# Merlet major

El merlet major (Pyrgus alveus) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels hespèrids (Hesperiidae) present als Països Catalans.

## Distribució

Present a gran part d'Europa, des de la península Ibèrica, centre de la península Itàlica als Apenins, i centre de Grècia fins als 63°N a Escandinàvia, Finlàndia i nord-oest de la Rússia europea. També present al nord d'Àfrica, al Marroc i Algèria, així com a l'Àsia temperada des de Turquia fins a l'oest i sud de Sibèria, Mongòlia, Transbaikàlia i nord de la Xina. Absent de la façana nord de la part central d'Europa, des del nord-oest de França fins a Dinamarca, així com de les principals illes mediterrànies i de les illes Britàniques. A la península Ibèrica es troba en zones muntanyoses de la meitat nord, mentre que és més escassa en altres serralades de la meitat sud, com les Serralades Bètiques. A Catalunya es troba als Pirineus, Prepirineus, Serralada Transversal i Montseny, mentre que als Ports de Tortosa-Beseit hi havia estat present, però no es disposa de dades recents.

## Descripció

Envergadura alar d'entre 24 i 29 mm. Lleuger dimorfisme sexual en presentar el mascle un plec costal a l'ala anterior i un pinzell de pèls a la tíbia de la pota posterior. Anvers de l'ala anterior amb el fons bru fosc, una escamació grisa a la base i diverses petites taques blanques, sobretot a la meitat exterior. Anvers de l'ala posterior també de color bru fosc amb taques blanquinoses difuses que formen dues bandes. Ambdues ales tenen les fímbries escaquejades. Revers de l'ala anterior similar a l'anvers, però més clara. Revers de l'ala posterior amb el fons bru verdós i diverses taques blanques, de les quals en destaca una amb el marge interior recte a la part exterior (espais E4–E5), la qual permet distingir-lo d'altres membres del gènere Pyrgus amb qui conviu a l'alta muntanya. En el cas del molt semblant merlet major bessó (Pyrgus bellieri), és necessari estudiar la genitàlia masculina o fer estudis genètics per separar-los.
* Anvers

## Hàbitat

Zones herbades, tant seques com humides, amb abundància de flors, com ara prats, clarianes, barrancs o vores de camins. A Escandinàvia, en altitud, ocupa erms pedregosos amb prats humits i rierols, mentre que a baixa alçada es troba en sòls secs amb herba escassa. Rang altitudinal des dels 100 m fins als 2800 m. L'eruga s'alimenta de diverses rosàcies de caràcter herbaci del gènere Potentilla, com ara P. sterilis al centre d'Europa, i cistàcies del gènere Helianthemum, sobretot H. nummularium, però també H. croceum al nord d'Àfrica i H. hirtum al sud de la península Ibèrica, on també s'ha registrat la cistàcia Halimium lasianthum. A Escandinàvia també es coneix la rosàcia Agrimonia eupatoria.

## Període de vol i hibernació

A gran part de la seva distribució vola en una generació entre finals de juny i mitjans d'agost, en funció de la localitat, l'altitud i la temporada, mentre que al nord d'Àfrica també vola en una generació, però entre finals de maig i finals de juny. A Catalunya, s'observa el màxim d'adults al mes de maig, tot i que se'n poden veure durant tot l'estiu fins al setembre, de manera que podria ser que existís una segona generació parcial. Tot i això, la dificultat de separar aquesta espècie del molt semblant merlet major bessó (Pyrgus bellieri), fa que aquest aspecte de la seva ecologia no estigui confirmat. Hiverna com a eruga a gran part de la seva distribució, excepte al seu extrem nord, a Escandinàvia, on hiberna com a ou.

## Comportament i particularitats biològiques

Els mascles són territorials. Les erugues s'aixopluguen en una fulla de la seva planta nutrícia que mantenen plegada amb fils de seda.

## Espècies ibèriques similars

* Merlet boreal (Pyrgus andromedae)
* Merlet ruderal (Pyrgus armoricanus)
* Merlet major bessó (Pyrgus bellieri)
* Merlet alpí (Pyrgus cacaliae)
* Merlet reial (Pyrgus carthami)
* Pyrgus cinarae
* Merlet rogenc (Pyrgus cirsii)
* Merlet comú (Pyrgus malvoides)
* Merlet dels erms (Pyrgus onopordi)
* Merlet olivaci (Pyrgus serratulae)
* Pyrgus sidae

## Galeria

* Anvers d'un adult
* Revers d'un adult

## Referències

* ↑ «Merlet major». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Proposta de noms comuns per a les papallones diürnes (ropalòcers) catalanes». Butlletí de la Societat Catalana de Lepidopterologia. Arrizabalaga et al., 01-12-2012. [Consulta: 8 setembre 2024].
* ↑ «Pyrgus alveus» (en anglès). UICN, 29-01-2009. [Consulta: 8 setembre 2024].
* 1 2 3 4 5 6 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Collins Field Guide to the Butterflies of Britain and Europe (en anglès). Collins, 2008. ISBN 978-0-00-724234-4.
* 1 2 3 Vila, Roger; Stefanescu, Constantí; Sesma, José Manuel. Guia de les papallones diürnes de Catalunya. Lynx, 2018. ISBN 978-84-16728-06-0.
* 1 2 3 4 5 Moussus, Jean-Pierre; Lorin, Thibault; Cooper, Alan. Guide pratique des papillons de jour (en francès). Delachaux et Niestlé, 2022. ISBN 978-2-603-02915-2.

## Enllaços externs

* Asturnatura (castellà)
* Biodiversidad Virtual (castellà)
* European Butterflies (anglès)