OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pippa Passes (pel·lícula)

Pippa Passes, també titulada “The Song of Conscience”, és una pel·lícula muda de la Biograph dirigida per D. W. Griffith i protagonitzada per Gertrude Robinson. Està basada en el poema homònim de Robert Browning. Filmada a Edgewater i als estudis de la companyia a Nova York en una sola bobina, es va estrenar el 4 d’octubre de 1909.

## Argument

De bon matí el sol entra per la finestra de Pippa il·luminant l’estança. És dia de festa i Pippa es vesteix i amb el seu llaüt surt a cantar sense adonar-se el bé que està a punt de fer. Un home marxa de casa per gastar-se els guanys a la taberna negligint la dona que amb una criatura resta desesperada. Mentre és a la taverna, Pippa passa cantant la seva cançó de pau que arriba al fons de cor de l’home que decideix tornar a casa i prometre que mai més tornarà a veure. El següent episodi correspon al casament de Jules amb una model grega que Jules pressuposa una noia innocent. Quan s’adona del seu veritable caràcter Jules l’hauria colpejat però en sentir la cançó sent la necessitat de perdonar-la i protegir-la. Després, travessant els carrers, Pippa s'acosta a una casa on una terrible tragèdia és a punt de succeir. Luca dorm i la seva dona, Ottima, convenç el seu amant, Sibald, perquè el mati. Ja té la daga aixecada quan se sent la cançó de Pippa evitant la tragèdia. El sol es va ponent i Pippa se’n va a dormir sense saber tot el bé què ha fet.

## Repartiment

* Gertrude Robinson (Pippa)
* George Nichols (marit borratxo)
* Arthur V. Johnson (Luca)
* Marion Leonard (Ottima)
* Owen Moore (Sibald)
* Linda Arvidson (model grega)
* James Kirkwood (Jules)
* Anthony O'Sullivan (a l’estudi)
* Mary Pickford (noia en la multitud)
* William A. Quirk (a l’estudi)
* Mack Sennett (a l’estudi)
* Henry B. Walthall
* Clara T. Bracy
* Adele DeGarde

## Referències

* 1 2 Usai, Paolo Cherchi. The Griffith Project, Volume 3: Films Produced in July - December 1909 (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2019-07-25, p. 51. ISBN 978-1-83902-008-7.
* ↑ «“Pippa Passes” (Biograph)». The Moving Picture World 5 (16), 16 d’octubre 1909, pàg. 529-530.
* ↑ «Biograph Films». The Moving Picture World 5 (15), 9 d’octubre 1909, pàg. 502.
* ↑ «Biograph Company. Pippa Passes». The Moving Picture World 5 (15), 9 d’octubre 1909, pàg. 499.

## Enllaços externs

* Pippa Passes al catàleg de l'American Film Institute
* Pel·lícula completa a YouTube
# Pol Gibert Horcas

Pol Gibert Horcas (Sabadell, 7 d'abril de 1987) és un polític català, diputat al Parlament de Catalunya entre 2015 i 2024 i secretari general del Departament d'Empresa i Treball des de 2024.

## Trajectòria

És diplomat en Ciències Empresarials per la Universitat Autònoma de Barcelona i màster en Relacions Internacionals, Seguretat i Desenvolupament, per la mateixa universitat. Ha treballat en relacions econòmiques dins l'Euromed i en empreses del sector farmacèutic.
Militant de la Federació del Vallès Occidental Sud del PSC, és membre d'Avalot-Joves de la UGT de Catalunya, primer secretari de la Joventut Socialista de Catalunya i membre de la Junta Directiva del Consell Català del Moviment Europeu. Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015, a les de 2017, 2021 i 2024.
L'agost de 2024 fou nomenat secretari general del Departament d’Empresa i Treball del govern de Salvador Illa, i va renunciar al seu escó al Parlament de Catalunya com a diputat i al de tinent alcalde de l'Ajuntament de Sabadell.
És soci de la Joventut Atlètica de Sabadell i de diverses organitzacions no governamentals. A més, és membre del consell de redacció de la revista Endavant! i patró de la Fundació 1859 Caixa Sabadell, de la Fundació Parc Aeronàutic de Catalunya, i de l'Escola Superior de Disseny (ESDI).

