OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gran Premi d'Hongria del 1997

Resultats del Gran Premi d'Hongria de la temporada 1997 disputat al circuit d'Hungaroring el 10 d'agost del 1997.

## Classificació

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 3 | Jacques Villeneuve | Williams - Renault | 77 | 1h 45' 47. 1 | 2 | 10 |
| 2 | 1 | Damon Hill | Arrows - Yamaha | 77 | + 9.079 s | 3 | 6 |
| 3 | 16 | Johnny Herbert | Sauber - Petronas | 77 | + 20.445 s | 10 | 4 |
| 4 | 5 | Michael Schumacher | Ferrari | 77 | + 30.501 s | 1 | 3 |
| 5 | 11 | Ralf Schumacher | Jordan - Peugeot | 77 | + 30.715 s | 14 | 2 |
| 6 | 15 | Shinji Nakano | Prost - Mugen - Honda | 77 | + 41.512 s | 16 | 1 |
| 7 | 14 | Jarno Trulli | Prost - Mugen - Honda | 77 | + 1' 15.552 min. | 12 | |
| 8 | 8 | Gerhard Berger | Benetton - Renault | 77 | + 1' 16.409 min. | 7 | |
| 9 | 6 | Eddie Irvine | Ferrari | 76 | + 1 Volta | 5 | |
| 10 | 20 | Ukyo Katayama | Minardi - Hart | 76 | + 1 Volta | 20 | |
| 11 | 7 | Jean Alesi | Benetton - Renault | 76 | + 1 Volta | 9 | |
| 12 | 21 | Tarso Marques | Minardi - Hart | 75 | + 2 Voltes | 22 | |
| 13 | 19 | Mika Salo | Tyrrell - Ford | 75 | + 2 Voltes | 21 | |
| Ret | 10 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 65 | Part elèctrica | 8 | |
| Ret | 18 | Jos Verstappen | Tyrrell - Ford | 61 | Caixa canvi | 18 | |
| Ret | 2 | Pedro Diniz | Arrows - Yamaha | 53 | Part elèctrica | 19 | |
| Ret | 12 | Giancarlo Fisichella | Jordan - Peugeot | 42 | Virolla | 13 | |
| Ret | 4 | Heinz-Harald Frentzen | Williams - Renault | 29 | Pèrdua d'aigua | 6 | |
| Ret | 22 | Rubens Barrichello | Stewart - Ford | 29 | Motor | 11 | |
| Ret | 9 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 12 | Hidràulics | 4 | |
| Ret | 17 | Gianni Morbidelli | Sauber - Petronas | 7 | Motor | 15 | |
| Ret | 23 | Jan Magnussen | Stewart - Ford | 5 | Accident | 17 | |

## Altres

* Pole: Michael Schumacher 1' 14. 672
* Volta ràpida: Heinz-Harald Frentzen 1' 18. 372 (a la volta 25)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-10-29. [Consulta: 25 març 2010].
# Esteve Vilanova i Vilà

Esteve Vilanova i Vilà (Madremanya, 1946) és un polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la VII Legislatura, on va ser secretari de la Comissió d'Indústria, Energia, Comerç i Turisme i membre de la Comissió de la Sindicatura de Comptes.
Va estudiar direcció d'empreses a ESADE i és prejubilat de banca. Durant la transició espanyola va militar al Partit Socialista de Catalunya-Reagrupament, però quan aquest es va unir amb el PSC-Congrés i el PSOE, va deixar la política i es dedicà a tasques socials, bàsicament a la Fundació Els Joncs.
En les eleccions al Parlament de Catalunya de 2003 va formar part de la llista per la circumscripció de Girona de Convergència Democràtica de Catalunya (CDC) con a independent. De resultes del primer tripartit, va afiliar-se a CDC, militància que va mantenir fins finalitzat el segon tripartit, que va deixar de militar a CDC.

