OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Neufila

Neufila va ser un religiós hispanosueu, que va ser bisbe de Tui aproximadament entre el 576 i el 589.
Probablement es va convertir al catolicisme anys abans del seu nomenament, va ser elevat al bisbat en temps de pau del regne dels sueus, designat per Miró. Això canviaria el 585, quan els visigots, aprofiten la feblesa dels sueus per annexionar-se el regne i incorporar la Gal·lècia al seu regne. Amb els nous governants s'introduí l'arrianisme, a voltes a la força, i es va perseguir els fidels catòlics i es va desterrar als seus bisbes per instal·lar a les diòcesis bisbes arrians. Sembla que Neufila no va patir una persecució, si bé el rei Leovigild va nomenar un nou bisbe de fe arriana, Garding, i va intentar prendre per la força la diòcesi de Tui. No obstant això, la mort del monarca el 586 va aturar aquest procés. El seu fill, Recared, sobirà que, al contrari que el seu pare, tenia simpatia pel catolicisme, es va convertir a aquesta religió poc després del seu ascens al tron. El 8 de maig de 589 va convocar el Tercer Concili de Toledo, on es va posar de manifest la conversió del regne al catolicisme i l'anatematització d'Arri i de les seves ensenyances. Al concili va assistir, entre d'altres, Neufila, que ocupà el onzè lloc després dels metropolitans, quelcom que significava la seva antiguitat com a bisbe consagrat.
S'ignoren més fets sobre la seva vida posteriorment a la data del concili, probablement va morir aquell any. El va succeir l'antic bisbe intrús Garding, ja legitimitat per la seva conversió al catolicisme.

## Referències

* ↑ «Episcopoloxio da Diocese de Tui-Vigo» (en gallec). Diòcesi de Tui-Vigo. Arxivat de l'original el 2015-06-24. [Consulta: 24 juny 2015].
* 1 2 Flórez, 1798, p. 29-30.

## Bibliografia

* Flórez, Enrique. España sagrada: theatro geographico-histórico de la Iglesia de España (en castellà). Tom XXII. Madrid: Oficina de la Viuda e Hijo de Marín, 1798.
# 1430
## Esdeveniments

    Països Catalans
    Resta del món
* 7 de gener - Bruges: Felip el Bo, duc de Borgonya es casa amb la infanta Isabel de Portugal.

## Naixements

    Països Catalans
    Resta del món
* Girona: Miquel Samsó, 31è President de la Generalitat de Catalunya (1470 -73).
* Zamora: Juan Payo Coello, 37è President de la Generalitat de Catalunya (1488-91).
* Barcelona: Abraham Šalom, cabalista jueu, filòsof i jurista que feu de metge a Tàrrega.
* València: Isabel de Villena, religiosa i escriptora valenciana protofeminista (m. 1490).
* 23 de març: Pont-à-Mousson: Margarida d'Anjou, reina d'Anglaterra (m. 1482).
* Monestir de Poissy, França: Christine de Pisan, filòsofa, escriptora i poetessa que es convertí en la primera escriptora professional a França (n. 1365).

## Necrològiques

    Països Catalans
    Resta del món

## Referències

* ↑ «Margaret of Anjou. Queen of England» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: març 2020].
# Creu de Sant Miquel

La Creu de Sant Miquel és una creu de terme de Verdú (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

L'emplaçament original d'aquesta creu era davant de l'ermita de Sant Miquel, a l'extrem oest de la vila, a la cruïlla dels camins de Balaguer o Anglesola i el camí de Lleida, fins a la Guerra Civil, que es desmuntà per a la salvaguarda. La creu i el capitell es van conservar, no així el fust salomònic i el basament, i el 1947 es van traslladar a l'entrada del poble, al passeig Tomàs Pellissó, on es van col·locar sobre un nou basament.

