OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bonneville

«Bonneville» té aquests significats:
* Toponímia a França:
** Bonneville (francès) o Bônavela en arpità, municipi francès al departament de l'Alta Savoia (regió de Roine-Alps)
** Bonneville (Charente), municipi francès al departament de la Xarenta
** Bonneville (Somme), municipi francès al departament del Somme
** Bonneville-Aptot, municipi francès, al departament de l'Eure
** Bonneville-et-Saint-Avit-de-Fumadières, municipi francès al departament de Dordonya (regió de l'Aquitània)
** Bonneville-la-Louvet, municipi francès al departament de Calvados
** Bonneville-sur-Touques, municipi francès al departament de Calvados
** La Bonneville, municipi francès al departament de Manche
** La Bonneville-sur-Iton, municipi francès al departament d'Eure
** Cantó de Bonneville, cantó del departament francès de l'Alta Savoia (regió de Roine-Alps)
** Districte de Bonneville, districte del departament de l'Alta Savoia (regió de Roine-Alps)
* Toponímia als Estats Units:
** Bonneville (Oregon), localitat al comtat de Multnomah (Oregon, EUA)
** North Bonneville, població dels Estats Units a l'estat de Washington
** Llac Bonneville, llac pluvial prehistòric que cobria gran part de la regió oriental del Great Basin d'Amèrica del Nord
** Salines de Bonneville, saladar de Utah (en anglès, Bonneville Salt Flats)
* Biografies:
** Hugh Bonneville (Londres, 1963), actor britànic
** Benjamin Bonneville (1796 – 1878), explorador estatunidenc
** Nicolas de Bonneville (Evreux, 1760 – París, 1828), escriptor francès
* Miscel·lània:
** Pontiac Bonneville, automòbil de la General Motors (1957 a 2005)
** Triumph Bonneville, motocicleta que prenia el nom de les Salines de Bonneville
** Bonneville (cràter), a Mart.
** Benjamin Bonneville, vaixell de la Segona Guerra Mundial.
# Vicent Salvador i Gómez

Vicent Salvador i Gómez (València 1637-1678) fou un pintor valencià del Barroc.
Fill del pintor Pere Salvador, va ser batejat l'1 de maig del 1637 a la parròquia de Sant Martí de València. Orellana afirmà que amb només catorze anys havia pintat alguns llenços relatius a la vida de sant Ignasi de Loiola per a la Casa Profesa de València, localitzats en dates recents i publicats pel professor Rafael García Mahíques.

## Obres

Les primeres obres datades amb seguretat van ser dedicades a sant Vicent Ferrer al convent de Sant Doménech de València (1665), i resulten pròximes a l'obra del pintor contestà Jeroni Jacint Espinosa (de qui fou deixeble) i no inferiors en qualitat. La seua obra acusa una marcada influència de Velázquez. Pintà natures mortes, ocells i temes d'inspiració religiosa. Molt diferents són les seues obres posteriors, que inclouen perspectives arquitectòniques profundes, amb un tractament molt dinàmic de les figures i un estudi dramàtic de la llum. També va compondre obres de temes bíblics, com la de la il·lustració. Algunes altres obres d'aquest pintor són:
* Sant Martí a cavall, per a l'església de Sant Martí.
* El Salvador, per al convent de Santa Úrsula.
* Beat Albert el Gran, Santa Rosa de Lima i Sant Agustí, entre d'altres, per al convent de Sant Doménech.
* Dibuixos com Mort de Sèneca, o Dalila tallant-li el cap a Samsó.
* Cartilla de pintura (1674).

## Referències

* ↑ García Mahíques, R. «Vicente Salvador Gómez y la Iconografía en la Casa Profesa de Valencia». vol. LXIII, 1996, p. 57-78.
* ↑ «Salvador i Gómez, Vicent». A: Diccionari Salvat Català. Barcelona: Salvat Editores, S. A., 1999. ISBN 84-345-9996-1.
* ↑ Marco García, Víctor. El pintor Vicente Salvador Gómez (Valencia, 1637-1678). València: Institució Alfons el Magnànim, Diputació de València, 2006. ISBN 84-7822-453-X.
* ↑ Gran Enciclopedia de la C. V. vol. XIV. València: Prensa Valenciana, 2005, p. 252. ISBN 84-87502-61-X.
* ↑ «Salvador i Gómez, Vicent». A: Gran Enciclopèdia Catalana. vol. XX. 2a edició, 4a reimpressió (actualitzada). Barcelona: Enciclopèdia Catalana, S. A., 1988, p. 200. ISBN 84-7739-720-1.

