OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ayn al-Tamr

Ayn al-Tamr (àrab: عين التمر, ʿAyn at-Tamr, ‘Font dels dàtils') és una població d'Iraq propera al desert, entre Anbar i Kufa, uns 130 km a l'oest de Karbala. Està situada al mig d'un palmerar.
Era una ciutat dels làkhmides d'Hira. El rei persa Sapor es va casar aquí amb Nadira, filla del rei d'Hatra. Fou atacada el 633 pel general Khàlid ibn al-Walid i llavors era una fortalesa ben defensada amb una ciutadella fortificada. Khàlid la va conquerir i va massacrar a la guarnició; els no combatents foren agafats com esclaus i enviats a Medina on van ser els primers esclaus que van arribar i alguns dels seus descendents van arribar a ser figures destacades com a militars administradors i intel·lectuals (el més destacats: Nussayr, un cristià, que fou el pare de Mussa ibn Nussayr, el conqueridor del Magrib i Hispània; i Serine, pare del teòleg Ibn Serine). La ciutat tenia una església cristiana i una comunitat jueva amb sinagoga però la major part de la seva població eren àrabs.
Va conservar certa importància com a enllaç entre el centre fèrtil iraquià i el desert sirià. Per aquesta ruta arribaven alguns atacs a Kufa i el governador d'aquesta vila hi va establir una guarnició. Els kharigites la van utilitzar com a base per la seva posició aïllada.
Al segle ix fou poblada pels Banu Àsssad; al segle x era altre cop una vila fortificada. El 1258 fou capturada pels mongols que van conquerir també Bagdad i saquejada. Al segle xvi fou refugi de beduïns. Fou visitada el 1919 per Gertrude Bell que la descrivia com una vila rodejada de muralles i una ciutadella, amb aigües sulfuroses, cultiu de cereals i 170.000 palmeres. El 1924 fou designada com a capital d'un districte (nahika). La vila estava dividida en quatre zones o barris: Abu Hardan. Kasr Thamir, Kasr al-Ayn i Kasr Abu Hwayd.

## Vegeu també

* Iyad.

## Bibliografia

* Michael G. Morony, Iraq After the Muslim Conquest
* William Muir, Annals of the Early Caliphate
# Marcel·lí Perelló i Domingo

Marcel·lí Perelló i Domingo (Barcelona, 3 de gener de 1897 - Ciutat de Mèxic, 1961) fou un guerriller, polític i periodista català.
Fill de Frederic Perelló i Arnú nascut a Sant Martí de Maldà i Magdalena Domingo i Selma de Tarragona. Fou cap dels Escamots d'Estat Català i formà part de Bandera Negra. Dirigí el complot de Garraf que, el 1925, es proposava executar Alfons XIII i tota la seva família, col·locant un estri explosiu a la foradada de Garraf, per on passaria el tren reial. Una delació va impedir que l'atemptat tingués èxit i Perelló i els seus companys foren condemnats a reclusió a perpetuïtat. A la caiguda de la dictadura de Primo de Rivera (1930), foren amnistiats i sortiren lliures.
Marcel·lí Perelló fou secretari general d'Estat Català, però també milità en Nosaltres Sols! i en el Partit Català Proletari. El seu radicalisme el va fer enfrontar-se sovint a Francesc Macià. Aquest enfrontament s'accentuà arran del desenllaç del complot del Garraf, car Perelló acusava Macià d'haver-los traït per aconseguir contrapartides del govern espanyol. Durant la Guerra Civil, Perelló dirigí el Diari de Barcelona. El 1939, s'exilià amb muller i fills a França, des d'on s'embarcaren cap a Casablanca, primer, i d'allí a bord del transatlàntic portuguès Nyassa a Mèxic, on arribaren el 1942. Perelló hi treballà en el comerç de ferreteria, i participà molt activament en les accions dels grups independentistes de l'exterior. Fou membre actiu de la Unió de Catalans Independentistes, molt propera al Catalunya Grop de Santiago de Cuba, dirigit per Salvador Carbonell i Puig, Badó.

