OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Edwin De Haven

Edwin Jesse de Haven (Filadèlfia, Pennsilvània, 7 de maig de 1816 - Filadèlfia, 1 de maig de 1865) va ser un oficial de la Marina dels Estats Units d'Amèrica i un explorador de la primera meitat del segle xix.
Als 10 anys ja formava part de la Marina com a aspirant a guardiamarina. Va servir fins al 1857. De Haven va participar en l'Expedició Wilkes, coneguda oficialment com l'Expedició exploratòria dels Estats Units, entre 1839 i 1842.
El 1850 Edwin de Haven serví com a capità a bord de l'Advance. Junt amb el Rescue, va prendre part en la missió de recerca per l'Àrtida per trobar les restes de John Franklin i la seva expedició. Els dos vaixells van partir de Nova York el 5 de maig de 1850. De Haven i la seva tripulació passaren setze mesoso en alta mar, passant un hivern en terres del Cercle polar àrtic.
En tornar de l'expedició, Edwin de Haven va servir com a Guardacosta, abans de passar el que quedava de la seva carrera a l'Observatori Naval dels Estats Units sota el superintendent Matthew Fontaine Maury. El 1862 es retirà per tenir problemes de visió. Morí a Filadèlfia el maig de 1865.
Dos destructors de la Marina s'anomenen USS de Haven en record seu.

## Referències

* The Royal Navy in Polar Exploration from Franklin to Scott, E C Coleman, 2006 (Tempus Publishing)
* «Naval History & Heritage Command» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-08-25. [Consulta: 2 gener 2012].
* «Dictionary of American Naval Fighting Ships» (en anglès). Arxivat de l'original el 2006-01-30. [Consulta: 2 gener 2012].

## Enllaços externs

* Biografia a Dictionary of American Naval Fighting Ships, U.S. Naval Historical Center
* Biografia a Dictionary of Canadian Biography Online
# Jo Swinson

Joanne Kate Swinson (5 de febrer de 1980) és una política britànica i escocesa que fou líder dels Liberal Demòcrates (Regne Unit) del 22 de juliol fins al 13 de desembre del 2019. Era la primera dona i la persona més jove a liderar el partit. Era diputada del Parlament del Regne Unit per la circumscripció d'East Dunbartonshire del 2005 fins al 2015 i del 2017 fins al 2019, quan el Partit Nacional Escocès (SNP) va obtenir l'escó.
Swinson estudià al London School of Economics, i treballà breument en relacions públiques, abans de ser diputada del parlament, la més jove llavors. Fou la portaveu dels Liberal Demòcrates. El 2015, perdé son escó, però el reguanyà a les eleccions del 2017, al mateix any fou escollida Vicepresidenta dels liberal demòcrates del partit sense cap oposició. El juliol de 2019, després de la jubilació de Vince Cable derrotà Ed Davey per esdevenir líder del partit.
Fou líder del partit durant les Eleccions al Parlament del Regne Unit de 2019. Durant la campanya electoral digué que podia arribar a ser la Primera ministre del Regne Unit, i va prometre revocar l'article 50 i parar Brexit. Malgrat tot això, perdé el seu escó a mans del Partit Nacional Escocès, i no va poder seguir com a líder del partit.
El juliol de 2020, Swinson va esdeveneir professor visitant a la Cranfield School of Management al comtat de Bedfordshire. El setembre de 2020, va esdevenir directora del grup Partners for a New Economy (P4NE, socis per a una nova economia).

## Referències

* ↑ Sandhu, Serina. «Lib Dem leader Jo Swinson loses her seat to the SNP» (en anglès). iNews, 13-12-2019. [Consulta: 8 desembre 2022].
* 1 2 «Lib Dems: Who is new leader Jo Swinson?» (en anglès). BBC News, 22-07-2019.
* ↑ Collier, Ian «General election: Liberal Democrat leader Jo Swinson loses seat to SNP». Sky News, 13-12-2019.
* ↑ Matchett, Conor «Former Lib Dem leader Jo Swinson takes on role at business school» (en anglès). The Scotsman, 01-07-2020.
* ↑ «Jo Swinson appointed as Director of PN4E». The Voice, 09-07-2020.
# Jimmy Neutron: El nen inventor

Jimmy Neutró: El nen inventor (títol original: Jimmy Neutron: Boy Genius) és una pel·lícula d'animació estatunidenca dirigida per John A. Davis i estrenada l'any 2001. Ha inspirat la sèrie de televisió Jimmy Neutron. S'ha doblat al català, i també es va publicar en DVD i VHS (amb el nou títol "Jimmy Neutron: El nen inventor").

