academy elects 84 new Fellows recognising outstanding achievement in the humanities and social sciences» (en anglès). The British Academy, 23-07-2021. [Consulta: 22 gener 2022].
# Niàgan

Niàgan (rus: Ня́гань) és una ciutat situada a la part nord-oest de l'ókrug autònom de Khàntia-Mànsia, prop del riu Obi. Es diu així per un tributari de l'Obi, el Niàgan-Iugan. Originalment va ser anomenada Niakh (rus: Нях). La seva població el 2002 va ser, segons el cens rus del mateix any, de 52.610 habitants.
La ciutat i, en general, tota la regió són conegudes pels seus bruscs canvis de temperatura.

## Economia i història

Niàgan va nàixer el 1965 com un centre de la indústria forestal. Actualment es destaca per les seves indústries petrolieres i de gas natural.
Des del 2 d'abril del 1967 està connectada amb Iekaterinburg. Compta amb un aeroport, obert el 1993 i situat a 12 km a l'est de la ciutat, on operen, entre d'altres, avions russos com l'Antónov AN-24, el Iàkovlev YK-40 i el Túpolev TU-134. El setembre del 2000 s'hi va obrir un museu regional. A més, té el millor centre hospitalari de l'óblast de Tiumén.
Entre els seus personatges, destaca la tennista Maria Xaràpova, que actualment viu a Florida i va guanyar el torneig de Wimbledon del 2004, l'obert dels Estats Units del 2006 i l'obert d'Austràlia del 2008.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Niàgan (rus)
# Nature

Nature és una de les revistes científiques més antigues i famoses. El seu primer número va sortir el 4 de novembre de 1869. A diferència d'altres revistes, no està especialitzada en cap camp en concret, i publica articles de temes molt diversos, encara que la seva principal àrea és la biologia. El seu principal competidor és la revista Science.
Amb una periodicitat setmanal, Nature és una publicació de la companyia Nature Publishing Group subsidiària de Macmillan Publishers, al Regne Unit. Nature té oficines a Londres, Nova York, San Francisco, Washington DC, Tòquio, París, Múnic i Basingstoke, i disposa de corresponsals propis en la majoria dels països industrialitzats. L'editorial publica també diverses revistes especialitzades sota el nom de Nature com Nature Neuroscience, Nature Methods, Nature Structural i Molecular Biology entre d'altres.
La revista és llegida per científics i investigadors de tot el món. La major part dels articles són exposicions de treballs d'investigació molt tècnics. No obstant això també inclou editorials i notícies científiques de caràcter general així com articles sobre política científica en diferents països, crítiques de llibres tècnics i de divulgació i articles sobre la història i el futur d'algunes disciplines científiques.
Per a la majoria dels científics publicar a Nature constituïx una marca de prestigi. Els articles publicats apareixen de vegades ressenyats per la premsa general i es considera que es troben en primera línia de la investigació científica. Alguns articles famosos publicats a Nature han estat:
* El descobriment de l'estructura de doble hèlix de l'ADN per James Watson i Francis Crick el 1953.
* El descobriment del primer planeta extrasolar 51 Pegasi per Major i Queloz el 1995.
Els articles originals que arriben a Nature se sotmeten a un rigorós sistema de revisió per experts internacionals en l'àrea de què es tracti, als quals la revista demana la seva opinió sobre els articles enviats a experts (avaluació d'experts) i fa que entorn del 95 % d'originals siguin rebutjats. En casos dubtosos alguns dels experiments són repetits per altres científics confidencialment abans de la publicació. Els editors de la revista realitzen també una important filtració determinant si l'article és o no d'interès general i si està o no entre els temes d'interès científics superior. Tot i tots aquests filtres alguns articles publicats per la revista van constituir famosos escàndols en demostrar-se la falsedat dels resultats presentats. Alguns exemples són els casos de la memòria de l'aigua o la fusió freda.
L'any 2007 ha estat guardonada amb el Premi Príncep d'Astúries de Comunicació i Humanitats juntament amb la revista Science.