## Referències

* ↑ Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona. Registre de naixements. Any 1897. Registre núm.51. Jutjat "Universidad".
* ↑ «Marcel·lí Perelló i Domingo | enciclopedia.cat». [Consulta: 9 febrer 2025].
* 1 2 Crexell (1988), p. 39.

## Bibliografia

* Crexell, Joan. El complot de Garraf. Barcelona: Abadia de Montserrat, 1988 (Biblioteca Serra d'or; 79). ISBN 9788472029828 [Consulta: 5 març 2011].
# Parablastoïdeus

Els parablastoïdeus (Parablastoidea) són una classe d'equinoderms blastozous coneguts només pels seus fòssils, restringits a l'Ordovicià inferior i mitjà.

## Característiques

Els parablastoïdeus tenien braquíoles biseriades, simetria pentaradial ben desenvolupada i ambulacres composts de plaques biseriades.

## Taxonomia

La classe Parablastoidea inclou un sol ordre amb dues famílies:
* Ordre Parablastida
** Família Blastocystidae Jaekel, 1918 †
** Família Meristoschismatidae Sprinkle, 1973 †

## Referències

* 1 2 «Parablastoidea | Encyclopedia.com». [Consulta: 4 novembre 2020].
* ↑ «BioLib: Biological library - Parablastoidea». [Consulta: 4 novembre 2020].
# Aziz (nom)

Aziz és un nom masculí àrab (àrab: عزيز, ʿAzīz) que literalment significa ‘poderós', ‘fort’, ‘estimat’, ‘respectat’, ‘noble’, ‘honrat’. Si bé Aziz és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit d'altres maneres. Aquest nom també el duen musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.
La forma femenina d'aquest nom és Aziza.
Vegeu també Abd-al-Aziz.

## Notes

* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. "عز". ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. "عز" (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# United Unionist Action Council

La United Unionist Action Council (UUAC), en català, Consell Unionista Unit d'Acció, és una organització nord-irlandèsa lleialista fundada el 1977 pel United Ulster Unionist Council i dirigida per Joseph Burns. Continuadora de l'Ulster Workers' Council, organitza la vaga de maig de 1977 que encalla al cap d'onze dies i desapareix poc després.

## Referències

* ↑ CAIN. «Abstracts on Organisations». Arxivat de l'original el 2011-02-22. [Consulta: 18 juny 2010].
# 1204
## Esdeveniments

* Pere el Catòlic es casa amb Maria de Montpeller, l'única hereva de Guillem VIII de Montpeller, obtinint els drets sobre aquesta ciutat i consolidant així l'aliança dels comtes de Tolosa amb el Casal de Barcelona, que veia en l'anunciada Croada albigesa, per les seves posicions al Llenguadoc.
* Els croats conquesten la capital romana d'Orient Constantinoble, es reparteix l'antic imperi.
* Fundació d'Amsterdam.
* Felip II de França conquereix Angers i Normandia.

## Naixements

* Portell (Sant Ramon): Sant Ramon Nonat, patró de les embarassades.
* Sevilla: Abu-l-Baqà ar-Rundí, poeta andalusí.

## Necrològiques

* 1 d'abril - Poitiers (França): Elionor d'Aquitània, duquessa d'Aquitània i reina consort de França i Anglaterra (n. 1122).
* 14 d'agost - Japó: Minamoto no Yoriie, setè shogun.
* 13 de desembre - Egipte: Maimònides, filòsof jueu.