## Referències

* ↑ «Revista de CiU després de les eleccions de 2003». Arxivat de l'original el 2014-12-10. [Consulta: 9 juliol 2008].
* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la VII Legislatura p. 321

## Enllaços externs

* Articles d'Esteve Vilanova a El Punt Avui
# Gran Premi d'Hongria del 2003

Resultats del Gran Premi d'Hongria de la temporada 2003 disputat al circuit de Hungaroring el 24 d'agost del 2003.
Aquesta va ser la primera victòria de Fernando Alonso, que, amb 22 anys i 26 dies, va passar a ser el pilot més jove de la història de la Fórmula 1 que aconseguia guanyar un Gran Premi. Aquest rècord el superaria anys després Sebastian Vettel.

## Classificació

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 8 | Fernando Alonso | Renault | 70 | 1h 39' 01. 460 | 1 | 10 |
| 2 | 6 | Kimi Räikkönen | McLaren - Mercedes | 70 | + 16.768 s | 7 | 8 |
| 3 | 3 | Juan Pablo Montoya | Williams - BMW | 70 | + 34.537 s | 4 | 6 |
| 4 | 4 | Ralf Schumacher | Williams - BMW | 70 | + 35.620 s | 2 | 5 |
| 5 | 5 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 70 | + 56.535 s | 9 | 4 |
| 6 | 14 | Mark Webber | Jaguar - Cosworth | 70 | + 72.643 s | 3 | 3 |
| 7 | 7 | Jarno Trulli | Renault | 69 | + 1 Volta | 6 | 2 |
| 8 | 1 | Michael Schumacher | Ferrari | 69 | + 1 Volta | 8 | 1 |
| 9 | 9 | Nick Heidfeld | Sauber - Petronas | 69 | + 1 Volta | 11 | |
| 10 | 17 | Jenson Button | BAR - Honda | 69 | + 1 Volta | 14 | |
| 11 | 21 | Cristiano da Matta | Toyota | 68 | + 2 Voltes | 15 | |
| 12 | 19 | Jos Verstappen | Minardi - Cosworth | 67 | + 3 Voltes | 18 | |
| 13 | 18 | Nicolas Kiesa | Minardi - Cosworth | 66 | + 4 Voltes | 20 | |
| Ret | 10 | Heinz-Harald Frentzen | Sauber - Petronas | 47 | Sense combustible | 17 | |
| Ret | 15 | Justin Wilson | Jaguar - Cosworth | 42 | Motor | 12 | |
| Ret | 12 | Zsolt Baumgartner | Jordan - Ford | 34 | Motor | 19 | |
| Ret | 20 | Olivier Panis | Toyota | 33 | Caixa canvi | 10 | |
| Ret | 11 | Giancarlo Fisichella | Jordan - Ford | 28 | Motor | 13 | |
| Ret | 2 | Rubens Barrichello | Ferrari | 19 | Suspensions | 5 | |
| Ret | 16 | Jacques Villeneuve | BAR - Honda | 14 | Hidràulics | 16 | |

## Altres

* Pole: Fernando Alonso 1' 21. 688
* Volta ràpida: Juan Pablo Montoya 1: 22. 095 (a la volta 37)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2007-07-03. [Consulta: 24 juny 2010].
# Adam (pel·lícula del 2019)

Adam (àrab: آدم, Ādam) és una pel·lícula dramàtica marroquina de 2019 dirigida per Maryam Touzani. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Trama

Samia és una jove mare soltera embarassada que busca feina i és acollida per una fornera vídua anomenada Abla. La pel·lícula es va inspirar en una situació similar que va experimentar Touzani quan els seus pares van acollir una embarassada a Tànger durant diversos dies en un moment en què estar embarassada sent soltera era il·legal al Marroc.

## Repartiment

* Lubna Azabal com a Abla
* Nissrine Erradi com Samia
* Douae Belkhaouda com Warda
* Aziz Hattab com Slimani
* Hasnaa Tamtaoui com Rkia

## Rebuda

Es va projectar a la secció Un certain regard del Festival de Cinema de Cannes 2019. Va ser seleccionada com l'aposta marroquina al Millor Llargmetratge Internacional als noranta-dosens Premis de l'Acadèmia, però no va ser nominada.

