OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Millor un altre dia

Millor un altre dia (originalment en anglès, A Long Way Down) és una pel·lícula de comèdia negra del 2014 dirigida per Pascal Chaumeil, basada en la novel·la de 2005 de l'autor Nick Hornby, A Long Way Down. És protagonitzada per Pierce Brosnan, Toni Collette, Imogen Poots i Aaron Paul, com a quatre desconeguts que es troben al terrat d'un edifici de Londres la nit de Cap d'Any, cadascun amb la intenció de suïcidar-se. Els seus plans de mort en solitud s'arruïnen quan es creuen quan decideixen baixar vius del terrat, per temporal que sigui. La pel·lícula es va estrenar al 64è Festival Internacional de Cinema de Berlín el 10 de febrer de 2014. La pel·lícula va rebre majoritàriament comentaris negatius, amb crítiques a la gravació original i al repartiment de la pel·lícula. El 2015 va guanyar un premi Voice de l'Administració de Serveis de Salut Mental i Abús de Substàncies. El 2016 es va estrenar el doblatge en català a TV3. També s'ha editat una versió en valencià per a À Punt.

## Repartiment

* Pierce Brosnan com a Martin Sharp
* Toni Collette com a Maureen Thompson
* Imogen Poots com Jess Crichton
* Aaron Paul com a J.J. Maguire
* Rosamund Pike com a Penny
* Sam Neill com al ministre Crichton
* Tuppence Middleton com a Kathy Miller
* Joe Cole com a Chas Johnson
* Josef Altin com al fill de Maureen, Matty

## Referències

* ↑ «Stateside success: Richard Madeley's the inspiration for Pierce Brosnan's new role». Best Daily, 19-03-2014. Arxivat de l'original el 3 maig 2014. [Consulta: 27 gener 2015].
* ↑ «Berlinale Special Gala» (en alemany). Arxivat de l'original el 2014-02-22. [Consulta: 21 març 2014].
* ↑ «A Long Way Down». Rotten Tomatoes. [Consulta: 27 gener 2015].
* ↑ «A Long Way Down». Metacritic.
* ↑ «Winners of the 2015 Voice Awards». Arxivat de l'original el 7 agost 2016.
* ↑ «Millor un altre dia». ÉsAdir.cat. [Consulta: 23 març 2022].
* ↑ «Programació». À Punt. [Consulta: 9 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Millor un altre dia - Lloc web oficial (anglès)
# El mur de Pink Floyd

El mur de Pink Floyd (títol original Pink Floyd The Wall) és una pel·lícula britànica de l'any 1982 dirigida pel director britànic Alan Parker basada en l'àlbum de Pink Floyd The Wall. El guió va ser escrit pel vocalista i baixista de Pink Floyd, Roger Waters. La pel·lícula és molt metafòrica i rica en simbolisme i so. Hi ha pocs diàlegs i la conducció principalment va a càrrec de la música de Pink Floyd. Ha estat doblada al català.
La pel·lícula conté 15 minuts d'elaborades seqüències d'animació creades per l'il·lustrador Gerald Scarfe, en les que part d'elles s'hi descriu un malson basat en els bombardejos alemanys sobre Anglaterra durant la Segona Guerra Mundial. També hi apareixen referències a l'esposa del protagonista i a la seva vida en general.

## Argument

Sentint la seva personalitat defallir, Pink, una star del rock, es fabrica un mur protector darrere del qual creu en principi trobar refugi. Però aquest mur acaba per asfixiar-lo i l'empeny, sol i desgraciat, fins a les portes de la bogeria. Passa llavors revista els elements importants de la seva vida; la mort del seu pare a la guerra, la seva mare massa protectora i castrant, les novatades de professors, a continuació el fracàs del seu matrimoni i la caiguda en la droga, tants totxos en el mur (Another Brick in the Wall), o elements que n'han omplert els intersticis (Empty Spaces). Aquest examen de consciència el porta fins al seu autoprocès (The Trial).

