OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 1655
## Esdeveniments
### Resta del món

* 25 de març - La Haia (Països Baixos): Christiaan Huygens descobreix Tità, el satèl·lit més gros de Saturn.
* Anglaterra obté Jamaica.

## Naixements
### Països Catalans

* 6 de gener, Castelló de la Planaː María Egual Miguel, poeta i dramaturga valenciana (m. 1735).

### Resta del món

* 6 de gener, Düsseldorf, Alemania: Elionor del Palatinat-Neuburg, emperadriu d'Àustria (m.1720).
* 19 de gener, Pequín, Xina: Nalan Xingde, poeta xinès (m. 1865)
* 4 de maig, Pàdua, Itàlia: Bartolomeo Cristofori, constructor d'instruments musicals italià, reconegut per inventat el piano (m. 1731).
* 28 d'agost, Gènova: Lodovico Antonio Luca Adorno, jesuïta italià, missioner a la Xina (m. 1699).
* Alep: Mustafà Naima, historiador otomà.

## Necrològiques

* 7 de gener, Roma: Innocenci X, Papa de l'Església catòlica entre 1644 i 1655 (n. 1574)
* 11 de setembre, Pequín (Xina): Nicolò Longobardo, jesuïta italià, missioner a la Xina (n. 1565).
* Cyrano de Bergerac, escriptor
* Utrecht: Nicolaes Knüpfer, pintor barroc de l'Edat d'Or holandesa.

## Referències

* ↑ «Anna María Egual y Miguel». Real Academia de la Historia. [Consulta: 16 gener 2021].
* ↑ «Eleonore Magdalene von der Pfalz-Neuburg» (en anglès). Find a Grave. [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «CRISTOFORI, Bartolomeo in "Dizionario Biografico"» (en italià). Arxivat de l'original el 2020-08-15. [Consulta: 2 maig 2020].
* ↑ Dehergne, Joseph «Répertoire des jésuites de Chine de 1552 à 1800» (en francès). Biblioteca Instituti Historici S.J. [Roma], XXXVII, 1973.
# Diego de los Cobos y Molina

Diego de los Cobos y Molina (Úbeda, 1516-Toledo, agost de 1565) va ser un religiós castellà, bisbe d'Àvila i de Jaén.
Fill de Jorge de Molina de los Cobos i de Catalina Vázquez de Perea, membre de l'antic llinatge dels Cobos, primers pobladors d'Úbeda. Va estudiar dret canònic i civil, i fou col·legial de San Bartolomé de la Universitat de Salamanca. Va prendre hàbits el 28 d'octubre de 1537. Es graduà en cànons en aquesta universitat. Va gaudir de diverses rendes eclesiàstiques: va ser ardiaca a la catedral de Còria, prior de Marmolejo, entre d'altres. Carles V va nomenar-lo oïdor de la Cancelleria de Valladolid, i l'any 1549, va ser promogut al Consell Suprem de la Inquisició. El 1555, l'emperador va presentar-lo al bisbat d'Osca, però va refusar l'oferiment. Només el 1559, va acceptar ser presentat al bisbat d'Àvila, on només residí un any. Present a Toledo el 1560, Felip II el va presentar com a bisbe de Jaén. El 1565 va fer testament a Baeza, i després va partir a Toledo, a un concili provincial, decretat pel Concili Tridentí i Felip II. Morí en el transcurs d'aquest, l'agost de 1565.
A Úbeda, fundà l'Hospital de Santiago, el qual dotà amb dotze capellans, amb una renda dos-cents ducats cadascuna, un major, tres cantors, un mestre de capella, un sagristà; i vuit mossos de cor, un organista, i un doctriner, encarregat d'ensenyar als nens de la parròquia. Allà va ser enterrat, però amb una sepultura sense epitafi. Altrament, va deixar la seva biblioteca al Col·legi de San Bartolomé, i rendes de cinc mil ducats per a casar a quatre noies òrfenes.

## Referències

* ↑ «Fitxa de Diego de los Cobos» (en castellà). Fundació Casa Ducal de Medianceli. [Consulta: 10 juny 2015].
* 1 2 González Dávila, 1645, p. 269-270.
* ↑ Jimena Jurado, 1654, p. 479-480.
* ↑ González Dávila, 1647, p. 295.

