# Can Baulenas

Can Baulenas o Can Baladia de Baix és una antiga casa-fàbrica de Mataró, de la que actualment es conserva l'edifici d'habitatges als carrers (plaça) de Cuba i de la Unió, mentre que les «quadres» dels carrers d'Iluro i la Unió

## Història i descripció
### Els Baulenas

A principis del segle xix, el fabricant de teixits Jaume Baulenas era establert al barri de Sant Pere de Barcelona, i es va associar amb el seu fill Aleix Baulenas i Gaig (c. 1788-1861) sota la raó social Jaume Baulenas i Fill. Aquest va continuar la indústria del seu pare, i el 1850 va fer construir un nou edifici a Mataró, en un solar adquirit en emfiteusi a Antoni Viada i Balançó, segons el projecte de Gaspar Collet.
El 1857, la fàbrica disposava de 79 telers de Jacquard, i el 1860 es va presentar els seus cotins a l'Exposició de Barcelona sota la raó social Baulenas i Fill, amb el seu fill Jaume Baulenas i Vinyals. El despatx era al carrer d'en Cuc (actualment Mare de Déu del Pilar), 13. Tanmateix, l'anomenada «fam del cotó», causada per la Guerra de Secessió nord-americana (1861-1865) va afectar l'empresa, que el 1865 era en concurs de creditors. Per a poder rescabalar-los, Jaume Baulenas va haver de vendre el seu patrimoni, i així, el maig del 1868, la fàbrica de Mataró fou adquirida per la societat Sala, Baladia i Coll. Constituïda el febrer del mateix any, tenia com a principal accionistes Antoni Sala i Basany (100.000 pessetes), Albert i Agustí Coll i Torné (80.000 i 50.000 pessetes respectivament), i Jaume i Llorenç Baladia i Marfà (50.000 pessetes cadascun).

### Sala, Baladia i Cia

El 1876, i possiblement gràcies a la incorporació com a soci gerent de Francesc Sala i Cambra, compraren màquines Béde et Fercot i el 1877 obtingueren una primera marca de fàbrica. Un any més tard, la raó social canvià a Sala, Baladia i Cia, amb despatx al carrer de Mendizàbal (actualment Junta de Comerç), 18. El 1888 obtingueren una medalla de plata a l'Exposició Universal de Barcelona, i cap al final de segle, la raó social canvià a Sala, Baladia i Guinjoan, que va traslladar al despatx al carrer d'Ausiàs Marc, 33.
El 1901, l'empresa es va fusionar amb la societat Baladia i Sala, que regentava la fàbrica cotonera de Can Baladia de Dalt, on es mantingué la filatura, que subministrava fil a Can Baladia de Baix, així com també la de tint i blanqueig. Francesc Sala morí el 1903, i l'empresa desaparegué poc després.

### Tejidos July

Posteriorment, la fàbrica (ja segregada de l'edifici d'habitatges) va passar a mans de l'empresa Tejidos July SA, del mateix ram.

## Bibliografia

* Cabana, Francesc «De Busqueta i Sala a Sala i Baladia, a Mataró. La transició del cotó al gènere de punt». Fàbriques i empresaris. Els protagonistes de la Revolució Industrial a Catalunya. Enciclopèdia Catalana, 1992.
* Costa i Oller, Francesc. Mataró liberal, 1820-1856: la ciutat dels burgesos i els proletaris. Barcelona: Rafael Dalmau, 1985.

## Notes

* ↑ Fill del fabricant Jaume Baladia, el 1864, un cop acabats els estudis d'enginyeria industrial a Barcelona, va marxar a Manchester, on va treballar uns anys en una fàbrica cotonera, i a la seva tornada va fundar una fàbrica de gèneres de punt dotada de la maquinària més moderna.

## Referències

* ↑ «Baulenas, Can». Mataró: Noms de llocs. Base de dades. Museu Arxiu de Santa Maria. Centre d'Estudis Locals de Mataró.
* ↑ «Baladia de Baix, Can». Mataró: Noms de llocs. Base de dades. Museu Arxiu de Santa Maria. Centre d'Estudis Locals de Mataró.
* ↑ «Carrer de Cuba, 40». Google Maps.
* ↑ Costa i Oller, 1985, p. 304-305.
* ↑ «Jaume Baulenas. Fabricant de teixits. Cuc (Mare de Déu del Pilar). Convertir una finestra amb reixa en una porta d'accés pels llogaters». C.XIV Obreria C-97/1805-083. AMCB, 14-06-1805.
* ↑ «Jaume Baulena. Fabricant d'indianes. Cuc (Mare de Déu del Pilar). Casa. Enlluir i emblanquinar la façana». C.XIV Obreria C-107/1815-082. AMCB, 24-10-1815.
* ↑ «Aleix Baulenas Gaig». familysearch.org.
* ↑ Diario de Barcelona, 07-10-1825, p. 2353.
* ↑ «Aleix Baulenas. Cuc (Mare de Déu del Pilar). Casa. Tancar una finestra i obrir-ne una altra». C.XIV Obreria 141/1830-031. AMCB, 27-02-1830.
* ↑ Guía de Forasteros en Barcelona, 2ª parte, 1842, p. 56, 59.
* 1 2 AHPB, notari Francesc Moragas i Ubach, manual 1.278/100, f. 1093-1150v, 16-05-1868.
* 1 2 Costa i Oller, 1985, p. 135.
* ↑ «cotí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Orellana, Francisco J. Reseña completa descriptiva y crítica de la exposición industrial y artística de Barcelona, 1860, p. 186, 187.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1857, p. 125, 315.
* ↑ Diario de Barcelona (edición tarde), 01-06-1865, p. 5550.
* ↑ Diario de Barcelona (edición mañana), 17-08-1865, p. 8154.
* 1 2 3 4 5 6 7 Cabana, 1992.
* ↑ AHPB, notari Francesc Moragas i Ubach, manual 1.278/99, 18-02-1868.
* ↑ Llonch, Montserrat. Tejiendo en red: la industria del género de punto en Cataluña (1891-1936). Publicacions i edicions de la Universitat de Barcelona, 2007, p. 65 (Monografías de historia industrial, 4).
* ↑ Industria é invenciones, 01-11-1884, p. 165.
* ↑ Anuario-almanaque del comercio, de la industria, de la magistratura y de la administración, 1879, p. 536.
* ↑ Anuario-almanaque del comercio, de la industria, de la magistratura y de la administración, 1879, p. 115 (anuncis).
* ↑ Anuario-Riera, 1899, p. 438, 441.
* ↑ Guía general de Cataluña (Bailly-Baillière-Riera), 1945, p. 1557.
* ↑ Guía industrial y comercial de España. Cataluña y Baleares, 1951-1952, p. 1141.