OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zohra (pel·lícula)

Zohra és un curtmetratge mut tunisià dirigit per Albert Samama-Chikli i estrenat el 1922, en el moment de la colonització francesa.
Aquesta és la primera producció cinematogràfica indígena de l'Àfrica del Nord. El guió fou escrit per la filla de Samama-Chikli, Haydée Chikli, qui també va interpretar el paper de la protagonista femenina de la pel·lícula.

## Argument

La trama de la pel·lícula gira al voltant d'una jove nàufraga de França, rescatada pels beduïns. Ella viu amb la seva tribu durant un temps. Després va ser segrestada per bandits, després rescatada per un aviador francès abans de retrobar-se amb la seva família. Els costums tribals es presenten amb detall. El curt es considera un exemple del gènere «Orient misteriós».

## Acollida

La pel·lícula es va projectar al cinema Omnia Pathé de Tunis i va tenir un cert èxit.

## Referències

* 1 2 Les cinémas d'Afrique. Dictionnaire (en francès). París: Karthala, 2000, p. 592. ISBN 978-2-84586-060-5.
* ↑ Malkmus, Lizbeth; Armes, Roy. Arab and African film making (en anglès). Londres: Zed Books, 1991, p. 264. ISBN 978-0-86232-916-7.
* 1 2 Perkins, Kenneth. A History of Modern Tunisia (en anglès). Cambridge: Cambridge University Press, 2014, p. 306. ISBN 978-1-107-02407-6.
* ↑ Kuhn, Annette; Westwell, Guy. A Dictionary of Film Studies (en anglès). Oxford: Oxford University Press, 2012, p. 516. ISBN 978-0-19-958726-1.
* ↑ Ginsberg, Terri; Lippard, Chris. Historical Dictionary of Middle Eastern Cinema (en anglès). Metuchen: Scarecrow Press, 2010, p. 592. ISBN 978-0-8108-7364-3.
* ↑ Armes, Roy. Dictionary of African Filmmakers (en anglès). Bloomington: Indiana University Press, 2008, p. 397. ISBN 978-0-253-35116-6.
* ↑ Armes, Roy. African Filmmaking. North and South of the Sahara (en anglès). Bloomington: Indiana University Press, 2006, p. 224. ISBN 0-253-21898-5.
* ↑ Armes, Roy. Third World Film Making and the West (en anglès). Berkeley: University of California Press, 1987, p. 381. ISBN 978-0-520-90801-7.
* ↑ Armes, Roy. Postcolonial Images. Studies in North African Film (en anglès). Bloomington: Indiana University Press, 2005, p. 278. ISBN 0-253-21744-X.
* ↑ «A cinema history» (en anglès). acinemahistory.com.
* ↑ The Jewish Quarterly. Londres: Jewish Literary Trust, 2005, p. 58. .
* ↑ Pouillon, François. Dictionnaire des orientalistes de langue française (en francès). París: Karthala, 2008, p. 1112. ISBN 978-2-8111-4099-1.
# Ángel Quemada Cuatrecasas

Ángel Quemada Cuatrecasas. Procurador dels tribunals des de l’any 1992, va ser degà de l'Il·lustre Col·legi de Procuradors dels Tribunals de Barcelona i president del Consell de Col·legis de Procuradors dels Tribunals de Catalunya, càrrecs dels quals va cessar el juny de 2023.
El 2022 fou imputat per un cas de revelació de secrets.
El 2023 va rebre una medalla d'honor del Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya per la implementació de les millores en matèria de modernització estructural dels col·legis i la introducció de mitjans telemàtics per millorar les relacions entre operadors jurídics i administracions públiques.