## Repartiment

* Bob Geldof: Pink
** Kevin McKeon: Pink (adolescent)
** David Bingham: Pink (petit)
* Christine Hargreaves: mare d'en Pink
* Eleanor David: esposa d'en Pink
* Alex McAvoy: professor
* Bob Hoskins: mànager de rock-and-roll
* Michael Ensign: Director de l'hotel
* James Laurenson: J.A. Pinkerton (pare d'en Pink)
* Jenny Wright: grupi americà
* Margery Mason: dona del professor
* Ellis Dale: metge anglès
* James Hazeldine: amant
* Ray Mort: capellà
* Robert Bridges: metge americà
* Joanne Whalley, Nell Campbell, Emma Longfellow i Lorna Barton: grupis

## Premis i nominacions
### Premis

* 1983. BAFTA a la millor cançó original per Roger Waters amb "Another Brick in the Wall"
* 1983. BAFTA al millor so per James Guthrie, Eddy Joseph, Clive Winter, Graham V. Hartstone i Nicolas Le Messurier

## Referències

* ↑ El mur de Pink Floyd a esadir.cat
* ↑ «Pink Floyd The Wall». The New York Times.

## Enllaços externs

* Anàlisi completa realitzada per Bret UrickArxivat 2011-02-28 a Wayback Machine. (anglès)
# World's Greatest Dad

World's Greatest Dad és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Bobcat Goldthwait, estrenada el 2009.

## Argument

Lance Clayton és un professor d'anglès que somia una carrera d'escriptor, i pare de Kyle, un noi amb quinze anys nihilista i obsessionat del sexe. Una nit Lance troba el seu fill mort asfixiat durant una pràctica autoeròtica, i per amagar les vertaderes raons de la mort escriu un fingida lletra de suïcidi. Trobant-se envoltat de l'afecte d'amics i desconeguts Lance decideix escriure un diari fingit del fill, i publicar-lo.

## Producció

La pel·lícula va ser rodada a Seattle (Washington), en gran part a l'antiga Escola F.A. McDonald a Wallingford. Krist Novoselic, resident a Seattle i antic baix de la banda Nirvana té un cameo en una quiosc de diaris. Bruce Hornsby apareix com a ell mateix a la biblioteca.

## Repartiment

* Robin Williams: Lance Clayton
* Daryl Sabara: Kyle Clayton
* Alexie Gilmore: Claire Reed
* Evan Martin: Andrew
* Geoff Pierson: Wyatt Anderson
* Henry Simmsons: Mike Lane
* Mitzi McCall: Bonnie
* Jermaine Williams: Jason
* Lorraine Nicholson: Heather
* Morgan Murphy: Morgan
* Toby Huss: Bert Green
* Tom Kenny: Jerry Klein
* Jill Talley: Make-Up Woman
* Bruce Hornsby: Himself
* Krist Novoselic: Newspaper Vendor
* Bobcat Goldthwait: Limo Driver

## Referències

* ↑ «World's Greatest Dad». The New York Times.
* ↑ Mullen, Molly. «Robin Williams comedy filming in Wallingford». Seattle Post-Intelligencer, 15-07-2008.

## Enllaços externs

* World's Greatest Dad - Lloc web oficial
# Gary Hall Jr.

Gary Hall Jr. (Cincinnati, Estats Units, 1974) és un nedador nord-americà, ja retirat, guanyador de deu medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 26 de setembre de 1974 a la ciutat de Cincinnati, població situada a l'estat d'Ohio. És fill del també nedador i medallista olímpic Gary Hall Sr. i nebot del també nedador Charles Keating.

