OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Åremorden

Åremorden és una sèrie policial sueca que es va estrenar a Netflix el 6 de febrer de 2025. Va ser dirigida per Joakim Eliasson i Alain Darborg, mentre que Karin Gidfors i Jimmy Lindgren van ocupar-se del guió. La primera temporada de la sèrie consta de cinc episodis. La sèrie es basa en les dues primeres novel·les de Viveca Sten de la saga dels crims d'Åre, Offermakaren i Dalskuggan. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

La sèrie gira al voltant dels dos policies Daniel Lindskog i Hanna Ahlander que, malgrat els recursos limitats, malden per resoldre greus crims a les muntanyes de Jämtland. Una jove desapareix la nit de Santa Llúcia i Ahlander comença a investigar el cas amb l'ajuda de Lindskog.

## Repartiment

* Carla Sehn - Hanna Ahlander
* Kardo Razzazi - Daniel Lindskog
* Charlie Gustavsson - Anton Lundin
* Francisco Sobrado - Raffe Herreda
* Maxida Märak - Ylva Labba
* Pia Johansson - Birgitta Grip
* Cora Watson - Lydia

## Referències

* ↑ «Netflix Announces New Series 'The Åre Murders,' Based on Viveca Sten’s Books - Premiering February 6, 2025» (en anglès). [Consulta: 6 febrer 2025].
* 1 2 «Viveca Stens ‘Åremorden’ blir Viaplay-serie» (en suec), 15-11-2022. [Consulta: 6 febrer 2025].
* 1 2 Bergqvist, Mattias. «Efter ”Sandhamn”: ”Åremorden” blir serie på Viaplay med premiär 2024» (en suec), 15-11-2022. [Consulta: 6 febrer 2025].
* ↑ «Viveca Stens succéböcker Åremorden blir serie på Viaplay» (en suec). [Consulta: 6 febrer 2025].
* ↑ Selin, Robert. «Åremorden blir TV-serie – Filmbransch.se» (en suec), 15-11-2022. [Consulta: 6 febrer 2025].
* ↑ «Åremorden». Goita què fan, ara!. [Consulta: 7 febrer 2025].
# Font de la Roca (Sobremunt)

La font de la Roca és una font d'aigua natural situada al centre del poble de Sobremunt (Lluçanès), davant de la masia La Roca. S'hi accedeix a través d'unes escales que davallen uns metres fins a la font, situada en una zona enclotada on neix el rec del gorg dels Cans. A pocs metres de la font hi ha un safareig rectangular, on antigament s'hi anava a rentar la roba.
La font està formada per un mur de maçoneria de pedra adossat a un cingle rocós, a la part inferior del qual es troba una aixeta metàl·lica i una petita obertura tancada amb porta metàl·lica a la dreta. Sobre l'aixeta hi ha una placa ceràmica amb la inscripció 'font de la Roca'. La font és considerada com a 'no potable' per superar intermitentment el límit tolerable de 50 mg/l de nitrats establert per l'Organització Mundial de la Salut.

## Referències

* ↑ «Font de la Roca». Consorci del Lluçanès.
* ↑ «Font de la Roca». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
# Formatge Paraguai

El formatge Paraguai (en guaraní, kesu Paraguái) és un formatge artesanal de llet vacuna, propi de la tradició gastronòmica paraguaiana. Es tracta d’un tipus particular de formatge, de consistència semidura i sabor lleugerament àcid; obtingut a partir de la quallada —a la qual generalment s'afegeix sal— que, a l’estar elaborat amb llet sencera, esdevé un tipus de formatge semiblanc i molt nutritiu, amb una vida útil aproximada de quaranta-cinc dies.

## Origen del nom

El nom kesu Paraguái, amb el qual es coneix a les zones rurals de Paraguai; prové dels vocables guaranís kesu (guaranització de la paraula espanyola queso, «formatge») i Paraguái («Paraguai», nom en llengua guaraní del país d’on és originari).

## Ingredients

Tradicionalment, els únics ingredients emprats en la fabricació del formatge Paraguai són la llet sencera pura, la sal iodada, la llimona i la quallada (preparat que s'aconsegueix de la barreja de llet pura amb el quall, part del tub digestiu de certs remugants que segrega, durant digestió de l’animal, àcid lacti).