## Descripció

Monumental creu de terme gòtica datada aproximadament al segle XV, situada a la primera cruïlla de carrers a l'entrada del poble de Verdú. La seva alçada és de 7,35 metres, essent una de les creus més altes de l'Urgell i comarques veïnes.
El conjunt artístic es conforma per la peanya, la base, el fust, el capitell i la creu. La peanya està formada per cinc esglaons quadrangulars de la mateixa alçada que van decreixent a partir d'una amplada de 4,5 metres. Al damunt hi ha la base, un dau de 0,6 metre d'alt i 0,95 metre d'amplada, de base quadrangular i remat octogonal en concordança a la típica base gòtica. Sobre la base se sustenta l'esvelt fust vuitavat i monolític de 4,6 metres. Coronant el monument hi ha les dues parts que es conserven originals, el capitell o nus i la creu, lleument erosionades per la intempèrie, amb una alçada de 0,3 i 0,7 metres respectivament. El capitell és octogonal i presenta un mig relleu a cada cara, inserit a sota uns arcs apuntats, amb figures de sants o emblemes heràldics, en concret: un escut barrat, Sant Pau, un sant amb bàcul, Sant Pere, una torre, i un personatge agenollat (molt probablement el comitent de l'obra), entre d'altres. Al capdamunt, hi ha la creu pròpiament, de tipologia llatina i trilobulada en els extrems dels braços tots ells decorats en relleu. A l'anvers de la creu hi ha la crucifixió mentre que al revers hi ha un alt relleu de la Mare de Déu amb el nen Jesús al braç.
Aquesta creu de terme és d'estil gòtic i segueix una tipologia de creus de terme molt habitual tant a la comarca d'Urgell com en la Segarra. Podria estar basada en un model que potser parteix de l'emblemàtica creu de la plaça major de Tàrrega, o de la creu de terme de Boldú, a partir dels quals altres tallers autòctons varen treballar les seves figures, més limitadament. La vila de Verdú és rica en la conservació de creus de terme, ja que en conserva tres. Al basament presenta la següent inscripció: MCMXLVII SUB. UMBRA BRACHIORUM TUORUM VERDUNI PROTEGE (trad: "1947. Sota l'ombra dels teus braços Verdú es protegeix"). Es dedueix que aquesta creu de terme tenia una funció protectora per la vila.

## Referències

* ↑ «Creu de Sant Miquel». Ajuntament de Verdú.
* 1 2 3 «Creu de terme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Yokuts Kings River

El yokuts Kings River era una de les llengües yokuts de Califòrnia.

## Dialectes

Hi ha quatre dialectes del Kings River, Chukaymina, Michahay, Ayitcha (Kocheyali), i Choynimni.

## Enllaços externs

* Kings River Yokuts, California Language Archive
* Contes Yokuts
* «Yokuts languages». Survey of California and Other Indian Languages, 2010. Arxivat de l'original el 2019-06-13. [Consulta: 21 juny 2019].
# Nepetòidies

Nepetoideae és una subfamília de plantes amb flors, que consta de 133 gèneres i 3.685 espècies (d'acord amb Thorne, 1992) i pertany a la família de les Lamiàcies.

## Característiques

* Un pol·len trinucleat, hexacolpat.
* Manca de l'endosperma i de glucòsids iridoides.
* Embrió invertit.
* Les llavors són mucilaginoses i oleoses, i contenen compostos insaturats i terpens volàtils.
* La fórmula floral per als representants del Nepetoideae és la següent:
    $\downarrow \;K_{(5)}\;[C_{(5)}\;A_{4-2}]\;G_{\underline {(|2)}}$
Ací el signe "|" simbolitza la separació per particions addicionals.

