OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Premi Santa Eulàlia de novel·la

El Premi Santa Eulàlia de novel·la és un premi literari en llengua catalana per a novel·les inèdites ambientades totalment o parcialment a la ciutat de Barcelona. El premi està dotat amb 25.000 euros i és convocat per Àfora Focus i l'editorial Comanegra, que publica l'obra guanyadora.
Durant les tres primeres conocatòries el jurat estigué format per Francesco Ardolino, Llucia Ramis, Enric H. March, Alba Cayón i Jordi González.

## Palmarès

| Edició | Any | Obra guanyadora | Autor |
| 1a | 2023 | Seré el teu mirall | Lluís-Anton Baulenas |
| 2a | 2024 | Veus de mort als Encants Vells | Sylvia Lagarda-Mata |
| 3a | 2025 | El passatge | Maria Carme Roca |

## Referències

* ↑ 324cat. «Lluís-Anton Baulenas guanya el Premi Santa Eulàlia de novel·la de Barcelona», 13-02-2023. [Consulta: 13 febrer 2024].
* ↑ Llumà, Núria Juanico. «Focus i Comanegra premiaran amb 25.000 euros la millor novel·la inèdita de Barcelona». Ara, 16-06-2022. [Consulta: 13 febrer 2024].
* ↑ «Neix el premi Santa Eulàlia de novel·la sobre Barcelona». La Vanguardia, 17-06-2022. [Consulta: 30 març 2024].
* 1 2 Safont, Joan. «El premi Santa Eulàlia posa llum a la foscor del cas del llibreter assassí de Barcelona gràcies al detectiu Dupin». Vilaweb, 12-02-2024. [Consulta: 13 febrer 2024].
* 1 2 Granyer, Emma «Maria Carme Roca guanya el Premi Santa Eulàlia de novel·la de Barcelona 2025 amb ‘El passatge’». Vilaweb, 12-02-2025 [Consulta: 12 febrer 2025].
* ↑ Llumà, Núria Juanico. «Lluís-Anton Baulenas guanya el premi Santa Eulàlia de novel·la». Ara, 13-02-2023. [Consulta: 13 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Rovelló (desambiguació)

«Rovelló» té aquests significats:
* Rovelló (grup de bolets), grup de bolets que inclou el rovelló esclata-sang (Lactarius sanguifluus) i bolets afins.
* Rovelló, (Lactarius sanguifluus), un bolet de la família de les russulàcies.
* Rovelló (personatge), personatge de l'obra teatral Els pastorets o l'adveniment de l'infant Jesús de Josep Maria Folch i Torres.
* Rovelló (sèrie d'animació), una sèrie d'animació de D'Ocon Films, Barcelona, basada en la novel·la Rovelló (novel·la) de Josep Vallverdú.
# San Benedetto

«San Benedetto» té aquests significats:
* Entitats de població:
** San Benedetto Belbo, municipi de la província de Cuneo, Piemont
** San Benedetto dei Marsi, municipi de la província de L'Aquila, Abruzzo
** San Benedetto del Tronto, municipi de la província d'Ascoli Piceno, Marche
** San Benedetto in Perillis, municipi de la província de L'Aquila, Abruzzo
** San Benedetto Po, municipi de la província de Mantua, Lombardia
** San Benedetto Ullano, municipi de la província de Cosenza, Calabria
** San Benedetto Val di Sambro, municipi de la província de Bologna, Emilia-Romagna
* Edificis:
** San Benedetto o Sacro Speco, monestir benedictí al territori de Subiaco, a la Ciutat metropolitana de Roma Capital
** San Benedetto (Catània), església a Catània (Sicília)
** Teatro San Benedetto, teatre a Venècia
# Sant Baldiri

