OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Giuseppe Ferrara

Giuseppe Ferrara (Castelfiorentino, 15 de juliol de 1932 - Roma, 25 de juny de 2016) va ser un director de cinema i guionista italià.

## Biografia

Nascut a Castelfiorentino, prop de Florència, va fundar una escola de cinema en la qual es va proposar analitzar críticament el neorealisme italià; des de llavors va mostrar un caràcter "nou" en les seves pel·lícules, sovint considerades com a "subversives".
Es va graduar per la Universitat de Florència, amb una tesi sobre el "Nou cinema italià"; a continuació, es va traslladar a Roma per a assistir a un curs de direcció al Centre Experimental de Cinematografia en 1959, però a penes se les va arreglar per a trobar oportunitats interessants, ja que a més de les seves més transparents opinions polítiques. Va continuar, malgrat moltes dificultats i obstacles, especialment relacionades amb les finances i de la producció, de les seves activitats com un documental i curt del cineasta.
Després de realitzar diversos documentals en la dècada de 1960, va començar a fer cinema de ficció a mitjan dècada de 1970. La seva pel·lícula més famosa va ser Il caso Moro (1986), que va ser guardonat amb l'Os de Plata a la millor interpretació masculina per a Gian Maria Volonté al 37è Festival Internacional de Cinema de Berlín. SLa seva pel·lícula de 1995 Secret d'Estat, es va inscriure al 19è Festival Internacional de Cinema de Moscou.
Va ensenyar "Ciència i Tecnologia de producció Artística" a la Universitat de Perusa. Ferrara va morir d'una aturada cardíaca el 25 de juny de 2016, uns dies abans del seu 84 aniversari.

## Filmografia
### Cinema

* Il sasso in bocca (1969)
* Faccia di spia (1975)
* Panagulis vive (1980)
* Cento giorni a Palermo (1984)
* Il caso Moro (1986)
* Contra-diction - Il caso Nicaragua (1988)
* Narcos (1992)
* Giovanni Falcone (1993)
* Segreto di stato (1995)
* I banchieri di Dio (2002)
* Guido che sfidò le Brigate Rosse (2007)
* All Human Rights for All (2008) – episodi Art. 19

### Televisió

* Panagulis vive (1980) - minisèrie TV
* Donne di mafia (2001) - minisèrie TV

### Curtmetratges i documentals

* Bambini nell'acquedotto (1960) – Curtmetratge
* Inchiesta a Perdasdefogu (1961) – Curtmetratge
* Brigata partigiana (1962) – Curtmetratge documental amb comentaris de Ferruccio Parri
* I misteri di Roma (1963) – Documental
* Tramonto della mezzadria (1965) - Documental, amb la col·laboració de Sergio Micheli
* Resistere a Roma (1966) - Curtmetratge documental
* Una città malata (1973) - Documental
* La città del malessere (1973) - Curtmetratge
* P2 story (1985) - Documental
* I ragazzi del Vesuvio (2010) - Documental

## Referències

* ↑ Adnkronos. «"Ha dedicato la vita a capire l'Italia", Raggi ricorda Giuseppe Ferrara», 17-12-2020.
* ↑ «Berlinale: 1987 Prize Winners». Arxivat de l'original el 19 de març de 2015. [Consulta: 27 febrer 2011].
* ↑ «19th Moscow International Film Festival (1995)». Arxivat de l'original el 22 de març de 2013. [Consulta: 17 març 2013].
* ↑ repubblica.it. «È morto Giuseppe Ferrara, regista dell'impegno civile», 26 giugno 2016. Arxivat de l'original el 2021-11-28. [Consulta: 22 maig 2023].
# Gran Premi de França del 1985

