OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mike Kluge

Mike Kluge (Berlín, 25 de setembre de 1965) va ser un ciclista alemany que competí en carretera, ciclisme de muntanya i especialment en ciclocròs, on aconsegui diversos campionats del món.

## Palmarès en ciclocròs

* 1983-1984
** Campió d'Alemanya amateur en ciclocròs
* 1984-1985
** Campió del món amateur en ciclocròs
** Campió d'Alemanya amateur en ciclocròs
* 1985-1986
** Campió d'Alemanya amateur en ciclocròs
* 1986-1987
** Campió del món amateur en ciclocròs
** Campió d'Alemanya amateur en ciclocròs
* 1987-1988
** Campió d'Alemanya amateur en ciclocròs
* 1988-1989
** Campió d'Alemanya en ciclocròs
* 1989-1990
** Campió d'Alemanya en ciclocròs
* 1990-1991
** Campió d'Alemanya en ciclocròs
* 1991-1992
** Campió del món en ciclocròs
** Campió d'Alemanya en ciclocròs
* 1992-1993
** Campió d'Alemanya en ciclocròs
* 1995-1996
** Campió d'Alemanya en ciclocròs

## Palmarès en ruta

* 1983
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Renània-Palatinat
* 1986
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Renània-Palatinat
* 1988
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Renània-Palatinat
* 1990
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Guillem Tell
* 1998
** Vencedor d'una etapa al Coca-Cola Trophy

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 1993
** Campió d'Alemanya en Camp a Través

## Referències

* Pàgina oficial Arxivat 2017-03-08 a Wayback Machine.
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Castell de l'Oreneta

El Castell de l'Oreneta era un edifici situat al cim del turó de Bellavista, al barri de Sarrià de Barcelona. Els seus jardins, juntament amb la finca veïna de la masia Can Bonavista constitueixen actualment el parc del Castell de l'Oreneta.

## Història

L'edifici, construït en la dècada de 1880, era la residència d'estiueig de la família Tous-Sant. El van fer construir Ernest Tous i Repetti (1845-1926), president de La Maquinista Terrestre i Marítima, i la seva muller Anna Sant i Lluch (1836-1902). Es va inaugurar el 1897 i el 1905 es va ampliar amb una capella. El disseny arquitectònic pretenia emular els castells medievals, amb les torres de defensa coronades amb merlets. A la portalada principal hi havia un escut quarterat amb una abella com a distintiu del treball, una roda dentava que recordava La Maquinista, un gos que evocava la fidelitat i finalment una oreneta, l'au que va donar nom al castell. Una creu vermella separava els quarters.
Durant la Guerra Civil espanyola, un escamot de les Patrulles de Control va saquejar i incendiar la capella, i les flames es van estendre a la resta del castell, destruint-lo parcialment. Més tard les bombes i els morters van acabar de devastar-lo. Va quedar abandonat fins que el 1978 l'Ajuntament de Barcelona va comprar la finca i la va obrir al públic com a parc urbà.

## Referències

* ↑ «Parc del Castell de l'Oreneta : jocs infantils». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «El parc de l’Oreneta, un espai forestal maltractat». Directa, 22-09-2022.
* 1 2 Tort Arnau, Maria Josep. Explora els jardins i viu els arbres. Jardins i arbres del districte de Sarrià-Sant Gervasi. Barcelona: Premsa Local El Jardí, 2022, p. 22. ISBN 978-84-09-46124-0.
# Sector

«Sector» té aquests significats:

## Economia

* Sector econòmic
** Sector primari
** Sector secundari
** Sector terciari
** Sector quaternari

## Altres

* Sector circular
* Sector esfèric
* Sector de disc
# Brontotèrids

Els brontotèrids (Brontotheriidae) o titanotèrids (Titanotheriidae) són una família de mamífers extints de l'ordre dels perissodàctils, el grup que inclou els cavalls, rinoceronts i tapirs. Tot i que els brontoteris tenen probablement una relació més propera als cavalls, superficialment tenien aspecte de rinoceronts. Visqueren fa uns 56-34 milions d'anys, a l'època de l'Eocè.