## Bibliografia

* Jimena Jurado, Martín de. Catalogo de los obispas de las iglesias catedrales de la diocesi de Jaen (en castellà). Madrid: Domingo García y Morras, 1654.
* González Dávila, Gil. Teatro eclesiastico de las iglesias metropolitanas y catedrales de los Reynos de las dos Castillas... (en castellà). Tom I. Madrid: Imprenta de Francisco Martínez, 1645.
* González Dávila, Gil. Teatro eclesiastico de las iglesias metropolitanas, y catedrales de los Reynos de las dos Castillas... (en castellà). Tom II. Madrid: Imprenta de Pedro de Horna y Villanueva, 1647.
# Gneu Corneli Lèntul Clodià (cònsol)

Gneu Corneli Lèntul Clodià (en llatí: Gnaeus Cornelius Lentulus Clodianus) va ser un magistrat romà que va viure al segle i aC.
De naixement es deia Clodi, i pertanyia a la gens Clàudia, però va ser adoptat per un membre de la gens Cornèlia, probablement Gneu Corneli Lèntul, cònsol el 97 aC; seguint el costum romà, va adoptar el nom del seu pare adoptiu, Gneu Corneli Lèntul, afegint l'agnomen Clodià per indicar el seu origen.
Va ser elegit cònsol l'any 72 aC juntament amb Luci Gel·li Publícola. Va presentar diverses lleis importants: la Lex Gellia Cornelia que donava la ciutadania romana als que havien lluitat per la llibertat i havien rebut la concessió de Gneu Pompeu. Una altra per la qual les persones que eren de viatge a províncies no podien ser jutjats en absència per crims capitals. Aquesta llei volia protegir a Esteni de Termes a Sicília, contra les maquinacions de Verres. I una per la qual els que havien rebut terres públiques de Sul·la havien de pagar una quantitat fixada.
Després del consolat va lluitar contra Espàrtac. Un general d'aquest cap dels sediciosos, de nom Crixus, va ser derrotat en la batalla del mont Gargà, i Lèntul va empaitar Espàrtac cap als Alps, però va ser derrotat per Crixus en una ciutat dels Apenins el 71 aC (entre les províncies modernes de Bolonya, Prato i Pistoia, suposadament anomenada Lentula). Quan la notícia de la derrota va arribar a Roma, el senat el va destituir, nomenant en el seu lloc Marc Licini Cras.
Va ser censor l'any 70 aC juntament també amb Gel·li, i en el seu període va expulsar del senat 64 senadors per indignitat i conducta inapropiada, entre els quals Publi Corneli Lèntul Sura i Gai Antoni Híbrida, que després va ser col·lega de Ciceró en el consolat de l'any 63 aC, però la majoria dels expulsats van recórrer als tribunals i van ser restaurats a càrrec seu. Va fer el lustre, i va determinar una població entorn de 450.000 ciutadans.
Més endavant, encara amb Gel·li, va ser legat de Pompeu contra els pirates i es va encarregar de la flota de la mar Adriàtica (67 i 66 aC). Va ser partidari de Pompeu al senat, i va reclamar per a ell el comandament de les legions per lluitar contra Mitridates VI Eupàtor, donant suport a la llei Manília, proposada per Gai Manili, tribú de la plebs, que atorgava el comandament a Pompeu.
Era considerat un bon orador, però Ciceró diu que ocultava la seva falta de talent amb una gran habilitat i perquè tenia una bona veu.

## Referències

* ↑ «Cn. Cornelius Lentulus Clodianus». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Boccus II

Boccus II (en llatí: Bocchus) va ser rei de Mauretània potser de l'any 80 aC fins al 30 aC. Era fill i successor de Boccus I, i es repartia el govern amb son germà Bogud I. Eren hostils als partidaris de Pompeu, i Cèsar els va confirmar com a reis l'any 50 aC o el 49 aC. Els germans es van repartir el país i el primer governava la part oriental i el segon l'occidental (la part occidental per uns anys, del 80 al 60 aC, ja havia estat independent).
Boccus II es va apoderar de territoris de Numídia (conquesta de Cirta la capital) cap a l'any 48 aC durant la revolta del rei Juba I, i el 45 aC els romans li van reconèixer a Boccus aquest territoris i encara els van ampliar amb els dominis de Masinissa II, aliat de Juba. Però a la mort de Juli Cèsar (44 aC) Arabió, fill de Masinissa, es va apoderar del regne patern expulsant a Boccus I.
Durant la guerra civil, Boccus II es va situar al costat d'Octavi August, i el 38 aC es va apoderar de la part occidental del seu nebot Bogud II, fill i successor de Bogud I i aliat de Marc Antoni, aprofitant que el sobirà era a Hispània. Octavi August el va confirmar com a únic rei de Mauritània.
Va morir després del 33 aC i abans del 30 aC i el regne es va convertir en província romana.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Bocchus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 29 gener 2025].