Resultats del Gran Premi de França de Fórmula 1 de la temporada 1985, disputat al circuit de Paul Ricard el 7 de juliol del 1985.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 7 | Nelson Piquet | Brabham - BMW | 53 | 1h 31' 46. 2 | 5 | 9 |
| 2 | 6 | Keke Rosberg | Williams - Honda | 53 | + 6.66 s | 1 | 6 |
| 3 | 2 | Alain Prost | McLaren - TAG | 53 | + 9.285 s | 4 | 4 |
| 4 | 28 | Stefan Johansson | Ferrari | 53 | + 53.491 s | 16 | 3 |
| 5 | 11 | Elio de Angelis | Lotus - Renault | 53 | + 53.690 s | 7 | 2 |
| 6 | 15 | Patrick Tambay | Renault | 53 | + 1:15.316 min. | 10 | 1 |
| 7 | 16 | Derek Warwick | Renault | 53 | + 1' 44.212 min. | 11 | |
| 8 | 8 | Marc Surer | Brabham - BMW | 52 | + 1 Volta | 14 | |
| 9 | 18 | Thierry Boutsen | Arrows - BMW | 52 | + 1 Volta | 12 | |
| 10 | 23 | Eddie Cheever | Alfa Romeo | 52 | + 1 Volta | 18 | |
| 11 | 22 | Riccardo Patrese | Alfa Romeo | 52 | + 1 Volta | 17 | |
| 12 | 9 | Manfred Winkelhock | RAM - Hart | 50 | + 3 Voltes | 20 | |
| 13 | 4 | Stefan Bellof | Tyrrell - Ford | 50 | + 3 Voltes | 26 | |
| 14 | 19 | Teo Fabi | Toleman - Hart | 49 | Prob. amb el combustible | 19 | |
| 15 | 24 | Piercarlo Ghinzani | Osella - Alfa Romeo | 49 | + 4 Voltes | 24 | |
| Ret | 4 | Martin Brundle | Tyrrell - Ford | 32 | Caixa canvi | 21 | |
| Ret | 1 | Niki Lauda | McLaren - TAG | 30 | Caixa canvi | 6 | |
| Ret | 12 | Ayrton Senna | Lotus - Renault | 26 | Motor | 2 | |
| Ret | 17 | Gerhard Berger | Arrows - BMW | 20 | Accident | 9 | |
| Ret | 29 | Pierluigi Martini | Minardi - Motori Moderni | 19 | Accident | 25 | |
| Ret | 10 | Philippe Alliot | RAM - Hart | 8 | Prob. amb el combustible | 23 | |
| Ret | 30 | Jonathan Palmer | Zakspeed | 6 | Motor | 22 | |
| Ret | 27 | Michele Alboreto | Ferrari | 5 | Turbo | 3 | |
| Ret | 25 | Andrea de Cesaris | Ligier - Renault | 4 | Direcció | 13 | |
| Ret | 26 | Jacques Laffite | Ligier - Renault | 2 | Turbo | 15 | |
| NVS | 5 | Nigel Mansell | Williams - Honda | 0 | Ferides | 8 | |

## Altres

* Pole: Keke Rosberg 1' 32. 462
* Volta ràpida: Keke Rosberg 1' 39. 914 (a la volta 46)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-02-18. [Consulta: 26 abril 2010].
# Claudia Abend

Claudia Abend (Montevideo, 1979) és una directora de cinema i publicitat de l'Uruguai. Guanyadora de diversos premis internacionals, és coneguda, entre altres obres, pel documental Hit (2008), en el qual són entrevistades diverses figures de la música nacional.

## Biografia

Es va llicenciar en Comunicació Social en la Universitat Catòlica de l'Uruguai, especialitzant-se en cinema. Amb la seva opera prima, El comienzo del fin, curt documental que tracta sobre el plebiscit de 1980 i la caiguda de la dictadura a l'Uruguai, va guanyar diferents reconeixements en festivals internacionals.
Al costat del seu col·lega Adriana Loeff va dirigir Hit, documental estrenat en 2008, en el qual van ser entrevistats 25 músics nacionals per a parlar de cançons compostes per altres músics que poden catalogar-se com a èxits populars de la música uruguaiana. Amb aquesta pel·lícula, Abend va obtenir el premi al millor muntatge per l'Asociación de Críticos de Cine del Uruguay.
Per la realització del seu segon llargmetratge documental, La flor de la vida (en etapa de postproducció, estrenada el 2018), realitzat també al costat de Loeff, va obtenir el premi FONA del la Direcció del Cinema i Audiovosual Nacional (ICAU) i suport de l'Institut Sundance, entre d'altres.
Com a directora publicitària ha desenvolupat gran part de la seva carrera en la productora Metròpolis, on va dirigir diverses peces publicitàries. Entre altres, va obtenir un FIAP d'Or, premi atorgat de la Federació Iberoamericana de Publicitat, per un comercial per a una marca de cervesa.