## Classificació

* Família Brontotheriidae
** Pakotitanops
** Mulkrajanops
** Eotitanops
** Palaeosyops
** Subfamília Brontotheriinae
*** Bunobrontops
*** Mesatirhinus
*** Sphenocoelus
*** Desmatotitan
*** Fossendorhinus
*** Metarhinus
*** Microtitan
*** Sthenodectes
*** Telmatherium
*** Metatelmatherium
*** Epimanteoceras
*** Hyotitan
*** Nanotitanops
*** Pygmaetitan
*** Acrotitan
*** Arctotitan
*** Qufutitan
*** Tribu Brontotheriini
**** Protitan
**** Protitanotherium
**** Rhinotitan
**** Diplacodon
**** Pachytitan
**** Brachydiastematherium
**** Sivatitanops
**** Subtribu Embolotheriina
***** Gnathotitan
***** Aktautitan
***** Metatitan
***** Nasamplus
***** Protembolotherium
***** Embolotherium
**** Subtribu Brontotheriina
***** Parabrontops
***** Protitanops
***** Notiotitanops
***** Dianotitan
***** Duchesneodus
***** Megacerops

## Referències

* ↑ Entrada «Brontotheriidae (brontothere)» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 6 febrer 2025].
# Fosfat d'urea

El fosfat d'urea, en anglès: Urea phosphate, és un compost orgànic compost per carboni, hidrogen, nitrogen, oxigen i fòsfor. La seva fórmula química és CO(NH₂)₂·H₃PO₄. Es fabrica fent reaccionar urea amb àcid fosfòric.
De vegades es fa servir com a fertilitzant, principalment en la fertirrigació, la seva composició en elements NPK és 17-44-0. És soluble en aigua i produeix una dissolució fortament àcida. El fosfat d'urea de vegades es mescla amb nitrat de calci i nitrat de magnesi per produir formulacions solubles en aigua com 5-5-15, 13-2-20 i 13-2-13. L'acidesa del fosfat d'urea permet al calci, magnesi i fòsfor coexistir en la solució. Sota condicions menys àcides aquests elements precipitarien en forma de fosfats de calci i de magnesi. Sovint es fa servir el fosfat d'urea per netejar les canonades en els sistemes de reg gota a gota.
És un producte corrossiu i la seva inhalació pot irritar les membranes mucoses i el tracte respiratori.

## Referències

* Haifa-Group Arxivat 2013-12-11 a Wayback Machine.
* Safety data sheet Yara.US Arxivat 2013-12-14 a Wayback Machine.
# Partit Popular (Polònia)

El Partit Popular (polonès Stronnictwo Ludowe, SL) fou un partit polític de Polònia, actiu des de 1931 durant la Segona República Polonesa i de caràcter populista agrari, ja que els seus militants eren principalment camperols. Fou creat el 1931 de la fusió de tres petits partits agraris: Partit Popular Polonès-Piast (Polskie Stronnictwo Ludowa Piast), Partit Popular Polonès-Wyzwolenie (Polskie Stronnictwo Ludowa Wyzwolenie) i el Partit Camperol (Stronnictwo Chłopskie, SCH).
Durant la Segona Guerra Mundial va ser coneguda com a Stronnictwo Ludowa Roch i del seu braç militar, Bataliony Chłopskie, va formar part del moviment de resistència polonesa durant la Segona Guerra Mundial. Després de la final de la guerra, Stronnictwo Ludowa sota la direcció de Wincenty Witos va decidir donar suport a Stanisław Mikołajczyk. Tanmateix, alhora, els comunistes polonesos donaren a un dels seus partits satèl·lit el nom de Stronnictwo Ludow, i el vell Stronictwo Ludowa, ara lleials a Mikolajczyk, va canviar el seu nom pel de Partit Camperol Polonès (PSL).
Després de la derrota de Mikolajczyk a causa del frau electoral dels comunistes a les eleccions parlamentàries poloneses de 1947, les restes del Polskie Stronictwo Ludowa es van fusionar amb el procomunista Partit Popular Unit, (ZSL).
# Fotja banyuda

La fotja banyuda, morell capellut o moretó de puput (Fulica cristata), és una espècie d'ocell gruïforme de la família Rallidae. Habita al sud de l'estat espanyol, al Marroc, est i sud d'Àfrica i Madagascar; no se'n coneixen subespècies.