## Referències

* ↑ Intermedia. «Ángel Quemada Cuatrecasas, nuevo decano del Colegio de Procuradores de Barcelona» (en espanyol europeu), 12-06-2019. [Consulta: 1r novembre 2023].
* ↑ «Ángel Quemada Cuatrecasas - Decano-Presidente del I·lustre Col·legi de Procuradors dels Tribunals de Barcelona, Presidente del Consell de Col·legis de Procuradors dels Tribunals de Catalunya, Director de Quemada Procuradores» (en castellà). [Consulta: 1r novembre 2023].
* ↑ Ángel, Quemada Cuatrecasas. «Quemada Cuatrecasas, Ángel, autor en Legal Today» (en castellà), 31-10-2023. [Consulta: 1r novembre 2023].
* ↑ «Imputada la cúpula del Colegio de Procuradores por revelación de secretos» (en castellà), 11-06-2022. Arxivat de l'original el 2023-11-01. [Consulta: 1r novembre 2023].
* ↑ EFE, Agencia. «Imputada cúpula del Colegio Procuradores de Barcelona por revelación secretos» (en castellà), 11-06-2022. [Consulta: 1r novembre 2023].
* ↑ «El Govern atorga el Premi Justícia 2023 a l'exconseller Josep Maria Vallès» (en anglès). [Consulta: 1r novembre 2023].
# Juli Moll i Gómez de la Tía

Juli Moll i Gómez de la Tía (es Mercadal, 1947 - es Mercadal, 11 de juny de 2021) va ser un filòleg menorquí.
Es va llicenciar en filologia romànica i va destacar en l'estudi de toponomàstica, però també es va especialitzar en la llengua estàndard, la dels mitjans de comunicació, la lexicografia i qüestions de normativa de la llengua catalana. Va treballar com a corrector per a Edicions 62 i per a Curial, així com de redactor tècnic en terminologia científica a la Gran Enciclopèdia Catalana. Va assessorar l'Institut Cartogràfic de Catalunya en matèria de toponímia i hi va aportar coneixements fonamentals per a la sistematització i normalització de les denominacions dels indrets al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya. L'any 1985 va publicar, juntament amb el catedràtic d'universitat d'anàlisi geogràfica regional Joan Tort, el llibre Toponímia i cartografia. Assaig de sistematització. Al llarg de la seva trajectòria es va mostrar crític amb alguns acords de la Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans, motiu pel qual l'any 2003 va redactar el llibre Diccionaris, normativa i llengua estàndard. Del Fabra al Diccionari de l'Institut, juntament amb Francesc Esteve, Josep Ferrer i Lluís Marquet. També va ser membre de la Secció de Llengua i Literatura de l'Institut Menorquí d'Estudis, ens que el 2016 li va dedicar una jornada d'estudi i homenatge. També fou membre actiu del Cercle Vallcorba, entitat de professionals agrupats entorn a l'estudi d l'estructura i l'ús social del català, en la qual va aportar el seu coneixement en matèria de topònims i gentilicis d'arreu del món en català.
Va dedicar anys a estudiar la figura i l'obra de l'historiador mallorquí Joan Binimelis, i l'any 2014 va publicar el llibre Joan Binimelis: Descripció particular de l'illa de Mallorca e viles, en el qual va realitzar una edició crítica de l'obra de l'homenatjat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Juli Moll i Gómez de la Tía». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «S'ha mort el filòleg expert en toponímia Juli Moll». Vilaweb.cat, 11-06-2021. [Consulta: 11 juny 2021].
* ↑ «Jornada d'estudi i d'homenatge a Juli Moll Gómez de la Tia La normalització de la toponímia menorquina». IME.cat, 16-07-2016. [Consulta: 11 juny 2021].
* ↑ «Institut Menorquí d'Estudis». IME.cat. [Consulta: 11 juny 2021].
* ↑ «Juli Moll i Joan Binimelis» (en castellà). BonDia.Menorca.info. Arxivat de l'original el 2021-06-11. [Consulta: 11 juny 2021].
# Henk de Looper

Hendrik Christiaan de Looper, més conegut com a Henk de Looper (Hilversum, 26 de desembre de 1912 - Hilversum, 3 de gener de 2006) va ser un jugador d'hoquei sobre herba neerlandès que va competir durant la dècada de 1930. Era germà del també jugador d'hoquei sobre herba Jan de Looper.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va guanyar la medalla de bronze com a membre de l'equip neerlandès en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* 1 2 «Henk de Looper Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 7 desembre 2018].
# Montserrat Puche Díaz