## Vegeu també

* Província romana de Mauritània
* Dabar
# Jeffrey Katzenberg

Jeffrey Katzenberg (Nova York, 21 de setembre de 1950) és un animador i productor estatunidenc majorment conegut per haver fundat Dreamworks (juntament amb Steven Spielberg i David Geffen), on exerceix el càrrec de director executiu.
Inicialment, treballava com a president de Walt Disney Animation Studios. Després de la seva renúncia el 1994, Katzenberg va coincidir amb Spielberg i Geffen en la creació d'un nou estudi de cinema, que més tard seria anomenat Dreamworks. Des de llavors, ha estat relacionat amb nombrosos films animats d'aquesta empresa, com ara Shrek, Shark Tale, Madagascar, Veïns invasors, Bee Movie, Kung Fu Panda i Monsters vs. Aliens, entre d'altres.

## Referències

* ↑ ; Masters, Kim «Jeffrey Katzenberg's Secret Call to Hillary Clinton: Hollywood's 2016 Support Assured». The Hollywood Reporter, 30-10-2013 [Consulta: 30 octubre 2013].
# Rex

«Rex» té aquests significats:
* Rex (Carolina del Nord)
* Sèries de televisió:
** Comissari Rex, sèrie de televisió austríaca, emesa en català per TV3
* Política:
** Rex, moviment d'extrema dreta belga, vegeu Rexisme
** Rex sacrorum Rex sacrificulus o Rex sacrificus, magistrat romà que rebia algunes de les funcions religioses que abans corresponien als reis
** Rei dels Romans Rex Romanorum, títol usat al Sacre Imperi Romanogermànic pels reis que encara no havien estat coronats emperadors pel papa
** Rex bellator (rei guerrer) pretenia la unificació sota un príncep solter o vidu dels ordes militars i la reconquesta de Terra Santa
** Rex pacis (rei pacífic), denominació donada pel tractadista Pierre Dubois a un rei cristià
* Biografies:
** Quint Marci Rex (tribú), tribú de la plebs el 196 aC
** Quint Marci Rex (pretor)
** Quint Marci Rex (cònsol 118 aC)
** Quint Marci Rex (cònsol 68 aC)
** Rex Harrison (Huyton, Lancashire, 1908 − Nova York, 1990), actor anglès de teatre i de cinema
** Rex Lee Jim, mestre de llengua dineh a Tsaile (Arizona)
* Miscel·lània:
** Saint-Georges-de-Rex municipi francès al departament de Deux-Sèvres
** Rex (motocicleta), fabricant de motors i ciclomotors barceloní de la dècada de 1950
** Rex-Acme, fabricant de motocicletes anglès de començaments del segle XX
** Subaru Rex, cotxe produït per Subaru entre el 1972 i el 1992
** Robot Rex
# 1658
## Esdeveniments
### Resta del món

* Dunkerque, 14 de juny: Batalla de les Dunes, en la que l'exèrcit anglo-francès va derrotar l'exèrcit espanyol.

## Naixements
### Països Catalans

* 28 de maig - Sant Pere de Roda, actual Roda de Ter i les Masies de Roda (Osona): Bac de Roda, militar català, cap dels Miquelets.

### Resta del món

* 5 de març - Sant Nicolau de la Grava, la Gascunya, Occitània: Antoine Laumet de la Mothe Cadillac, explorador francès; com a fundador de Detroit, els automòbils Cadillac prengueren el seu nom.

## Necrològiques
### Resta del món

* 11 de juny - Guangzhou - Canton (Xina): Álvaro Semedo, jesuïta portuguès, escriptor, sinòleg, i traductor, missioner a la Xina durant el final de la dinastia Ming i principis de la dinastia Qing (n. 1585).
* 3 de setembre - Londres (Anglaterra): Oliver Cromwell, líder polític i militar anglès (n. 1599).
* 6 de desembre - Tarazona: Baltasar Gracián, escriptor del Segle d'or espanyol conegut per escriure El Criticón.
* Murshid Kuli Khan, oficial i alt funcionari mogol d'origen turc.
* Mehmed Hemdeni Solakzade, historiador turc conegut principalment per la seva història sobre l'Imperi Otomà fins al regnat de Baiazet I.