## Carrera esportiva

Va participar, als 21 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units) aconseguí guanyar quatre medalles olímpiques: dues medalles d'or en els relleus 4x100 metres lliures i relleus 4x100 metres estils, així com dues medalles de plata en els 50 i 100 metres lliures, en ambdues ocasions per darrere del rus Aleksandr Popov, amb el qual establí una gran rivalitat a la piscina. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia) tornà a guanyar quatre medalles: la medalla d'or en la prova dels 50 metres lliures (empatat amb el seu compatriota Anthony Ervin amb un temps de 21.98 segons) i en els relleus 4x100 metres estils, la medalla de plata en els relleus 4x100 metres lliures i la medalla de bronze en els 100 metres lliures, just per darrere de Pieter van den Hoogenband i Aleksandr Popov. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) únicament participà en dues proves, aconseguint la medalla d'or en els 50 metres lliures i la medalla de bronze en els relleus 4x100 metres lliures. Intentà qualificar-se per participar en els Jocs Olímpics d'estiu de 2008 realitzats a Pequín (RP Xina), però no ho aconseguí.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat 5 medalles en el Campionat del Món de natació, entre elles dues medalles d'or; 2 medalles en els Jocs Panamericans, una d'elles d'or; i 5 medalles en els Campionats de Natació Pan Pacific, quatre d'elles d'or.

## Enllaços externs

* (anglès) Portal personal Arxivat 2006-02-18 a Wayback Machine.
# Iruixa Skargots

Iruixa Skargots és una banda valenciana nascuda el 2018 a Alzira. La seua música es una barreja de ska, rock, reggae i soul en valencià. Els espectacles de la banda barregen la música en directe amb teatre i està dirigit a un públic familiar.

## Carrera artística

El projecte naix l’any 2018 de la mà de Ruben Navarro (Mr.Fem), conta-contes i membre de "Los Offbeaters", grup d'early reggae valencià. Amb la incorporació de Xavi Alaman i Irina Bargues, el projecte comença a agafar forma i decideixen fer uns clàssics de ska i reggae amb lletres en valencià, defensant valors com el feminisme, la igualtat, la diversitat i el respecte a la vida i la natura.
En un temps s'incorpora Lluís Besa i entren a l’estudi per a enregistrar el seu primer àlbum, homònim. Aquest àlbum vorà la llum l’any 2020 i inclou la col·laboració d’artistes convidats, com Roy Ellis a la cançó Taronja. Poc més tard, s'uneix a la banda Marta Margaix, quedant ja l’estructura bàsica completada.
Durant el confinament van traure el single Somriu al dia, amb col·laboracions de diverses persones de l’escena musical com: Victor Lag Gan, baterista dels catalans “The Kinky Coo Coo's”; Antonio Rodriguez, trombonista de la banda de reggae de Vigo “Transilvanians”; Juankar, cantant i baixista dels “Boikot”; José Andrés González, baixista de “La Fúmiga” i Mar Lozano, cantant i trompetista. Aquest tema va ser inclòs dins d'un disc recopilatori anomenat Mans en l’aire.

### Formació

| Nom | Sobrenom | Instrument |
| Irina Bargues | Iruixa | Veu |
| Ruben Navarro | Mr. Fem | Veu i guitarra |
| Xavi Alaman | Comte Rucu | Veu i baix |
| Lluís Besa | Percukop | Veu i bateria |
| Marta Margaix | Sra. Hummus | Teclats i sorolls |

## Discografia
### Àlbums

* 2020: Iruixa Skargots

### Senzills

* 2021: Somriu al dia

## Mencions

Al novembre de 2021 van ser finalistes dels Premis Carles Santos de la música valenciana, a la categoria de Millor disc de música familiar.