## Enllaços externs

* Salvador Gómez, Vicente Colección Museo del Prado.
# Gran Premi d'Espanya del 1971

Resultats del Gran Premi d'Espanya de la temporada 1971 disputat al circuit de Montjuïc el 18 d'abril del 1971.

## Classificació

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 11 | Jackie Stewart | Tyrrell - Ford | 75 | 1h 49' 03. 4 | 4 | 9 |
| 2 | 4 | Jacky Ickx | Ferrari | 75 | + 3.4 s | 1 | 6 |
| 3 | 20 | Chris Amon | Matra | 75 | + 58.1 s | 3 | 4 |
| 4 | 14 | Pedro Rodríguez | BRM | 75 | + 1' 17.9 min. | 5 | 3 |
| 5 | 9 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 75 | + 1' 27.0 min. | 9 | 2 |
| 6 | 21 | Jean-Pierre Beltoise | Matra | 74 | + 1 Volta | 6 | 1 |
| 7 | 12 | François Cevert | Tyrrell - Ford | 74 | + 1 Volta | 12 | |
| 8 | 10 | Peter Gethin | McLaren - Ford | 73 | + 2 Voltes | 7 | |
| 9 | 8 | Tim Schenken | Brabham - Ford | 72 | + 3 Voltes | 21 | |
| 10 | 16 | Howden Ganley | BRM | 71 | + 4 Voltes | 17 | |
| 11 | 24 | John Surtees | Surtees - Ford | 67 | + 8 Voltes | 22 | |
| NC | 3 | Reine Wisell | Lotus - Ford | 58 | No Classificat | 16 | |
| Ret | 2 | Emerson Fittipaldi | Lotus - Ford | 54 | Suspensions | 14 | |
| Ret | 27 | Henri Pescarolo | March - Ford | 53 | Motor | 11 | |
| Ret | 6 | Mario Andretti | Ferrari | 50 | Motor | 8 | |
| Ret | 19 | Àlex Soler-Roig | March - Ford | 46 | Bomba de combustible | 20 | |
| Ret | 18 | Ronnie Peterson | March - Ford | 24 | Encesa | 13 | |
| Ret | 5 | Clay Regazzoni | Ferrari | 13 | Motor | 2 | |
| Ret | 25 | Rolf Stommelen | Surtees - Ford | 9 | Pressió combustible | 19 | |
| Ret | 15 | Jo Siffert | BRM | 5 | Caixa canvi | 15 | |
| Ret | 7 | Graham Hill | Brabham - Ford | 5 | Estabilitat | 10 | |

## Altres

* Pole: Jacky Ickx 1' 25. 9
* Volta ràpida: Jacky Ickx 1' 25. 1 (a la volta 69)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2013-10-17. [Consulta: 21 març 2010].
# Leap to Fame

Leap to fame és una pel·lícula muda de la World Film Company dirigida per Carlyle Blackwell Jr. i interpretada per Carlyle Blackwell, Evelyn Greeley i Muriel Ostriche, entre d'altres. Es va estrenar el 29 d'abril de 1918.

## Argument

El jutge Hendricks Trevor envia el seu fill Charles a Nova York per treballar com a periodista al Clarion amb l'esperança que això el farà madurar. El seu primer encàrrec el porta als jutjats de Jefferson Market on veu com un home acusat de ser un espia alemany escapa de la sala. Charlie agafa un taxi i segueix l'espia i els seus còmplices a la casa d'un inventor, la filla del qual, Dorothy, està rebuscant pel seu escriptori intentant localitzar la fórmula d'un invent important. Els espies agafen Dorothy, però Charlie els captura i els envia a la policia. A continuació, Dorothy és segrestada per Carl Hoffman, un altre còmplice de l'espia. Després d'una sèrie d'aventures, Charlie i la policia rescaten a Dorothy i donen la fórmula a les autoritats. Al final, el jutge Trevor dona la benvinguda amb orgull al seu fill ja casat amb Dorothy.