## Referències

* ↑ «Queso con sabor tradicional» (en castellà). ABC Color, 26-03-2003. [Consulta: 2 agost 2024].
* ↑ Ibars, Margarita Miró. Alimentación y religiosidad paraguaya: chipa - pan sagrado : 70 recetas de chipa (en castellà). Servilibro, 2001, p. 89.
* ↑ Vicente Cubi, Martí. «Queso Paraguay/Kesú Paraguái» (en castellà). Mundo Quesos, 11-02-2011. [Consulta: 2 agost 2024].
* ↑ Gutiérrez, Sandra. Latinísimo: Recetas de cocina de 21 países latinoamericanos (en castellà). Vintage Español, 2023-10-03. ISBN 978-0-593-08231-7.
* ↑ Kent, Christian. «Kesu Desglosado» (en castellà). Alacarta, 05-01-2018. [Consulta: 2 agost 2024].
* ↑ Álvarez Duarte, Oscar Manuel. Búsqueda de cepas productoras de fermentación láctica en Queso Paraguay (Tesi) (en castellà). UNI - FCyT, 2020.
* ↑ Lustig, Wolf. Mba'éichapa oiko la guarani?: guaraní y jopara en el Paraguay ; consideraciones preliminares sobre la dificultad de abordar un idioma esquivo (en castellà). Autor, 1996 [Consulta: 2 d’agost 2024].
* ↑ «Cómo Hacer Queso Paraguay» (en castellà). Comidas Paraguayas, 20-11-2019. [Consulta: 2 agost 2024].
# Fortunata

Fortunata és una pel·lícula de drama italià del 2017 dirigida per Sergio Castellitto. Es va projectar a la secció Un certain regard del Festival de Canes 2017. A més, Jasmine Trinca va guanyar el premi Un certain regard del jurat a la millor interpretació. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Repartiment

* Jasmine Trinca com a Fortunata
* Hanna Schygulla com a Lotte
* Stefano Accorsi com a Patrizio
* Alessandro Borghi com a Chicano
* Edoardo Pesce com a Franco

## Referències

* ↑ https://www.rottentomatoes.com/m/fortunata
* ↑ «The 2017 Official Selection». Cannes, 13-04-2017. Arxivat de l'original el 14 April 2017. [Consulta: 13 abril 2017].
* ↑ «2017 Cannes Film Festival Announces Lineup: Todd Haynes, Sofia Coppola, ‘Twin Peaks' and More». IndieWire, 13-04-2017. [Consulta: 13 abril 2017].
* ↑ Lodge, Guy. «‘A Man of Integrity,’ ‘Wind River,’ ‘Barbara’ Take Un Certain Regard Awards at Cannes». Variety, 27-05-2017. [Consulta: 27 maig 2017].
* ↑ Fortunata a la Base de dades de cinema en català
# Francesc Pardo i Artigas

Monsenyor Francesc Pardo i Artigas (Torrelles de Foix, 26 de juny del 1946 - Girona, 31 de març de 2022) fou un sacerdot catòlic català, bisbe de Girona des del juliol de 2008 fins a la seva mort el 31 de març de 2022.

## Biografia

Estudià a la Facultat de Teologia de Catalunya i va ser ordenat sacerdot el 31 de maig de 1973, a la basílica de Santa Maria de Vilafranca del Penedès. Exercí diversos càrrecs a l'arxidiòcesi de Barcelona. Entre els anys 1973 i 1980 va ser coadjutor de les parròquies de Santa Maria i de la Santíssima Trinitat, de Vilafranca del Penedès (població d'on en va ser arxipreste 1979-1980); posteriorment, i del 1980 al 1987, va ser rector de Sant Sadurní d'Anoia (on va fundar una cooperativa que promogué la construcció de 70 habitatges socials), consiliari diocesà del Moviment Familiar Rural i dels Joves Rurals JARC (1982-1986). L'any 1983 va ser nomenat també rector de Monistrol d'Anoia. Entre els anys 1990 i 1993 va ser vicari episcopal de la zona del Penedès, Anoia i Garraf, i del 1993 al 2006 va exercir com a director del Centre d'Estudis Pastorals de les diòcesis de Catalunya.
El 1997 esdevingué rector de Sant Esteve de Granollers i entre 1999 i 2004 va ser arxipreste de Granollers, tasca que compaginà entre 2001 i 2004 amb la de vicari episcopal del Vallès Oriental. En crear-se el bisbat de Terrassa s'hi incorporà com a prevere, i hi va assumir els càrrecs de Vicari General de Pastoral i Delegat Episcopal per a l'Economia (2004), alhora que continuà com a rector de Granollers.