## Referències

* ↑ Dale. «Nabil Ayouch Discusses Latest Movie Project ‘Positive School’». Variety, 02-12-2018. [Consulta: 28 abril 2019].
* ↑ «Adam». goitaquefanara.cat. Fundació .cat.
* ↑ Young. «'Adam': Film Review Cannes 2019». [Consulta: 9 juny 2019].
* ↑ Simon. «Filmmaker Maryam Touzani Talks About Her Cannes Debut, ‘Adam’». Variety. [Consulta: 31 agost 2019].
* ↑ «Cannes festival 2019: full list of films». The Guardian. [Consulta: 18 abril 2019].
* ↑ «The Screenings Guide 2019», 09-05-2019. [Consulta: 9 maig 2019].
* ↑ «Le film marocain "Adam" choisi pour concourir à la présélection des Oscars 2020», 28-08-2019. [Consulta: 28 agost 2019].
* ↑ Holdsworth. «Oscars: Morocco Selects 'Adam' for Best International Feature Category». The Hollywood Reporter. [Consulta: 28 agost 2019].
# Gran Premi de Gran Bretanya del 1973

Resultats del Gran Premi de la Gran Bretanya de Fórmula 1 de la temporada 1973, disputat al circuit de Silverstone el 14 de juliol del 1973.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 8 | Peter Revson | McLaren - Ford | 67 | 1h 29' 18. 5 | 3 | 9 |
| 2 | 2 | Ronnie Peterson | Lotus - Ford | 67 | + 2.8 s | 1 | 6 |
| 3 | 7 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 67 | + 3.0 s | 2 | 4 |
| 4 | 27 | James Hunt | March - Ford | 67 | + 3.4 s | 11 | 3 |
| 5 | 6 | François Cevert | Tyrrell - Ford | 67 | + 36.6 s | 7 | 2 |
| 6 | 10 | Carlos Reutemann | Brabham - Ford | 67 | + 44.7 s | 8 | 1 |
| 7 | 19 | Clay Regazzoni | BRM | 67 | + 1' 11.7 min. | 10 | |
| 8 | 3 | Jacky Ickx | Ferrari | 67 | + 1' 17.4 min. | 19 | |
| 9 | 25 | Howden Ganley | Iso Marlboro - Ford | 66 | + 1 Volta | 18 | |
| 10 | 5 | Jackie Stewart | Tyrrell - Ford | 66 | + 1 Volta | 4 | |
| 11 | 15 | Mike Beuttler | March - Ford | 65 | + 2 Voltes | 24 | |
| 12 | 21 | Niki Lauda | BRM | 63 | + 4 Voltes | 9 | |
| 13 | 28 | Rikky von Opel | Ensign - Ford | 61 | + 6 Voltes | 21 | |
| Ret | 11 | Wilson Fittipaldi | Brabham - Ford | 44 | Pèrdua d'oli | 13 | |
| Ret | 1 | Emerson Fittipaldi | Lotus - Ford | 36 | Transmissió | 5 | |
| Ret | 29 | John Watson | Brabham - Ford | 36 | Prob. amb el combustible | 23 | |
| Ret | 12 | Graham Hill | Shadow - Ford | 24 | Xassís | 27 | |
| Ret | 22 | Chris Amon | Tecno | 6 | Prob. amb el combustible | 29 | |
| Ret | 30 | Jody Scheckter | McLaren - Ford | 0 | Col·lisió | 6 | |
| Ret | 23 | Mike Hailwood | Surtees - Ford | 0 | Col·lisió | 12 | |
| Ret | 31 | Jochen Mass | Surtees - Ford | 0 | Col·lisió | 14 | |
| Ret | 24 | Carlos Pace | Surtees - Ford | 0 | Col·lisió | 15 | |
| Ret | 20 | Jean Pierre Beltoise | BRM | 0 | Col·lisió | 17 | |
| Ret | 9 | Andrea de Adamich | Brabham - Ford | 0 | Col·lisió | 20 | |
| Ret | 14 | Roger Williamson | March - Ford | 0 | Col·lisió | 22 | |
| Ret | 16 | George Follmer | Shadow - Ford | 0 | Col·lisió | 25 | |
| Ret | 17 | Jackie Oliver | Shadow - Ford | 0 | Col·lisió | 26 | |
| Ret | 26 | Graham McRae | Iso Marlboro - Ford | 0 | Accelerador | 28 | |
| Ret | 18 | David Purley | March - Ford | 0 | Virolla | 16 | |