## Referències

* ↑ «Pere I de Catalunya-Aragó | enciclopèdia.cat». [Consulta: 28 gener 2021].
* ↑ Treadgold, Warren T. A.. History of the Byzantine State and Society (en anglès). Stanford, Califòrnia: Stanford University Press, 1997.
* ↑ Kibler, William W.; Zinn, Grover A. Routledge Revivals: Medieval France (1995): An Encyclopedia (en anglès). New York and London: Taylor & Francis, 2016, p. 33. ISBN 9781351665667.
* ↑ Jordan, Alyce A. «The St Thomas Becket Windows at Angers and Coutances: Devotion, Subversion and the Scottish Connection». A: The Cult of St Thomas Becket in the Plantagenet World, C.1170-c.1220 (en anglès). Boydell & Brewer, 2016, p. 178. ISBN 9781783271610.
* ↑ Llorens i Solé, Antoni. Sant Ramon Nonat, febrer de 1986.
* ↑ Poetry, politics and polemics : cultural transfer between the Iberian Peninsula and North Africa. Amsterdam: Rodopi, 1996. ISBN 90-420-0105-4.
* ↑ «Aliénor d'Aquitaine» (en francès). Larousse. [Consulta: abril 2020].
* ↑ Louis-Frédéric, 1923-1996.. Japan encyclopedia. Cambridge, Mass.: Belknap Press of Harvard University Press, 2002. ISBN 0-674-00770-0.
* ↑ «Moses Maimonides | Biography, Philosophy, & Teachings» (en anglès). [Consulta: 28 gener 2021].
# Roberto Patrick Steeger Klein

Roberto Patrick Steeger Klein (Santiago de Xile, 1970) és un artista visual i docent xilè que treballa l'escultura amb fusta i altres materials d'ús industrial. Ha participat en exposicions individuals i col·lectives de diversos museus de renom, galeries i espais públics del seu país, tot obtenint diversos premis i distincions nacionals.

## Trajectòria

Steeger es va llicenciat en Art per la Pontifícia Universitat Catòlica de Xile l'any 1994 i tres anys després, el 1997, va cursar estudis d'Escultura Pública a l'Escola Massana de Barcelona.
Els seus inicis artístics van prendre com a base els objectes fets a partir de materials que trobava a l'espai públic. Les seves operacions recollien la inventiva popular i estaven dotats d'una visió minimalista i una reflexió que incloïa una noció de la cultura xilena i de l'ocupació de l'espai.
Posteriorment va desenvolupar una major relació amb l'arquitectura i es va associar amb una empresa fustera. A l'inici de la dècada de 2010 va iniciar un procés experimentador amb mètodes constructius que, a banda de la fusta com a element principal, també emprava motllures, planxes, materials industrials i tècniques manuals —sobretot de tall i confecció.
La seva obra és constituïda, doncs, per peces escultòriques que obeeixen tant a les potencialitats de la fusta, com a les intervencions sobre el paisatge inspirades o bé en la naturalesa, o bé en les proporcions geodèsiques de l'arquitecte estatunidenc Buckminster Fuller. Ha exposat col·leccions al Museu d'Art Contemporani de Xile, al Museu Nacional de Belles Arts de Santiago i a l'Aeroport Internacional Comodoro Arturo Merino Benítez, entre d'altres.
Steeger, a més a més de la seva tasca creativa, també realitza tallers i cursos universitaris. La seva metodologia educativa d'interrelació amb l'alumnat té com a resultat la publicació d'exposicions conjuntes, algunes amb alumnes de la Universitat de Buenos Aires.

## Premis i distincions

Roberto Patrick Steeger ha estat distingit amb diversos guardons al llarg de la seva carrera artística:
* 1998 – Premi Fondart del Ministeri d'Educació (Santiago de Xile).
* 2001 – Primer Premi Concurs d'Art Públic del Ministeri d'Obres Públiques (Aeroport Arturo Merino Benítez, Santiago de Xile)
* 2001 – Primer Premi Concurs d'Art Públic del Ministeri d'Obres Públiques (Escola Bàsica de Chilhue de Queilén, Chiloé, Xile)
* 2004 – Beca Projecte de Creació de la Fundació Andes (Santiago de Xile)
* 2004 – Beca Amics de l'Arte (Xile)