## Referències

* ↑ «Battle of the Dunes | European history» (en anglès). [Consulta: 11 juny 2020].
* ↑ «Bac de Roda | enciclopèdia.cat». [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ Dawson, Joseph G. The Louisiana governors: from Iberville to Edwards. LSU Press, 1990, p.14. ISBN 0807115274.
* ↑ «Álvaro Semedo: Un jesuita nisense na China» (en portuguès). Portal da Nisa, 15-01-2014. [Consulta: 19 juny 2020].
* ↑ «Oliver Cromwell | Biography, Accomplishments, Significance, & Facts» (en anglès). [Consulta: 3 setembre 2020].
# Difosfat de geranil

El difosfat de geranil o difosfat de 3,7-dimetiloct-2,6-dien-1-il, també anomenat pirofosfat de geranil, és un compost orgànic organofosforat, un èster de l'àcid difosfòric, de fórmula molecular ${\ce {C10H20O7P2}}$, sovint abreviat com a GPP de l'anglès geranyl pyrophosphate.
És un intermediari de la ruta del mevalonat, via metabòlica present en tots els eucariotes i molts bacteris. La ruta del mevalonat compleix multitud de funcions, tals com la formació de terpens, hormones, el manteniment de les membranes cel·lulars, la prelinació de proteïnes o la N-glucosilació, entre d'altres.
La molècula de difosfat de geranil se sintetitza a partir d'una reacció de condensació de model cap-cua entre el difosfat de dimetilal·lil i el difosfat d'isopentenil. L'enzim que catalitza aquesta reacció és la geranil pirofosfat sintasa, que es localitza en els plasts.
Aquesta molècula és la precursora, en la ruta del mevalonat, per la formació dels monoterpens i és un intermediari necessari per poder formar difosfat de farnesil (precursor dels sesquiterpens, els triterpens i els esteroides, entre els quals destaca el colesterol) i el difosfat de geranil-geranil (precursor dels diterpens, tetraterpens i politerpens).
El difosfat de geranil és el substrat que necessiten les sintases monoterpèniques per poder crear els monoterpens. Una sèrie de processos, tals com ionitzacions, ciclacions o reaccions de transposició condueixen bé als cations geranil o linalil (a partir dels quals es creen els monoterpens acíclics), bé al catió alfa terpenil (a partir del qual es creen els monoterpens cíclics).

## Compostos relacionats

* Geraniol
* Colesterol
* Farnesil pirofosfat

## Referències

* ↑ «Pirofosfat de geranil». Portal CiT (Terminologia de Ciències i Tecnologia). [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ «Geranyl pyrophosphate al web de Chemspider».(anglès)
* ↑ Azcón-Bieto, Joaquín; Manuel Talón. Fundamentos de Fisiologia Vegetal. Balmes 25, Barcelona: McGraw-Hill Interamericana / Edicions Universitat de Barcelona, 2000. ISBN 84-8338-182-6. (castellà)
* ↑ McKee, T., McKee, J. Bioquímica, la base molecular de la vida. McGraw Hill, 2003 (castellà)
* ↑ Jörg Degenhardt, Tobias G. Köllner, Jonathan Gershenzon. Monoterpene and sesquiterpene synthases and the origin of terpene skeletal diversity in plants. Phytochemistry 70 (2009) 1621–1637 (anglès)
# Wülfingita

La wülfingita és un mineral de la classe dels òxids. Anomenada així per K. Schmetzer, G. Schnorrer-Köhler, i O. Medenbach en honor d'Ernst Anton Wülfing, mineralogista i petrògraf, conegut per les seves investigacions sobre les propietats òptiques de minerals i meteorits. És un dels minerals de zinc més simples. Químicament parlant és l'anàleg de zinc de la spertiniïta (tots dos són ortoròmbics, però estructuralment són diferents). És un polimorf de la sweetita i l'ashoverita.

## Característiques

La wülfingita és un òxid de fórmula química Zn(OH)₂. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la wülfingita pertany a «04.FA: Hidròxids amb OH, sense H2O; tetraedres que comparetixen vèrtex» juntament amb els següents minerals: ashoverita, behoïta, sweetita i clinobehoïta.

## Formació i jaciments

S'ha descrit en vetes de fluorita en pedreres de roca calcària. Es forma com a rar mineral secundari per alteració d'escòria de zinc. S'ha trobat associat a simonkol·leïta, hidrocerussita, diaboleïta, zincita, hidrozincita, zinc natiu (Richelsdorf, Alemanya); ashoverita i fluorita (a prop d'Ashover, Anglaterra). S'ha descrit a Alemanya i al Regne Unit.