## Tribus i gèneres

La subfamília de Nepetoideae es divideix en quatre tribus:
* Elsholtzieae
* Lavanduleae
* Mentheae
* Ocimeae
* Tribu: Elsholtzieae
** Gèneres: Collinsonia - Elsholtzia - Keiskea - Mosla - Perilla
* Tribu: Lavanduleae
** Gèneres: Lavandula
* Tribu: Mentheae
** Gèneres:Acanthomintha - Acinos - Agastache - Blephilia - Bystropogon - Calamintha - Cedronella - Chaunostoma - Cleonia - Clinopodium - Conradina - Cuminia - Cunila - Cyclotrichium - Dicerandra - Dracocephalum - Drepanocaryum - Eriothymus - Glechoma - Glechon - Gontscharovia - Hedeoma - Hesperozygis - Hoehnea - Horminum - Hymenocrater - Hyssopus - Kudrjaschevia - Kurzamra - Lallemantia - Lepechinia - Lophanthus - Lycopus - Marmoritis - Meehania - Melissa - Mentha - Meriandra - Micromeria - Minthostachys - Monarda - Monardella - Neoeplingia - Origanum - Pentapleura - Perovskia - Piloblephis - Pitardia - Pogogyne - Poliomintha - Prunella - Pycnanthemum - Rhabdocaulon - Rhododon - Rosmarinus - Saccocalyx - Salvia - Satureja - Schizonepeta - Thymbra - Thymus - Zataria - Zhumeria - Ziziphora
* Tribu: Ocimeae
** Gèneres:Acrocephalus - Aeollanthus - Alvesia - Anisochilus - Asterohyptis - Basilicum - Becium - Benguellia - - Bovonia - Capitanopsis - Capitanya - Catoferia - Ceratanthus - Dauphinea - Endostemon - Eriope - Eriopidion - Erythrochlamys - Fuerstia - Geniosporum - Hanceola - Haumaniastrum - Hemizygia - Holostylon - Hoslundia - Hypenia - Hyptidendron - Hyptis - Isodictyophorus - Isodon - Leocus - Limniboza - Marsypianthes - Mesona - Neohyptis - Nosema - Ocimum - Octomeron - Orthosiphon - Peltodon - Perrierastrum - Platostoma - Plectranthus - Puntia - Pycnostachys - Raphidion - Solenostemon - Symphostemon - Syncolostemon - Tetradenia - Thorncroftia
* Tribu: No assignada a Nepetoideae
** Gèneres: Nepeta

## Enllaços externs

* http://books.google.cat/books?id=kcSZriBQGp4C
# Noticias Gráficas

Noticias Gráficas va ser un periòdic argentí fundat a Buenos Aires en 1931 per Jorge Mitre, copropietari de La Nación. Noticias Gráficas presentava com a novetat d'una doble pàgina central il·lustrada. Va ser un dels més notables vespertins argentins per la qualitat de les seves il·lustracions i pel desplegament que tenien a les seves pàgines. En les seves rotatives s'editava el diari Clarín.
Per la seua redacció van passar, entre d'altres, Osvaldo Bayer, César Caminos, Santiago Canduglia, Alejandro Nespral (Secretari de Redacció), Manuel Sofovich, Amical Celaya, Emilio Cortinas, Carlos Esplá Rizo, Rogelio García Lupo, González Carvalho, Jaime Jacobson, Oscar Lanata, Francisco Madrid, Alfredo Parga, Elísio Montaigne, Octavio Palazzolo (fundador de l'Associació de Periodistes), Pedro Orgambide, José Portogalo, Luis Praprotniq, Pablo Suero, Font, Emilio Ramírez, Emilio Rubio, Dolly de Sassi, Raúl Scalabrini Ortiz, Molly Vacciane, Sixto Pondal Ríos, Carlos Olivari, Bernardo Verbitsky, Horacio Verbitsky, Crozzo Zárate, José Barcia y Máximo Siminovich, Armando Bouza. Verbitsky pare feia la secció "Los libros por dentro". El seu fill, va començar a redactar el pronòstic de l'oratge quan va ingressar cap a 1960.