## Referències

* 1 2 «Especial joc de cadires: l'organigrama definitiu de Presidència, Economia i Empresa». Via Empresa, 30-08-2024. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ Pol Gibert al web del PSC
* ↑ Fitxa del Parlament de Catalunya
* ↑ «Composició del Parlament - Resultats provisionals - Eleccions al Parlament de Catalunya 2017». Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: 22 desembre 2017].
* 1 2 «El Govern avança en la seva estructura executiva amb el nomenament de secretaris i secretàries generals». [Consulta: 27 agost 2024].
* ↑ «Pol Gibert fa el salt a la Generalitat i renuncia a l’acta de regidor de Sabadell», 10-09-2024. [Consulta: 13 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Bloc de Pol Gibert
# País menys desenvolupat

Els països menys desenvolupats (LDCs, per les seves sigles en anglès), a vegades anomenats Tercer Món, són països en vies de desenvolupament o subdesenvolupats que, segons les Nacions Unides tenen els indicadors socioeconòmics més baixos del món, així com els índexs de desenvolupament humà més baixos. Un país pot ser classificat com a país menys desenvolupat si compleix amb tres criteris:
* renda baixa (una mitjana de tres anys de la Renda Nacional Bruta de menys de US$750; més de US$900 per sortir de la llista);
* recursos humans dèbils (segons els indicadors de nutrició, sanitat, educació i alfabetisme adult); i
* vulnerabilitat econòmica (basada en la inestabilitat de la producció agrícola, la inestabilitat en l'exportació de béns i serveis, en la importància econòmica de les activitats no tradicionals, en la concentració de l'exportació de mercaderies, el percentatge de la població desplaçada a causa dels desastres naturals, etc.)
La classificació més recent, del 16 d'abril, 2008, inclou quaranta-nou països. Els únics dos països que han estat eliminats d'aquest llistat en augmentar llurs indicadors socials i econòmics són Cap Verd i Botswana

## Els països menys desenvolupats
### Àfrica

* Angola
* Benín
* Burkina Faso
* Burundi
* República Centreafricana
* Txad
* Comoros
* República Democràtica del Congo
* Djibouti
* Guinea Equatorial
* Eritrea
* Etiòpia
* Gàmbia
* Guinea
* Guinea Bissau
* Lesotho
* Libèria
* Madagascar
* Malawi
* Mali
* Mauritània
* Moçambic
* Níger
* Ruanda
* São Tomé i Príncipe
* Senegal
* Sierra Leone
* Somàlia
* Sudan
* Tanzània
* Togo
* Uganda
* Zàmbia

### Àsia

* Afganistan
* Bangladesh
* Bhutan
* Cambodja
* Timor Oriental
* Laos
* Maldives
* Burma
* Nepal
* Iemen

### Oceania

* Kiribati
* Samoa
* Salomó
* Tuvalu
* Vanuatu

### Amèrica

* Haití

## Referències

* ↑ UN-OHRLLS The Criteria for the identification of the LDCs.
* ↑ About LDCs Arxivat 2008-10-01 a Wayback Machine., Least Developed Countries, UN-OHRLLS. Data d'accés: 16 d'abril, 2008

## Vegeu també

* País desenvolupat
* País en vies de desenvolupament
* País recentment industrialitzat
# Una historia de amor

Una historia de amor és una pel·lícula espanyola del 1967 dirigida per Jordi Grau i Solà i protagonitzada per Simon Andreu, Teresa Gimpera i Serena Vergano, entre d'altres.

## Sinopsi

Daniel i María són un jove matrimoni que esperen el seu primer fill. Amb ells viu la germana de Maria Sara, per tal d'ajudar-los en els primers moments de naixement del nen. Però Sara encara és enamorada de Daniel, tot i que intenta oblidar-lo sortint amb altres nois. María descobreix l'amor de Sara per Daniel, cosa que provoca una tensió estranya entre ambdues. Però alhora Daniel descobreix que se sent atret per Sara. Tanmateix, ambdós estimen María i cap dels dos li vol fer mal.