«Sant Baldiri» té aquests significats:
* Sant Baldiri o Boi de Zamora, sant llegendari, probablement inexistent, venerat a les terres de Zamora
* Sant Baldiri de Nimes (Orleans, mil·lenni I – Nimes, 259), diaca i màrtir de Nimes, avui venerat com a sant en diverses confessions cristianes
* Toponímia:
** Sant Baldiri (Cistella), entitat de població al municipi de Cistella (l'Alt Empordà)
** Sant Baldiri (Lliçà d'Amunt), ermita al barri de Sant Baldiri prop de la Sagrera al municipi de Lliçà d'Amunt
** Sant Baldiri de Galliners, ermita gòtica al municipi de Vilademuls (el Pla de l'Estany)
** Sant Baldiri de Llobregat, església al municipi de Sant Boi de Llobregat (el Baix Llobregat)
** Sant Baldiri de Solius, ermita al municipi de Santa Cristina d'Aro (el Baix Empordà)
** Sant Baldiri de Tavellera, cel·la monàstica al terme municipal del Port de la Selva (l'Alt Empordà)
** Ermita de Sant Baldiri (Cadaqués), església al municipi de Cadaqués (l'Alt Empordà)
** oratori de Sant Baldiri, capella-oratori a Palafrugell (el Baix Empordà)
** Pedró de Sant Baldiri, construcció a Sant Boi de Lluçanès (Osona)
** Puig de Sant Baldiri, muntanya al Massís de l'Ardenya al municipi de Santa Cristina d'Aro (el Baix Empordà)
** Puig de Sant Baldiri (Vilademuls), muntanya al municipi de Vilademuls (el Pla de l'Estany)
** Torre de Sant Baldiri, torre de guaita del municipi del Port de la Selva (l'Alt Empordà)
* Miscel·lània: Decapitació de Sant Baldiri, pintura gòtica de Lluís Dalmau de mitjans del segle xv que es va fer per formar part del retaule major de l'església de Sant Boi de Llobregat i es conserva al MNAC
# Santa Susanna (desambiguació)

«Santa Susanna» té aquests significats:
* Biografies:
** Santa Susanna, personatge bíblic protagonista del Llibre de Susanna
** Santa Susanna de Roma, verge i màrtir al segle III
* Entitats de població:
** Santa Susanna, municipi del Maresme
** Veïnat de Santa Susanna de Vilamajor al municipi de Sant Pere de Vilamajor al Baix Montseny
** Santa Susanna (Riner), entitat de població al municipi de Riner, a la comarca catalana del Solsonès
* Esglésies:
** Capella de Santa Susanna (Amposta), capella a Amposta
** Santa Susanna de Batea, església barroca de Batea (Terra Alta)
** Santa Susanna de Caldes de Montbui, capella a Caldes de Montbui (Vallès Oriental)
** Santa Susanna de Caulès, ermita preromànica de Caulès al massís de Cadiretes (Vidreres, Selva)
** Santa Susanna de la Melgosa, església del municipi de Biosca (Solsonès)
** Església de Santa Susanna de Peralta, monument del municipi de Forallac (Baix Empordà)
** Santa Susanna de Riner, església parroquial del nucli de Santa Susanna del municipi de Riner (Solsonès)
** Santa Susanna de Santa Perpètua de Gaià, església de Pontils (Conca de Barberà)
** Església parroquial de Santa Susanna (Maresme)
** Santa Susanna de la Trapa, antic monestir de Maella (Franja de Ponent), que fou dels ordes benedictí, cistercenc, franciscà i trapenc
** Santa Susanna de Vilamajor esglesiola situada en aquest veïnat de Santa Susanna de Vilamajor
* Cursos d'aigua:
** Riera de Santa Susanna (Bages), curs d'aigua al terme municipal de Sant Mateu de Bages
** Torrent de Santa Susanna, curs d'aigua i zona humida al municipi d'Avinyonet del Penedès
* Miscel·lània:
** Can Besa de Santa Susanna, masia de Sant Pere de Vilamajor (Vallès Oriental)
** Caseria de Santa Susanna, edifici del municipi d'Avinyonet del Penedès (Alt Penedès)
** Estació de Santa Susanna, estació de ferrocarril propietat d'adif a la població de Santa Susanna a la comarca del Maresme
# Santiago

«Santiago» té aquests significats:
* Toponímia:
** Santiago (Brasil), ciutat de Brasil
** Santiago (Cap Verd), illa de l'arxipèlag africà del Cap Verd
** Santiago (Galápagos), illa de l'arxipèlag de les Galápagos
** Santiago (Nuevo León), ciutat de Mèxic
** Santiago de Alcántara, municipi d'Extremadura
** Santiago de los Caballeros
** Santiago del Campo, municipi d'Extremadura
** Santiago de Cali, capital del departament del Valle del Cauca a Colòmbia
** Santiago de Compostel·la, ciutat de Galícia
** Santiago de Cuba, ciutat de l'illa de Cuba
** Santiago de Xile, capital de Xile
** Província de Santiago, diversos indrets
** Regió Metropolitana de Santiago, regió de Xile
** Illa Santiago, a les Galàpagos
** Illa de Santiago, a Cap Verd
* Miscel·lània:
** Orde de Santiago, orde religiós i militar castellanolleonès instituït per Alfons VIII i aprovat pel papa Alexandre III el 1175
** Sant Jaume el Major apòstol (Betsaida, Galilea ? - Jerusalem, ~44 dC), apòstol de Jesús de Natzaret
# Sarria