## Altres

* Pole: Ronnie Peterson 1' 16. 3
* Volta ràpida: James Hunt 1' 18. 6 (a la volta 50)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-09-03. [Consulta: 24 març 2010].
# Servei d'Evacuació de Refugiats Espanyols

El Servei d'Evacuació dels Refugiats Espanyols (SERE) fou l'organisme primogènit d'auxili als republicans exiliats a causa de la guerra civil espanyola creat el febrer de 1939 i adscrit a la direcció de Juan Negrín (poc després se crearia la JARE: Junta d'Auxili als Republicans Espanyols). Pilar Lubián Clemente, secretària del ministre Francisco Méndez Aspe, fou la tresorera i una de les responsables d'administrar els recursos econòmics de l'exili.
En representació del SERE a Mèxic es va crear el Comitè Tècnic d'Ajuda als Refugiats Espanyols (CTARE) encapçalat pel doctor José Puche Álvarez l'objectiu del qual seria rebre, allotjar, proporcionar auxili i distribuir els immigrants pel territori mexicà. El SERE fou el responsable d'algunes de les expedicions de refugiats cap a Amèrica més conegudes: a bord del vaixell Sinaia (Seta 25/05/1939-Veracruz 13/06/1939; 1599 refugiats), l’Ipanema i el Mexique. Es calcula en prop de 6000 refugiats arribats als Estats Units Mexicans de la mà del SERE. Suposadament exhaurits els seus recursos el CTARE va demanar auxili econòmic a la Delegació (mexicana) de la JARE, presidida per Indalecio Prieto, per a atendre les necessitats econòmiques requerides per a fer front al desembarcament dels aproximadament 600 passatgers del vaixell Cuba. El CTARE també va suspendre els seus serveis d'albergs i menjadors de Mèxic el juliol de 1940. Totes les gestions de la JARE encaminades a fer possible embarcaments col·lectius de refugiats espanyols, ja sigui des de França o des del nord d'Àfrica, resultaren infructuoses si bé el 1941 aconseguí fer efectiu el viatge del vaixell portuguès Quanza que des de Casablanca transportà prop de 400 refugiats i el març de 1942 el vaixell Nyassa dugué 800 passatgers.
A tots aquests vaixells cal citar-ne també el viatge del Winnipeg gestionat per Pablo Neruda que va entrar al port de Valparaíso (Xile) el 3 de setembre de 1939 amb prop de 2500 passatgers.
Els arxius del CTARE es troben des de 1981 a l'Arxiu Històric de l'Institut Nacional d'Antropologia i Història a Mèxic. Per altra banda els arxius de Juan Negrín es troben sota custòdia de la seva neta, Carme Negrín, a París.

## Vegeu també

* La retirada

## Referències

* ↑ «La vida de película de Pilar Lubián, en el Archivo Negrín – Fundación Juan Negrín» (en castellà). [Consulta: 20 juny 2022].
* ↑ Acta 89 de la delegació (mexicana) de la JARE de 05-07-1940, entre d'altres. Vegeu: Portal de l'arxiu Carles Esplà
# Bougainvillea spectabilis

Bougainvillea spectabilis (Buguenvíl·lea o Buguenvíl·lea comuna) és una planta enfiladissa de la família Nyctaginaceae. És endèmica de Brasil.

## Descripció

És un arbust perenne, espinós, ramós, de creixement ràpid, pot arribar als 10 m; no s'enfila, es recolza, no compta amb circells. Fulles el·líptiques, de 10 cm de llarg, de base estreta i àpex agut, glabres o pubescents; hi ha varietats variegades. És caducifòlia en regions temperades, i perennifòlia en zones tropicals.
Floreix a la primavera, estiu, fins a la tardor. Per res destaquen les seves flors, sinó les seves esplendoroses bràctees, que envolten les flors. Són de variats colors: blanc, rosa, carmí, morat, groc, beix, entre d'altres.
Requereix pH del terra entre 5,6-7,5.