## Referències

* ↑ Carnevale, Susana. La patria periodística (en castellà). Ediciones Colihue SRL, 1999, p. 124. ISBN 950581979X.
* ↑ Llano, Francisco Luis. La aventura del periodismo (en castellà). A. Peña Lillo Editor, 1978.
* ↑ Nota Arxivat 2010-07-28 a Wayback Machine., Tiempo Argentino, 2010
# 1453
## Esdeveniments
### Resta del món

* La Busca assoleix el poder municipal a Barcelona.
* 29 de maig: Constantinoble cau sota domini turc i desapareix l'Imperi Romà d'Orient. Aquesta data és considerada per molts la fi de l'edat mitjana.
* La invenció de la impremta inicia una nova revolució cultural.
* Recuperació del llegat platònic a Occident gràcies a l'escola de traductors de Toledo.

## Naixements
### Resta del món

* 1 de setembre - Montilla, Còrdova, Corona de Castella: Gonzalo Fernández de Córdoba, el Gran Capità, militar i noble al servei dels Reis Catòlics (m. 1515).

## Necrològiques
### Resta del món

* 29 de maig - Constantinoble, Imperi Romà d'Orient: Constantí XI Paleòleg, emperador romà d'Orient (n. 1403).

## Referències

* ↑ Margalef, O.; Alcoberro, A. «La caiguda de Constantinoble». Sàpiens, 2023. [Consulta: 19 maig 2023]. «La humanitat va assistir el 29 de maig de 1453 a una batalla que canviaria el món. La caiguda de Constantinoble posava fi a l'últim vestigi de l'antiguitat, l'Imperi romà d'Orient.»
* ↑ «fall of Constantinople | Facts, Summary, & Significance» (en anglès). [Consulta: 17 maig 2020].
* ↑ «Costantino XI Paleologo detto Dragases in "Dizionario di Storia"» (en italià). Arxivat de l'original el 2020-02-23. [Consulta: 4 maig 2020].
# Cristina Núñez Salmerón

Cristina Núñez Salmerón (Figueres, 28 d'abril de 1962) és una fotògrafa catalana. Viu i treballa en la localitat suïssa de Chiasso. La seva obra se centra principalment en l'autoretrat com una forma de teràpia. És una artista-fotògrafa autodidacta, el treball de la qual ha estat publicat i exhibit internacionalment. El 2020 obté un Doctorat per Publicacions sobre la seva pràctica i metodologia en l'Acadèmia de Belles arts de la Universitat de Derby, al Regne Unit.

## Trajectòria artística

Va començar a treballar l'autoretrat en 1988, després de cinc anys d'addicció a l'heroïna, com una cerca interior i a causa de la necessitat d'expressar emocions difícils. Més tard es va adonar que la pràctica de l'autoretrat era una manera d'explorar i afirmar la seva identitat creativa. Fins a l'any 2000 va produir llibres de fotografia en els quals s'abordaven qüestions socials a través del retrat. Bodi i Soul va ser la seva primera exposició en el Fondazione Studio Marangoni de Florència (Itàlia).
En 2004, fascinada pel poder del mitjà, va començar a convidar a altres persones a prendre autoretrats en el seu estudi i va construir un mètode articulat, els tallers The Self-Portrait Experience, que actualment dona a Itàlia, Espanya, Finlàndia, el Canadà, Luxemburg i els Estats Units. The Self-Portrait Experience, que va començar per la necessitat d'explorar la vida interior mitjançant l'autoretrat, amb directrius per a una percepció intuïtiva i l'elecció de les obres. Els tallers i conferències segueixen en galeries, museus, acadèmies de belles arts, presons i centres de salut mental perquè uns altres experimentin el procés creatiu a través de l'expressió de les emocions. Aquest fenomen ha estimulat un estudi filosòfic i antropològic que s'ha publicat en la premsa acadèmica a Itàlia i el Regne Unit.
En 2007 va començar a armar el seu projecte "Someone to Love", la seva autobiografia, autoretrats, fotos de la família, vídeo i text.
Les seves referències artístiques són: Elina Brotherus, Phillip Lorca di Corcia, Tina Barney, Cindy Sherman i Tomoko Sawada, entre d'altres. En tots els casos es tracta d'artistes que usen la fotografia com mitjà més que com a fi. Quant a la pintura, busca inspiració en Francisco de Goya, Diego Velázquez, Rembrandt, Gustave Courbet, Vincent van Gogh, Johannes Vermeer i molts altres.