## Característiques

És de color negre, bec celeste blanc i potes blavoses. Es diferencia de la fotja vulgar (Fulica atra) per presentar dues protuberàncies vermelloses a la part superior del bec, per ser més gran i de coll més allargat.

## Història natural

És un criador resident d'Africa i al sud-est d'Espanya als llacs d'aigua dolça i estanys. Construeix un niu de canyes seques vora l'aigua o flotant en ella. Pon entre tres i sis ous al mes d'abril, que incuba durant 25 dies. Té una alimentació principalment herbívora.

## Distribució i conservació

Manté dues grans poblacions arreu del món. La primera es troba al sud-est d'Àfrica, amb una població de més de 30.000 individus on no es considera amenaçada. Per altra banda, al mediterrani occidental la població no supera els 5.000 exemplars i l'espècie està catalogada com En Perill d'Extinció. Avui es troba en zones humides d'Andalusia, i gràcies a nombroses reintroduccions, també en podem trobar a la Marjal i Estany d'Almenara al (País Valencià), a s'Albufera de Mallorca i al Delta del Llobregat.

## Referències

* ↑ DCVB
* ↑ Clements, J. F. 2007. The Clements Checklist of Birds of the World, 6th Edition. Cornell University Press. Downloadable from Cornell Lab of Ornithology
* ↑ «Listado y catálogo de especies amenazadas». Arxivat de l'original el 2011-08-27. [Consulta: 20 agost 2011].
* ↑ Fitxa de la Fotja banyuda al SIOC
* ↑ http://www.accioecologista-agro.org/spip.php?article195%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.mallorcaweb.net/salbufera/noticies/banyuda_2.html Arxivat 2010-07-12 a Wayback Machine.
* ↑ http://premsa.gencat.cat/pres_fsvp/AppJava/notapremsavw/detall.do?id=63443&idioma=0%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Polonesa en fa sostingut menor, op. 44 (Chopin)

La Polonesa en fa sostingut menor, op. 44, és una peça per a piano sol escrita per Frédéric Chopin l'any 1841. Sovint és coneguda com la Polonesa tràgica. Està dedicada a la princesa Ludmila deBeauveau, un membre prominent del polonesos que van emigrar a París.
Malgrat el seu títol, la polonesa és una obra composta en forma ternària, amb una secció central en la major que és una masurca. La seva interpretació pot durar al voltant d'onze minuts.

## Referències

* ↑ «Concierto.org - Episode 116: Fryderyk de Goya». Concierto. Arxivat de l'original el 2012-03-25. [Consulta: 7 juny 2011].
* 1 2 Reel, James. «Polonaise for piano No. 5 in F sharp minor, Op. 44, CT. 154». AllMusic. [Consulta: 3 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Polonesa op. 44 a YouTube, interpretada per Anna Fèdorova.
# Avalon (Califòrnia)

Avalon és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 3.127 habitants. Avalon és l'única comunitat incorporada que s'ubica en l'Illa de Santa Catalina en les Illes de Santa Bàrbara de Califòrnia.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Avalon tenia 3.127 habitants, 1.158 habitatges, i 719 famílies. La densitat de població era de 429,7 habitants/km².
Dels 1.158 habitatges en un 38,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44% hi vivien parelles casades, en un 11,2% dones solteres, i en un 37,9% no eren unitats familiars. En el 31,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,38.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,3% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 10,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.327 $ i la renda mediana per família de 46.406 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.789 $ mentre que les dones 24.643 $. La renda per capita de la població era de 21.032 $. Entorn del 9,2% de les famílies i el 10,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Avalon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Avalon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Ana Gorría

Ana Gorría (Barcelona, 1979) és una poeta espanyola en llengua castellana, llicenciada en Filologia Hispànica per la Universitat Complutense de Madrid. La seva obra es troba present en diverses antologies nacionals i internacionals. Ha exercit la crítica literària en espais generalistes com La tempesta en un got, en la Revista 7 de 7o Diari Públic. A més, els seus textos apareixen en diverses revistes d'especialitat com a Sessió no numerada, Ínsula o Quimera, entre d'altres. La seva obra apareix en diversos recomptes i antologies de la poesia recent. Ha realitzat diverses traduccions del gallec, de l'anglès i del català.

