OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fàbrica Solé Fabra

La Fàbrica Solé Fabra és una obra eclèctica de Cabrils (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció d'una sola nau amb finestres en forma d'arc de grans dimensions a ambdós pisos. Mirant el sud, la façana de la nau es molt característica dels magatzems i construccions de l'època.

## Història

La seva construcció s'inicià el 1884 davant la fàbrica Jorba-Martín al carrer del Torrent Roig. Els darrers propietaris foren una família d'industrials de Terrassa. Actualment es troba en procés de remodelació, ja que ha estat adquirida per l'Ajuntament per a la instal·lació d'un Centre Cívic i Social.
Actualment és la seu de la Biblioteca de Cabrils, i del Centre Cívic La Fàbrica.

## Referències

* 1 2 «Fàbrica Solé Fabra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
* ↑ «Biblioteca de Cabrils». [Consulta: 9 febrer 2025].
# Waheela

El waheela és un críptid amb aspecte de llop, que suposadament s'ha vist a la Vall de Nahani, als Territoris del nord-oest, al Canadà. També s'han documentat albiraments en zones de Michigan i Alaska. El criptozoologista Ivan Sanderson pensa que el waheela pot formar part d'una població relicta d'amficiònids.
El waheela és semblant al shunka warakin, però el seu hàbitat es troba més al nord. També és semblant a l'amarok, un llop gegant de la mitologia dels inuit.

## Referències

* ↑ Shuker, Karl. «Witchie Wolves, Medicine Wolves, and the Waheela». Shuker. [Consulta: 26 agost 2011].
* ↑ Godfrey, Linda S. Hunting the American Werewolf: Beast Men in Wisconsin and Beyond. Big Earth Publishing, 2006, p. 27–30. ISBN 1-931599-66-1.
* ↑ Shuker, Karl P N. In Search of Prehistoric Survivors. Blandford, 1995. ISBN 0-7137-2469-2.

## Enllaços externs

* North American Biofortean Review Arxivat 2015-01-22 a Wayback Machine.
* The Cryptid Zoo: Bear-dogs
* Cryptid Canids
# Barraca de Vinya del Mas Coll I

La Barraca de Vinya del Mas Coll I es troba al Parc de la Serralada Litoral, concretament a Alella (el Maresme).

## Descripció

Excavada directament al sauló, al marge superior del camí. De fet són dues coves seguides, una amb dues entrades i l'altra (molt més gran) amb tres. Aquesta darrera té una llargada d'uns 11 m i una amplada que oscil·la entre els 1,30 i els 2,30. És la més gran de les excavades al sauló que s'han localitzat al Parc i, abans d'entrar-hi, cal vigilar que no hi hagi cap eixam.

## Accés

És ubicada a Alella, al camí que puja des de la urbanització Mas Coll d'Alella cap al GR 92 i el Turó d'en Galzeran. És al marge dret passades la Font dels Eucaliptus i la del Safareig. Coordenades: x=439350 y=4595507 z=332.

## Referències

* 1 2 3 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 84.

## Enllaços externs

* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
# Pere Mialet i Rabadà

Pere Mialet i Rabadà (Valls, 1900 - Barcelona, juliol de 1968) fou periodista i literat. Destacà en la premsa catalana i en el teatre amateur de la postguerra, a més de conrear narrativa breu inspirada en vivències personals.
En la seva activitat com a periodista va utilitzar una gran quantitat de pseudònims, sense els quals és impossible detectar la seva obra en les capçaleres en les que va col·laborar. Sense comptar les inicials que coincideixen amb el seu nom o amb algun dels seus pseudònims més coneguts (P.M, P.M.R., M., M.R., J.V.), va utilitzar un total de setze pseudònims: Baldrich, Cap i Cua, Cardina, Furor, Isidro Rabadà, Jordi Valls, Jordi Xufla, Macey, P. Tamiel, Petroni, 6Quet, X. de V., Huc Finn, Mezza Voce, Just Cabal i Herodes/Joshua Colhibri.