## Referències

* ↑ «La Diputació de Valencia presenta Mans enlaire, un CD recopilatori de cançons per a jugar en valencià | Notícies Dígitals». [Consulta: 15 desembre 2022].
* ↑ «15. Somriu al dia · Iruixa + Skargots #MansEnlaire». [Consulta: 15 desembre 2022].
* ↑ «Nominats als Premis Carles Santos de la música». [Consulta: 15 desembre 2022].
* ↑ «Iruixa Skargots - Sonora». Arxivat de l'original el 2022-12-15. [Consulta: 15 desembre 2022].
* ↑ «31.10.2022 | Nacho Casado, Iruixa Skargots i Rick Treffers», 01-11-2022. [Consulta: 15 desembre 2022].
# Adam Morrison

Adam Morrison (Glendive, 19 de juliol de 1984) és un exjugador de bàsquet professional estatunidenc. Va jugar als Charlotte Bobcats i als Los Angeles Lakers de l'NBA. A la seva temporada de debut fou nomenat Rookie del mes de novembre. No va poder disputar la temporada 2007-08 per una lesió al genoll.

## Estadístiques a l'NBA

| Fase Regular | EQUIP | PJ | MPP | PRPP | TPP | RPP | APP | PPP |
| 2006-07 | Charlotte Bobcats | 78 | 29.8 | 0.4 | 0.1 | 2.9 | 2.1 | 11.8 |
| Carrera | | 78 | 29.8 | 0.4 | 0.0 | 2.9 | 2.1 | 11.8 |
PJ: Partits Jugats, MPP: Minuts per Partit, PRPP: Pilotes Recuperades per Partit, TPP: Taps per Partit, RPP: Rebots per Partit, APP: Assistencies per Partit, PPP: Punts per Partit

## Enllaços externs

* Perfil d'Adam Morrison a NBA.com
# Isabel Campi i Valls

Isabel Campi i Valls (Barcelona, 1951) és una dissenyadora industrial, historiadora de l'art, professora i escriptora catalana.
És graduada en Arts Aplicades i diplomada en Disseny Industrial (1973). Més tard, entre les dècades del 2000 i 2010, va doctorar-se en Història de l'Art. Va iniciar la seva carrera docent a l'Escola Massana, on impartiria les assignatures d'Història i Teoria del disseny industrial. Després seria professora a l'Institut Europeu de Disseny, a la Universitat Politècnica de Catalunya i a l'Escola EINA, entre altres centres de referència. També ha escrit diversos llibres i articles sobre disseny i ha comissariat exposicions en institucions com el MNACTEC o el Museu del Disseny de Barcelona.
És fundadora i presidenta de la Fundació Història del Disseny (2006) i membre de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi (2011). L'any 1998 va ser guardonada amb la medalla del Foment de les Arts Decoratives.
Isabel Campi va ser una de les dissenyadores presents a l'exposició Som aquí. Les dones en el disseny 1900-avui, organitzada el 2023 pel Museu del Disseny de Barcelona, que recuperava les dissenyadores pioneres dels anys 1960, 1970 i 1980 a Catalunya.

## Publicacions

* Iniciació a la història del disseny industrial. Barcelona: Edicions 62, 1987. ISBN 978-84-297-2635-0.
* Què és el disseny?. Barcelona: Columna, 1992. ISBN 978-84-7809-338-0.
* Quiero ser diseñador. Madrid: Sociedad Estatal para el Desarrollo del Diseño Industrial, 1993. ISBN 978-84-606-1306-0.
* La idea y la materia: El diseño de producto en sus orígenes. Barcelona: Gustavo Gili, 2007. ISBN 978-84-252-2140-8.
* La historia y las teorías historiográficas del diseño. Mèxic: Editorial Designio, 2013. ISBN 978-968-5852-33-3.

## Referències

* ↑ «Isabel Campi: “S'ha de mantenir viva la memòria de les dones dissenyadores perquè no caigui en l’oblit”». En primera persona. Museu del Disseny de Barcelona, 09-03-2021. Arxivat de l'original el 2023-11-11 [Consulta: 11 novembre 2023].
* 1 2 «Campi Valls, Isabel». Diccionari d'historiadors de l'art català, valencià i balear. Institut d'Estudis Catalans [Consulta: 24 octubre 2023].
* ↑ Dones x Disseny x Dones. Ajuntament de Barcelona. Institut de cultura de Barcelona. Disseny Hub Barcelona, 2023, pàg. 34. ISSN: 978-84-9156-559-8.