## Referències

* 1 2 «Cristina Núñez:». La Vanguardia. [Consulta: 5 març 2016].
* ↑ «Cristina Nuñez». www.cadadiaunfotografo.com. Arxivat de l'original el 14 de març de 2016. [Consulta: 5 març 2016].
* ↑ País, Ediciones El. «Matar la heroína disparándose a sí misma» (en castellà). EL PAÍS, 16-12-2010. [Consulta: 5 març 2016].
* ↑ Cabezón, David. «Fotógrafos como tú... Cristina Núñez». www.xatakafoto.com. [Consulta: 5 març 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web de Cristina Núñez Arxivat 2018-08-26 a Wayback Machine.
# Poly Styrene

Marianne Joan Elliott-Said (Bromley, 3 de juliol de 1957 - Sussex, 25 d'abril de 2011), coneguda pel nom artístic de Poly Styrene, va ser una cantautora britànica, vocalista de la banda de punk rock X-Ray Spex.

## Discografia en solitari
### Àlbums

* Translucence (United Artists, 1980)
* Flower Aeroplane (2004)
* Generation Indigo (Future Noise Music, 2011)

### EPs

* God's & Godesses (Awesome, 1986)

### Senzills

* "Silly Billy"/"What A Way" – com a Mari Elliot (GTO, 1976)
* "Talk in Toytown"/"Sub Tropical" (United Artists, 1980)
* "City of Christmas Ghosts" – Goldblade amb Poly Styrene (Damaged Goods, 2008)
* "Black Christmas" (2010)
* "Virtual Boyfriend" (2011)
* "Ghoulish" (2011)

## Referències

* ↑ "BBC News – Punk icon Poly Styrene dies at 53".
* ↑ Poly Styrene dies, aged 53, Digital Spy, 26 April 2011
* ↑ Translucence at Discogs
* ↑ "x-ray spex official site – poly's solo activity" Arxivat 2012-01-25 a Wayback Machine..
* ↑ ASIN B004LYG4I8, Generation Indigo (26 abril 2011)
* ↑ Robb, John (17 març 2011).
* ↑ Gods And Goddesses at Discogs
* ↑ "Mari Elliot – Silly Billy " at Discogs
* ↑ "Talk in Toytown " at Discogs
* ↑ "City of Christmas Ghosts " at Discogs (list of releases)
* ↑ "X-Ray Spex Poly Styrene to release solo album".
* ↑ "Poly Styrene Takes Aim at Technology's Failings in 'Virtual Boyfriend' Video – Spinner UK" Arxivat 2011-03-05 a Wayback Machine..

## Enllaços externs

* Poly Styrene - Lloc web oficial
# 1464
## Esdeveniments
### Països Catalans

* 1464-1465: Retaule del Conestable (Pere IV), gòtic de Jaume Huguet, encarregat pel mateix rei, de la capella de Santa Àgata (Barcelona).
* 21 de gener: Pere el Conestable de Portugal, arriba a Barcelona, amb fama d'esforçat cavaller i del possible ajut de Portugal i Borgonya.

### Resta del món

* Inici del pontificat de Pau II, un venecià.

## Necrològiques
### Països Catalans

* 14 de maig, Cartoixa d'Escaladei (Priorat): venerable Joan Fort, monjo i autor místic (n. 1406)

### Resta del món

* 23 de febrer, Pequín (Xina): Zhu Qizhen, emperador Zhengtong, sisè emperador de la dinastia Ming (n. 1427).