## Bisbe de Girona

El 16 de juliol del 2008 es va fer públic el seu nomenament per a ocupar la seu vacant de Girona, i va ser ordenat bisbe el diumenge 19 d'octubre del 2008, diumenge de les missions, en una cerimònia amb el nunci, dos cardenals, setze bisbes, dos-cents capellans i els abats de Montserrat i Poblet. Al novembre del 2013 el bisbat de Girona té 383 parròquies amb 1.000 esglésies i al voltant de 190 capellans dels quals n'hi ha 140 en actiu. Pardo va ser el primer bisbe català en fer un pronunciament explícit de petició de perdó "pels insults i menyspreus d'una cadena de televisió vinculada als bisbes" en una claríssima referència a 13TV, el canal de televisió de la Conferència Episcopal Espanyola.

## Referències

* ↑ Llisterri, Jordi «Mor el bisbe Francesc Pardo, impulsor del treball conjunt dels bisbats catalans». Catalunya Religió, 01-04-2022.
* ↑ «S'ha mort el bisbe de Girona, Francesc Pardo, a setanta-cinc anys». Vilaweb, 01-04-2022. [Consulta: 1r abril 2022].
* ↑ Garcia-Arbós, Salvador «Francesc Pardo, 114è bisbe de Girona». Vilaweb/ElPunt, 20-10-2008 [Consulta: 6 novembre 2013].
* ↑ Bohigas, Joaquim «Dues mil persones acompanyen Pardo en l'inici del govern a la diòcesi de Girona». Diari de Girona, 20-10-2008 [Consulta: 6 novembre 2013].
* ↑ Trillas, Joan «El bisbe de les mil esglésies». Presència, 03-11-2013, pàg. 13.

## Bibliografia

* «"Si es tanquen parròquies serà per falta de feligresos no per falta de capellans"». Diari de Girona, 26·10·08 [Consulta: 17 març 2011].
* Francesc Pardo a www.catholic-hierarchy.org (anglès)
# Frithia pulchra

Frithia pulchra, és una espècie de planta amb flors de la família de les aïzoàcies (Aizoaceae).

## Descripció

És una petita suculenta sense tija que creix fins als 10 cm d'alçada i 20 cm d'amplada, té fulles bulboses oblongues amb finestres epidèrmiques a la punta; i les seves flors són magentes i blanques com les margarides a l'hivern. Durant períodes de sequera té la capacitat d'arronsar sota de la superfície del sòl, evitant així una dessecació excessiva, però fent-ho extremadament difícil de trobar.
No sobreviu a les gelades, de manera que a les zones temperades s'ha de cultivar sota vidre. Al Regne Unit, ha obtingut el Premi al mèrit del jardí de la Royal Horticultural Society.

## Distribució i hàbitat

És endèmica de la província sud-africana de Gauteng, on està classificat com a "Vulnerable" per Llista Vermella de la UICN. El seu hàbitat natural creix en les pastures temperats amb abundants precipitacions a l'estiu.

## Taxonomia

Frithia pulchra va ser descrita per Nicholas Edward Brown i publicat a A Manual of the Flowering Plants and Ferns of the Transvaal 1: 41, 162. 1926.

### Etimologia

Frithia: nom en honor del jardiner de Johannesburg Frank Frith, que va mostrar exemplars a N.E. Brown, botànic de Kew Gardens, mentre estava de visita a Londres, Regne Unit, el 1925.
pulchra: epítet llatí que significa "bella", "bonica".