## Enllaços externs

* Perfil a la Fundació Història del Disseny.
* Fitxa a Academia.edu
# Avelino Pi

Avelino Pi Flores (Barcelona, 1933 - Barcelona, 2017) fou un fotògraf català especialitzat en fotografia d'esports.

## Biografia

Avelino Pi va començar la seva feina com a fotògraf a principis dels anys setanta. Sota el títol Avelino Pi, fotògraf d'esports, el 2009 es presentà al Palau Robert una mostra de la seva trajectòria professional a partir de la gran varietat del seu arxiu i de les diferents disciplines esportives que ha fotografiat amb la seva càmera. Van ser instantànies recollides en especialitats com ara tenis, futbol, hoquei, atletisme, vela, golf o motociclisme, entre d'altres.
La seva obra es caracteritza també pels enquadraments creatius i pels objectius panoràmics que utilitza sovint.
Avelino Pi va estudiar química però la seva passió sempre va estar enfocada cap a l'esport. Primer com a tennista practicant al Club Tennis Barcino i posteriorment per mitjà de les fotos després d'una formació autodidacta. Durant el campionat mundial d'hoquei sobre herba celebrat a Barcelona el 1971, Avelino va aconseguir una de les seves fotos més emblemàtiques. Era de la selecció espanyola d'hoquei i va fer servir una càmera Hasselblad i un teleobjectiu de 500 mm. Amb aquesta imatge va guanyar un concurs el premi del qual va ser assistir als Jocs Olímpics de Múnic el 1972. A partir d'aquell moment, Avelino va iniciar una carrera imparable. Sense fixar-se massa en l'enquadrament es va centrar, sobretot, a aconseguir els moments decisius i més emotius dels esports que fotografiava. L'ús de càmeres de mig format, molt poc habitual per a l'època, li va permetre fer fotografies de gran qualitat, amb colors saturats que resistien grans ampliacions. Gràcies a aquesta tècnica i al seu ull privilegiat, va treballar per a marques com Myrurgia, Lacoste, Adidas o Kodak, i va realitzar nombroses portades per a La Vanguardia. Cal destacar la seva vinculació especial amb els Jocs Olímpics, que ha fotografiat en vuit ocasions i ha estat, durant cinc anys, el fotògraf del Comitè Olímpic Internacional. La força de les seves imatges esportives s'ha plasmat en nombroses exposicions com les que va fer al Reial Cercle Artístic el 1972, a la Sala del Consell Superior d'Esports el 1973 i el 2009, a la Sala Kodak el 1982, a la Galeria Olímpica el 1996 i el 2001, al CaixaForum i al Palau Robert de Barcelona el 2008, al Museu Marítim el 2010 i a l'ANC de Sant Cugat del Vallès el 2018. Internacionalment ha exposat al South Street Seaport Museum de Nova York el 2010 i al Museu Olímpic de Lausana.
L'any 2014 l'Arxiu Nacional de Catalunya va adquirir el fons fotogràfic d'Avelino Pi. Està integrat per unes 80.000 imatges, majoritàriament són negatius i diapositives, però també hi ha contactes i ampliacions per a exposicions.
El 2007 Avelino va patir una llarga i dolorosa malaltia. Malgrat això va poder continuar treballant fins a la darrera etapa de la seva vida.

## Referències

* ↑ «Històric d'exposicions del Palau Robert». web. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 gener 2013].
# Alejandro Rojas-Marcos de la Viesca

Alejandro Rojas-Marcos de la Viesca (Sevilla, 2 de setembre de 1940) és un polític andalusista, alcalde de Sevilla i diputat al Parlament d'Andalusia i al Congrés dels Diputats.