## Argument

James Isaac Neutron, àlias Jimmy, és un noi que viu a Retroville. És un petit geni però a l'escola és l'ase dels cops d'alguns dels seus companys que el tracten de « capgròs », « nan », « model reduït » i l'anomenen « Neuneutron ». Jimmy està enamorat de Cindy Vortex, es barallen tot el temps per a no mostrar que s'estimen. Carl i Sheen són els millors amics de Jimmy i l'acompanyen per tot arreu.
Jimmy vol provar anar a un parc d'atraccions tot i que els seus pares s'hi oposen, però, mentre es allà, es segrestat.

## Repartiment (Veus originals)

* Debi Derryberry: Jimmy Neutron
* Patrick Stewart: el rei Goobot
* Martin Short: Ooblar
* Rob Paulsen: Carl Wheezer / el pare i la mare de Carl
* Carolyn Lawrence: Cindy Vortex / la mare de Cindy
* Jeffrey Garcia: Sheen Estevez
* Crystal Scales: Libby Folfax / Britney
* Frank Welker: Goddard / veus diverses
* Candi Milo: Nick Dean
* David L. Lander: guàrdia Yolkian / Gus
* Megan Cavanagh: Judy Neutron, la mare de Jimmy / VOX
* Mark DeCarlo: Hugh Neutron, el pare de Jimmy
* Carlos Alazraqui: el pare de Sheen

## Repartiment (Versió catalana)

* Ian Lleonart: Jimmy Neutron
* Jaume Comas: El rei Goobot
* Jaume Lleal: Ooblar
* José Javier Serrano: Carl Wheezer
* Núria Trifol: Cindy Vortex
* Aleix Estadella: Sheen Estevez
* Hernán Fernández: Nick Dean
* Juan Antonio Bernal: Judy Neutron, la mare de Jimmy
* María Moscardo: Hugh Neutron, el pare de Jimmy

## Nominacions

* Oscars 2001: Oscar a la millor pel·lícula d'animació

## Banda original

Les cançons del film Leave It Up To Me, A.C.'s Alien Nation i Go Jimmy, Jimmy són d'Aaron Carter. Els Backstreet Boys signen la cançó The Answer to Our Lives. Britney Spears interpreta Intimidatad.
La banda original comprèn també els singles Kids in America del grup No Secrets i Parents Just Don't Understand de Lil' Romeo, 3LW i Nick Cannon.

## Referències

* ↑ «Jimmy Neutron: El nen inventor». Esadir.
* ↑ «Jimmy Neutron: Boy Genius». The New York Times.
# Península de Melville

La Península de Melville és una gran península de l'Àrtida del Canadà. des de l'any 1999 forma part de Nunavut. Amb anterioritat formava part del Districte de Franklin. Queda separat de l'illa Southampton per l'Estret Frozen. L'estret istme que connecta la península al continent rep el nom de “Rae Isthmus” per l'explorador Dr John Rae.

## Referències

* ↑ «Frozen Strait». The Columbia Gazetteer of North America, 2000. Arxivat de l'original el 2012-03-20. [Consulta: 7 abril 2008].