## Repartiment

* Simon Andreu... Daniel
* Serena Vergano... Sara
* Teresa Gimpera... María
* Yelena Samarina... Veïna
* José Franco... Editor
* Félix de Pomés... Vell verd
* Adolfo Marsillach... Gómez
* Rafael Anglada
* José Carlos Plaza

## Comentaris

Ha esdevingut pel·lícula de culte, segons Fotogramas, "per la seva simplicitat, la seva condició d'obra ben feta i la seva manca de pretensions, narrant una història mínima enquadrada en un context determinat".

## Guardons

Pel seu paper Serena Vergano va rebre el premi a la millor actriu en pel·lícula espanyola a la 12a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia i la Conquilla de Plata a la millor actriu al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1967.

## Referències

* ↑ Una historia de amor a Estela Films
* ↑ Una historia de amor a Fotogramas.
* ↑ Entregados los Premios San Jorge de Cinematografía, La Vanguardia, 26 d'abril de 1968
* ↑ Premis del 1967 al web del festival
# UAE Tour 2025

L' UAE Tour de 2025 serà la 7a edició de l'UAE Tour, prova de ciclisme de carretera que forma part de l'UCI WorldTour 2025. Es disputarà entre el 17 i el 23 de febrer als Emirats Àrabs Units i serà la tercera competició de la màxima categoria de ciclisme.

## Equips

Prendran part de la cursa els setze equips UCI WorldTeam que hi han de participar per obligació i quatre equips UCI ProTeam.

## Etapes

Els participants hauran de recórrer 1.013,2 quilòmetres repartits entre 7 etapes, dues de les quals acabaran en alt i una altra serà una contrarellotge individual. Les altres quatre seran planes.
| Etapa | Data | Ciutats d'etapa | type | Distància (km) |
| 1a etapa | 17 de feb | Madinat Zayed – Al-Liwa | etapa plana | 138 |
| 2a etapa | 18 de feb | Al Ḩudayriyāt – Al Ḩudayriyāt | contrarellotge individual | 12,2 |
| 3a etapa | 19 de feb | Ras al-Khaimah – Jabal Bil Ays | etapa de muntanya | 179 |
| 4a etapa | 20 de feb | Quidfa – Umm al-Qaiwain | etapa plana | 181 |
| 5a etapa | 21 de feb | American University in Dubai – Dubai | etapa plana | 160 |
| 6a etapa | 22 de feb | Abu Dhabi – Abu Dhabi | etapa plana | 167 |
| 7a etapa | 23 de feb | Al-Ain – Jebel Hafeet | etapa de muntanya | 176 |

## Desenvolupament de la cursa
### Etapa 1

17 de febrer: Madinat Zayed a Liwa, 138 km

### Etapa 2

18 de febrer - Al Ḩudayriyāt a Al Ḩudayriyāt, 12,2 km

### Etapa 3

19 de febrer — Ras el Khaïmah a Jabal Bil Ays, 179 km

### Etapa 4

20 de febrer — Qadfa a Oumm al Qaïwaïn, 181 km

### Etapa 5

20 de Universitat Americana de Dubai a Dubai, 160 km

### Etapa 6

20 de febrer — Abu Dhabi (ciutat) a Abu Dhabi, 167 km

### Etapa 7

20 de febrer — Al-Ain a Jebel Hafeet, 176 km

## Classificacions finals
### Classificació general

Font: ProCyclingStats :

### Classificacions secundàries

| Classificació de la muntanya Classificació de la muntanyaCorredorEquipPunts | Classificació per punts Classificació per puntsCorredorEquipPunts |
| Classificació dels joves Classificació del millor joveCorredorEquipTemps | Classificació per equips Classificació per equipsEquipTemps |

## Evolució de les classificacions

| Etapa | |
| 1a etapa | etapa plana |
| 2a etapa | contrarellotge individual |
| 3a etapa | etapa de muntanya |
| 4a etapa | etapa plana |
| 5a etapa | etapa plana |
| 6a etapa | etapa plana |
| 7a etapa | etapa de muntanya |
| Final | |

## Referències

* ↑ «UAE TOUR AND UAE TOUR WOMEN 2025 ROUTES UNVEILED» (en anglès). UAE Tour, 24-01-2024. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ «Teams» (en anglès). UAE Tour. [Consulta: 25 gener 2025].