## Biografia

Va estudiar Dret en la Universitat de Sevilla. Després de llicenciar-se el 1962, va prendre la decisió de crear un grup polític clandestí. Els començaments van ser difícils i fins al 1965 no va assolir crear Compromís Polític d'Andalusia. En aquest grup s'integraren Diego de los Santos, Luis Uruñuela, Guillermo Jiménez, Juan Carlos Aguilar i Ángel Tarancón, entre d'altres. En 1966, el Compromís decideix que Rojas Marcos es presenti a les eleccions municipals pel denominat Terç familiar. No obstant això, encara que resulta triat regidor, dimiteix poc després, denunciant les manques democràtiques de la dictadura.
En 1968 participa en la constitució de la Taula Democràtica de Sevilla al costat d'Alfonso Fernández (PSOE), Manuel Benítez Rufo (PCE), Eduardo Saborido (CCOO) i Alfonso de Cossío, independent i catedràtic de Dret Civil de la Universitat de Sevilla, que la presideix. En els anys següents, va ser processat dues vegades pel Tribunal d'Ordre Públic, en 1969 i 1971. En la segona vegada va ser condemnat a dos anys de presó, pena que el TOP va commutar finalment per la de tres anys de bandejament. Aquest mateix any, el Compromís es va transformar en l'Aliança Socialista d'Andalusia.
En 1974, l'Aliança Socialista d'Andalusia participa en París en la constitució de la Junta Democràtica d'Espanya, on Rojas Marcos fou secretari de la seva Comissió Permanent. Després de la mort de Franco i la instauració de la democràcia, va ser diputat del Partit Socialista d'Andalusia (nom que havia adoptat en 1976 l'Aliança Socialista d'Andalusia) per la circumscripció de Cadis entre 1979 i 1982 i entre 1989 i 1991 per la de Sevilla (ja pel partit Andalusista, nou nom de l'anterior PSA). Va ser diputat en el Parlament d'Andalusia entre 1994 i 1996. En 1991 va ser nomenat alcalde de Sevilla, càrrec que ocuparia fins a 1995, gràcies a un pacte entre el Partit Andalusista i el Partit Popular. En funció d'un pacte anàleg, va ocupar el càrrec de Tinent d'Alcalde des de 1995 a 1999, amb Soledad Becerril (PP) com a alcaldessa.
No obstant això, la bona sintonia dels anys precedents es va trencar durant les negociacions per a la reedició del pacte en 1999. Davant això, va pactar amb el PSOE, arribant a presidir la Societat Metro de Sevilla, impulsora del reinici de les obres. El juny de 2004 es va presentar a les eleccions europees com a candidat del Partit Andalusista dintre de la Coalició Europea, no obtenint representació parlamentària. A la fi de 2004 va abandonar tots els seus càrrecs en el Partit Andalusista i es va retirar de la vida política.

## Enllaços externs

* Biografia d'Alejandro Rojas-Marcos (castellà)
* Fitxa d'Alejandro Rojas-Marcos en el Parlament d'Andalusia (castellà)
* Fitxa d'Alejandro Rojas-Marcos en el Congrés dels Diputats (castellà)

## Referències

* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 654. ISBN 84-930048-0-4.
# Josef Kristen

Josef "Jupp" Kristen (Colònia, 26 de gener de 1960) és un ciclista alemany, que fou professional des del 1981 fins al 1988. Va combinar tant el ciclisme en pista com la ruta.