Montserrat Puche Díaz (Madrid, 22 de maig de 1970) és una exjugadora d'handbol espanyola que va jugar al BM Sagunt i en la selecció espanyola. Actualment entrena l'Handbol Morvedre de Sagunt en la categoria juvenil femenina
Va competir en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 a Barcelona, on l'equip espanyol es va classificar setè. També va competir en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 a Atenes, on l'equip espanyol va arribar als quarts de final i es va classificar sisè en el torneig. L'any 2003 va ser nomenada segona millor jugadora del món. Ha disputat 196 partits amb el combinat estatal, marcant 736 gols.
El juliol de 2007 va fitxar per l'Akaba Bera Bera procedent de l'Astroc Sagunt. Anteriorment va militar al Mar València, club amb el qual va aconseguir la Copa d'Europa el 1997 i a l'Elda Prestigio, on s'hi va estar una sola temporada.
La seva trajectòria com a entrenadora va començar el 2015 quan va agafar les regnes del Super Amara Bera Bera amb el qual va aconseguir set títols nacionals en tres temporades: tres Lligues, una Copa de la Reina i tres Supercopes. La temporada 2018 - 2019 va entrenar l'Handbol Castelló en la Lliga Guerreres Iberdrola, descendint a la DHPF aquella mateixa temporada.

## Referències

* ↑ «Montse Puche: Me ha devuelto la vida». Arxivat de l'original el 15 de juliol de 2015. [Consulta: 20 desembre 2011].
* ↑ Perfil: Montse Puche Arxivat 2020-04-18 a Wayback Machine. sports-reference.com (Consultat el 23 de gener de 2014)
* ↑ La internacional Montse Puche, fichaje de lujo para el Akaba
* ↑ Las chicas del BM Castellón recibirán al Rincón Fertilidad Málaga este sábado en la XL Copa de la Reina
* ↑ Olcina, Vicente Soler. «MONTSE PUCHE: "SAGUNTO Y LA AFICIÓN SE VOLCARÁN CON LAS CHICAS"» (en castellà). Deporte Cien Por Cien, 12-12-2019. [Consulta: 13 desembre 2019].

## Enllaços externs

* Montse Puche: “Les dades m'avalen”
# 1527
## Esdeveniments

* 6 de maig: els soldats de l'exèrcit de l'emperador Carles V s'amotinen en no rebre la paga, i forcen al seu general, el duc Carles III de Borbó, a portar-los cap a Roma. En l'atac, el duc Carles va ser ferit de mort, diuen que per Benvenuto Cellini. La tropa, sense un comandament que la frenés, va entrar a Roma fàcilment tot i que la Guàrdia suïssa s'hi va oposar. Els seus membres van ser massacrats per l'exèrcit imperial a les escales de Sant Pere del Vaticà. Després de l'execució d'uns 4.000 defensors, i de fer presoner el papa Climent VII, va començar el saqueig de Roma que marcaria el final del Renaixement.
* Conquesta de Guatemala

## Naixements

* 21 de maig, El Escorial: Felip II de Castella (1527-98), rei de Castella, i d'Aragó i Portugal com a Felip I.
* 14 d'abril, Anvers: Abraham Ortelius, cartògraf i geògraf flamenc (m. 1598).
* 15 d'octubre, Coïmbra, Portugal: Maria de Portugal i d'Habsburg, infanta de Portugal i princesa consort d'Astúries (m. 1545).

## Necrològiques

* Atlihuetza, Mèxic: Acxotecatl, un dels primers protomàrtirs amerindis.
* 21 de juny - Florència: Nicolau Maquiavel, escriptor florentí (n. 1469).

## Referències

* ↑ Larousse, Éditions. «Encyclopédie Larousse en ligne - Abraham Ortels ou Hortels en latin Ortelius» (en francès). [Consulta: 17 abril 2020].
* ↑ Queralt, María Pilar. Reinas en la sombra : amantes y cortesanas que cambiaron la historia (en castellà). 1a. edición. Madrid: EDAF, 2014, p. 77. ISBN 978-84-414-3440-0.
* ↑ «MACHIAVELLI, Niccolò in "Dizionario Biografico"» (en italià). Arxivat de l'original el 2020-05-03. [Consulta: 6 juny 2020].
# A Puritan Episode

A Puritan Episode és una pel·lícula muda de l'Éclair American protagonitzada per Frederick Truesdell, Julia Stuart i Mildred Bright, entre d'altres. Fou el debut de Fay Tincher al cinema. La pel·lícula, un drama de dues bobines, es va estrenar el 24 de setembre de 1913. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