## Enllaços externs

* UAE Tour 2025 - Lloc web oficial
# Historias lamentables

Historias lamentables és una pel·lícula espanyola de comèdia estrenada en 2020 a Amazon Prime Video. La pel·lícula està dirigida per Javier Fesser i protagonitzada per repartiment coral que es veu embolicat en històries d'humor interconnectades. La pel·lícula va obtenir 3 nominacions als Premis Goya i dos als Premis Feroz.

## Sinopsi

«Ramón és un jove apocat a punt d'heretar l'imperi aixecat pel seu rigorós i hermètic pare. Bermejo és un estiuejant metòdic malaltís de l'ordre i enemic de la improvisació. Ayoub, un africà sense papers que persegueix el seu somni acompanyat per una dona insuportable. I Alipio és un petit empresari sumit en la ludopatia i la desesperació.»

## Repartiment

* Pol López com Ramón
* Chani Martín com Bermejo
* Laura Gómez-Lacueva com Tina
* Matías Janick com Ayoub
* Alberto Castrillo-Ferrer com Alipio
* Miguel Lago Casal com José Ángel
* Chema Trujillo com Enciso
* Rosario Pardo com Rosario
* Gerald B. Fillmore com Ryan
* Bárbara Grandío com Alina
* Gloria Albalate com Sra de Pellicer
* Rosalinda Galán com Comandante Navas
* César Maroto com Benito
* Cristina Acosta com Laura
* Silvia de Pé com Clara
* Teresa Guillamón com María del Rayo
* Fernando Sansegundo com Don Horacio
* José Troncoso com Presentador
* Itziar Castro com Ingrid Müller

## Premis i nominacions
### Premis Goya

| Any | Categoria | Resultat |
| 2021 | Millor actor revelació a Matías Janick | Nominat |
| 2021 | Millor guió original a Clar García i Javier Fesser | Nominat |
| 2021 | Millors efectes especials a Raúl Romanillos i Míriam Piquer | Nominada |

### Premis Feroz

| Any | Categoria | Resultat |
| 2021 | Millor pel·lícula de comèdia | Nominada |
| 2021 | Millor guió a Claro García i Javier Fesser | Nominat |
| 2021 | Millor trailer a Javier Fesser i Rafa Martínez | Guanyador |

### Yago Awards

| Any | Categoria | Resultat |
| 2021 | Premi com 'no nominada' a Laura Gómez-Lacueva | Guanyadora |

## Referències

* ↑ «'Historias lamentables': una tronchante comedia de Javier Fesser en Amazon donde cada relato es mejor que el anterior» (en castellà). Espinof, 21-11-2020. [Consulta: 3 juny 2021].
* ↑ «Los ganadores de los Premios Goya 2021» (en castellà). El País, 07-03-2021. [Consulta: 3 juny 2021].
* ↑ «Palmarés completo de los Premios Feroz 2021» (en castellà). Fotogramas, 02-03-2021. [Consulta: 3 juny 2021].
* ↑ «Ficha, reparto y sinopsis de 'Historias lamentables'» (en castellà). Sensacine. [Consulta: 3 juny 2021].
* ↑ «Ana Obregón y Juan Diego Botto, entre los ganadores de los Premios Yago» (en castellà). Antena 3, 09-03-2021. [Consulta: 3 juny 2021].

## Enllaços externs

* Tràiler oficial a YouTube
# Marie Curie (pel·lícula)

Marie Curie (originalment en anglès, Radioactive) és una pel·lícula biogràfica del Regne Unit de 2019 dirigida per Marjane Satrapi i protagonitzada per Rosamund Pike al paper de Marie Curie. La pel·lícula es basa en la novel·la gràfica de 2010 de Lauren Redniss. S'ha doblat al català per TV3, que va emetre-la per primer cop el 15 de juliol de 2022.
La pel·lícula es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2019. Es va estrenar digitalment al Regne Unit el 15 de juny de 2020.