## Referències

* 1 2 3 4 «Patrick Steeger» (en castellà). Santiago de Xile: Museu Nacional de Belles Arts. [Consulta: 21 gener 2017].
* 1 2 3 4 Lara B, Carolina «La obra de Patrick Steeger aterriza en el Centro Cultural Matta de Buenos Aires» (en castellà). La Tercera, 13-07-2015 [Consulta: 21 gener 2017].
* 1 2 «Uso y abuso» (en castellà). Museu d'Art Contemporani de Xile, 2014. Arxivat de l'original el 2 de febrer 2017. [Consulta: 21 gener 2017].
# Lícnidos

Lícnidos (Λυχνιδός) fou la capital dels dassarets a Il·líria. Estava situada a la part sud o est del llac Licnitis (Lychnitis).
Al segle iii aC era una fortalesa de frontera amb Macedònia. Després, al segle ii aC, fou una ciutat de província situada a la via Egnàcia. Va ser ciutat important sota domini romà d'Orient però en temps de Justinià I fou destruïda per un terratrèmol. Ocrida, una mica al nord (l'actual Okhrida), va ocupar el seu lloc i fou capital de l'Imperi Búlgar.
# Telodonts

Els telodonts (Thelodonti) són una classe extinta de peixos àgnats que van viure de l'Ordovicià Mitjà al Devonià Superior.
Existeix un debat obert sobre si els telodonts són un grup monofilètic o una agrupació de llinatges basals, tant àgnats com gnatostomats.

## Característiques

Els telodonts eren peixos petits sense mandíbula que tenien escata de peix telodontes, que es dispersaven fàcilment després de la mort de l'animal i són fòssils comuns. La morfologia dels telodonts era molt similar a la dels heterostracis i dels anàspids, amb els quals probablement estaven estretament emparentats, i dels quals es distingien per les escates dels telodonts.
Els telodonts vivien tant al mar com en aigües dolces.

## Referències

* ↑ Märss, T.; Karatajūtė-Talimaa, V. N. «Ordovician and Lower Silurian thelodonts from Severnaya Zemlya Archipelago (Russia)». Geodiversitas, 24, 2, 2002, pàg. 381–404. Arxivat de l'original el 2012-02-07 [Consulta: 31 octubre 2007].
* ↑ Turner, S.; Dring, R.S. «Late Devonian thelodonts (Agnatha) from the Gneudna Formation, Carnarvon Basin, Western Australia». Alcheringa, 5, 1981, pàg. 39–48.
* ↑ Turner, S.; Tarling, D.H. «Thelodont and other agnathan distributions as tests of Lower Paleozoic continental reconstructions». Palaeogeography, Palaeoclimatology, Palaeoecology, 39, 1982, pàg. 295–311. DOI: 10.1016/0031-0182(82)90027-X.
* ↑ Turner, S (1999), Early Silurian to Early Devonian thelodont assemblages and their possible ecological significance, in AJ Boucot & J Lawson [eds.], Palaeocommunities, International Geological Correlation Programme 53, Project Ecostratigraphy, Final Report. Cambridge University Press, pp. 42-78.
* ↑ The early and mid Silurian. See Kazlev, M.A., White, T. «Thelodonti». Palaeos.com, 06-03-2001. Arxivat de l'original el 2007-10-28. [Consulta: 30 octubre 2007].
# Baixira (nom)

Baixira (àrab: بشيرة, Baxīra) és un nom femení àrab que significa ‘portadora de bones noves', ‘missatgera’. Si bé Baixira és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Bashira, Basheera, Bachira. Aquest nom l'usen tant àrabs cristianes com musulmanes; de la mateixa manera, com a nom nom islàmic, també el duen musulmanes no arabòfones que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.
La forma masculina del nom és Baixir.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «بشر». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «بشر». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «بشر» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Banc de monjo

Un banc de monjo és un moble on es col·loca una taula sobre un cofre de manera que quan la taula no s'utilitza, la part superior pivota en posició vertical i es converteix en la part posterior d’un seient, i aquesta configuració permet un fàcil accés a la tapa de la caixa que forma la base del seient.
Percy Blandford assenyala que "el fet que els monjos utilitzessin alguna vegada aquest tipus de banc és discutible, però és un nom atractiu".