## Recepció crítica

L'autora i els seus llibres de poesia han merescut l'atenció de la crítica especialitzada. José Luis Gómez Toré va ressenyar Clepsidra en la revista Literaturas.com i va subratllar la transparència i la capacitat de suggeriment i de crear símbols de l'autora. Carlos Huerga relaciona la poètica de Gorría amb la d'Antonio Gamoneda. Jorge d'Arc va destacar el seu últim llibre com una profunda reflexió entorn del poder de la paraula i a les possibilitats que propicia el coneixement creatiu de la mateixa. I, finalment, Pablo Jauralde va parar esment al Present nu en la seva bitàcola personal: va ressenyar El present nu en la seva bitàcola personal Han guanyat els dolents i va destacar el seu to esencialista i la seva precisió mètrica,

## Obra poètica

* Clepsidra. Plurabelle, 2004.
* Aranya. El Gaviero Edicions, 2005.
* El present nu. Quadre de guix edicions, 2011.
* La solitud de les formes. Sol i ombra poesia, 2013.

## Referències

* ↑ Gómez Toré, José Luis: reseña de Clepsidra en Literaturas.com, mayo de 2005
* ↑ Huerga, Carlos: reseña de Araña en Deriva.
* ↑ De Arco, Jorge: reseña de Araña en Publicaciones del sur, 27 de abril al 3 de mayo, p.29.
* ↑ Jauralde, Pablo: reseña de El presente desnudo en Han ganado los malos, junio de 2012

## Enllaços externs

* Biografia en CBA.
* Entrevista a Miguel Casado al diari Público
# Gestió digital del color

La gestió digital del color és un tractament de les imatges digitals que permet mantenir-ne els color en algun perifèric (monitor, impressores, impremta). El principi general, comú a les diverses tecnologies de gestió digital del color, consisteix a assignar a cada perifèric (càmera fotogràfica, escàner, monitor, impressora) un anomenat perfil de color ICC que n'indica les característiques cromàtiques. Els perfils els poden realitzar els fabricants o els usuaris mateixos, que han de crear-los mitjançant programes especials i instruments especials (colorímetres i espectrofotòmetres).
A cada imatge produïda per un escàner o una càmera fotogràfica digital hi ha associat el perfil de color del perifèric que associa al coordinat del perifèric (RGB) el coordinat cromàtic relatiu (XYZ o Lab). Quan la imatge s'envia a un monitor o a una impressora el sistema de gestió del color calcula una conversió del color entre el perfil de la imatge i el perfil del perifèric de sortida de manera que el coordinat colorimètric dels colors d'entrada corresponguin al coordinat colorimètric del perifèric de sortida. D'aquesta manera els colors originals i els de la imatge impresa o visualitzada coincideixen.
Hi ha dues tecnologies principals obertes a la gestió digital del color: la de l'International Color Consortium (ICC) i la d'Adobe PostScript, anomenada PostScript Color Management (PCM).
En el sistemes operatius Mac OS i Mac OS X la gestió del color segons les pautes ICC s'assigna al subsistema ColorSync. En els sistems operatius Microsoft Windows la gestió del color segons les pautes ICC s'assigna al subsistema ICM.

## Codificació del color

La informació del color en vídeo pateix una sèrie de transformacions des de la seva estructura bàsica fins a un senyal compost.
En primer lloc, cal mencionar la divisió de la informació en els senyals <C> i <Y>, que es corresponen a les propietats de crominància i a la luminància, respectivament. Els tres senyals diferents RGB (vermell, verd, blau) que entrega la càmera queden dividits en aquestes dues senyals. Per tant, no és estrany que sigui necessària una codificació per ajuntar-les en un únic senyal.
El senyal <Y> s'obté a partir de la suma dels tres senyals RGB per obtenir el mateix senyal que s'obtindria en B/N (blanc i negre). El senyal <C> s'obté mitjançant una matriu de crominància que combina els senyals RGB mitjançant operacions algebraiques.
Un cop obtinguts aquests dos senyals, cal realitzar una codificació. La codificació de <Y> requereix d’un receptor de B/N mentre que la de <C> d’un de color. És en el circuit sumador, que aquestes s'unifiquen en un senyal únic.
Els diferents formats de la senyal de color poden ser: el format RGB, el format “per components”, el format S-Vídeo, el format vídeo compost i el format radiofreqüència.