## Galeria

* Planta salvatge
* Floració al seu hàbitat natural
* Jardí botànic de la universitat de Califòrnia a Berkeley

## Referències

* 1 2 «Frithia pulchra». SANBI PlantZAfrica.com. [Consulta: 12 maig 2021].
* ↑ «RHS Plantfinder - Frithia pulchra» (en anglès). [Consulta: 12 maig 2021].
* ↑ «AGM Plants - Ornamental» (en anglès) p. 39. Royal Horticultural Society, juliol 2017. [Consulta: 12 maig 2021].
* ↑ «"Frithia pulchra"». tropicos.org. [Consulta: 12 maig 2021].
* ↑ «How to grow and care for Frithia» (en anglès). World of Succulents. [Consulta: 12 maig 2021].
* ↑ Harrison, Lorraine. Mitchell Beazley. RHS Latin for Gardeners (en anglès), 2012. ISBN 978-1845337315 [Consulta: 12 maig 2021].

## Enllaços externs

* Pfab, M.F. & Victor, J. 2003. Frithia pulchra.
* 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Downloaded on 21 August 2007.
# Koch-Rajbongshi

Koch-Rajbongshi o simplement kochs o rajbongshi, també anomenats palis, són una ètnia del nord-est de l'estat indi de Bengala Occidental, Meghalaya i Assam. «Rajbonshi» vol dir "comunitat reial" o "descendència reial". El seu nom fou donat al regne de Koch Bihar que van governar durant segles. Se suposa que són una branca dels bodos o dels mechs o dels cacharis que foren hinduitzas molt aviat. Per les seves característiques físiques no es distingeixen dels indis més que per les cares amples, els nassos plans i la projecció dels pòmuls.

## Història

El regne de Kamata va sorgir a la part occidental del regne de Kamrup al segle xiii a la caiguda de la dinastia Pala, i fou regit pels khens. La seva eclosió va posar fi al període antic de la història d'Assam. Els khens foren desplaçats per Alauddin Hussain Shah, el governant afganès de Bengala i encara que va establir sòlides estructures administratives no va poder mantenir el control sobre els kochs que s'anomenaven a si mateixos "Kamateshwars" (governants de Kamata) i van fundar el regne Koch (vegeu Koch Bihar). Segons la tradició un rei de Kamata que va esdevenir hinduista és el suposat l'ancestre de la raça i per això ells mateixos prefereixen ser anomenats rajbonshis (descendents del rei). Excepte els pani kochs que viuen a les muntanyes Garo i que només han acceptat parcialment l'hinduisme, la resta dels kochs són completament hinduistes.
Al cens del 1881 s'estimava el seu nombre en 1.985.180. Al cens lingüístic de 1991 els parlants de koch eren 2.982.280. La llengua és també anomenada Kamtapuri, Rajbangsi (rajbonshi o rajbansi). Té diversos dialectes: rajbanshi occidental, rajbanshi central, rajbanshi oriental i rajbanshi de les muntanyes entre d'altres.

## Organitzacions
### Partit Popular de Kamtapur

El Partit Popular de Kamtapur fou fundat el gener de 1996 per Atul Roy i demana un estat separat que es diria Kamtapur i el reconeixement de la seva llengua.

### Organització d'Alliberament de Kamtapur

L'organització militar anomenada Organització d'Alliberament de Kamtapur, abans Organització d'Alliberament Koch-Rajbongshi, és la branca armada del Partit Popular.

### All Assam Koch Rajbongshi Sanmilani

All Assam Koch Rajbongshi Sanmilani és un partit polític de l'Índia, que actua a Assam, i defensa els interessos de la tribu dels koch-rajbongshi. El 2006 van amenaçar d'alçar-se en armes si la tribu no era reconeguda dins Assam. A més es queixaven perquè alguns poblets de la tribu havien quedat inclosos dins el Bodoland Territorial Council (BTC) ara (2006) dirigit per Hagrama Mohilary que abans dirigia el Front d'Alliberament dels Tigres de Bodoland (Bodoland Liberation Tigers Front) i que també ha aconseguit un estatus autònom pels bodo dins dels districtes autònoms de Rabha-Hasong, Mising i Tiwa. El seu president és Phani Medhi, que abans va estar a la guerrilla naxalita. El secretari general és Bhaskaraditya Roy. All Assam Youth Students Sanmilani és la branca estudiantil i All Assam Ladies Sanmilani és la branca de dones.
# Croat (moneda)