## Història

Un banc de monjo era una forma molt útil en una època en què moltes llars tenien una gran sala que s'utilitzava per a múltiples funcions, perquè permetia treure del mig una taula de menjador fent fora fora el destorb.

## Vegeu també

* Cadira de graons
* Escala amb plataforma

## Referències

* ↑ monks bench (British English)
* ↑ Pearson, 1985, p. 39.
* ↑ Carney, 1950, p. 97.
* ↑ Blandford, p. 132.
* ↑ Strickland, 1953, p. 165.

## Bibliografia

* Blandford, Percy W. Constructing tables and chairs— with 55 projects. illustrated. Tab Books, 1982, p. 132. ISBN 978-0-8306-1424-0.
* Carney, Clive. Furnishing art and practice. Oxford University Press, 1950, p. 97.
* Pearson, Lu Emily Hess. Elizabethans at Home. Stanford University Press, 1985, p. 39. ISBN 978-0-8047-0494-6.
* Strickland, Calton Popular Mechanics, 99, 3-1953, pàg. 165–167. ISSN: 0032-4558.
# 1214
## Esdeveniments

* Participació en l'assemblea de Pau i Treva de Viles i ciutats lliures.
* Gengis Khan conquereix Pequín

## Naixements

* 25 d'abril, París, Regne de França: Lluís IX de França, rei de França (m. 1270).
* Roger Bacon, filòsof anglès

## Necrològiques

* 4 de desembre - Stirling, Escòciaː Guillem I, el Lleó, rei d'Escòcia de 1165 a 1214 (n. 1143).

## Referències

* ↑ Larousse, Éditions. «Encyclopédie Larousse en ligne - Louis IX ou Saint Louis» (en francès). [Consulta: 24 abril 2020].
* ↑ «4th December 1214 The death of King William (the Lion) in Stirling Castle» (en anglès). Stirling Local History Society. [Consulta: 9 desembre 2020].
# Jessie J

Jessica Ellen Cornish, més coneguda com a Jessie J (Redbridge, 27 de març de 1988), és una cantant i compositora anglesa.

## Carrera artística

Va estudiar a la BRIT School abans de signar amb Gut Records i arribar a un acord amb Sony/ATV Music com a compositora. Ha escrit cançons per a artistes com Chris Brown, Alicia Keys, Lisa Lois i Miley Cyrus, per a la qual va compondre l'èxit "Party in the U.S.A" i va obtenir certificació de platí a molts països (el 2012 va obtenir els 5 discos de platí pels 10 milions de còpies venudes als Estats Units). El 7 de gener de 2011, Jessie va arribar al número 1 de la llista "BBC Sound of 2011" i al febrer del mateix any va rebre el "Critics Choice" en els BRIT Awards.
Després de firmar un contracte amb Universal Republic, Jessie va estrenar "Do It Like a Dude", el seu primer senzill, que va arribar fins al número 2 a les llistes de senzills del Regne Unit. Després d'encapçalar amb "Price Tag" les llistes a 19 països, incloent-hi el mateix Regne Unit, França, Irlanda i Nova Zelanda, va publicar el seu àlbum debut Who You Are (2011), el qual arribà al segon lloc de les llistes del Regne Unit. Altres singles del disc van ser "Nobody's Perfect", "Who's Laughing Now" i "Who You Are", els quals estigueren entre les millors 20 cançons del Regne Unit. Però el llançament del seu cinquè senzill "Domino" li va proporcionar més èxit internacional; va arribar al número 6 del Billboard Hot 100 dels Estats Units i, a més, va esdevenir el seu segon número 1 al Regne Unit.
El sisè senzill que s'estrenà de Who You Are va ser "Laserlight" (amb David Guetta) i va ser la sisena cançó que entrà al "top ten". Això va fer que Jessie fos la primera artista femenina britànica en tenir sis cançons d'un mateix disc que van estar entre les 10 primeres de la llista de singles. A finals de 2013 va publicar el seu segon àlbum d'estudi titulat Alive. A banda de la seva carrera musical, Jessie va fer de "coach" (entrenadora) al programa de televisió "The Voice UK", de la BBC.