## Repartiment

* Carlyle Blackwell (Charles Trevor)
* Evelyn Greeley (Dorothy)
* Muriel Ostriche (Tootsie Brown)
* Alec B. Francis (jutge Hendricks Trevor)
* Lionel Belmore (Carl Hoffman)
* Frank Beamish (editor)
* Philip Van Loan (Tony Figlio)
* William Norton Bailey (criat de Hoffman)
* Benny Nedell (Oscar)

## Referències

* ↑ «“Leap to Fame”». Moving Picture World, 04-05-1918, pàg. 748.
* ↑ «Features – current and coming». Motion Picture News, v, pàg. 2726.
* ↑ Milne, Peter «“Leap to Fame”». Motion Picture News, 04-05-1918, pàg. 2722.

## Enllaços externs

* Leap to Fame al catàleg de l'American Film Institute
# Dolmen de Mas Girarols II

El dolmen del mas Girarols II és un dolmen situat al terme d'Espolla, a l'Alt Empordà, situat molt a prop del mas que li dona nom. En el revolt que hi ha damunt del mas, en la recent carretera que mena d'Espolla a Banyuls de la Marenda, hi ha un corriol que amb fort pendent porta a aquest dolmen i també al veí dolmen de mas Girarols I, i que continua vers el puig Balaguer, al damunt del qual també hi ha un altre dolmen, però que és bastant més lluny. Tots formen part dels dòlmens d'Espolla.
Les seves lloses són de pissarra i és bastit en terreny de fort pendent. Es tracta d'un sepulcre megalític d'inhumació restringida. Presenta una cambra possiblement trapezoïdal i un corredor actualment desaparegut. El monument va ser emmascarat en convertir-lo en una petita cabana. Queden només la capçalera, part de la llosa lateral nord i potser la lateral de migdia. La probable coberta de la cambra està caiguda al costat de llevant i presenta diverses cassoletes i solcs corbats insculpits, a més d'una incisió moderna. Va ser identificat per membres del GESEART l'any 1986. Època: vers el 3200-2700 aC.
# Brewster's Millions

«Brewster's Millions» té aquests significats:
# Vila Algarve

Vila Algarve és una casa residencial a la capital de Moçambic, Maputo. Construïda en 1934, posteriorment va obtenir la classificació com a edifici d'interès arquitectònic. L'edifici va ser la seu de la Polícia Internacional e de Defesa do Estado al final del període colonial a Moçambic. És situat a la intersecció de l' Avenida Mártires da Machava i Avenida Ahmed Sekou Touré.

## Història

L'edifici va ser construït el 1934 pels portuguesos. Destaquen les rajoles, un rar exemple de mosaics decorats amb motius naturalistes de principis del segle xx, així com d'arquitectura historicista.
Amb l'inici de Guerra Colonial Portuguesa a les colònies portugueses de Guinea Portuguesa, Angola i Moçambic, la PIDE va ampliar les seves activitats als territoris colònies. La PIDE va confiscar l'edifici i el va utilitzar com la seva seu. Durant la guerra colonial molts membres de la resistència hi van ser torturats. El poeta moçambiquès José Craveirinha descriu les seves experiències en aquesta casa en tres de les seves obres Hi ha hagut altres presos famosos, entre d'altres, Rui Knopfli i Malangatana Ngwenya.
Després de la independència Moçambic, l'edifici va romandre abandonat, en gran part a causa de la seu passat funest, i fou ocupat per persones sense llar. En 1999 l'Ordem dos Advogados de Moçambique va adquirir l'immoble i es va plantejar instal·lar-hi la seva seu. La despesa de rehabilitació fou estimada en 400.000 euros. Més tard, l'Ordem va abandonar els seus plans i va donar l'edifici al Ministeri de Cultura. En nom del Ministeri de Resistència, s'hi instal·larà un Museu da Libertação de Moçambique".
Des de 2011, l'edifici es troba en la fase de preselecció per a una llista dels monuments de la ciutat de Maputo. A la base de dades monuments portuguesos (Sistema de Informação para Património Arquitectónico), que inclou els edificis de les antigues colònies portugueses, Vila Algarve està registrada amb el número 31730.