## Obra publicada

* 1925: Cara i creu. La Novel·la d'Ara, Barcelona. (contes)
* 1926: La germana. E. Castells, Valls. (novel·la)
* 1929: Pere Mialet presenta... Llibreria Verdaguer, Barcelona. (contes)
* 1951: Error de perspectiva. Biblioteca Llanas, 20. Casa Patuel, Barcelona. (teatre)
* 1953: Canvi de ruta. Biblioteca Llanas, 23. Casa Patuel, Barcelona. (teatre)
* 1957: Melodia discordant. Biblioteca Llanas, 30. Casa Patuel, Barcelona. (teatre)
* 1970: Jaume Mercadé, pintor i orfebre. Institut d'Estudis Vallencs, Valls.
* 2000: El fill dels altres. Cossetània, Valls (contes)
* 2000: El canòdrom. Cossetània, Valls.
* 2000: Teatre I: L'últim tren, La mentida,, la terra ens crida, Error de perspectiva. Cossetània, Valls.
* 2000: Teatre II: El cavall de set colors, El puntal, Melodia discordant. Cossetània, Valls.
* 2000: Teatre III: La carrossa de la cuinera, El cucut, El roure. Cossetània, Valls.

## Referències

* ↑ «esquela de Pere Mialet i Rabadà». La Vanguardia, 18-07-1968, pàg. 24.
* ↑ «Pere Mialet i Rabadà». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ Martí i Baiget, Josep. Pere Mialet i Rabadà: (1900-1968) : periodista, narrador i comediògraf, 2005. ISBN 978-84-86083-58-8.
* ↑ Olaya i Galceram, Martí «Pere Mialet i Rabadà». Quaderns de Vilaniu, 12-01-2001, pàg. 71–86. ISSN: 2385-4537.
* ↑ «Pere Mialet i Rabadà». La Finestra Lectora. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «Valls homenatja al periodista i escriptor Pere Mialet». Catalunya Diari, 17-10-2018. [Consulta: 20 febrer 2022].
# Can Mílio Cabanyes

Can Mílio Cabanyes és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de pagès, concebuda també com a xalet d'estiueig. La casa té estructura basilical amb tres cossos perpendiculars a la façana, de planta baixa, pis i golfes, amb soterrani.
A la banda de tramuntana hi ha adossat un cos, amb façana de pedra, que a la façana de ponent té estructura de torre, de planta baixa i dos pisos.
A la façana de ponent, aprofitant el desnivell del terreny, hi ha una galeria porticada, suportada per columnes, amb una gran terrassa al damunt.

## Referències

* 1 2 3 «Can Mílio Cabanyes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Can Riudemeia

Can Riudemeia és una obra d'Argentona (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'antiga masia de Riudemeia va pertànyer al guerrer de Riudemeia, de després s'anomenà d'Argentona.

## Descripció

Agrupació de construccions de diferents períodes amb successives ampliacions. La façana principal del casal presenta un portal dovellat i finestres amb ampit del segle xvii, té teulada a dues vessants i està dividida en dos habitatges. El porxo data del 1880. Les principals transformacions de l'interior de la casa són la incomunicació dels dos habitatges i l'afegit d'una escala a la part destinada als senyors que ha modificat el celler. Trobem integrat com a part del mas el molí de Riudameia. El mas es documenta des d'època medieval. A més de les edificacions esmentades cal assenyalar la construcció d'una cuina per als senyors i la renovació de les teulades amb bigues de ciment armat.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Riudemeia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2016].
# Luis Regueiro Pagola

Luis Regueiro Pagola (Irun, 1 de juliol de 1908 - Ciutat de Mèxic, 6 de desembre de 1995) fou un futbolista basc dels anys 1920 i 1930 i posteriorment entrenador.