## Referències

* ↑ «Wülfingite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Wulfingite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2012-06-11. [Consulta: 12 abril 2018].
* ↑ Barthelmy, Dave. «Wulfingite Mineral Data». [Consulta: 12 abril 2018].
# Dieu vomit les tièdes

Dieu vomit les tièdes és una pel·lícula francesa dirigida per Robert Guédiguian i estrenada el 1991.

## Sinopsi

A París, Cochise, un escriptor, després d'haver discutit amb la seva dona i el seu editor, ho deixa tot per reunir-se amb els seus tres amics de la infància en una ciutat portuària de la Provença: Frisé, pintor ; Tirelire, cambrera; i Quatre-Œil, redactor en cap del diari local.
En Rachid, un llustrador de sabates que coneixen, vol venjar el seu pare que va ser estafat per un prestamista. Poc després, el cos de l'usurer va ser pescat fora del canal. Tirelire i Cochise, sempre atrets l'un per l'altre, esdevenen amants. Durant els preparatius per a les celebracions del bicentenari de la Revolució Francesa (era l'1989), els quatre amics són atacats per un grup d'extrema dreta. Al mateix temps, es descobreix una altra persona ofegada. Aquest és un dels germans de Rachid, un proxeneta. Després que el petit grup sigui atacat de nou, aquesta vegada pel líder dels extremistes, aquest també es troba ofegat.
Frisé, durant un pelegrinatge amb Cochise als llocs de les "reunions secretes" de la seva infantesa (l'interior). del pilar del pont de Caronte (Lo Martegue), li revela que ell és l'autor dels assassinats, inclòs el de Rachid que acabava de fer-se càrrec del "negoci" del seu germà...

## Repartiment

* Jean-Pierre Darroussin : Cochise
* Ariane Ascaride : Tirelire
* Pierre Banderet : Quatre-Œil
* Gérard Meylan : Frisé
* Hélène Surgère : la mare de Cochise
* Jacques Boudet : Fernand
* Patrick Bonnel : Rachid
* Farouk Bermouga : Karim
* Christine Brücher : Esposa de Cochise
* Alain Lenglet : l'editor
* Jacques Pieiller : Marcel

## Sobre la pel·lícula

El títol està inspirat en un vers de la Bíblia (Apocalipsi 3:14-16):
| « | Per tant, perquè ets tebi i no tens ni fred ni calent, t'escupiré de la meva boca. | » |
Jesús, parlant en primera persona a les cartes a les set Esglésies que formen l'inici del llibre de l'Apocalipsi, repren l'Església de Laodicea, acusant-la de no ser ni freda ni calenta sinó tèbia.

## Notes i referències

* ↑ Dieu vomit les tièdes a unifrance.org
* ↑ Dieu vomit les tièdes, Institut Valencià de Cultura

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Joan Femenia Perelló

Joan Femenia Perelló (Búger, 1905 - 1962) fou un metge mallorquí. Es llicencià en medicina i cirurgia per la Universitat de Barcelona, i va tenir la seva primera consulta a Llubí, des de 1932 a 1934. Després va exercir com a tocoginecòleg a Inca fins a 1936.
Al començament de la guerra civil espanyola es trobava a Barcelona, on hi va haver de viure fins a 1938 i on va poder practicar la cirurgia d'urgències a l'Hospital Clínic de Barcelona juntament amb els doctors Piulachs i Usua. El 1943 va fundar a Palma la Clínica Femenia, ubicada al carrer de Joan Miró, que es dedicava fonamentalment a la ginecologia i a la cirurgia abdominal. Posteriorment, la clínica es traslladà a la seu actual del carrer de Camilo José Cela, on treballà conjuntament amb altres pioners de la medicina moderna de Mallorca, com ara els doctors Garau, Lluís Juncosa Iglesias i Fernández Billón, entre d'altres.
Ha estat pioner a Mallorca en la realització de noves tècniques quirúrgiques com la gastrectomia total, les recessions de càncer de recte per telescopatge sobre tub, l'extirpació de càncer d'esòfag per via transtoràcica o la manometria de vies biliars. També va habilitar a la seva clínica una sala d'operacions experimental de cirurgia cardíaca, on hi operava cans per experimentar-hi. El 1941, va presentar a l'Institut de Ciències, Arts i Lletres de París un treball sobre gastrectomia d'úlcera pèptica, premiat amb la medalla Vermeil. El 1943 va llegir en el Congrés de la Societat de Cirurgia del Mediterrani, duit a terme a Barcelona, la ponència «Contribució a la tècnica de recessió del càncer del recte», amb la qual va presentar una tècnica nova i original d'extirpació i anastomosi per telescopatge.
El 1957 va ingressar a la Reial Acadèmia de Medicina i Cirurgia de Palma (ara Reial Acadèmia de Medicina de les Illes Balears) amb el discurs «Conducta terapèutica enfront a hemorràgies massives d'estómac». A la seva mort, el seu fill Llorenç Femenia es va fer càrrec de la direcció de la clínica. El 2004 va rebre el Premi Ramon Llull a títol pòstum.
# Camí del Torró