«Sarria» té aquests significats:
* Sarria (municipi), municipi i capital de la comarca de Sarria de la província de Lugo (Galícia) al Camí francès de Sant Jaume
* Sàrria estri similar a les alforges que, disposat sobre el llom de l'atzembla, forma dues butxaques aptes per al transport
* Castell de Sarria, fortalesa
* Comarca de Sarria, comarca de Galícia al centre de la província de Lugo
* Enrico Sarria (Nàpols, Campània, 1836 - 1883), compositor italià
* Estació de Sarria, estació a la localitat gallega de Sarria, a la província de Lugo
* Riu Sarria, riu a la província de Lugo, a Galícia afluent del Neira
# Sarró

«Sarró» té aquests significats:
* Sarró (estri), bossa gran de pell que regularment fan servir els pastors per a guardar i portar el seu menjar o altres coses
* Sarró de caça, bossa de pell emprada pel caçador per transportar el seu menjar i accessoris de caça
* Sarró de soldat, bossa que regularment fan servir els soldats per a guardar i portar el seu menjar o altres coses
* Sarró o Capsella bursa-pastoris, planta típica del continent europeu de la família de les brassicàcies
* Sarró o Chenopodium bonus-henricus, herba
* Sarró o Globularia vulgaris, planta silvestre i ornamental de la família Plantaginaceae
# Peter Gunn (pel·lícula de 1989)

Peter Gunn és un telefilm, remake de la sèrie de televisió homònima de finals de la dècada de 1950 en la qual Blake Edwards havia treballat. El 1967, Blake Edwards ja havia dirigit un altre remake titulat Gunn. Ha estat doblada al català.

## Argument

Durant la investigació d'un cas, Gunn haurà d'enfrontar-se a un grup de gángsters i policies corruptes.

## Repartiment

* Peter Strauss : Peter Gunn
* Peter Jurasik : Tinent Jacoby
* Jennifer Edwards : Maggie
* Barbara Williams : Edie Hart
* Charles Cioffi : Tony Amatti
* Richard Portnow : Spiros
* Debra Sandlund : Sheila
* Leo Rossi : Detectiu Russo
* Tony Longo : Sergent Holstead
* Chazz Palminteri : Soldat

## Al voltant de la pel·lícula

* En el repartiment apareix en un dels principals papers Jennifer Edwards, la filla del director, com Maggie.
* Rodada en color DeLuxe.
* Hi ha més d'un remake del tema musical original de Henry Mancini. Entre d'altres, els realitzats per Emerson, Lake and Palmer, The Art of Noise i Deodat, encara que, probablement, el més conegut és l'interpretat per The Blues Brothers.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Peter Gunn. esadir.cat.
* ↑ «Peter Gunn». IMDb.
# Satto

Satto (察度) (1320 – 1395), també conegut com a Chadu, va ser rei de Chūzan, un dels tres regnes que formava part de l'illa d'Okinawa. El seu regnat va estar marcat per l'expansió i el desenvolupament de les relacions comercials de Chuzan amb altres estats, i el començament de les relacions tributàries d'Okinawa amb la dinastia Ming de la Xina, una relació que es va perllongar durant aproximadament 500 anys, gairebé fins a la caiguda de la dinastia Qing.
Satto era governador del districte de Urasoe, que inclou el capital i envoltada de Chuzan. A la mort del rei Seii el 1350, Satto es va apoderar del tron per a si mateix. La seva pròpia línia, però, no va durar més enllà del seu fill, Bunei, que va ser enderrocat el 1405.