## Trajectòria

Començà a jugar al Real Unión de Irún el 1924, quan tot just tenia 16 anys. Coincidí al club amb René Petit i el seu germà Pedro Regueiro. Al club basc assolí com a principal títol la Copa del Rei de l'any 1927. El 1931 fitxà pel Reial Madrid, juntament amb Jacinto Quincoces, Ricard Zamora, Olivares i Ciriaco Errasti. Amb aquests destacats fitxatges el club guanyà les lligues de les temporades 1931-32 i 1932-33 a més de les Copes de 1934 i 1936. En total jugà 8 temporades a la lliga, tres amb el Real Unión i 5 amb el Reial Madrid. Disputà 145 partits i marcà 90 gols.
Durant la Guerra Civil jugà amb la selecció del País Basc. Posteriorment s'exilià a Mèxic on jugà amb el club Asturias FC i acabà la seva carrera al Club América, club del qual també en fou entrenador.
Amb la selecció espanyola jugà entre 1927 i 1936, disputant un total de 25 partits en els quals marcà 16 gols. Debutà a l'Estadi de Colombes de París el 22 de maig de 1927 en una victòria davant França per 1-4. Disputà el Mundial d'Itàlia 1934 on marcà dos gols enfront Brasil i els Jocs Olímpics de 1928.
El seu fill Luis també fou futbolista i internacional amb la selecció mexicana.

## Palmarès
### Real Unión

* Copa espanyola:
** 1927
* Campionat de Guipúscoa de futbol:
** 1926, 1928, 1930, 1931

### Reial Madrid

* Lliga espanyola:
** 1931-32, 1932-33
* Copa espanyola:
** 1934, 1936
* Campionat Centre-Aragó
** 1932
* Campionat Centre-Sud
** 1933, 1934
* Campionat Castella-Aragó
** 1935, 1936

### Asturias FC

* Copa México:
** 1940, 1941

## Referències

* ↑ Cid y Mulet, Juan. Libro de Oro del Fútbol Mexicano, Tomo II, p. 350. B. Costa-Amic, Mexiko-Stadt, 1961.
* ↑ Francisco Lugo, Erik. «CF América». RSSSF, 24-09-2010.

## Enllaços externs

* Perfil a la lliga espanyola
* Biografia de Regueiro a la web oficial del Reial Madrid
* Perfil a la selecció espanyola Arxivat 2010-10-07 a Wayback Machine.
Luis Regueiro Pagola amb la selecció espanyola - Caixes de navegació :
Selecció de futbol d'Espanya – Jocs Olímpics d'estiu 1928
1 Izaguirre •
2 Jáuregui •
3 Errasti •
4 Quincoces •
5 Vallana •
6 Zaldúa •
7 Arizcorreta •
8 Gamborena •
9 González •
10 Labarta •
11 Legarreta •
12 Marculeta •
13 Regueiro •
14 Villaverde •
15 Bienzobas •
16 Cholín •
17 Kiriki •
18 Mariscal •
19 Bilbao •
20 Sagarzazu •
21 Yermo •
Entrenador: Berraondo
Selecció de futbol d'Espanya – Copa del Món de futbol 1934
1 Bosch •
2 Campanal •
3 Chacho •
4 Cilaurren •
5 Ciriaco •
6 Fede •
7 Gorostiza •
8 Hilario •
9 Iraragorri •
10 Lafuente •
11 Lángara •
12 Lecue •
13 Marculeta •
14 Marín •
15 Muguerza •
16 Nogués •
17 Quincoces •
18 Regueiro •
19 Solé •
20 Ventolrà •
21 Zabalo •
22 Zamora •
Seleccionador: García Salazar :
# Mas Boba