## Filmografia

* La flor de la vida (documental, 2017)
* Hit (documental, 2008)
* Margaritas (curt, 2003)
* Los Pocillos (curt, 2001)
* El comienzo del fin (curt documental, 2001)

## Referències

* ↑ «ATLANTIDOC - Festival Internacional de Cine Documental de Uruguay». www.atlantidoc.com. Arxivat de l'original el 11 de setembre de 2017. [Consulta: 10 setembre 2017].
* 1 2 «Claudia Abend – Retina Latina» (en castellà). www.retinalatina.org. [Consulta: 10 setembre 2017].
* ↑ «LatAm cinema » Nuevos proyectos uruguayos reciben apoyos para su producción y finalización». www.latamcinema.com. [Consulta: 10 setembre 2017].
* ↑ «“Documentary is the fiction of reality”: Behind the Scenes of the Doc Edit and Story Lab». www.sundance.org. [Consulta: 10 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Web de Claudia Abend
* Claudia y Adriana: Una dupla cinematográfica, Revista Panorama.
# Franziska Wulf

Franziska Wulf (Schwedt, 1984) és una actriu alemanya de cinema, teatre i televisió. L'any 2023 va guanyar el Deutscher Schauspielpreis en la categoria Starker Auftritt per la pel·lícula Sonne und Beton.
De juliol de 2006 a juliol de 2009 va estudiar al Conservatori de Leipzig. Quan va completar la seva formació en art dramàtic va començar a treballar com a actriu de teatre. A més, Wulf ha fet d'actriu en diverses produccions de cinema i televisió alemanya des del 2007. El seu paper més reconegut va ser el 2015 a la pel·lícula de comèdia satírica Er ist wieder da en el paper de la secretària d'Adolf Hitler, Franziska Krömeier, l'adaptació a la gran pantalla de la novel·la satírica Ha tornat de Timur Vermes.

## Referències

* ↑ «Franziska Wulf | Actress» (en anglès americà). [Consulta: 4 febrer 2025].
* ↑ «Franziska Wulf als Nolwenn - Kommissar Dupin - ARD | Das Erste» (en alemany), 26-04-2023. [Consulta: 4 febrer 2025].
* ↑ «Deutscher Schauspielpreis 2023 - Dankesrede Franziska Wulf», 16-10-2023. [Consulta: 4 febrer 2025].
* ↑ «Franziska Wulf, Schauspielerin (Gold Berlin)» (en alemany). [Consulta: 4 febrer 2025].
* ↑ «Franziska Wulf» (en castellà). [Consulta: 4 febrer 2025].
* ↑ Faliero, Mex. «Ha vuelto – Funcinema» (en castellà), 27-07-2016. [Consulta: 4 febrer 2025].
* ↑ Ha tornat, traduïda al català per Pilar Estelrich Arcs. Grup 62, 2013 ISBN 9788466417648
# Jo! Memòries d'un metge filòsof

Jo! Memòries d'un metge filòsof és una obra escrita per Prudenci Bertrana publicada per primera vegada el 1925. El 1934 es va publicar la versió definitiva, i el 2015 edicions de la ela geminada en feu una reedició, a cura de Guillem Molla, professor de Literatura Catalana a la Universitat de Massachusetts.

## Història

Diego Ruiz fou un metge real que va entrar en contacte amb Bertrana durant la seva estada en terres gironines. Fins i tot van arribar a escriure, a quatre mans, l'opuscle 'La locura de Álvarez de Castro', per la qual Bertrana seria sotmès a un consell de guerra. Ruiz va emigrar a un altre país i Bertrana va haver d'enfrontar-se sol al consell, i per això va pensar que aquesta obra seria una bona manera de revenja, establir un retrat de Diego Ruiz. La crítica va reconèixer immediatament la relació entre persona i personatge i va provocar un escàndol, fins al punt que Prudenci Bertrana va haver de publicar un extens article a la Revista de Catalunya on donà tot tipus d'explicacions al respecte.
Segons Oriol Ponsatí Murla, editor de la ela geminada, la novel·la constitueix una excepció en el marc de la producció de Bertrana, ja que trenca amb el cicle novel·lístic anterior, que abasta Violeta, Josafat, Nàufrags i Tieta Claudina, on els personatges estan marcats per un destí tràgic.