## Sinopsi

L'acció té lloc al segle xix, quan Marie és una científica apassionada i brillant que ha de lluitar per portar a terme les seves investigacions en una societat dominada pels homes. Després d'unir forces amb Pierre Curie i aconseguir el premi Nobel gràcies als seus estudis sobre la radioactivitat, la parella es converteix en el centre d'atenció internacional. No obstant això, després d'un tràgic accident, Marie s'haurà d'enfrontar sola a la seva feina i als efectes transformadors que els seus descobriments signifiquen per al món modern.

## Repartiment

* Rosamund Pike com a Marie Curie
* Sam Riley com a Pierre Curie
* Sian Brooke com a Bronia Sklodowska
* Simon Russell Beale com a Gabriel Lippmann
* Anya Taylor-Joy com a Irene Curie
** Ariella Glaser com a Irene Curie de jove
** Indica Watson com a Irene Curie de sis anys
* Cara Bossom com a Ève Curie
* Aneurin Barnard com a Paul Langevin
* Katherine Parkinson com a Emma Jeanne Desfosses
* Tim Woodward com a Alexandre Millerand
* Jonathan Aris com a Hetreed
* Mirjam Novak com a infermera Francoise
* Corey Johnson com a Adam Warner
* Demetri Goritsas com a Dr. Jenkins
* Michael Gould com a jutge Clark

## Rebuda

El 15 de juliol de 2022 es va estrenar la versió doblada al català a l'espai "La gran pel·lícula" de TV3. El van seguir 199.000 espectadors, amb una quota de pantalla del 13,7%, cosa que el va convertir en el programa més seguit de la nit.

## Referències

* ↑ Kennedy, Margaret. «Marjane Satrapi's Marie Curie Biopic Starring Rosamund Pike Set For 2020 Release», 05-02-2019. [Consulta: 16 agost 2020].
* ↑ «Marie Curie». ésAdir. [Consulta: 16 setembre 2022].
* ↑ TIFF (23 juliol 2019). "World Premiere of Radioactive Is the TIFF 2019 Closing Night Gala Film". Nota de premsa. Consulta: 23 juliol 2019.
* ↑ «Radioactive». TIFF. [Consulta: 16 octubre 2019].
* ↑ Lang, Brent. «Toronto Film Festival: 'Joker,' 'Ford v Ferrari,' 'Hustlers' Among Big Premieres». Variety, 23-07-2019. [Consulta: 23 juliol 2019].
* ↑ «Radioactive – Press Assets». StudioCanal UK. Arxivat de l'original el 24 de juliol 2020. [Consulta: 23 juliol 2020].
* ↑ Sabatés, Xavier. «Rosamund Pike serà Marie Curie a ‘Radioactive’». El Cinèfil, 18-04-2020. [Consulta: 15 setembre 2020].
* ↑ «Ramon Pellicer es dispara amb els incendis i el "TN Vespre" fa un gran 29,5%». El Món de la Tele, 18-07-2022. [Consulta: 18 juliol 2022].
# Joan Caball i Subirana

Joan Caball i Subirana (Santa Llogaia d'Àlguema, Alt Empordà, 1964) és un pagès català. Fou el Coordinador nacional del sindicat agrari Unió de Pagesos de Catalunya entre el 25 de març del 2000 i el 9 de febrer del 2025. També, fou regidor de l'Ajuntament de Vilamalla i alcalde de 1997 a 1999.
Membre de la Comissió Permanent Nacional d'Unió de Pagesos des de 1989, va ser elegit Coordinador Nacional pel Consell Nacional l'any 2000 i reelegit, per darrera vegada, el 2016.
Actualment viu a Vilamalla (Alt Empordà), on treballa a l'explotació familiar dedicada bàsicament al conreu de cereals, farratges i boví de llet.