El croat era una moneda catalana d'argent creada el 1285 pel rei Pere el Gran. Va ser coneguda com a croat barceloní i, també, com a xamberg. A l'anvers figurava l'efígie del comte de Barcelona, i al revers la creu a la qual devia el nom la moneda.
Un croat equivalia a dotze diners de tern. Es caracteritzava per tenir una gran creu al revers, d'aquí el seu nom. Els croats s'emetien des de les seques de les ciutats de Barcelona i Perpinyà. També van posar-se en circulació peces de mig croat i d'un quart de croat.
Es van encunyar croats durant segles, encara que la quantitat de plata que duien va anar variant. Els darrers croats es van fer a Barcelona els anys 1705 i 1706, primer a nom de Felip V de Borbó, i després per al pretendent Carles III d'Àustria.

## Bibliografia

* Vall-llosera i Tarrés, J. «Noves aportacions al Catàleg dels croats de Barcelona, 1285-1706», Acta Numismàtica, volum 35, any 2005, pàgines 67-71.
* «Numismática y sigilografía» [de la Corona de Aragón], a: Ernest Belenguer, Felipe V. Garín Llombart i Carmen Morte García, La Corona de Aragón. El poder y la imagen de la Edad Media a la Edad Moderna (siglos XII - XVIII), (castellà) Societat Estatal per a l'Acció Cultural Exterior (SEACEX), Generalitat Valenciana i Ministerio de Cultura de España - Lunwerg, 2006. ISBN 84-9785-261-3.

## Referències

* ↑ «Croat (moneda)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
| Diversos croats catalans, amb les efígies de Ferran el Catòlic, Felip II de Barcelona, Carles II, Felip d'Anjou i Carles III d'Àustria respectivament. | Revers de les monedes de la imatge superior. S'hi observa la creu que dona nom a la moneda. |
# Casa dels Pollets

La Casa dels Pollets era un edifici situat al carrer de la Creu Coberta, 26 del barri d'Hostafrancs de Barcelona, actualment despareguda. El seu nom popular prové d'una botiga on es venien cries d'aviram, fundada per Joan Gimeno (o Jimeno) i que hi perdurà fins als anys 1980.

## Història

Va ser construïda a mitjans del segle xix al costat de l'antic Hostal d'Hostafrancs, situat a l'indret del Cine Arenas i que donà nom al barri. Va ser fundat el 1840 per Joan Corrades, un traginer del poble d'Hostafrancs de Sió (Segarra) que el va batejar en honor al seu poble natal, i servia als viatgers per passar la nit un cop es tancaven les portes de la ciutat.
La casa va ser enderrocada el gener del 2013 per a l'obertura d'un vial que perllongaria el carrer de la Diputació fins a la Gran Via de les Corts Catalanes, tal com preveia una modificació del Pla General Metropolità aprovada el 1994.

## Referències

* ↑ «Anuario del comercio, de la industria, de la magistratura y de la administración» p. 1456, 1911.
* ↑ Hernández, Sergi «El naixement d’Hostafrancs». Va passar aquí. Betevé, 24-01-2021.
* ↑ Pauné, Meritxell M. «Adiós a 'Els pollets', la casa más antigua de Hostafrancs». La Vanguardia, 17-01-2012.
* ↑ «Modificació del Pla general metropolità del Viari d'Hostafranchs». Registre de planejament urbanístic de Catalunya, 22-07-1994.
* ↑ «Redefinició del viari bàsic al barri d'Hostafrancs. Modificació del Pla General Metropolità». Barcelona. La segona renovació. Ajuntament de Barcelona, 1996, pàg. 149-152.