## Palmarès

* 1980
** Campió d'Alemanya en persecució amateur
* 1980
** Campió d'Alemanya en madison amateur
* 1984
** 1r als Sis dies de Colònia (amb René Pijnen)
* 1985
** Campió d'Europa d'Òmnium Endurance
** 1r als Sis dies de Dortmund (amb Roman Hermann)
** 1r als Sis dies de Stuttgart (amb Henry Rinklin)
* 1986
** 1r als Sis dies de Bremen (amb Dietrich Thurau)
* 1987
** 1r als Sis dies de Stuttgart (amb Roman Hermann)
** 1r als Sis dies de Münster (amb Roman Hermann)
* 1988
** Campió d'Europa de Madison (amb Roman Hermann)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Terry McDermott

Terence McDermott, també conegut com a Terry McDermott, (Liverpool, 8 de desembre de 1951) és un exfutbolista anglès dels anys 1970 i 1980 i entrenador.

## Trajectòria

Format al modest Bury, començà a destacar al Newcastle United on debutà el 1973. Una temporada més tard el Liverpool FC de Bob Paisley el contractà. Romangué al club de Merseyside entre novembre de 1974 i setembre de 1982, període en el qual acumulà gran quantitat de títols, destacant cinc lligues angleses, tres Copes d'Europa i una Copa de la UEFA.
El 1982 retornà al Newcastle, on jugà al costat del seu antic company al Liverpool Kevin Keegan i els joves Chris Waddle i Peter Beardsley. Posteriorment defensà els colors del Cork City FC irlandès i l'APOEL Nicòsia xipriota.
El 7 de setembre de 1977 Ron Greenwood el va fer debutar amb la selecció d'Anglaterra en un amistós a Wembley enfront Suïssa que finalitzà amb empat a 0. Participà en l'Eurocopa de 1980 i al Mundial de 1982. Aquest mateix any finalitzà la seva carrera amb la selecció.
Quan Kevin Keegan esdevingué entrenador del Newcastle el 5 de febrer de 1992, McDermott en fou assistent. Continuà com a assistent al Newcastle amb Kenny Dalglish i més tard, el 2005, amb Graeme Souness, Glenn Roeder, Sam Allardyce i Keegan novament. El 19 de desembre de 2008 fou nomenat entrenador assistent al Huddersfield Town.

## Palmarès
### Newcastle United

* Copa anglo-italiana de futbol:
** 1973
* Texaco Cup:
** 1974

### Liverpool

* Copa d'Europa de futbol:
** 1977, 1978, 1981
* Copa de la UEFA:
** 1976
* Supercopa d'Europa de futbol:
** 1977
* Lliga anglesa de futbol:
** 1976, 1977, 1979, 1980, 1982
* Copa de la Lliga anglesa de futbol:
** 1981, 1982
* Charity Shield:
** 1976, 1977, 1979, 1980

### APOEL

* Lliga xipriota de futbol:
** 1985-86

### Individual

* Jugador de l'any a Anglaterra (PFA): 1
** 1980

## Referències

* ↑ «TOWN APPOINT McDERMOTT AS ASSISTANT MANAGER». htafc.com, 19-12-2008 [Consulta: 19 desembre 2008].

## Enllaços externs

* Perfil a soccerbase (entrenador)
* Perfil a Liverpool FC
* Perfil a LFChistory.net
* Perfil a Sporting-heroes.net
# Pape Alioune Diop

Pape Alioune Diop (mort el 26 de setembre de 2012) fou un entrenador de futbol senegalès que va dirigir la selecció senegalesa de futbol a la Copa d'Àfrica de Nacions de 1986.
Diop també va entrenar els clubs senegalesos ASC Diaraf, ASC Jeanne d'Arc i ASFA Dakar.

## Referències

* ↑ «Sénégal: Décès de Pape Diop» (en francès). football.fr, 27-09-2012. Arxivat de l'original el 19 de desembre 2013. [Consulta: 23 desembre 2017].
* ↑ «Décès de Pape Diop : Le football sénégalais orphelin d'un grand technicien» (en francès). Le Soleil, 27-09-2012.
* ↑ «Décès de l'ex-sélectionneur Pape Diop» (en francès). FIFA, 27-09-2012. Arxivat de l'original el 9 d’abril 2013. [Consulta: 23 desembre 2017].