## Personatges

* Diego (o Dídac) Ruiz (Dídac Pérez) - És un personatge megalòman, plurilingüe, amic de la controvèrsia, òptim narrador i filòsof de l'entusiasme, que va exercir de metge psiquiatre i director del Manicomi de Salt entre 1908 i 1912. Josep Pla el descriu així: «És una de les coses més grosses que han passat en aquest segle en aquest país». En la vida real fou un metge nascut a Màlaga el 1881.

## Referències

* 1 2 3 4 5 S., M. «Avanç editorial: 'Jo! Memòries d'un metge filòsof'». VilaWeb.cat, 21-06-2015.
* ↑ «Surt «Jo! Memòries d'un metge filòsof», quart volum de la Biblioteca Bertrana». Diari de Girona.
* ↑ Arbussà, Helena; Corominas, Bibiana; Surroca, Montserrat «Una obra polèmica: "Jo! Memòries d'un metge filòsof"». Revista de Girona, 154, 01-01-1992, pàg. 82–89. ISSN: 2339-8868.
# Gran Premi de França del 1988

Resultats del Gran Premi de França de Fórmula 1 de la temporada 1988, disputat al circuit de Paul Ricard el 3 de juliol del 1988.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 11 | Alain Prost | McLaren - Honda | 80 | 1h 37' 37. 3 | 1 | 9 |
| 2 | 12 | Ayrton Senna | McLaren - Honda | 80 | + 31.752 s | 2 | 6 |
| 3 | 27 | Michele Alboreto | Ferrari | 80 | + 1' 06.505 min. | 4 | 4 |
| 4 | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 79 | + 1 Volta | 3 | 3 |
| 5 | 1 | Nelson Piquet | Lotus - Honda | 79 | + 1 Volta | 7 | 2 |
| 6 | 19 | Alessandro Nannini | Benetton - Ford | 79 | + 1 Volta | 6 | 1 |
| 7 | 2 | Satoru Nakajima | Lotus - Honda | 79 | + 1 Volta | 8 | |
| 8 | 15 | Mauricio Gugelmin | March - Judd | 79 | + 1 Volta | 16 | |
| 9 | 16 | Ivan Capelli | March - Judd | 79 | + 1 Volta | 10 | |
| 10 | 22 | Andrea de Cesaris | Rial - Ford | 78 | + 2 Voltes | 12 | |
| 11 | 18 | Eddie Cheever | Arrows - Megatron | 78 | + 2 Voltes | 13 | |
| 12 | 36 | Alex Caffi | Dallara - Ford | 78 | + 2 Voltes | 14 | |
| 13 | 29 | Yannick Dalmas | Larrousse - Ford | 78 | + 2 Voltes | 19 | |
| 14 | 33 | Stefano Modena | Euro Brun - Ford | 77 | + 3 Voltes | 20 | |
| 15 | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ford | 77 | + 3 Voltes | 22 | |
| NC | 24 | Lluís Pérez Sala | Minardi - Ford | 70 | No Classificat | 25 | |
| Ret | 32 | Oscar Larrauri | Euro Brun - Ford | 64 | Embragatge | 26 | |
| Ret | 21 | Nicola Larini | Osella | 56 | Palier | 24 | |
| Ret | 10 | Bernd Schneider | Zakspeed | 55 | Caixa canvi | 21 | |
| Ret | 5 | Nigel Mansell | Williams - Judd | 48 | Suspensions | 9 | |
| Ret | 30 | Philippe Alliot | Larrousse - Ford | 46 | Part elèctrica | 18 | |
| Ret | 3 | Jonathan Palmer | Tyrrell - Ford | 40 | Motor | 23 | |
| Ret | 6 | Riccardo Patrese | Williams - Judd | 35 | Frens | 15 | |
| Ret | 20 | Thierry Boutsen | Benetton - Ford | 28 | Motor | 5 | |
| Ret | 14 | Philippe Streiff | AGS - Ford | 20 | Pèrdua de combustible | 17 | |
| Ret | 17 | Derek Warwick | Arrows - Megatron | 11 | Virolla | 11 | |
| DSQ | 9 | Piercarlo Ghinzani | Zakspeed | | Exclòs | | |
| NVQ | 25 | René Arnoux | Ligier - Judd | | | | |
| NVQ | 4 | Julian Bailey | Tyrrell - Ford | | | | |
| NVQ | 26 | Stefan Johansson | Ligier - Judd | | | | |