El camí del Torró és un terreny erm que conté un jaciment arqueològic al municipi de Sant Pere de Riudebitlles, a la comarca de l'Alt Penedès i es tracta de un taller del paleolític superior. És dalt de un promonitori proper al torrent del Torró. La presència de restes de calitx adherides a la indústria lítica, podrien indicar l'existència de un paleosòl. Va a ser descobert per A. Freixas, membre del grup arrels de Sant Pere de Riudebitlles, durant unes prospeccions l'any 1983. Les úniques troballes fetes han estat elements d'indústria lítica, dels que destaquen algunes ascles, un burí, un gratador, força nuclis de talla asclar.

## Referències

* ↑ Freixas i Massana, A. «El poblament antic de Sant Pere de Riudebitlles». A: Programa de Festa Major. Sant Pere de Riudebitlles: Ajuntament de Sant Pere de Riudebitlles, 1998.
* E-gipci: aplicació web de Gestió integral del patrimoni cultural immoble de la Generalitat de Catalunya.
* Virella, A. "Sant Pere de Riudebitlles i el seu rec". Gran Penedès. 41, p.23-32
# 1730
## Esdeveniments
### Països catalans

* 10 de maig, Regne de Castella: La Cambra del Consell de Castella acorda que «ha procedido siempre con reflexión a que siempre sea mayor el número de castellanos en cada sala que el de naturales, y los fiscales siempre castellanos», als òrgans de representació catalans.

## Naixements
### Països catalans

* 5 de maig, Valls: Lluís Bonifaç i Massó, principal exponent de l'escultura barroca catalana (m. 1786).

### Resta del món

* 11 de març, Copenhaguen: Otto Friedrich Müller, zoòleg i botànic danès.
* 26 de juny, Badonviller, Regne de França: Charles Messier, astrònom francès conegut per compilar un catàleg de 110 objectes de l'espai profund (m. 1817).
* 25 de desembre, Lilla: Noël Martin Joseph de Necker, metge i botànic belga

## Necrològiques

* 30 de gener, Moscou, Imperi Rus: Pere II de Rússia, emperador de Rússia del 1728 fins al 1730 (n. 1715)
* 21 de febrer, Roma, Estats Pontificis: Papa Benet XIII, Papa de l'Església Catòlica (n. 1649).
* 20 de març, Parísː Adrienne Lecouvreur, actriu francesa (n. 1692).
* 9 d'octubre, Paramariboː Johanna Helena Herolt, pintora alemanya especialitzada en flors i insectes (n. 1668).
* 12 d'octubre, Odense, Dinamarca: Frederic IV de Dinamarca fou rei de Dinamarca i Noruega entre 1699 i 1730. (n. 1647)
* 16 d'octubre, Los Sarrasins, Regne de França: Antoine de Lamothe-Cadillac, explorador francès a Nova França, fundador de Detroit del que prengueren el nom els automòbils Cadillac (n. 1658)
* Hessen: Johann Friedrich Daube, compositor, musicòleg i llaütista.

## Referències

* ↑ «El primer Borbón discrimina a los catalanes en la administración de justicia» (en castellà). El Nacional, 10-05-2019. [Consulta: 27 agost 2022].
* ↑ «Lluís Bonifaç i Massó | enciclopèdia.cat». [Consulta: 11 maig 2020].
* ↑ Larousse, Éditions. «Encyclopédie Larousse en ligne - Charles Messier» (en francès). [Consulta: 18 juny 2020].
* ↑ «Adrienne Lecouvreur | enciclopèdia.cat». [Consulta: 18 març 2020].
* ↑ de Beer, Astrid. «Graff, Johanna Helena (1668-1730)». Huygens Instituut.