El Mas Boba és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia fruit d'importants transformacions fetes cap el 1920, quan es va remodelar la vella masia per a convertir-la en xalet residencial. Té quatre cossos perpendiculars a la façana, consta de planta baixa més dos pisos i una torre mirador a l'extrem nord-est.
A la façana de migdia destaquen els dos portals i la finestra de pedra. També la galeria de la façana de llevant.
De l'interior cal esmentar la planta baixa, el celler i l'hipogeu. A la planta pis són rellevants els següents espais: entrant per la façana de tramuntana, l'entrada amb escala i un oratori a la paret esquerra, l'estança de la dreta i les dues estances de l'esquerra, que donen a la terrassa de sobre la galeria porticada.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Boba». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Mas Bremona (Argentona)

El Mas Bremona és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia de tipus basilical amb tres cossos perpendiculars a la façana i dos de paral·lels al darrere, amb coberta lateral.
Destaca la façana amb un portal d'arc de mig punt de 13 dovelles, i tres finestrals gòtics conopials al pis de la primera meitat del segle xvi. L'interior presenta una entrada amb tres portals de pedra en els laterals, el portal d'accés al celler, i l'escala de pedra, amb un espiell. El celler, que ocupa els dos cossos del darrere, té una gran columna central. En la paret de tramuntana hi ha l'accés a l'hipogeu que mitjançant forces girs acaba en una petita sala circular. A la cambra de la dreta de l'entrada hi ha la cuina, molt modificada però que conserva un rentamans. Al pis destaca la sala, amb sostre de bigues, i que destaca especialment per tres portals rodons del segle xiii o XIV i un de quadrat. En la paret de la façana hi ha un rentamans. Finalment les golfes, d'un sol cos com correspon a una masia de tipus basilical, només destaca per l'encavallada de bigues.
També està catalogada la mina d'abastiment de la masia (d'uns 500 m), situada a la banda XW, on es conserva amb el safareig i la font.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Bremona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Pedro Apellániz Zárraga

Pedro Apellaniz Zarraga (Galdakao, 8 de febrer de 1924 – Usansolo, Galdakao, 22 d'abril de 2013) fou un atleta basc, especialitzat en el llançament de javelina, el triple salt i els 80 metres tanques.

## Palmarès
### A nivell provincial (Biscaia)

* 14 Campionats de llançament de javelina (entre 1943 i 1962)
* 1 Campionat de triple salt (1944)
* 1 Campionat de 80 metres tanques (1948)

### A nivell estatal

* 14 Campionats de llançament de javelina (entre 1944 i 1958).
* Batí 7 vegades el rècord espanyol amb 56'42 i 56'78 el 1946, 60'16 el 1947 i 61'49, 62'20, 63'05 i 63'62 el 1948; aquesta última marca durà fins a 1960.

### A nivell internacional

Fou internacional en 22 ocasions, participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1948 disputats a Londres i als Jocs del Mediterrani de 1955 disputats a Barcelona, on obtingué la medalla de bronze. Durant molts anys fou capità de la selecció espanyola.

## Referències

* ↑ «Ficha de Pedro Apellániz» (en castellà). COE.es. Arxivat de l'original el 2020-07-01. [Consulta: 28 juny 2020].
* ↑ «Biografía de Pedro Apellániz» (en castellà). RFEA.es. Arxivat de l'original el 2016-08-02. [Consulta: 27 novembre 2017].
# Can Tomàs Rajoler

Can Tomàs Rajoler és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Hi ha dues edificacions unides però de diferent tipologia: masia i xalet residencial.
La masia té actualment dos cossos (antigament en tenia un altre a tramuntana) amb planta baixa i pis, i teulada a dues vessants, amb frontó lateral.
La façana té un portal d'entrada de pedra quadrat i una finestra, i en el lateral tres finestres més i un rellotge de sol. De l'interior destaca l'entrada, amb dos portals de pedra amb llinda de fusta, i el celler, amb un arc de pedra i rajola.
El xalet, adossat per la banda de migdia a la masia, és de planta baixa, pis i golfes, i imita l'arquitectura rural.
A la façana de tramuntana hi ha una finestra gòtica amb permòdols, que segurament estava al lateral de la masia. Fou construït vers el 1940.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Tomàs Rajoler». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Joan Martos Nomen