## Referències

* ↑ Suganuma, Unryu. (2000). Sovereign Rights and Territorial Space in Sino-Japanese Relations, p. 46. a Google Books
* ↑ Kerr, George. (2000). Okinawa: The History of an Island People, p. 62., p. 62, a Google Books
* ↑ Shimaziri District Elementary School Social Studies Research (島尻地区小学校社会科研究会, Shimajiri Chiku Shōgakkō Shakaika Kenkyūkai) (2002). Okinawa History Biographical Dictionary (沖縄歴史人名事典, Okinawa rekishi jinmei jiten), p. 85.
# Sipiots

Es Dos sipiots o sipiots és un grup de música ciutadellenc de gènere hip-hop/rap creat pels menorquins Oscar (Ciutadella, 1989) i Pol (Ciutadella, 1990) el 6 de gener del 2010 després que a en Oscar li regalassin una guitarra i, comencessin a anar a classes. Actualment el grup el formen: Hugo -caixa i bateria-, Pau –baix-, Nasi i Pol -guitarra espanyola i veu-, Oscar -guitarra elèctrica i veu- i Joan i Andreu –saxo-. Després hi ha Francesc Llorens (representant i mànager), Pepe King (productor i editor) i Lluís Juaneda que es el qui fa els videoclips.
La primera cançó va ser No fumis bonsais, publicada el 12 d’octubre del 2010 i després van treure Sangria i Fiet de l'horitzó.
El primer disc es diu Mus amollam, després es va treure Llàgrima viva i el darrer disc va ser Engreixar per morir, presentat al 2018 i que va ser tot un èxit amb més de 500 còpies venudes.
Actualment el grup ja no treu discs sinó que treuen recopilatoris, ja que per ells és més fàcil fer una cançó i treure-la al moment i també perquè a dia d’avui ja no s’escolten tant els discs.
Els creadors del grup sempre han recalcat que per ells, es Sipiots es un hobbie, que els ha donat moltíssima satisfacció, i que per ells el que els importa més és veure feliços a la gent quan va als seus concerts i que gaudeixen de la seva música que les reproduccions de youtube, que ja son més de 300.000.
Sipiots durant el temps ha anat agafant moltes cares i formes diferents, ja que primer van començar l’Oscar i en Pol, després es va afegir en “Cabot”, tocant el saxo, n’Hugo amb la bateria, en Xec, que era el seu mànager i més persones que es van anar afegint.
Un dels problemes de sipiots es que en “Cabot” i n'Oscar no viuen a Ciutadella, i fa que no puguin contar tant amb ells, però els han substituït per en Nasi Mascaró, que actualment es el cantant i n’Andreu Bagur, que toca el saxo.
Els darrers recopilatoris, el del 2020 i 2021 han estat gravats per l'Aitor Comellas, un productor Ciutadellenc de 17 anys que és molt bo, destaquen els membres del grup.

## Discografia
### Àlbums

* Mos amollam 2012
* Engreixar per morir 2014

### Recopilatoris

* Dossicriu. 2015
* Mel de bresca. 2020
* Jo i tu? Conta tu! 2021

### Senzills

* Poema de Sant Joan. 2020
* Himne del Penya. 2019

### Col·laboracions

* Sipiots-Orgànic: Per la mar viva
* Suc i sopes-Sipiots: Surts des niu
* Dos sipiots-Caterina Lumina: Balla, canta i se feliç. Sentir-me especial.
* Dos sipiots-Nòmada: Allò que ets sembrat.

## Enllaços externs

* https://www.youtube.com/channel/UC6NzRNtj695qx_MCuhjL65g
* Discografia de Dos Sipiots a Cancioneros
* https://www.instagram.com/sipiots/
* Nuevo álbum para celebrar los diez años de Dos Sipiots Arxivat 2020-02-09 a Wayback Machine. a Menorca Info (castellà)
* Per la Mar Viva, Orgànic i Dos Sipiots apel·len a mantenir la salut del planeta a ritme de rap a IB3 Notícies
# Mathew Hayman

Mathew Hayman (Camperdown, Nova Gal·les del Sud, 20 d'abril del 1978 a Austràlia) és un ciclista professional australià. Actualment corre a les files del Mitchelton-Scott.
En el seu palmarès destaca la medalla d'or en la prova en ruta dels Jocs de la Commonwealth de 2006 i la general de la Volta a Saxònia del 2005.

## Palmarès en ruta

* 1997
** 1r al Grote Prijs van de Stad Geel
* 1999
** Campió dels Països Baixos sub-23 en ruta
** 1r al Triptyque des Monts et Châteaux
** 1r als Dos dies del Gaverstreek i vencedor d'una etapa
* 2001
** 1r de la Challenge de Mallorca i vencedor d'una etapa
* 2005
** 1r de la Volta a Saxònia
* 2006
** Medalla d'or de la Prova en ruta dels Jocs de la Commonwealth
* 2011
** 1r a la París-Bourges
* 2016
** 1r a la París-Roubaix