## Altres

* Pole: Alain Prost 1' 07. 589
* Volta ràpida: Alain Prost 1' 11. 737 (a la volta 45)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-01-18. [Consulta: 3 maig 2010].
# Totarol

El totarol és un meroterpè, format per un diterpè i un fenol (un terpenofenol). Té dos estereoisòmers, el cis-totarol i el trans-totarol, i és bioactiu com a (+)-totarol. Va ser descobert pels investigadors T.H. Easterfield i J.C. McDowell l'any 1911 en la fusta de l'arbre neozelandés Podocarpus totara. Es considera que aquest compost químic és present, quasi en exclusiva, en espècies de les famílies podocarpàcies i cupressàcies, tot i haver-hi excepcions com el romaní (lamiàcies) o algunes espècies del gènere Tripterygium (celastràcies). Estudis recents han confirmat que el totarol té propietats antimicrobianes i terapèutiques úniques, i s'ha convertit en un candidat d'interès per crear nous medicaments.

## Biosíntesi

El procés de biosíntesi del totarol va ser difícil de determinar, perquè no segueix la regla empírica de l'isoprè: el grup isopropil del (+)-Totarol està col·locat "erròniament" en el C14 (carboni número 14 de la cadena).

## Usos

El totarol, en forma d'extracte de Podocarpus totara, ha sigut emprat tradicionalment en la medicina maorí per tractar febre, problemes estomacals, hemorroides o malalties venèries, entre d'altres. Actualment aquest compost s'estudia amb interès degut a la seva alta activitat antimicrobiana i possibles aplicacions contra el càncer. La seva activitat anti-cancerígena es creu que prové de la capacitat d'aquest producte per crear una o-quinone methide in vivo. També disminueix els nivells d'estrògens del plasma i pot reduir efectivament les cèl·lules hepàtiques patogèniques in vitro. El totarol també és emprat en la indústria cosmètica i en begudes derivades del ginebre, com la ginebra.

## Referències

* ↑ T.H. Easterfield & J.C. McDowell, 1911. Transactions and Proceedings of the Royal Society of New Zealand 43, 55(anglès)
* ↑ Justin G. Bendall & Richard C. Cambie, 1995. Totarol: a non-conventional diterpenoid. Australian Journal of Chemistry 48, 883-917 (anglès)
* ↑ JG Bendall, RC Cambie (1995). Totarol: a Non-Conventional Diterpenoid. Australian Journal of Chemistry 48(5) 883-917.(anglès)
* ↑ «Māori Plant Use».(anglès)
* ↑ Kubo, I; Muroi, H; Himejima, M; 1992. Antibacterial activity of totarol and its potentiation. Journal of natural products 55, 1436–1440(anglès)
* ↑ Van De Water, R. W., & Pettus, T. R. (2002). o-Quinone methides: intermediates underdeveloped and underutilized in organic synthesis. Tetrahedron, 58(27), 5367-5406.(anglès)
* ↑ Minami, T., Iwamoto, M., Ohtsu, H., Ohishi, H., Tanaka, R., & Yoshitake, A. (2002). Aromatase inhibitory activities of standishinal and the diterpenoids from the bark of Thuja standishii. Planta medica, 68(08), 742-745.(anglès)
# Arthur Jeffrey Dempster