Joan Martos Nomen (Sant Adrià de Besòs, 15 de juny de 1939) va ser un jugador de bàsquet català de la dècada de 1960.
Es formà a la Unió Esportiva Montgat fins a arribar al primer equip, amb el qual aconseguí ascendir a primera divisió la temporada 1959-60. El 1960 fitxà pel Picadero JC, on jugà durant cinc temporades. Amb el Picadero guanyà la Copa de 1964. Després d'una temporada al Club Bàsquet L'Hospitalet ingressà al FC Barcelona, on jugà dues temporades, però diverses lesions al genoll acabaren propiciant la seva prematura retirada amb només 28 anys. Posteriorment retornà al bàsquet jugant al Club Bàsquet Boscos de Ciutadella.
Disputà 28 partits amb la selecció espanyola de bàsquet, amb la qual disputà els Jocs Olímpics de 1960 i l'EuroBasket de 1961.

## Referències

* ↑ «Joan Martos Nomen». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Ases del basket» (en castellà). Mundo Deportivo, 30-11-1984 [Consulta: 13 maig 2023].
* ↑ «Llistat de jugadors» (en castellà). FEB, 2010 [Consulta: 13 maig 2023].
* ↑ «Ficha en sports reference». Arxivat de l'original el 2011-08-21. [Consulta: 21 gener 2024].
# Josep Nora Bornay

Josep Nora Bornay (Badalona, 10 d'agost de 1940 - Tiana, 8 de juny de 1993) va ser un jugador de bàsquet català de la dècada de 1960.
Es formà a la Unió Esportiva Montgat fins a arribar al primer equip, amb el qual aconseguí ascendir a primera divisió la temporada 1959-60. Després fitxà pel Picadero JC, on hi romangué durant deu temporades fins 1970. La següent temporada jugà al CE Manresa i després es retirà.
Amb la selecció espanyola jugà 30 partits, participant als Jocs Olímpics de 1960 i a l'Europeu de 1961.

## Referències

* 1 2 3 «Josep Nora Bornay». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Ases del basket» (en castellà). Mundo Deportivo, 11-05-1984 [Consulta: 13 maig 2023].
* ↑ «Pàgines 12 i 16» (en castellà). FEB, 2010 [Consulta: 13 maig 2023].
* ↑ «Ficha en sports reference». Arxivat de l'original el 2012-11-13. [Consulta: 20 gener 2024].
# Miguel Ángel Ochoa Vaca

Miguel Ángel Ochoa Vaca (Badajoz, 29 de setembre de 1944) és un exfutbolista extremeny de les dècades de 1960 i 1970. Va ser internacional amb la selecció catalana i amb la selecció espanyola.

## Trajectòria

Lateral esquerre extremeny de naixement, es formà al FC Ribadeo de Lugo primer i posteriorment al juvenil de l'EC Granollers, d'on passà al primer equip. L'any 1967 fou fitxat pel RCD Espanyol, club on romangué durant una dècada fins al 1977. Es consolidà al primer equip a partir de 1970. Durant aquesta dècada es classificà dos cops per la Copa de la UEFA.
L'estiu de l'any 1976, el mateix dia que havia estat escollit per ser un dels capitans de l'equip, l'extremeny va patir un greu accident de trànsit després tornant d'un partit amistós amb l'Espanyol a Lloret de Mar. Un forta frenada per evitar un xoc frontal, va provocar que l'automòbil donés diverses voltes de campana i caigués per un terraplè. Afortunadament, el defensa no va patir ferides greus, i a les poques setmanes es va reincorporar amb la resta de l'equip per seguir l'estada de pretemporada sense cap conseqüència. Curiosament aquesta va ser la seva darrera temporada en actiu, ja que va penjar les botes a l'edat dels 33 anys. En total jugà 156 partits de lliga amb el club, a més de 3 de Copa de la UEFA.
Fou internacional amb la selecció universitària espanyola, l'olímpica a Mèxic 1986, on assolí una cinquena posició, i un cop amb l'absoluta, a Istanbul el 17 d'octubre de 1973, en un empat a 0 davant Turquia. També fou un cop internacional amb Catalunya l'any 1973.