## Referències

* ↑ Víctor Balaguer. História de Cataluña y de la Corona de Aragon. Librería de Salvador Manero, 1862, p. 598–.
* ↑ «Joan Fort | enciclopèdia.cat». [Consulta: 14 maig 2020].
* ↑ Duteil, Jean-Pierre.. La Dynastie des Ming. París: Ellipses, 2016. ISBN 978-2-340-01199-1.
# Héctor Fáver

Héctor Faver (Buenos Aires, 22 de setembre de 1960) és un director, guionista, productor i professor cinematogràfic. Membre del'Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques d'Espanya, de l'Acadèmia del Cinema Català i de l'Acadèmia de Cinema Europeu.

## Obra

Director i professor durant 28 anys, entre 1984 i 2012, del Centre d'Estudis Cinematogràfics de Catalunya. En aquest període va produir dins del pla pedagògic a través de la seva pròpia productora, 11 llargmetratges realitzats per alumnes i professors del centre amb la participació dels alumnes i més de 270 curtmetratges en format cinematogràfic realitzats íntegrament pels alumnes del centre.

## Festivals i premis

Ha participat el conjunt de la producció en més de 100 Festivals Internacionals com Canes, Berlín, Venècia, Sant Sebastià, Karlovy Vary, London Film Festival, entre d'altres. Obtenint premis com un Goya al millor curtmetratge Documental i premis com a Festival de Berlín, Festival de Sant Sebastià, Documentary Film Festival Ambsterdam, St. Petersburg International Film Festival, Festival de Cinema de Catalunya-Sitges, Figueira da Foz,, Festival de Cinema Fantático de Porto, premi Sant Jordi, Festival de Màlaga, Alcalá de Henares. El 2017 va dirigir el documental Lesa humanitat en el que denuncia la impunitat del franquisme i dona veu a les víctimes.

## Filmografia

| Any | Pel·lícula | Festivals |
| 2017 | Lesa humanitat | Nominada al Gaudí a la millor pel·lícula documental |
| 2000 | Invocación (documental) | 57a Mostra Internacional de Cinema de Venècia, Festival de Cinema d'Alcalá de Henares, Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià, 44 TH London Film Festival, International Documentary Film Festival. Ámsterdam. |
| 1992 | La memòria de l'aigua | Festival de Canes (Secció Oficial), International Documentary Film Festival Amsterdam (Joris Ivens Award), Festival du Film Juif et Israelien de Montpellier (menció especial del jurat), Boston Film Festival, Chicago International Film Festival |
| 1989 | El acto | Nice International Film Festival (Rencontres du Cinéma Européen) (Premi Especial del Jurat a la millor Realització), Chicago International Film Festival, The Houston International Film Festival. Worldfest, Festival Internacional de Cinema de Cartagena de Indias |

## Referències

* ↑ Héctor Fáver al Diccionari del Cinema a Catalunya
* ↑ http://www.cecc.com.es/
* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 11 de març de 2016. [Consulta: 6 març 2016].
* ↑ Héctor Fáver: 'Cada dia que no s'obre una fosa s'evidencia que el feixisme està despert', Reus Digital, 31 de maig de 2018
* ↑ http://www.cecc.com.es/?p=1020
* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 11 de març de 2016. [Consulta: 6 març 2016].
* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 11 de març de 2016. [Consulta: 6 març 2016].
# 1327
## Esdeveniments

* 3 de maig, Barcelonaː Es consagra l'església de Santa Maria de Pedralbes i la reina Elisenda de Montcada inaugura el Reial Monestir, sota l'orde de les clarisses.
* Lluís IV de Baviera, emperador del Sacre Imperi Romanogermànic, declara el poder civil per sobre de l'eclesiàstic.

## Naixements

* 2 d'octubre - Perusa (Italia): Baldo degli Ubaldi, jurista.

## Necrològiques

* Jaume el Just, II d'Aragó, de València i de Barcelona, I de Sicília i III de Mallorca (València 1267 - Barcelona 1327)

## Referències

* ↑ Panyella, Jordi. «Pedralbes es queda buit». El Punt-Avui, 15-02-2025. [Consulta: 15 febrer 2025].
# 1469
## Esdeveniments
### Resta del món

* Es van casar els Reis Catòlics.