Arthur Jeffrey Dempster vas ser un físic estatunidenc d'origen canadenc. Va néixer el 14 d'agost de 1886 a Toronto. Dempster es va formar en la Universitat de Toronto. El 1914 va emigrar als Estats Units on es va doctorar per la Universitat de Chicago i finalment va adquirir la ciutadania nord-americana. La seva activitat investigadora, duta a terme sent professor de la Universitat de Chicago, es va centrar en el desenvolupament de l'anomenada espectrografia de masses, camp en el qual aconseguiria, entre d'altres, descobrir l'existència de l'isòtop 235 de l'urani que tindria un paper de gran importància en el desenvolupament de les recerques relacionades amb la fissió nuclear, tant per a aplicacions pacífiques com militars (bomba atòmica). Va morir l'11 de març de 1950 a Stuart (Florida).

## Referències

* 1 2 «Arthur Jeffrey Dempster». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 23 abril 2022].
* ↑ «Dempster (Arthur Jeffrey) - Diccionario de la Lengua Española - Acanomas.com» (en castellà). [Consulta: 26 maig 2022].
# Gran Premi de França del 1995

Resultats del Gran Premi de França de Fórmula 1 de la temporada 1995, disputat al circuit de Nevers Magny-Cours el 2 de juliol del 1995.

## Resultats

| Posició | Número | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 1 | Michael Schumacher | Benetton - Ford | 72 | 1h 38' 28. 429 | 2 | 10 |
| 2 | 5 | Damon Hill | Williams - Renault | 72 | + 31.309 s | 1 | 6 |
| 3 | 6 | David Coulthard | Williams - Renault | 72 | + 1' 02.826 min. | 3 | 4 |
| 4 | 25 | Martin Brundle | Ligier - Mugen -Honda | 72 | + 1' 03.293 min. | 9 | 3 |
| 5 | 27 | Jean Alesi | Ferrari | 72 | + 1' 17.869 min. | 4 | 2 |
| 6 | 14 | Rubens Barrichello | Jordan - Peugeot | 71 | + 1 Volta | 5 | 1 |
| 7 | 8 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 71 | + 1 Volta | 8 | |
| 8 | 26 | Olivier Panis | Ligier - Mugen - Honda | 71 | + 1 Volta | 6 | |
| 9 | 15 | Eddie Irvine | Jordan - Peugeot | 71 | + 1 Volta | 11 | |
| 10 | 30 | Heinz-Harald Frentzen | Sauber - Ford | 71 | + 1 Volta | 12 | |
| 11 | 7 | Mark Blundell | McLaren - Mercedes | 70 | + 2 Voltes | 13 | |
| 12 | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 70 | + 2 Voltes | 7 | |
| 13 | 24 | Luca Badoer | Minardi - Ford | 69 | + 3 Voltes | 17 | |
| 14 | 9 | Gianni Morbidelli | Footwork - Hart | 69 | + 3 Voltes | 16 | |
| 15 | 4 | Mika Salo | Tyrrell - Yamaha | 69 | + 3 Voltes | 14 | |
| 16 | 22 | Roberto Moreno | Forti F1 - Ford | 66 | + 6 Voltes | 24 | |
| NC | 17 | Andrea Montermini | Pacific - Ilmor | 62 | No classificat | 21 | |
| Ret | 29 | Jean-Christophe Boullion | Sauber - Ford | 48 | Caixa canvi | 15 | |
| Ret | 16 | Bertrand Gachot | Pacific - Ilmor | 24 | Caixa canvi | 22 | |
| Ret | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ford | 23 | Caixa canvi | 20 | |
| Ret | 2 | Johnny Herbert | Benetton - Renault | 2 | Virolla | 10 | |
| Ret | 10 | Taki Inoue | Footwork - Hart | 0 | Col·lisió | 18 | |
| Ret | 3 | Ukyo Katayama | Tyrrell - Yamaha | 0 | Col·lisió | 19 | |
| Ret | 21 | Pedro Diniz | Forti F1 - Ford | 0 | Virolla | 23 | |

## Altres

* Pole: Damon Hill 1' 17. 225
* Volta ràpida: Michael Schumacher 1' 20. 218 (a la volta 51)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-02. [Consulta: 17 març 2010].
# Artur Balot i Bigues