## Referències

* ↑ Josep Ricart cede la alcaldía a Joan Caball La Vanguardia, 27 de juny de 1997. (en castellà)
* ↑ Comissió Permanent de la Unió de Pagesos

## Enllaços externs

* Unió de Pagesos
* Unió de Joves Pagesos de Catalunya Arxivat 2012-04-22 a Wayback Machine.
# Michael Clayton

Michael Clayton és una pel·lícula de thriller legal estatunidenca de 2007 escrita i dirigida per Tony Gilroy en el seu debut com a director i protagonitzada per George Clooney com l'advocat Michael Clayton, que descobreix un encobriment per part d'un dels clients de la seva empresa. Tom Wilkinson, Tilda Swinton i Sydney Pollack apareixen en papers secundaris. Ha estat doblada i subtitulada al català.

## Argument

Advocat en un dels més grans gabinets jurídics de Nova York, Michael Clayton arregla discretament i per tots els mitjans els assumptes molestos dels seus clients.
Una poderosa firma agroquímica - per enriquir-se - pot fer centenars de víctimes per contaminació química, i és defensada per un dels advocats del gabinet jurídic, Arthur Edens. Quan aquest últim intenta sabotejar tot el treball efectuat, es confiarà llavors a Michael Clayton aquest expedient. Ja no pot escapar a la tria: ofegar la veritat o fer-la esclatar, amb perill de la seva vida...

## Repartiment

* George Clooney: Michael Clayton
* Tom Wilkinson: Arthur Edens
* Michael O'Keefe: Barry Grissom
* Sydney Pollack: Marty Bach
* Danielle Skraastad: Bridget Klein
* Tilda Swinton: Karen Crowder

## Premis i nominacions
### Premis

* 2008: Oscar a la millor actriu secundària per Tilda Swinton
* 2008: BAFTA a la millor actriu secundària per Tilda Swinton

### Nominacions

* 2007: Lleó d'Or
* 2008: Oscar a la millor pel·lícula
* 2008: Oscar al millor director per Tony Gilroy
* 2008: Oscar al millor actor per George Clooney
* 2008: Oscar al millor actor secundari per Tom Wilkinson
* 2008: Oscar al millor guió original per Tony Gilroy
* 2008: Oscar a la millor banda sonora per James Newton Howard
* 2008: Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica
* 2008: Globus d'Or al millor actor dramàtic per George Clooney
* 2008: Globus d'Or a la millor actriu secundària per Tilda Swinton
* 2008: Globus d'Or al millor actor secundari per Tom Wilkinson
* 2008: BAFTA al millor actor per George Clooney
* 2008: BAFTA al millor actor secundari per Tom Wilkinson
* 2008: BAFTA al millor guió original per Tony Gilroy
* 2008: BAFTA al millor muntatge per John Gilroy

## Doblatge en català

La pel·lícula no va sortir als cinemes en versió català, Compra del DVD en versió catalana però sí que està disponible en DVD.
Veus de la versió catalana:
* Michael Clayton: Joan Carles Gustems
* Arthur Edens: Domènech Farrel
* Marty Bach: Arseni Corsellas
* Karen Crowder: Alícia Laorden

## Referències

* ↑ «Michael Clayton». Turner Classic Movies. [Consulta: 24 març 2016].
* ↑ «Michael Clayton». Goita què fan, ara!. [Consulta: 31 desembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 «The 80th Academy Awards (2008) Nominees and Winners». Academy of Motion Picture Arts and Sciences. AMPAS. Arxivat de l'original el 12 d'octubre de 2013. [Consulta: 31 gener 2014]. (anglès)
* 1 2 3 4 5 «Film Awards Nominees in 2008». bafta.org, 16-01-2008. Arxivat de l'original el 9 de març de 2012. [Consulta: 31 gener 2014]. (anglès)
# Santos Bedoya López

Santos Bedoya López (Madrid, 3 de novembre de 1939 - 9 de febrer de 2025) fou un futbolista madrileny de la dècada de 1960.