## Enllaços externs

* Su cultivo en macetas Arxivat 2010-05-28 a Wayback Machine. (castellà)

## Referències

* USDA, ARS, National Genetic Resources Program.
Germplasm Resources Information Network - (GRIN) National Germplasm Resources Laboratory, Beltsville, Maryland. http://www.ars-grin.gov/cgi-bin/npgs/html/taxon.pl?7513 Arxivat 2014-12-20 a Wayback Machine. (20 nov. 2007)
# Geografia d'Àsia

L'Àsia, que es troba gairebé exclusivament a l'hemisferi nord, a l'est d'Euràsia, és el més gran dels set continents del món amb 43.810.582 km² i el 8,6% de la superfície de la Terra i el 29,4% de la superfície terrestre.
Compta amb més de 50 països i el 2007 la seva població va arribar a gairebé quatre mil milions de persones, més del 60% de la població mundial. L'Àsia té l'altitud màxima amb l'Everest i els seus 8.849,87 m, l'altitud mínima amb el Mar Mort i els seus -417 m, i el punt de terra més allunyat de qualsevol oceà, a 2.648 milles de la costa més propera.

## Característiques geogràfiques

La massa continental d'Àsia no és la suma de les masses de terra de cadascuna de les seves regions, que han estat definides de forma independent de la totalitat. Per exemple, les fronteres de l'Àsia central i de l'Orient Mitjà depenen de qui les defineix i amb quin propòsit. Aquestes definicions varien, generalment no es reflecteix en el mapa d'Àsia en el seu conjunt, per exemple, Egipte s'inclou típicament a l'Orient Mitjà, però no a l'Àsia, tot i que l'Orient Mitjà és una divisió d'Àsia.
La delimitació entre Àsia i Àfrica és l'istme de Suez i el Mar Roig. La frontera amb Europa comença amb la costa del Mediterrani oriental, tot i que Turquia, a l'Orient Pròxim, s'estén en part a dins i inclou Istanbul en el costat europeu del Bòsfor. Al nord, la frontera entre els continents d'Àsia i Europa es troba als Urals. Dels Dardanels, el Mar de Màrmara, el Bòsfor, el mar Negre, la serralada del Caucas, la mar Càspia, el riu Ural a la seva font, i una llarga frontera generalment després de la part oriental dels Urals al Mar Kara, Rússia. L'Oceà Àrtic és la frontera nord. L'Estret de Bering separa Àsia de l'Amèrica del Nord.
Al sud-est d'Àsia la frontera és la Península de Malàisia (el límit de la part continental d'Àsia) i Indonèsia ("illes de l'Índia", l'ex Índies Orientals), un gran país de milers d'illes, grans i petites, habitades i deshabitades. Austràlia és un continent diferent. Les illes del Pacífic al nord-est d'Austràlia són Oceania en lloc d'Àsia. La frontera amb Indonèsia corre al llarg de l'oceà Índic fins al Mar Roig. La major part de les illes de l'Oceà Índic són asiàtiques.

## Subregions d'Àsia

* Subregions geogràfiques d'Àsia Nord d'Àsia Àsia central Àsia Occidental Àsia meridional Àsia oriental Sud-est d'Àsia

## Referències

* Asia". Chambers World Gazetteer (5th ed.). 1988.
* "Asia". The Concise Columbia Encyclopedia. 1989.
* Edgar Thorpe; Shawick Thorpe (2011). The Pearson General Knowledge Manual. India: Dorling Kindersley. p. A.25.
* Asia: The Land". The New Encyclopædia Britannica (15th ed.).

## Enllaços externs

* «Estimated Population Densities». UNEP/GRID-Arendal. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 13 juliol 2011].
* «The Soil Maps of Asia». European Digital Archives of Soil Maps - EuDASM. European Commission Joint Research Centre. Arxivat de l'original el 13 d'octubre 2008. [Consulta: 20 juliol 2011].
# Coordenades de la recta

En geometria, les coordenades de la recta s'utilitzen per especificar la posició d'una recta, de forma anàloga a les coordenades que s'usen per especificar la posició d'un punt.