## Naixements
### Resta del món

* 15 d'abril - Rai Bhoeki Talwandi, avui Nankana Sahib (el Panjab): Nanak Dev Ji, guru fundador del sikhisme.
* 3 de maig, Florència, República de Florència: Nicolau Maquiavel, filòsof florentí.
* 31 de maig, Alcochete: Manuel I de Portugal, infant i rei de Portugal.
* Mòdena: Vincenzo Lusignan, organista.
* Setembre, Brescia: Laura Cereta, humanista, escriptora i feminista (m.1499).

## Necrològiques
### Resta del món

* 8 d'octubre, Spoleto, Itàlia: Filippo Lippi, pintor italià del Quattrocento (segle xv) (n. 1406).

## Referències

* ↑ Jawandha, Nahar Singh. Glimpses of Sikhism (en anglès). Sanbun Publishers, 2010, p.15. ISBN 9380213255.
* ↑ «MACHIAVELLI, Niccolò in "Dizionario Biografico"» (en italià). Arxivat de l'original el 2020-05-03. [Consulta: 2 maig 2020].
* ↑ «Manuel I de Portugal | enciclopèdia.cat». [Consulta: 19 maig 2020].
* ↑ «LIPPI, Filippo in "Dizionario Biografico"» (en italià). [Consulta: 30 octubre 2020].
# John Wodehouse

John Wodehouse, 3r Earl de Kimberley, CBE, MC (Witton, Norfolk, 11 de novembre de 1883 – Londres, 16 d'abril de 1941), anomenat Lord Wodehouse entre 1902 i 1932, va ser un noble britànic i polític liberal, alhora que campió olímpic de polo.
Wodehouse era el fill gran de John Wodehouse, 2n Earl de Kimberley. Estudià a l'Eton College i al Trinity Hall de Cambridge. Fou en aquesta universitat quan començà a jugar a polo.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata en la competició de polo, com a integrant de l'equip Hurlingham Club. En aquest equip també hi competien Walter Buckmaster, Frederick Freake i Walter Jones. Dotze anys més tard guanyà la medalla d'or en la competició de polo dels Jocs d'Anvers, formant equip amb Teignmouth Melville, Frederick Barrett i Vivian Lockett.
Wodehouse fou parlamentari per Mid Norfolk entre les eleccions general de 1906 i gener de 1910. Amb 22 anys i 2 mesos en el moment de l'elecció era el més jove de la Cambra dels Comuns. Durant el primer any fou jutge de pau del comtat de Norfolk. Lord Wodehouse fou comissionat com a tinent a la Norfolk Yeomanry el 1911 i va servir-hi fins al començament de la Primera Guerra Mundial, el 1914, quan passà a servir com a capità del 16è Regiment de Llancers i en què fou ferit dues vegades. Va lluitar al Front occidental entre 1914 i 1917 i a Itàlia entre 1917 i 1918. Fou recompensat amb Creu Militar el darrer any i la Creu al Mèrit de Guerra d'Itàlia. Entre 1921 i 1933 va estar a la Reserva d'Oficials. Va exercir com ajudant no remunerat del ministre d'Ultramar, aleshores, Winston Churchill, des de 1921 fins a 1922, i va ser condecorat amb l'Orde de l'Imperi Britànic el 1925.
En morir el seu pare, el 1932, va heretar-ne els títols nobiliaris, cosa que li va permetre seure a la Cambra dels Lords.

## Referències

* 1 2 Horace A. Laffaye, Polo in Britain: A History, Jefferson, North Carolina: McFarland & Company, 2012, p. 111
* 1 2 «Jack, Lord Wodehouse Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2 d’agost 2012. [Consulta: 22 desembre 2015].
* 1 2 3 Kelly's Handbook to the Titled, Landed and Official Classes, 1940. Kelly's, p. 1088.
* ↑ Who Was Who, 1941-1950. A and C Black, 1952, p. 639.