## Referències

* 1 2 LLorens, Vicente. Fundamentos tecnológicos de vídeo y televisión. Barcelona: Paidós Ibérica, 1995. ISBN 84-493-0168-8.
* 1 2 «Formatos de vídeo digital (II):Tipos de señal de vídeo | EfectoHD» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2021-12-15. [Consulta: 15 desembre 2021].
# Giovanni Santini

Giovanni Santini (Caprese Michelangelo, 29 de gener de 1787 - Noventa Padovana, 26 de juny de 1877) va ser un matemàtic italià i astrònom.

## Biografia

Va començar la seva formació sota la tutela del seu oncle patern, Abad Giovanni Battista Santini. El 1802 va ingressar a la Universitat de Pisa per estudiar lleis, però ben aviat va abandonar aquests estudis per dedicar-se exclusivament a les matemàtiques i les ciències naturals.
El 17 d'octubre de 1806, va ser nomenat ajudant del director de l'Observatori de Pàdua i el 1813 la Universitat de Pàdua li va oferir la presidència d'Astronomia, una posició en la qual va ser confirmat per l'emperador Francesc I d'Àustria. Durant els anys 1824-1825 i 1856-1857 va ser rector de la universitat i de 1845 a 1872 director d'estudis matemàtics. Va morir als noranta-un anys.

## Treball

Com a astrònom teòric i pràctic, Santini va fer observacions famoses a l'Observatori de Pàdua. El 1811 va determinar la latitud de Pàdua amb l'ajuda del mètode Gauss de tres estrelles a la mateixa altitud i va començar a fer observacions zonals per fer un catàleg d'estrelles entre la declinació +10° i -10°. També s'atribueix al càlcul de les òrbites de dinou cometes. Va adquirir un gran renom per calcular les pertorbacions de l'òrbita del cometa Biela causada pels planetes al període 1832-1852.

## Bibliografia

* Lorenzoni, Giuseppe. «Giovanni Santini : la sua vita e le sue opere : discorso letto nella Chiesa di S. Sofia in Padova». Tipografia del Seminario, 1877. DOI: doi.org/10.3931/e-rara-75850.

## Referències

* ↑ Lorenzoni: Giovanni Santini, la sua vita e le sue opere. Discorso letto nella chiesa di S. Sofia in Padova (Padua, 1877); amb motiu del primer centenari del seu naixement.
* ↑ Poggendorff:Biograf. litt. Handb., II (Leipzig, 1859)
# Gizem Saka

'Gizem Saka (Istanbul, 9 d'abril de 1978) és una pintora i economista turca. Va obrir la seva primera exposició individual a Mont-real, Canadà. Ha participat amb una col·lecció, de les seves pintures, titulada ‘Turquoise Dreams en el 18th Boston Turkish Arts and Culture Festival a Boston, EUA, el 2013. És autora del llibre "Essays in Procrastination, Commitment and Fairness: Thinking about how people can overcome self-control problems; and how past actions affect perceptions of fairness", publicat el 2009.

## Referències

* ↑ http://www.vpr.net/news_detail/90127/exploring-connection-between-altruism-cheating/
* ↑ http://crd.ku.edu.tr/sites/crd.ku.edu.tr/files/newsletter/040811/sag1.htm Arxivat 2014-02-26 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.turkishny.com/english-news/5-english-news/137477-artist-gizem-sakas-exhibition-turquoise-dream-opened-in-boston#.V43KRNKLSkl Arxivat 2018-03-14 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.hurriyetdailynews.com/boston-turkish-festival-ends-.aspx?pageID=238&nID=59852&NewsCatID=385
* ↑ https://www.amazon.com/Essays-Procrastination-Commitment-Fairness-self-control/dp/3639156110

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial
# Glacera de Ried

La Glacera de Ried, anomenada en alemany Riedgletscher, és una glacera de Suïssa, situada als Alps Penins, al peu del massís dels Mischabels.