## Bibliografia

* Bolton, Thomas Elwood. Geology of Ordovician rocks, Melville Peninsula and region, southeastern district of Franklin. Ottawa: Energy, Mines and Resources Canada, 1977. ISBN 066000822X
* Dredge, Lynda A. 2000. "Age and Origin of Upland Block Fields on Melville Peninsula, Eastern Canadian Arctic". Geografiska Annaler Series A: Physical Geography. 82, no. 4: 443-454.
* Dredge, L. A. Quaternary Geology of Southern Melville Peninsula, Nunavut Surface Deposits, Glacial History, Environmental Geology, and Till Geochemistry. Ottawa: Geological Survey of Canada, 2002. ISBN 0660186195
* Frisch, T. Precambrian Geology of the Prince Albert Hills, Western Melville Peninsula, Northwest Territories. Ottawa, Canada: Geological Survey of Canada, 1982. ISBN 066010881X
* Henderson, J. R. Structure and Metamorphism of the Aphebian Penrhyn Group and Its Archean Basement Complex in the Lyon Inlet Area, Melville Peninsula, District of Franklin. Ottawa, Ont., Canada: Geological Survey of Canada, 1983. ISBN 0660114852
* Mathiassen, Therkel, and Peter Freuchen. Contributions to the Geography of Baffin Land and Melville Peninsula. Copenhagen: Gyldendalske Boghandel, 1933.
* Schau, Mikkel. Geology of the Archean Prince Albert Group in the Richards Bay Area, Northeastern Melville Peninsula, District of Franklin, Northwest Territories. Ottawa: Geological Survey of Canada, 1997. ISBN 0660160862
# Decet Romanum Pontificem

Decet Romanum Pontificem (en català: Li plau al Pontífex Romà) és la butlla papal que excomunica Martí Luter. Com de costum el títol són les primeres paraules del text llatí. Va ser emesa el 3 de gener de 1521, pel Papa Lleó X.
En rebre un primer advertiment en la seva butlla anterior, Exsurge Domine (1520), Luter no només no va retractar-se, sinó que la va cremar el 10 de desembre de 1520, a Wittenberg. Davant el refús de Luter, Lleó X decidí efectuar l'excomunió amb què l'havia amenaçat.
Hi ha almenys dues altres butlles importants amb el títol Decet Romanum Pontificem: una del 23 de febrer de 1596, dictada pel Papa Climent VIII, i una del 12 març 1622, dictada pel Papa Gregori XV.
Cap al final del segle xx, al marc del diàleg entre els luterans i l'Església Catòlica Romana, es va sol·licitar l'aixecament d'aquesta excomunió, però, el Vaticà va respondre que se sol aixecar només excomunions al cas de persones que encara viuen. Roland Bainton a llibre Here I Stand after a Quarter of a Century, el pròleg d'una biografia l'edició de 1978 de la seva biografia de Luter, conclou: «Estic content que l'Església de Roma hagi permès que alguns parlin de retirar l'excomunió de Luter. Això bé podria fer-se. Mai va ser un heretge. Serà millor que pogués ser anomenat, tal com algú va expressar, 'un rebel reticent'».
Tanmateix, la rehabilitació de Luter ha estat denegada pel Vaticà: «Els rumors que el Vaticà s'hagi plantejat la rehabilitació de Martí Luter, el líder del la Reforma protestant del segle xvi, no tenen fonament», va dir el portaveu del Vaticà, el jesuïta Pare Federico Lombardi.

## Referències

* ↑ Doak, Robin. Pope Leo X. Minneapolis: Compass Point Books, 2006, p. 12. ISBN 0-7565-1594-7.
* ↑ «Vatican spokesman calls rumors of rehabilitation of Luther groundless» (anglès) Catholic News Service, 10 de març del 2008 (en català:El portaveu del Vaticà surt al pas dels rumors infundats de rehabilitació de Luter)

## Enllaços externs

* Text complet en traducció anglesa: «The Bull Decet Romanum pontifex: the Condemnation and Excommunication of Martin Luther, the Heretic, and his Followers, January 1521.»
# Dia de les Nacions Unides

El Dia de les Nacions Unides és un dia internacional que se celebra anualment el 24 d'octubre, i que marca l'aniversari de l'entrada en vigor el 1945 de la Carta de les Nacions Unides.
El 31 d'octubre de 1947 l'Assemblea General de les Nacions Unides, a través de la Resolució 168, declarà que el dia 24 d'octubre, aniversari de l'entrada en vigor de la Carta de les Nacions Unides, serà en endavant anomenat oficialment 'Dia de les Nacions Unides' i estarà consagrat a fer conèixer les finalitats i les realitzacions de l'Organització de les Nacions Unides als pobles del món i a aconseguir que donin suport a la seva obra. Amb la ratificació d'aquest document fundacional de la majoria dels seus signataris, inclosos els cinc membres permanents del Consell de Seguretat de les Nacions Unides va entrar oficialment en vigor. Des de l'any 1948, el 24 d'octubre s'ha celebrat com a 'Dia de les Nacions Unides'. El 1971, l'Assemblea General de Nacions Unides recomanà que el dia fos considerat pels Estats membres com a dia festiu.