## Rectes en un pla

Hi ha diverses formes possibles d'especificar la posició d'una recta en un pla. Una forma simple d'expressar les coordenades d'una recta és mitjançant el parell de paràmetres (m, n) on l'equació de la recta és:
    y = mx + n
Aquí m representa el pendent de la recta i b és el punt en què la recta talla l'eix y (el valor de y quan x=0). Aquest sistema permet especificar les coordenades per totes les rectes excepte les verticals. No obstant això, també és habitual utilitzar les coordenades algebraiques (l, m) on l'equació de la recta és:
    lx + my + 1 = 0
Aquest sistema permet especificar coordenades per a totes les rectes excepte per aquelles que passen per l'origen. La interpretació geomètrica d'aquests paràmetres és la següent: l i m són els recíprocs canviats de signe del tall de la recta amb l'eix x (y=0) i y (x=0), respectivament.
El fet que les rectes que passen per l'origen quedin excloses d'aquest sistema d'expressar les coordenades de les rectes, es pot resoldre emprant un sistema de tres coordenades (l, m, n) per a la recta amb la següent equació:
    lx + my + n = 0
El cas particular d'aquesta equació en què m = -1, és equivalent al primer exemple amb les coordenades (l, n):
lx - y + n = 0, que és el mateix que y = lx + n
En el cas de les coordenades (l, m, n), els paràmetres l i m no poden ser tots dos zero alhora ja que el resultat seria n = 0, que no representa cap recta.
Una mateixa equació pot ser descrita amb diferents paràmetres de (l, m, n): si els paràmetres es multipliquen tots pel mateix escalar (diferent de zero), la recta resultant és coincident amb la primera. És a dir, les rectes (l, m, n) i (2l, 2m, 2n) són la mateixa. El factor significatiu és el ratio entre aquests. En aquest context, doncs, (l, m, n) és un sistema de coordenades homogènies per a qualsevol recta donada.
Si els punts en el espai projectiu real estan representats per coordenades homogènies (x, y, z), l'equació genèrica de la recta és
    lx + my + nz = 0
tal que (l, m, n) ≠ (0,0,0). En particular, les coordenades (0, 0, 1) representen la recta
    z = 0
que és la recta de l'infinit en el l'espai projectiu. Les coordenades de la recta (0, 1, 0) i (1, 0, 0) representen els eixos x i y respectivament.
De forma simplificada:
* El paràmetre n indica si una recta passa per l'origen de coordenades o no (val 0 si passa per l'origen, i 1 si no hi passa)
* Quan els paràmetres l o m valen 0, significa que la recta talla l'eix x o y a l'infinit i, per tant, quan l o m són 0 es tracta de rectes verticals o horitzontals, respectivament.

## Referències

* 1 2 Plücker y Poncelet. Dos modos de entender la geometría. Nivola, 2005, p. 46 a 60 de 122. ISBN 8495599929.
# Gran Premi d'Itàlia del 1966

Resultats del Gran Premi d'Itàlia de Fórmula 1 de la temporada 1966 disputat al circuit de Monza el 4 de setembre del 1966.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 6 | Ludovico Scarfiotti | Ferrari | 68 | 1h 47' 14. 8 | 2 | 9 |
| 2 | 4 | Mike Parkes | Ferrari | 68 | + 5.8 segons | 1 | 6 |
| 3 | 12 | Denny Hulme | Brabham - Repco | 68 | + 6.1 segons | 10 | 4 |
| 4 | 16 | Jochen Rindt | Cooper - Maserati | 67 | + 1 Volta | 8 | 3 |
| 5 | 42 | Mike Spence | Lotus - BRM | 67 | + 1 Volta | 14 | 2 |
| 6 | 40 | Bob Anderson | Brabham - Climax | 66 | + 2 Voltes | 15 | 1 |
| 7 | 48 | Bob Bondurant | BRM | 65 | + 3 Voltes | 18 | |
| 8 | 24 | Peter Arundell | Lotus - BRM | 63 | Motor | 13 | |
| 9 | 20 | Geki | Lotus - Climax | 63 | + 5 Voltes | 20 | |
| NC | 44 | Giancarlo Baghetti | Ferrari | 59 | No Classificat | 16 | |
| Ret | 22 | Jim Clark | Lotus - BRM | 58 | Caixa canvi | 3 | |
| Ret | 36 | Jo Siffert | Cooper - Maserati | 46 | Motor | 17 | |
| Ret | 2 | Lorenzo Bandini | Ferrari | 33 | Encesa | 5 | |
| Ret | 14 | John Surtees | Cooper - Maserati | 31 | Pèrdua de combustible | 4 | |
| Ret | 18 | Richie Ginther | Honda | 16 | Accident | 7 | |
| Ret | 10 | Jack Brabham | Brabham - Repco | 7 | Pèrdua d'oli | 6 | |
| Ret | 30 | Dan Gurney | Eagle - Weslake | 7 | Motor | 19 | |
| Ret | 28 | Jackie Stewart | BRM | 5 | Prob. amb el combustible | 9 | |
| Ret | 38 | Jo Bonnier | Cooper - Maserati | 3 | Accelerador | 12 | |
| Ret | 26 | Graham Hill | BRM | 0 | Motor | 11 | |
| NVQ | 34 | Phil Hill | Eagle - Climax | | | | |
| NVQ | 32 | Chris Amon | Brabham - BRM | | | | |