## Geografia

La font de la glacera Ried es troba a la cara nord del Nadelhorn, al massís dels Mischabels. La glacera flueix cap al nord-oest sobre una cornisa i s'origina a una altitud d’entre 3.400 m i 3.600 m. Limita amb el Dürrenhorn a l'oest i el Balfrin a l'est. Més avall, la glacera s'uneix a una vall al nord-oest que limita amb el Breithorn a l'oest i el Färichhorn a l'est.
La llengua de la glacera es fa estreta ràpidament i acaba a una altitud de 2.100 m. El Riedbach hi neix, abans de desembocar a la Matter Vispa, prop de Saint-Nicolas .
A l'est de la glacera hi ha el Bordierhütte, al qual només s'hi pot arribar creuant la glacera i que és el punt de partida de les curses al nord del massís dels Mischabels. 478/5000

## Història

A la petita edat de gel a mitjans del segle xix, la glacera Ried es va estendre 1 km més a la vall i va acabar per sota del límit actual del bosc.

## Turisme

A una altitud de 2886 m, en un podi rocós a l'est de la glacera de Ried es troba la cabana fronterera del Club Alpí Suís. La cabana només es accessible creuant la glacera i serveix de punt de partida per a l'escalada al massís nord de Mischabels.

## Referències

* ↑ «Le glacier de Ried» (en francès), 14-08-2012. [Consulta: 21 novembre 2020].
* ↑ «Mapa». [Consulta: 23 novembre 2020].
* ↑ «Factsheet | Gletschermessnetz Schweiz GLAMOS» (en alemany). [Consulta: 23 novembre 2020].
* ↑ «Ried Glacier - Glacier» (en anglès). [Consulta: 23 novembre 2020].
# Gol Gumbaz

Gol Gumbaz és la tomba del rei Mohammed Adil Shah, de la dinastia Adil Shahi. La construcció de la tomba, situada a Bijapur, Karnataka, Índia, es va iniciar el 1626 i es va acabar el 1656. El nom es basa en "Gol Gumbadh" derivat de "Gola Gummata" que significa "cúpula circular". Segueix l'estil de l'arquitectura indoislàmica. Fins i tot un xiuxiueig d'algú que es troba a la seva galeria es pot escoltar a qualsevol altre lloc de la galeria i, si algú aplaudeix, el so de la mateixa ressona diverses vegades.

## Arquitectura

L'estructura es compon d'un cub de 48 m a cada costat, cobert per un sostre de 44 m de diàmetre extern. Vuit arcs entrecreuats creats per dos quadrats girats que creen pendents entrellaçats donen suport a la cúpula. A cadascuna de les quatre cantonades del cub, hi ha una torre octogonal coberta de cúpula de set pisos d’alçada amb una escala al seu interior. El pis superior de cada torre s'obre a una galeria rodona que envolta la cúpula. La cúpula és una de les cúpules més grans construïdes abans de l'era moderna.
A l'interior del mausoleu, la sala és un podi poligonal, amb esglaons a cada costat. Al mig del podi, una llosa de cenotafi a terra marca la fossa que hi ha a sota, "l'únic exemple d'aquesta pràctica" en l'arquitectura dels sultanats del Deccan. Al mig del costat nord, sobresurt "una gran badia semioctogonal". Amb una superfície d'1.700 m², el mausoleu té un dels espais de càmera més grans del món. Córrer per l’interior de la cúpula és la murmuriosa galeria on fins i tot el so més suau es pot sentir a l’altra banda del mausoleu a causa de l’acústica de l'espai.
Hi ha un museu dins del complex. El museu es va establir durant el domini britànic el 1892.

## Galeria

* Visió general de l'interior
* Cúpula amb arcs entrecreuats des de l'exterior
* Whispering gallery
* Talles a la paret
* Gol Gumbaz c. 1860
* Vista de Gol Gumbaz des de l'entrada.
* Tomba vista des dels jardins
* Façana occidental del Gol Gumbaz
* Un dels minars vist des de la terrassa.
* Crenel·lacions de la façana oest
* Canó històric exhibit davant Gol Gumbaz
* Ruïnes prop de l'entrada
* Vista a la cantonada
* Tomba

## Referències

* ↑ https://www.fabhotels.com/blog/gol-gumbaz-bijapur/#:~:text=Gol%20Gumbaz%20Architecture,the%20largest%20domes%20ever%20built.