## Referències

* ↑ «United Nations Day 24 October». Nacions Unides. [Consulta: 24 juny 2022].
* ↑ «Proclamación del dia de las Naciones Unidas como dia feriado internacional». Resoluciones de la ONU, 06-12-1971 [Consulta: 24 juny 2022].
# Gran Premi de Mònaco del 1994

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1994, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 15 de maig del 1994.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 5 | Michael Schumacher | Benetton - Ford | 78 | 1h 49' 55. 3 | 1 | 10 |
| 2 | 8 | Martin Brundle | McLaren - Peugeot | 78 | + 37.278 s | 8 | 6 |
| 3 | 28 | Gerhard Berger | Ferrari | 78 | + 1' 16.824 min. | 3 | 4 |
| 4 | 15 | Andrea de Cesaris | Jordan - Hart | 77 | + 1 Volta | 14 | 3 |
| 5 | 27 | Jean Alesi | Ferrari | 77 | + 1 Volta | 5 | 2 |
| 6 | 24 | Michele Alboreto | Minardi - Ford | 77 | + 1 Volta | 12 | 1 |
| 7 | 6 | Jyrki Järvilehto | Benetton - Ford | 77 | + 1 Volta | 17 | |
| 8 | 19 | Olivier Beretta | Larrousse - Ford | 76 | + 2 Voltes | 18 | |
| 9 | 26 | Olivier Panis | Ligier - Renault | 76 | + 2 Voltes | 20 | |
| 10 | 20 | Érik Comas | Larrousse - Ford | 75 | + 3 Voltes | 13 | |
| 11 | 11 | Pedro Lamy | Lotus - Mugen - Honda | 73 | + 5 Voltes | 19 | |
| Ret | 12 | Johnny Herbert | Lotus - Mugen - Honda | 68 | Caixa canvi | 16 | |
| Ret | 33 | Paul Belmondo | Pacific - Ilmor | 53 | Problemes físics | 24 | |
| Ret | 34 | Bertrand Gachot | Pacific - Ilmor | 49 | Caixa canvi | 23 | |
| Ret | 9 | Christian Fittipaldi | Footwork - Ford | 47 | Caixa canvi | 6 | |
| Ret | 31 | David Brabham | Simtek - Ford | 45 | Motor | 22 | |
| Ret | 4 | Mark Blundell | Tyrrell - Yamaha | 40 | Motor | 10 | |
| Ret | 3 | Ukyo Katayama | Tyrrell - Yamaha | 38 | Caixa canvi | 11 | |
| Ret | 25 | Éric Bernard | Ligier - Renault | 34 | Virolla | 21 | |
| Ret | 14 | Rubens Barrichello | Jordan - Hart | 27 | Probl. elèctrics | 15 | |
| Ret | 7 | Mika Häkkinen | McLaren - Peugeot | 0 | Accident | 2 | |
| Ret | 0 | Damon Hill | Williams - Renault | 0 | Accident | 4 | |
| Ret | 10 | Gianni Morbidelli | Footwork - Ford | 0 | Accident | 7 | |
| Ret | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ford | 0 | Accident | 9 | |
| Ret | 30 | Heinz-Harald Frentzen | Sauber - Mercedes | | | 25 | |
| NVQ | 30 | Karl Wendlinger | Sauber - Mercedes | | Ferides | 26 | |

## Altres

* Pole: Michael Schumacher 1' 18. 560
* Volta ràpida: Michael Schumacher 1' 21. 076 (a la volta 35)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-06. [Consulta: 22 maig 2010].
# El derecho de gozar

El derecho de gozar és una pel·lícula de l'Argentina dirigida per Leo Kanaf, que va ser produïda en 1968, però mai va ser estrenada comercialment. El film, un thriller eròtic, va tenir com a protagonistes a Libertad Leblanc i Ricardo Bauleo, amb aparició especial de Fidel Pintos.
El director Leo Kanaf havia estat productor dels films Shunko (1960) i Alias Gardelito (1961), entre d'altres, i va dirigir a més altres films, alguns d'ells documentals.