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2002. 91è de la classificació general
* 2006. 136è de la classificació general
* 2008. Fora de control (16a etapa)
* 2010. 105è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2003. 137è de la classificació general
* 2005. Abandona
* 2015. 130è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2014. Abandona (10a etapa)
* 2016. 135è de la classificació general
* 2017. 151è de la classificació general
* 2018. 108è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Referèndum de devolució a Escòcia de 1979

El Referèndum escocès de 1979 va ser un referèndum post-legislatiu per decidir si hi havia prou suport, entre l'electorat escocès, a la creació d'una Assemblea escocesa tal com es proposava a la Scotland Act 1978. Aquesta fou una llei per a la creació d'una assemblea deliberativa per Escòcia. La llei establia una condició especial pel referèndum; per tal que la llei no fos rebutjada era necessari que almenys el 40% del total del cens electoral donés suport al Sí en el referèndum.
El resultat del referèndum fou d'un 51,6% de vots favorables a la proposta, que només representava el 32,9% del total del cens electoral, de manera que no es va superar la condició del 40% necessària perquè s'implementes la Scotland Act 1978. L'any 1997 va tenir lloc un segon referèndum amb un objectiu semblant. Aquest cop el Sí va guanyar i això va ser precedit de l'aprovació de l'Scotland Act 1998 i de la creació l'any 1999 del Parlament d'Escòcia amb tot un seguit de poders transferits.

## Resultat

El referèndum va tenir lloc l'1 de març de 1979. L'electorat va haver de votar sí o no a la pregunta: "El parlament ha decidit consultar l'electorat d'Escòcia sobre si cal aplicar l'Scotland Act de 1978 o no. Voleu que s'apliquin les disposicions de l'Scotland Act de 1978?"
| Sí: 1.230.937 (51,6%) | No: 1.153.500 (48,4%) |
| Participació | Total vots |
| 63,8% | 2.384.437 |

### Vots a cada àrea

| Àrea del Consell | Vots pel Sí | Vots pel No | % Sí | % No |
| Borders | 20.746 | 30.780 | 40,26 | 59,74 |
| Central | 71.296 | 59.105 | 54,67 | 45,33 |
| Dumfries i Galloway | 27.162 | 40.239 | 40,30 | 59,70 |
| Fife | 86.252 | 74.436 | 53,68 | 46,32 |
| Grampian | 94.944 | 101.485 | 48,34 | 51,66 |
| Highland | 44.973 | 43.274 | 50,96 | 49,04 |
| Lothian | 187.221 | 186.421 | 50,11 | 49,89 |
| Orkney | 2.104 | 5.439 | 27,89 | 72,11 |
| Shetland | 2.020 | 5.466 | 26,98 | 73,02 |
| Strathclyde | 596.519 | 508.599 | 53,98 | 46,02 |
| Tayside | 91.482 | 93.325 | 49,50 | 50,50 |
| Western Isles | 6.218 | 4.933 | 55,76 | 44,24 |
| TOTAL | 1.230.937 | 1.153.500 | 51,62 | 48,38 |
Nota:

## Referències

* ↑ Greenham, Phillip. The International Compendium of Construction Contracts (en anglès). De Gruyter, 2021, p. 870. ISBN 9783110712728.
* ↑ The Glasgow Herald - 3 de Març de 1979, pàg. 1 http://news.google.cat/newspapers?nid=GGgVawPscysC&dat=19790303&printsec=frontpage&hl=ca
# Si l'encerto, l'endevino

Si l'encerto, l'endevino va ser un programa concurs de televisió dirigit i produït per La Trinca. Es va començar a emetre el 1995 per TV3.
Els concursants havien d'endevinar una sèrie de refranys i frases fetes mirant unes imatges en una pantalla. En un principi va tenir com a presentadora l'actriu Rosa Gàmiz i després, el 1996, va ser rellevada per Josep Maria Bachs.
Se'n va fer una versió per a Canal 9, amb el nom Si l'encerte, l'endevine, que va estar presentada per Ximo Rovira. Esta versió va arribar a tenir nivells d'audiència superiors al 20% i propers al 30%, arribant a superar a les notícies de RTVE com a programa més vist de la franja horària de migdia.
Posteriorment, s'emetria una versió per a Televisión de Galicia anomenada Cousa cousiña i una altra per a Telemadrid anomenada Adivina adivinanza.