## Referències

* ↑ (castellà) Premi Príncep d'Astúries de Comunicació i Humanitats 2007 Arxivat 2010-03-23 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Pàgina web de Nature (anglès)
* Nature Clinical Practice Oncology (anglès)
Viccionari
# Cala Talabre

La Cala Talabre és una cala i una platja natural del municipi del Port de la Selva (Alt Empordà), situada a la badia del Golfet, dins del Parc Natural del Cap de Creus, entre la Cala Galera i la Cala Tavellera. Orientada al nord nord-est, té una longitud de 50 m i una amplada mitjana de 33 m, formada sorres gruixudes, graves i còdols. A la part posterior de la platja s'hi forma un bassal d'aigua dolça que prové del rec de Talabre. El bassal, d'uns vint metres de llargada i entre dos i tres metres de profunditat, va albergar una de les darreres colònies de tortuga de rierol del Cap de Creus.
El poeta J. V. Foix va esmentar la cala Talabre al poema Balada dels cinc mariners exclusius i del timoner, que era jo, que va escriure el 1950 després de veure el quadre Nocturn, de Joan Ponç, tela que recull el viatge iniciàtic que van fer amb els companys del grup artístic Dau al Set, des d’El Port de la Selva a Portlligat, per visitar Salvador Dalí.

## Referències

* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 108-109. ISBN 978-84-9034-407-1.
* ↑ «Un viatge cap a Dalí». Catorze.
# Bullidora elèctrica

Una bullidora elèctrica és un petit electrodomèstic utilitzat per a bullir aigua, que es fa servir sovint per a preparar te o cafè. Consisteix en un recipient metàl·lic o plàstic amb una nansa a manera de gerra, que conté una resistència elèctrica. Quan l'aigua arriba al punt d'ebullició, la gerra s'apaga automàticament i evita així que l'aigua s'evapori i que la resistència cremi.
Als anys 80 del segle xx es va desenvolupar bullidores sense cable que es posen damunt una base connectada amb cable endollable a la xarxa elèctrica. Aquest concepte en facilitant la manipulació. Augmenta la seguritat perquè es pot vessar l'aigua sense ser connectat a la xarxa elèctrica. N'hi ha amb resistències, visbles, i d'altres amb resitències separades que no tenen contacte directe amb l'aigua. Aquestes darreres són més fàcils per netejar, com que la calç no es deposita en la resistència.Sedimentació
La sedimentació és l'acumulació en el dipòsit d'aigua dels minerals naturals dissoltes en l'aigua, principalment carbonat de calci. L'escalfament de l'aigua fa que els minerals se separin i caiguin al fons del dipòsit. Aquesta acumulació pot eventualment crear una varietat de sorolls a les calderes de gas, reduir l'eficiència de la unitat i donar lloc a olor de sofre (o pudor d'ous podrits).

## Referències

* ↑ «kettle - bullidora». A: Diccionari anglès-català. Barcelona: Grup Enciclopèdia.
# Jorge Fornés

Jordi Fornés, conegut artísticament com a Jorge Fornés (Vilanova i la Geltrú, 1974) és un dibuixant de còmic català.
Artista autodidacta, aprofitava les nits i les estones de descans al taller de cotxes on treballava per perfeccionar la tècnica. El 2014 la seva vida canvia quan des del Saló del Còmic de Barcelona entra en contacte amb diversos editors estatunidencs i francesos. Poques setmanes després va rebre una oferta per dibuixar Batman a DC i poc després fou la companyia Marvel qui el va trucar.
Des d'aquell moment ha dibuixat Lobezno, la sèrie X-Men, diversos números de Batman de l'etapa del guionista Tom King, la minisèrie Heroes in Crisis, Daredevil per a Marvel o Hot Lunch Special per a AfterShock Comics. El 2020 tornà a col·laborar amb Tom King a Rorschach, obra que ha estat aclamada per la crítica, on aprofundeix en l'univers Watchmen. El 2022 fou nominat als premis Eisner en la categoria a millor història curta per Tap, tap, tap.

## Referències

* 1 2 3 Gala, Adrià. «Jordi Fornés: "En dos mesos he passat de treballar en un taller de Ford a dibuixar els X-Men per Marvel"». [Consulta: 5 desembre 2023].
* 1 2 Mocholí, Antonio. «JORGE FORNÉS» (en castellà), 09-02-2023. [Consulta: 5 desembre 2023].
* ↑ «Jorge Fornés - Santa Cruz Cómic» (en espanyol europeu), 17-03-2022. [Consulta: 5 desembre 2023].
* ↑ Vinuesa, David. «El Rorschach de Jorge Fornés: la excelencia del cómic noir en el universo Watchmen» (en espanyol europeu), 23-04-2023. [Consulta: 5 desembre 2023].