A l'Anglaterra de finals del segle XVII Arthur Cartwright es casa amb Ruth Joyce sense el consentiment dels pares d'ell i per evitar la seva ira fugen a Amèrica, establint-se a Plymouth. La mare de Ruth, Miriam, el acompanya. Viuen feliços però completament aïllats dels seus veïns puritans que són intolerants amb la gent que no participa de la seva fe. Tenen una filla a la que posen el nom d'Alice. Un dia es produeix una incursió dels indis i Arthur i Ruth són assassinats a la vista de Miriam i d'Alice. Miriam embogeix pel xoc i com que els indis consideren sagrats els bojos no la maten. Això fa que els puritans creguin que Mrs. Joyce és una bruixa i quan temps més tard apareix de nou entre ells decideixen condemnar-la a la foguera juntament amb Alice, que ja té 16 anys i vesteix com un dels indis.
L'estat de les dues fa que el conestable faci cridar Abner Morton, un reverend conformista acabat d'arribar, perquè els administri consol espiritual. Abner es sorprèn al descobrir que la noia és de la seva pròpia fe i després d'un atrevit rescat, la treu de la zona de perill. Sir Richard Cartwright, pare d'Arthur, que encara viu a Anglaterra, fa molt de temps que lamenta la desaparició del seu fill. El seu germà, Sir John, d'acord amb els darrers desitjos d'aquest, marxa cap a Amèrica a la recerca de l'hereu desaparegut ia. Arribant a Plymouth, es dirigeix al ministre conformista, Abner Morton, com la persona que més probablement el pot ajudar. Al sentir el nom del seu pare, Alice encara amb pantalons, corre cap al nou arribat i revela la seva identitat mostrant l'anell amb el segell del seu pare.

## Repartiment

* Julia Stuart (Miriam Joyce)
* Rosa V. Koch (Ruth Joyce)
* Clara Horton (Alice als 6 anys)
* Mildred Bright (Alice als 16 anys)
* Frederick Truesdell (Arthur Cartwright)
* Alec B. Francis (Sir Richard Cartwright)
* Robert Frazer (Abner Morton)
* Will E. Sheerer (el conestable)
* Fay Tincher (no surt als crèdits)
* Hal Wilson (no surt als crèdits)

## Referències

* ↑ Massa, Steve. Lame Brains and Lunatics (en anglès). BearManor Media, 2013-04.
* 1 2 «Fay Tincher» (en anglès). Women Film Pioneers Project (Columbia University). [Consulta: 28 gener 2021].
* ↑ «Data of Manufacturers' release». Motion Picture News VIII, 11, 13-09-1912, pàg. 30.
* ↑ «American Éclair – A Puritan Episode». Motion Picture News VIII, 11, 13-09-1912, pàg. 27.
# Karl Dröse

Karl Dröse (Frankfurt del Main, 27 de desembre de 1913 - Frankfurt del Main, 16 de setembre de 1996), va ser un jugador d'hoquei sobre herba alemany que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va guanyar la medalla de plata com a membre de l'equip alemany en la competició d'hoquei sobre herba. En el seu palmarès també destaca la lliga alemanya de 1939 i 1943.

## Referències

* 1 2 «Karl Dröse Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 d’agost 2011. [Consulta: 7 desembre 2018].
# Ángel Luis Andreo Gabán

Ángel Luis Andreo Gabán (Madrid, 3 de desembre de 1972) és un exwaterpolista espanyol.

## Biografia

Va jugar amb la selecció espanyola que va guanyar la medalla d'or a les olimpíades del 1996 a Atlanta. Ha estat internacional amb la selecció espanyola de waterpolo en nombroses ocasions.

## Clubs

* Club Encinas de Boadilla (-1991)
* Club Natació Barcelona (1991-92)
* Club Natació Ondarreta Alcorcón (1992-93)
* Real Canoe Natación Club (1993-94)
* Club Natació Montjuïc (1994-97)
* Club Natació Atlètic Barceloneta (1997-2005)
* Waterpolo Pla-Za Saragossa (2005-08)
* Club Natació Sant Andreu (2008-10)
* Club Natació Catalunya (2010-?)