## Enllaços externs

* «Enderroquen la primera casa d'Hostafrancs, l'hostal del fundador del barri». Altres Barcelones (blog). Dani Cortijo, 17-01-2013.
# Castellet (Piera)

El Castellet és una muntanya de 361 metres que es troba entre els municipis de Vallbona d'Anoia, Piera i Cabrera d'Anoia, a la comarca de l'Anoia.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Connie Carpenter-Phinney

Connie Carpenter (Madison, Wisconsin, 26 de febrer de 1957) és una esportista nord-americana que va competir en el patinatge de velocitat sobre gel i en el ciclisme.
En el patinatge va participar en els Jocs Olímpics de Sapporo de 1972 a la prova de 1500 metres amb només catorze anys. Una lesió la va obligar a deixar la pràctica d'aquell esport.
Arran d'això va començar a practicar el ciclisme. Va combinar tant la carretera com la pista. Del seu palmarès destaca la Medalla d'or als Jocs Olímpics de Los Angeles en la prova en ruta.
Es va casar amb el també ciclista Davis Phinney, i és mare de Taylor Phinney. Així també se la coneix com a Connie Carpenter-Phinney.

## Palmarès en ruta

* 1976
** Campiona dels Estats Units en ruta
** 1a al Red Zinger Classic
* 1977
** Campiona dels Estats Units en ruta
** 1a al Red Zinger Classic
* 1979
** Campiona dels Estats Units en ruta
* 1981
** Campiona dels Estats Units en ruta
** Campiona dels Estats Units en contrarellotge
** Campiona dels Estats Units en critèrium
* 1982
** Campiona dels Estats Units en critèrium
** 1a al Coors Classic i vencedora d'una etapa
* 1983
** Campiona dels Estats Units en critèrium
* 1984
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Los Angeles en Ruta
** Vencedora d'una etapa al Tour de Texas
** Vencedora de 4 etapes al Coors Classic

## Palmarès en pista

* 1976
** Campiona dels Estats Units en Persecució
* 1977
** Campiona dels Estats Units en Persecució
* 1979
** Campiona dels Estats Units en Persecució
* 1981
** Campiona dels Estats Units en Puntuació
* 1982
** Campiona dels Estats Units en Puntuació
* 1983
** Campiona del món de Persecució

## Referències

* ↑ «Connie Carpenter-Phinney». olympedia.org. [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ Woolum, Janet. Outstanding Women Athletes: Who They are and how They Influenced Sports in America (en anglès). Greenwood Publishing Group, 1998, p. 96. ISBN 978-1-57356-120-4.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Els Castellets (la Vall d'en Bas)

Els Castellets és una muntanya de 1.142 metres que es troba al municipi de la Vall d'en Bas, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Haikou

Haikou (xinès: 海口市, pinyin: Hǎikǒu shì) és una ciutat-prefectura i la capital de la província de Hainan, a la República Popular de la Xina. La ciutat és al nord de l'illa de Hainan, al canal d'Qiongzhou. Haikou significa "boca de la mar". Té un població de poc més de 2.000.000 habitants (2010) que ocupen una àrea de 244,55 km². La majoria dels seus habitants són d'ètnia han, que conviuen amb li, miao i hui.

## Referències

* ↑ «Haikou». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Web oficial de Kaikou (xinès)
# Washington (Califòrnia)

Washington és una comunitat no incorporada localitzada al Comtat de Nevada, Califòrnia. Washington està situada a la riba del South Fork del Riu Yuba i té una població aproximada de dos centenars de persones. Hi ha un hotel/ bar i restaurant, una botiga de queviures, una sala d'escola que ha educat sls estudiants contínuament durant cent anys, i dos parcs càmpings de remolcs.
# La Porte City

City of La Porte City - també citat com Laporte, Laporte City o La Porte Cityés una ciutat al comtat Black Hawk a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 2.275 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, La Porte City tenia 2.275 habitants, 936 habitatges, i 643 famílies. La densitat de població era de 334 habitants/km².
Dels 936 habitatges en un 33% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,7% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 18,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.540 $ i la renda mediana per família de 46.544 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.629 $ mentre que les dones 22.133 $. La renda per capita de la població era de 19.266 $. Entorn del 4,1% de les famílies i el 6,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Vegeu 458156 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: La Porte City (en anglès) i 2395571 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: City of La Porte City (en anglès)
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- La Porte City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- La Porte City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.