## Referències

* ↑ «Si l'encerto, l'endevino». imdb.
* 1 2 3 4 Si l'encerte, l'endevine Arxivat 2013-11-11 a Wayback Machine. al web de Gestmusic
* ↑ «Avui. 15/7/1996.». [Consulta: 2 juny 2024].
# To Proxenió tis Ánnas

To proxenió tis Ánnas (grec: Το προξενιό της Άννας, Els compromisos de l'Anna) és una pel·lícula grega dirigida per Pandelis Vulgaris i estrenada el 1972. Va rebre els premis a la millor pel·lícula, la millor primera pel·lícula, la millor actriu, la millor actriu secundària i el millor actor secundari al Festival del Cinema Grec de Salònica el 1972. Al 24è Festival Internacional de Cinema de Berlín va rebre els premis Otto Dibelius i OCIC, així com el Premi FIPRESCI.
L'abril de 1985, la Unió Panhel·lènica de Crítics de Cinema la va designar com a setena millor pel·lícula grega de la història.

## Argument

Anna (Anna Vagena), d'origen camperol, fa deu anys que fa de minyona en una família burgesa dels suburbis d'Atenes. El seu cap, que la considera com la seva filla, decideix casar-la. Ella tria Kosmas (Stavros Kalaroglou) per a ell. Els dos nuvis es troben un diumenge a la tarda i se'ls permet sortir a passejar per la ciutat. Al principi tímids i tranquils, ràpidament es veuen atrapats en l'ambient de festa. Primer van a una taverna on escolten música popular i després acaben la vetllada en un cabaret on tornen a escoltar música popular. No obstant això, s'obliden del "toc de queda", l'hora de tornada que els seus caps han posat a l'Anna. L'actitud de la família canvia: Kosmas ja no és benvingut i l'Anna té prohibit sortir, pel seu bé. Anna, incapaç de rebel·lar-se, pateix el seu destí.

## Repartiment

* Anna Vagena
* Smaro Veaki
* Kostas Rigopoulos
* Stavros Kalaroglou
* Aliki Zografou
* Alekos Oudinotis
* Maria Martika

## Notes i referències

* ↑ Κολιοδήμος, Δημήτρης. Λεξικό Ελληνικών ταινιών. Εκδόσεις Γένους, 2001. ISBN 978-960-8460-41-6.
* ↑ Soldatos 2002, p. 257

## Bibliografia

* (francès) Michel Demopoulos (dir.), Le Cinéma grec, Cinéma/Pluriel, Centre Georges Pompidou, 1995. ISBN 2858508135
* Karalis, Vrasidas. A History of Greek Cinema. New York et Londres: Continuum, 2012, p. 318. ISBN 978-1-4411-9447-3.
* (francès) Sawas, Stéphane. Grèce (1967-1974) Les écrans grecs sous la dictature des colonels. = la grande rupture. Paris: Éditions ENS rue d'ULM i PUF, 2008, p. 285 (Les rencontres de Normale Sup'). col. ISBN 978-2-13-055749-4.
* Soldatos, Yannis. Ιστορία του ελληνικού κινηματογράφου (Histoire du cinéma grec) B : 1967-1990. Athènes: Aigokeros, 2002, p. 379. tome 2. ISBN 960-322-124-4.

## Enllaços externs

* (grec) Fiche à la cinémathèque grecque (photos avec les fiches en grec et en anglais)
# Marcellin Boule

Marcellin Boule (Cantal, França, 1 de gener de 1861 — Cantal, França, 4 de juliol de 1942), fou un paleontòleg francès.
Estudià i publicà la primera anàlisi d'un Homo neanderthalensis complet. El fòssil descobert en La Chapelle-aux-Saints era d'un homínid d'avançada edat i Boule el caracteritzà com un ésser bípede bestial, de genolls corbats i no ert completament. En una il·lustració que realitzà, el neandertal semblava un goril·la pelut amb els dits dels peus oposadament encarats. Això es deu al fet que l'esquelet que examinà patia artritis. Com a conseqüència, els neandertals foren vistos com a criatures primitives en les següents dècades.
Boule també ajudà a resoldre l'engany científic conegut com l'"Home de Piltdown". El 1915, Boule feu públic que la mandíbula pertanyia a un mico, en comptes d'un ancestre humà.

## Referències i fonts

* Marc Groenen, Pour une histoire de la préhistoire, éd. J. Millon 1994, ISBN 2-905614-93-5
* ↑ Boule, M. (1920) - Les hommes fossiles - Éléments de paléontologie humaine, Paris, Masson et cie.
* ↑ Boule, M. (1915) - «La paléontologie humaine en Angleterre», L'Anthropologie, t. XXVI.