## Repartiment

Van intervenir en el film els següents intèrprets:
* Libertad Leblanc
* Ricardo Bauleo
* Francisco de Paula
* José María Gutiérrez
* Lydia Scotty
* Fidel Pintos

## Argument

Una bella dona (Libertad Leblanc) està casada amb un director de cinema (Francisco de Paula). Malgrat l'aparent felicitat del matrimoni, ella té una aventura amb un jove faldiller (Ricardo Bauleo), i coqueteja amb un guionista (José María Gutiérrez). Durant el rodatge d'una pel·lícula dirigida pel seu marit, dues actrius són misteriosament assassinades.

## Referències

* 1 2 Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2001, p. 166. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Información sobre El derecho de gozar a cinenacional.com
* El derecho de gozar a YouTube
# Inocencia Alcubierre Rodríguez

Inocencia Alcubierre Rodríguez, també coneguda com a Ino Alcubierre (Uncastillo, 16 de juny de 1900 - Barcelona, 12 d'agost de 1930) va ser una actriu espanyola.
De jove va traslladar-se amb els seus pares a Barcelona i treballà d'acomodadora en un teatre del Paral·lel. El 1921 va interpretar el seu primer paper al cinema mut, un drama d'època, en els quals encara s'improvisava. Va fer el seu primer paper protagonista en la pel·lícula de vaquers Lilian. Poc després, el 1922, un dels directors de cinema més prominents del moment, Ricard de Baños, la va seleccionar per al paper de Donya Agnès, a Don Juan Tenorio, una pel·lícula filmada als estudis barcelonins al costat de Fortunio Bonanova, que seria una de les més grans produccions cinematogràfiques del cinema mut espanyol. En acabar el rodatge, Alcubierre encara no tenia els 18 anys.
Després d'una pausa de tres anys durant els quals va tenir una filla, va tornar al cinema per rodar El niño de oro, una pel·lícula sense gaire transcendència. El seu gran èxit vindria amb Noblesa baturra, rodada el 1925, una de les pel·lícules mudes de més èxit a Espanya, de la qual desgraciadament s'han perdut totes les còpies. El paper que hi interpreta Alcubierre, María del Pilar, és víctima d'una calúmnia infame, que la protagonista viu amb dolor i coratge. El film va batre rècords de taquilla i, ja com a gran estrella, Alcubierre va filmar el 1926 La malcasada, una pel·lícula en què es reivindicava el divorci, un tema controvertit i aleshores en ple debat.
Ino Alcubierre va morir molt jove, estroncant així una carrera brillant.

## Filmografia

* 1921: Lilian, de Joan Pallejà
* 1922: Don Juan Tenorio, de Ricard de Baños
* 1925ː El niño de oro, de José María Granada
* 1925: Noblesa baturra, de Joaquín Dicenta i Juan Vilà Vilamala
* 1926: La malcasada, de Francisco Gómez-Hidalgo

## Referències

* ↑ «Ino Alcubierre (1900-1930) - Find A Grave...» (en anglès). [Consulta: 14 abril 2021].
* ↑ «Esquela necrològica». La Vanguardia, 16-09-1930. [Consulta: 14 abril 2021].
* ↑ «Inocencia Alcubierre Rodríguez». Diccionari enciclopèdic del cinema a Catalunya. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 «Alcubierre, Ino (Inocencia)» (en castellà). Gran Enciclopedia Aragonesa, 27-07-2009. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 12 gener 2016].
* ↑ Barreiro, Javier (2010).
# El feminisme és per a tothom

El feminisme és per a tothom és una obra de l'escriptora feminista Gloria Jean Watkins, també coneguda com bell hooks.
L'obra va ser publicada el 2000 i està dividida en dinou capítols, cadascun d'aquests tractant un tema diferent relacionat amb el feminisme, com per exemple el masclisme, la lluita de classes, entre d'altres.