## Títols

En club com a jugador:
* Dues Lligues (2001, 2003)
* Tres Copes del Rei (1999, 2001, 2004)
* Tres Supercopes d'Espanya (2001, 2003, 2004)
Com a jugador de la selecció espanyola:
* Bronze al Campionat del Món de Melbourne de 2007
* Bronze al Campionat d'Europa de Belgrad de 2006
* Or als jocs del Mediterrani de 2005
* Campió del món el 2001 a Fukuoka
* Or als jocs del Mediterrani de 2001
* Campió olímpic a les Jocs Olímpics d'Atlanta (1996)

## Participacions en Copes del Món

* Jocs Olímpics de Pequín el 2008
* Campionat d'Europa de Màlaga el 2008
* Campionat del Món de Melbourne el 2007
* Campionat d'Europa de Belgrad (Sèrbia) el 2006
* Campionat del Món de Montreal el 2005
* Jocs Olímpics d'Atenes el 2004
* Campionat del món de Fukuoka el 2001
* Campionat del món de Barcelona el 2003
* Jocs Olímpics de Sydney el 2000
* Jocs Olímpics d'Atlanta el 1996

## Enllaços externs

* Andreo a Olympics.com
* Andreo a Olympedia.org
# 1592
## Naixements
### Països Catalans

* Tremp: Pau d'Àger i d'Orcau, president de la Generalitat de Catalunya.

### Resta del món

* 28 de març, Nivnice: Jan Amós Comenius, filòsof, gramàtic i pedagog txec.
* 1 de maig, Lüftelberg, Colònia (Sacre Imperi Romanogermànic): Johann Adam Schall von Bell, jesuÍta alemany, matemàtic, missioner a la Xina (m. 1666).

## Necrològiques
### Resta del món

* 2 de febrer, Pastrana, Guadalajara: Ana de Mendoza, princesa d'Eboli, noble espanyola (n. 1540).
* 13 d'abril -Florència: Bartolomeo Ammannati, arquitecte i escultormanierista italià (n. 1511)
* 13 de setembre - Castell de Montanha al Perigord, Occitània: Michel de Montaigne, pensador i un polític francès del Renaixement (n. 1533).
* Venècia: Modesta Pozzo, escriptora, poeta i pionera del feminisme (n. 1555).

## Referències

* ↑ Vermander, Benoît, 1960- .... Les jésuites et la Chine : de Matteo Ricci à nos jours. Bruxelles: Lessius, impr. 2012. ISBN 978-2-87299-225-6.
* ↑ Ferrer Valero, Sandra. «La tuerta, Ana de Mendoza (1540-1592)». Mujeres en la historia, 02-09-2011. [Consulta: 5 maig 2020].
* ↑ Paoletti, John T.. El arte en la Italia del Renacimiento. Madrid, España: Akal, 2002. ISBN 84-460-1149-2.
* ↑ «Michel de Montaigne | enciclopèdia.cat». [Consulta: 21 febrer 2020].
# Aaron Dessner

Aaron Brooking Dessner (23 d'abril de 1976) és un músic, compositor, i productor estatunidenc. És principalment conegut per ser el membre fundador de la banda de rock The National, amb qui ha gravat vuit àlbums d'estudi, i és també cofundador del duo rock indie Big Red Machine, al costat de Bon Iver (Justin Vernon).
A banda del seu treball amb The National i Big Red Machine, Dessner ha produït àlbums de Taylor Swift, Frightened Rabbit, Ben Howard, Sharon Van Etten, Local Natives, This Is the Kit, Adia Victoria, Lisa Hannigan, i Lone Bellow, entre d'altres.
Treballant al costat del seu germà bessó Bryce Dessener, han arranjat i produït les recopilacions per a la caritat, Dark Was the Night (2009) i Day of the Dead (2016), per a Xarxa Hot Organization.
Dessner ha cofundat tres festivals de música: Eaux Claires en Eau Claire, Wisconsin, al costat del seu company Vernon, de Big Xarxa Machine. HEAVEN; a Copenhaguen, amb el seu germà Bryce, i el Boston Calling Music Festival.
# Alfred Gerdes

Alfred Gerdes (Múnic, 24 d'octubre de 1916 - Constança, 15 de juliol de 2006), va ser un jugador d'hoquei sobre herba alemany que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va guanyar la medalla de plata com a membre de l'equip alemany en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Alfred Gerdes Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 7 desembre 2018].
# Passeig del Born (Barcelona)