## Referències

* ↑ «El Barcelona se interesa por el jugador del Granollers Ochoa». Mundo Deportivo, 05-08-1965. [Consulta: 20 març 2013].
* 1 2 «Miguel Ángel OCHOA». hallofameperico. [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ «Ochoa escapó a la muerte por poco». Mundo Deportivo, 08-08-1976. [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ «Ochoa». fororcdespanyol.es. Arxivat de l'original el 2013-06-21. [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ Closa, Antoni; Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Editorial Jaume Rius, 1999. ISBN 8492294434.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Luis Zubero Aldecoa

Luis Zubero Aldecoa (Zeberio, 18 de març de 1948) és un ciclista basc, ja retirat, que fou professional entre 1968 i 1975. Del seu palmarès destaca una Clàssica de Sabiñánigo i un Gran Premi Pascuas. El seu fill Julen fou ciclista professional entre el 2005 i el 2007.
El 1968, com a ciclista amateur, va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on va disputar la prova de ciclisme en ruta individual.

## Palmarès

* 1969
** 2n al Tour de l'Avenir
* 1970
** 1r a la Clàssica de Sabiñánigo
** 1r al Gran Premi Pascuas

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1975. Abandona (13a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 1970. 15è de la classificació general
* 1971. Abandona (14a etapa)
* 1973. 23è de la classificació general
* 1974. 42è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1971. 19è de la classificació general
* 1973. 18è de la classificació general
* 1974. 27è de la classificació general

## Referències

* ↑ «ZUBERO ALDECOA Luis». [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Elenco Ciclisti» (en italià). [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ «[URTEKARIA]», 14-05-2005. Arxivat de l'original el 2005-05-14. [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ «Zubero gana la segunda etapa de la Titan Desert Saudí Arabia» (en castellà), 07-12-2022. [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Luis Zubero». [Consulta: 12 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Gonzalo Sagi-Vela

Gonzalo Sagi-Vela Fernández-Pérez (Madrid, 25 de febrer de 1950) és un exjugador de bàsquet espanyol que va jugar entre els anys 70 i 80. Jugava en les posicions d'escorta i aler, i mesurava 1,85 m d'alçada. El seu avi era Emili Sagi Barba.
Va ser alumne del Col·legi Nuestra Señora de las Maravillas de Madrid, i es va formar a les categories inferiors de l'Estudiantes, on va debutar en la lliga espanyola en la temporada 1968-69. En l'Estudiantes va desenvolupar la primera part de la seva carrera professional, on hi va jugar fins a l'any 1979, convertint-se en un dels seus jugadors clau en aquesta època. Va ser el màxim anotador de la lliga espanyola en la temporada 1971-72 amb 475 punts en 22 partits (21,6 punts per partit). Posteriorment va jugar al Joventut de Badalona (1979-1983) i al Caja de Ronda (1983-1985). Al club verd-i-negre es va proclamar campió de la Copa Korac en la temporada 1980-81.
Va ser internacional amb la selecció espanyola en 82 ocasions, sent medalla de plata en el Campionat d'Europa de 1973 celebrat a Barcelona. Prèviament, també havia estat internacional amb la selecció júnior.

## Referències

* ↑ Espín, Manuel «Los Sagi-Vela, ubérrima cosecha del "Estudiantes"» (en castellà). Mundo Deportivo, 28-08-1988 [Consulta: 23 maig 2018].
* ↑ Gonzalo Sagi-Vela jugador a l'ACB