## Temàtica

Hooks exposa la necessitat d'un canvi en una societat patriarcal i masclista a través de nous valors; sororitat, respecte, tolerància, etc. Al llibre també podem trobar temes sobre la violència patriarcal i infantil. Per l'autora, es important desfer-se de la idea que els homes no poden participar en el feminisme, ja que el sexisme, la desigualtat social, entre d'altres, és una problemàtica social i aquesta ha de ser enfrontada amb l'educació.
El llibre també exposa problemes actuals i anima a reflexionar. Per exemple, s'ha vist clarament com al llarg de la història el concepte de bellesa ha anat canviant, però l'autora destaca la nova situació que suposen les xarxes socials, generadores d'estímuls constants sobre el cos perfecte, el cabell perfecte, la vida perfecte i no perfils realistes.
Encara que avui en dia podem veure moviment dins de les xarxes socials d'acceptació al propi cos, continua una tendència a desitjar tenir l'aspecte de l'altra i es troben dones que jutgen a altres dones pel seu cos, fet que Hooks denuncia a la seva obra.
Una altra denúncia del llibre és la normalització dels trastorns alimentaris (anorèxia, bulímia, etc.), unes malalties molt perilloses que s'identifiquen com la solució per arribar a aquests estàndards, encara que se n'emporti la vida de moltes dones.
Bell Hooks, com a participant del col·lectiu LGTB, defensa a la seva obra la sexualitat femenina, el plaer femení i el tabú del sexe entre dones. No tan sols això, també defensa moviment anti racials, com l'actual lluita BLM, ja que ella va ser discriminada moltes vegades per la seva ètnia.

## Referències

* 1 2 «‘El feminisme és per a tothom’ Bell Hooks.». CITY50. [Consulta: 1r novembre 2021].
* ↑ «El feminisme és per a tot el món». Catorze, 01-01-2018. [Consulta: 1r novembre 2021].
* ↑ «It wasn’t feminist theory that cured my anorexia – it was having something to eat for» (en anglès), 25-11-2017. [Consulta: 1r novembre 2021].
* ↑ «Analysis Of Double Bind By Bell Hooks - 1267 Words | Cram». [Consulta: 1r novembre 2021].
# Glacera Tschierva

La glacera Tschierva (pronunciada txierva, en romanx Vadret da Tschierva o Glatscher da Tschierva, en alemany Tschiervagletscher) és una glacera de vall dels Alps Grisons, a Suïssa. Té una longitud de 4,75 km, una amplada de fins a 1 km i cobreix una superfície de 6,20 km². El nom Tschierva significa cérvol-femella.

## Descripció

La glacera a la seva part superior consta de dos braços separats per la carena rocosa del Piz Scerscen amb una alçada de 3.971 m i el Piz Umur. El braç oriental s'origina a la banda occidental del Piz Bernina, mentre que el braç occidental s'origina en una profunda glacera entre el Piz Roseg i el Piz Scerscen a uns 3.300 m d'altitud. La glacera Tschierva flueix cap al nord-oest pel costat sud-oest del Piz Morteratsch fins a la vall de Roseg. Actualment la llengua de la glacera acaba a una altitud de 2.160 m. Aquí brolla un riu, Ova da Roseg, que flueix fins a l'Inn.

## Història

Durant la culminació de la Petita Edat de Gel i fins al 1934 la glacera Tschierva es va unir a la vall de Roseg amb la glacera Roseg. L'antiga morrena i l'actual esquerra de la glacera Tschierva tanca la vall i va crear el llac Lej da Vadret (el nom significa en romanx Llac Glacial).

## Turisme

A la vora nord-est de la glacera per sobre de la morrena lateral hi ha la cabana Tschierva del Club Alpí Suís a 2.583 m d'altitud. La cabana és un punt de partida per a diverses pujades a muntanyes i pics d'alta muntanya al massís de la Bernina .
* La glacera Tschierva cap al 1890 en una postal fotocròmica; Just darrere de la morrena lateral, la glacera Roseg
* La mateixa vista el 1922 (foto en blanc i negre acolorida a mà)

## Referències

* ↑ «El glaciar Tschierva es un glaciar de 4 km de largo situado en el rango de Bernina en el cantón de los Grisones en Suiza.» (en castellà). Arxivat de l'original el 2020-10-15. [Consulta: 14 octubre 2020].
* ↑ «Tschierva glacier in the Bernina group».
* ↑ «Piz Tschierva: Climbing, Hiking & Mountaineering : SummitPost». [Consulta: 14 octubre 2020].
* ↑ «SwissEduc - Glaciers online - Vadret da Tschierva». [Consulta: 14 octubre 2020].
* ↑ «Greenpeace - Glacier Comparison Tschierva Glacier in Switzerland». [Consulta: 14 octubre 2020].