El passeig del Born és un passeig del barri del Born, al districte de Ciutat Vella de Barcelona, que s'estén entre l'antic Mercat del Born i l'església de Santa Maria del Mar.
El passeig del Born és un antic passeig medieval. Des del segle xiii s'hi celebraren torneigs, festes, fires i altres activitats. En el segle XVI s'hi executaven víctimes de la Inquisició. L'any 1714 va ser el lloc des d'on Villarroel va preparar el darrer atac de la cavalleria catalana per intentar expulsar l'artilleria enemiga que s'apropava a la ciutat. Posteriorment les tropes de Felip V l'ocuparen posteriorment al setge de Barcelona. Albert Garcia Espuche, historiador, defensa que el passeig del Born va ser la plaça major de Barcelona a finals del segle xvii i principis del xviii.
De l'època medieval se'n conserven poques restes, entre les quals la casa Meca; la majoria foren reconstruïdes o reformades durant els segles xviii-xix. Al passeig del Born hi ha diversos habitatges catalogats com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Referències

* 1 2 «Passeig del Born». Barcelona Turisme.
* ↑ «Catalunya, 1714 Un viatge als escenaris de la Guerra de Successió i al temps del barroc». Web. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 juliol 2014].
* 1 2 «Passeig del Born - Barcelona». Pobles de Catalunya.
* ↑ «"El paseo del Born era la plaza mayor de Barcelona"» (en castellà). La Vanguardia, 30-12-2009.
# Kabul, City in the Wind

Kabul, City in the Wind és una pel·lícula documental coproduïda internacionalment el 2018 dirigida per Aboozar Amini. El juliol de 2019, va ser preseleccionada com una de les nou pel·lícules en la lluita per ser la candidatura holandesa per a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa al Premis Oscar de 2019, però no va ser seleccionada.

## Sinopsi

Abas condueix un autobús destrossat per Kabul a la recerca de passatgers, tot i que regularment és blanc d'atacs terroristes. A l'altra banda de la ciutat, Afshin i el seu germà petit Benjamin acompanyen al seu pare a un memorial de les víctimes de les bombes. Però el seu pare ha de fugir a Iran perquè la seva vida és amenaçada i aleshores Afshin esdevé el cap de la família.

## Nominacions i premis

| Any | Certamen | Opció | Resultat |
| 2020 | Asian Film Festival Barcelona | Menció Especial Secció Discoveries | Guanyador |
| 2018 | IDFA | Premi especial del jurat | Guanyador |
| 2019 | CPH:DOX | Premi NEXT-WAVE | Guanyador |
| 2019 | Visions du Réel | Premi de l'audiència | Nominat |
| 2019 | Seminci | Premi Tiempo de Historia | Nominat |

## Referències

* ↑ «Kabul, City in the Wind». IDFA. [Consulta: 14 juliol 2019].
* ↑ «Aboozar Amini on Risking Death for ‘Kabul, City in the Wind’». Variety. [Consulta: 14 juliol 2019].
* ↑ «International Feature Film Academy Entry». Eye International. Arxivat de l'original el 13 de juliol 2019. [Consulta: 14 juliol 2019].
* ↑ An intimate portrait of ordinary Afghanis in Kabul, Modern Times.
* ↑ “Balloon” s'emporta el premi a la millor pel·lícula de l’Asian Film Festival Barcelona 2020, Casa Àsia, 9 de desembre de 2020
* ↑ La cinta india Reason triunfa en el IDFA per Vladan Petković, cineuropa.org, 22/11/2018
* ↑ El documental híbrido Ridge de John Skoog se lleva el DOX:AWARD en CPH:DOX per Kaleem Aftab, cineuropa.org, 01/04/2019]
* ↑ Kabul, City in the Wind al web del Festival
* ↑ La vida se abre paso, El Norte de Castilla, 20 d'octubre de 2019

## Enllaços externs

* Tràiler oficial a YouTube
* Kabul, City in the Wind a cineuropa.ort
# Max Westerkamp

Max Westerkamp (Tanjung Pura, 8 d'octubre de 1912 - Enschede, 6 de maig de 1970), va ser un jugador d'hoquei sobre herba neerlandès que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va guanyar la medalla de bronze com a membre de l'equip neerlandès en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Max Westerkamp Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 de març 2012. [Consulta: 9 desembre 2018].