## Altres

* Pole: Mike Parkes 1' 31. 3
* Volta ràpida: Ludovico Scarfiotti 1' 32. 4 (a la volta 49)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-08-02. [Consulta: 11 març 2010].
# Jamathi

Jamathi fou una empresa neerlandesa que va construir motocicletes de competició per a participar al campionat del món de motociclisme en la cilindrada dels 50cc entre 1967 i 1974. Fundada per Jan Thiel i Martin Mijwaart, el nom de la marca era un acrònim del d'ambdós socis: Jan, Martin, Thiel.

## Història

Els orígens de Jamathi es remunten a 1962, quan els dos amics Jan Thiel i Martin Mijwaart van començar a construir a Nederhorst den Berg (Holanda del Nord) les seves pròpies motocicletes tot muntant peces de Royal Nord, Kreidler, Adler i NSU. En pocs anys, gràcies també a l'acord amb Morini Franco Motori per al subministrament de motors, van aconseguir construir una moto capaç de competir amb les marques més consolidades. En el seu debut, al Dutch TT d'Assen de 1967, van col·locar dues motos entre els deus primers classificats: Paul Lodewijkx en sisena posició i el mateix Mijwaart en la setena.
L'any següent, 1968, Lodewijkx va guanyar a Assen i va acabar la temporada com subcampió del món amb la Jamathi. Al mundial de 1969 la marca va obtenir tres victòries (als Grans Premis de Txecoslovàquia, Itàlia i Iugoslàvia) i un cinquè lloc final a la classificació de pilots. El 1970, Aalt Toersen, el nou pilot oficial de la marca, va guanyar tres Grans Premis més (els de Bèlgica, la RDA i Txecoslovàquia) i va acabar la temporada com a subcampió del món. L'any següent, 1971, Toersen, tot i no guanyar, encara va aconseguir ocupar el sisè lloc final al campionat. Els dos anys següents, amb Theo Timmer de pilot, Jamathi va aconseguir dos tercers llocs consecutius a la classificació de pilots i la victòria al GP de la RDA (1972) i al GP d'Alemanya (1973).
La temporada de 1974, l'últim any de participació de Jamathi al mundial, tot i que l'empresa es va veure obligada a tancar per dificultats econòmiques encara va aconseguir algunes bones classificacions. Coincidint amb el tancament de l'empresa, els dos tècnics van acceptar una oferta de l'empresari italià Egidio Piovaticci i el pilot Eugenio Lazzarini per a incorporar-se al seu equip. A partir d'aleshores, l'equip italià va disposar d'una nova i competitiva Piovaticci 50cc que no era més que una Jamathi posada al dia. Dos anys després, aquella Piovaticci va ser la base de la Bultaco TSS Mk2, la moto amb què Bultaco va guanyar quatre títols mundials els anys següents amb els pilots Ángel Nieto i Ricardo Tormo.

## Referències

* ↑ «Jamathi» (en castellà). ottw.es. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ «Jamathi Motorcycles» (en anglès). cybermotorcycle.com. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ «Jamathi - 50 Grand Prix» (en francès). moto-collection.org. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ «The Piovaticci Team» (en anglès). classic50racingclub.co.uk. Arxivat de l'original el 28 de maig 2018. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ «Bultaco. Motos de Llegenda > TSS MK2 - 50 cc - 1976» (PDF). museumoto.com. Museu de la Moto de Barcelona, 31-10-2014. [Consulta: 18 novembre 2014].