## Discografia

* Who You Are (2011)
* Alive (2013)
* Sweet Talker (2014)
* R.O.S.E. (2018)

## Premis i nominacions

| Any | Organització | Artista | Premi | Resultat |
| 2011 | BBC Sound del 2011 | Jessie J | Premi al millor so del 2011 | Guanyadora |
| 2011 | Brit Awards 2011 | Jessie J | Critics Choice Award | Guanyadora |

## Referències

* ↑ O'Brien, Jon. «Jessie J biography». AllMusic. [Consulta: 8 gener 2012].
* ↑ Llewellyn Smith, Caspar. «One to watch: Jessie J» (en anglès). The Observer, 2010. [Consulta: 17 desembre 2017].
* ↑ «Jessie J wins 2011 Brits Critics' Choice Award» (en anglès). NME, 15-12-2010. [Consulta: 17 desembre 2017].
# Trastorn del lligam

El trastorn del lligam és una patologia manifestada en infants que els impedeix establir un lligam afectiu normalitzat amb els seus cuidadors i que desemboca en problemes relacionals durant tota la vida adulta si no es tracta de manera adequada, ja que afecta a les habilitats socials generals.

## Causes

En la majoria de casos el trastorn es desenvolupa pel sentiment de desempar dels primers mesos de vida, on el nadó pateix maltractaments, no és atès de manera adequada o canvia massa sovint de cuidadors, de forma que no pot establir un lligam amb cap referent perquè li doni seguretat. Això es tradueix en una desconfiança patològica cap al món adult que es manifesta en els primers anys i que pot enquistar-se com un sentiment negatiu cap a l'entorn. Afecta el 0,9% dels infants, atès que nens en entorns desfavorables poden desenvolupar capacitats extraordinàries de resiliència que actuïn com a factor protector.

## Símptomes

Els símptomes que es presenten en els nens afectats són una manca de resposta a estímuls externs, reclamar de manera excessiva atenció, reaccions desmesurades en el terreny emocional o incapacitat per mostrar afecte als éssers més propers. Molts nens no suporten la separació temporal dels seus familiars o no interaccionen a l'entorn sense aquesta presència.
El diagnòstic es basa en l'observació continuada del nen en situacions on pot haver-hi un estrès extern i en els informes de qüestionaris remesos pel pediatre, l'escola i la família. S'ha de descartar si hi ha sospites de trastorn de la conducta en les diverses modalitats. Pot augmentar el risc d'aparició d'altres problemes, com ara el TDAH.
El trastorn es classifica en dos subtipus: el denominat reactiu i el desinhibit. El primer accentua la passivitat davant els intents comunicatius i l'ansietat davant situacions jutjades erròniament com a amenaçadores. El segon, per contra, té més propensió a mostres d'agressivitat o violència davant l'estrès i una cerca activa d'atenció, fins i tot entre desconeguts. Té menys resposta a la teràpia que el trastorn de subtipus reactiu.

## Tractament

El tractament es basa en la teràpia familiar, de manera que els cuidadors aprenguin a respondre a les necessitats del nen i a proporcionar-li un entorn segur on pugui recuperar el lligam amb els altres i reaccionar als estímuls socials. Si es considera que hi ha hagut una negligència excessiva per part dels adults responsables, es pot recomanar la cerca d'un altre cuidador complementari o la retirada de la custòdia. Alguns terapeutes ho combinen amb tècniques de regressió i catarsi que permeten que el nen revisqui els moments d'abandó i els identifiqui com a pas previ per a superar-los. El treball de l'empatia és complementari a la teràpia sobre el nucli familiar.

## Referències

* ↑ Fonagy, Peter. Attachment Theory and Psychoanalysis. Other Professional, 2010
* ↑ Prior V, Glaser D (2006). Understanding Attachment and Attachment Disorders. Theory, Evidence and Practice. Child and Adolescent Mental Health series, RCPRTU, Jessica Kingsley Publishers. ISBN 978-1-84310-245-8