## Trajectòria

Jugà al juvenil del Reial Madrid, des d'on passà al filial de l'equip blanc, el Plus Ultra, club amb el qual disputà vuit partits a Segona Divisió. El 1961 fou cedit al RCD Espanyol, on hi romangué durant tres temporades, i en les quals visqué un descens a Segona i un ascens a Primera. Acabada la cessió retornà al Reial Madrid on jugà una temporada, guanyant la lliga, en la qual, no obstant, només disputà un partit. Entre 1965 i 1967 jugà dos anys al Deportivo de la Coruña on visqué, novament, un ascens i un descens de categoria. El 1967 marxà a Sevilla, on fixà la seva residència un cop retirat. Jugà cinc temporades al Sevilla FC, on visqué un ascens a Primera i dos descensos a Segona. El seu darrer club fou el Recreativo de Huelva.
Fou entrenador del Sevilla Atlético. La temporada 1973-1974, estava entrenant al filial, quan hagué de substituir Ernst Happel a la banqueta del primer equip.

## Referències

* ↑ Guevara, Rocío. «Fallece Santos Bedoya, exjugador y entrenador del Sevilla». Marca, 09-02-2025. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «Bedoya». Plana web dels veterans del Reial Madrid. Arxivat de l'original el 2018-09-09. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «El pasado y su personaje». Mundo Deportivo, 16-02-1985. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «Santos Bedoya López». Sevilla FC. [Consulta: 20 gener 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Elena Filàtova

Elena Filàtova (en rus: Елена Филатова) (Prípiat, 1974) és una motera i fotògrafa ucraïnesa que va guanyar fama a Internet el 2004 sota el pseudònim de KiddOfSpeed després que el seu lloc fos mencionat a Slashdot i en altres llocs d'Internet.

## Fotos de Txernòbil i viatge en moto

A la seua pàgina web, penjà imatges que havia realitzat durant el seu viatge en moto a la central nuclear de Txernòbil, 18 anys després de l'accident nuclear. En principi va visitar la ciutat abandonada de Prípiat.
Va realitzar nombroses fotografies d'edificis, cases campestres, d'un parc d'atraccions rovellat, de l'interior de les escoles i llars, i fins i tot d'un parell de persones que hi havien tornat a l'àrea d'exclusió contaminada per radioisòtops. Les imatges es troben ordenades entorn de la història d'una jove que amb la seua moto aconseguix un permís especial que la dona permís per a visitar ella a soles la zona radioactiva d'exclusió establerta entorn del reactor nuclear. No obstant això, guies de turisme de Txernòbil i alguns turistes afirmen que Elena va visitar la zona d'exclusió únicament com a part d'un viatge organitzat. El guia de Txernòbil Iuri Tatartxuk recorda que Filàtova "va realitzar el tour, lluint una jaqueta de cuir de motorista posant per a les fotos."

## Crítica i resposta

El 16 de maig de 2004, Filàtova publicà en el seu lloc web que fou "acusada que la història contenia més poesia que realitat. En part accepte esta acusació"; el 24 de maig va retirar la nota.

## Altres projectes

Entre els seus projectes més recents està el foto reportatge sobre el mur de la serp, a prop de la ciutat de Kíiv, el seu lloc de residència. El reportatge conté fotos de Filàtova explorant una antiga muralla i modernes fortificacions de la Segona Guerra Mundial construïda damunt de les restes. També inclou la història de la regió durant la revolució russa i la invasió nazi contra la Unió Soviètica
Altres enllaços de la seua web mostren el foto diari realitzat per ella mateixa del dia de la Revolució Taronja d'Ucraïna. El març de 2007, publicà noves fotos dels voltants de l'àrea de Txernòbil que van ser preses més recentment.
Un dels últims projectes en la seua web són les fotos d'un camp de presoners abandonat de Stalin.

## Enllaços externs

* http://www.elenafilatova.com/
* http://www.kiddofspeed.com/ Arxivat 2005-12-13 a Wayback Machine.
* http://www.theserpentswall.com/
* http://www.legag.com/tchernobyl/ Arxivat 2012-06-22 a Wayback Machine. (francès)