Artur Balot i Bigues (Peralada, 1879 - Barcelona, 1959) actor, corrector i professor de català.
En la seva faceta d'actor teatral intervingué, entre d'altres, en les estrenes dels poemes lírics El comte Arnau (1905) o Liliana (1911) i de sarsueles com La Santa Espina (1907).
Com a corrector, el 10 d'octubre de 1932 accedí mitjançant un concurs oposició a l'Oficina d'Ensenyament de Català per Correspondència de la Generalitat de Catalunya, dirigida per Cèsar August Jordana. En aquesta faceta de lingüista, Artur Balot es va fer molt popular per la seva participació entre 1932 i 1934 com a professor de català en l'espai de Ràdio Barcelona de «Converses del Miliu», conduït per Toresky i que difonia d'una manera amena la normativa gramatical del català. Aquestes converses, un total de 96, es van publicar en dues sèries de fascicles entre 1934 i 1936 i es van aplegar també en volum.
Acabada la Guerra Civil, el règim franquista li prohibí l'accés als micròfons i tan sols li permeté treballar de telefonista a Ràdio Barcelona. A partir dels anys quaranta impartí clandestinament classes de català.

## Referències

* ↑ «bdam:364315 - Escena Digital del Museu de les Arts Escèniques». [Consulta: 27 maig 2019].
* ↑ Butlletí de la Generalitat de Catalunya, 30 octubre 1932, p. 525.
* 1 2 Bardagí, Bartomeu. Humor amb lletra i música. Barcelona: La Campana, 1991, p. 19-20. ISBN 84-86-491-61-4.
* ↑ Balot, Artur. Lliçons de català: les converses del "Miliu" de Ràdio Barcelona. Barcelona: Llibreria Bonavia, 1934-1936. OCLC 802716252.
* ↑ Jané, Albert «Les classes de català seixanta anys enrere». Llengua Nacional, 2017, pàg. 6.
# Joan Francés Fulcònis

Joan Francés Fulcònis (1520 $^{(Gregorià)}$ - valor desconegut)Joan Francés Fulcònis fou un matemàtic originari de Niça i autor d'un tractat d'aritmètica escrit en occità.
Nascut a la primera meitat del segle xvi a Lieuccia, va imprimir el seu magnum opus a Lió el 1562 amb el títol de La cisterna fulcronica, que és una prova que l'occità encara era apte a fer divulgació científica al moment que la casa dels Savoia imposava una altra llengua administrativa.

## Obres

* La cisterna fulcronica. reedició bilingüe occità-francès, traduït per Roger Rocca, Niça, Lou Sourgentin, 1996.

## Referències

* ↑ Jean-Baptiste Toselli, «Jean-François Fulconis», a Biographie Niçoise ancienne et moderne ou dictionnaire historique de tous les hommes qui se sont fait remarquer par leurs actions, leurs écrits, leurs talents, leurs mérites et leurs erreurs dans la ville et le comte de Nice tom 1, Nice, Société typographique, 1860, pàgina 299
* ↑ Christian Anatole i Robèrt Lafont, Nouvelle histoire de la littérature occitane. París, P.U.F., 1970.«En 1562, Lyon imprime un autre traité du même genre [que Lo Compendion del Abaco de Francés Pelós ] plus pratique encore, d'un autre niçois, Jean François Fulconis: l'Opera nòva d'Arismethica, intitulada cisterna fulcronica. Le livre permet de voir que la vision occitane du langage local n'est pas abolie au moment où le pouvoir savoyard impose un usage linguistique étranger à l'administration", pàgina 280

## Bibliografia

* Roger Rocca, La cisterna fulcronica de Ioanes Frances Fulconis 1562 : l'auteur et sa langue, Tesi doctoral, 1992].
* Jean-Marc Giaume, Jérôme Magail, «Jean-François Fulconis, témoin de l'activité économique de Nice au XVE siècle» a:Le comté de Nice: de la Savoie à l'Europe, identité, mémoire et devenir: actes du colloque de Nice. Ed. Serre, 2006, pàgines 25-26, ISBN 9782864104698