## Referències

* 1 2 3 «Vila Algarve / Sede da PIDE-DGS em Lourenço Marques» (en portuguès). Sistema de Informação para o Património Arquitectónico (SIPA).
* ↑ Não sei se é uma medalha (1967), Vila Algarve (1ª versão) (1988) i Vila Algarve (2ª versão) (1998)
* 1 2 David Borges. «Ordem dos Advogados reabilita antiga sede da PIDE em Maputo» (en portuguès). Diário de Notícias, 18-05-2008. Arxivat de l'original el 2015-04-02.
* ↑ «Vila Algarve uma ameaça à cidade» (en portuguès). Verdade.co.mz, 04-11-2011. Arxivat de l'original el 2015-04-02.
* ↑ Lusa. «Moçambique: Ordem dos Advogados quer transformar edifício da PIDE em "sede dos direitos e dignidade humanas"» (en portuguès). Jornal de Notícias, 06-05-2008. Arxivat de l'original el 2015-04-02.
* ↑ «Ordem dos Advogados vai assumir “Vila Algarve” - garante o novo Bastonário, Gilberto Correia» (en portuguès). Moçambique para Todos, 06-05-2008.
* ↑ «Ordem dos Advogados de Moçambique fora da Vila Algarve» (en portuguès). Verdade.co.mz. Arxivat de l'original el 2015-04-02.
* ↑ «Vila Algarve será museu da Luta de Libertação» (en portuguès). Moçambique para Todos, 24-02-2011.

## Vegeu també

* Llista del patrimoni arquitectònic de Moçambic
# Gran Premi d'Espanya del 1990

Resultats del Gran Premi d'Espanya de Fórmula 1 de la temporada 1990 disputat al circuit de Xerès el 30 de setembre del 1990.

## Classificació

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 1 | Alain Prost | Ferrari | 73 | 1h 48' 01. 461 | 2 | 9 |
| 2 | 2 | Nigel Mansell | Ferrari | 73 | + 22.064 s | 3 | 6 |
| 3 | 19 | Alessandro Nannini | Benetton - Ford | 73 | + 34.874 s | 9 | 4 |
| 4 | 5 | Thierry Boutsen | Williams - Renault | 73 | + 43.296 s | 7 | 3 |
| 5 | 6 | Riccardo Patrese | Williams - Renault | 73 | + 57.530 s | 6 | 2 |
| 6 | 30 | Aguri Suzuki | Larrousse - Lamborghini | 73 | + 1' 03.728 min. | 15 | 1 |
| 7 | 25 | Nicola Larini | Ligier - Ford | 72 | + 1 Volta | 20 | |
| 8 | 15 | Mauricio Gugelmin | Leyton House - Judd | 72 | + 1 Volta | 12 | |
| 9 | 18 | Yannick Dalmas | AGS - Ford | 72 | + 1 Volta | 23 | |
| 10 | 9 | Michele Alboreto | Arrows - Ford | 71 | + 2 Voltes | 25 | |
| Ret | 11 | Derek Warwick | Lotus - Lamborghini | 63 | Caixa canvi | 10 | |
| Ret | 16 | Ivan Capelli | Leyton House - Judd | 59 | Probl. físics | 19 | |
| Ret | 28 | Gerhard Berger | McLaren - Honda | 56 | Col·lisió | 5 | |
| Ret | 27 | Ayrton Senna | McLaren - Honda | 53 | Radiador | 1 | |
| Ret | 20 | Nelson Piquet | Benetton - Ford | 47 | Bateria | 8 | |
| Ret | 22 | Andrea de Cesaris | Dallara - Ford | 47 | Motor | 17 | |
| Ret | 14 | Olivier Grouillard | Osella - Ford | 45 | Rodes | 21 | |
| Ret | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ford | 41 | Virolla | 11 | |
| Ret | 26 | Philippe Alliot | Ligier - Ford | 22 | Virolla | 13 | |
| Ret | 29 | Éric Bernard | Larrousse - Lamborghini | 20 | Caixa canvi | 18 | |
| Ret | 3 | Satoru Nakajima | Tyrrell - Ford | 13 | Virolla | 14 | |
| Ret | 17 | Gabriele Tarquini | AGS - Ford | 5 | Motor | 22 | |
| Ret | 8 | Stefano Modena | Brabham - Judd | 5 | Col·lisió | 24 | |
| Ret | 4 | Jean Alesi | Tyrrell - Ford | 0 | Virolla | 4 | |
| Ret | 21 | Emanuele Pirro | Dallara - Ford | 0 | Accelerador | 16 | |
| NVS | 12 | Martin Donnelly | Lotus - Lamborghini | | Ferides per accident previ | | |
| NVC | 7 | David Brabham | Brabham - Judd | | | | |
| NVC | 24 | Paolo Barilla | Minardi - Ford | | | | |
| NVC | 10 | Bernd Schneider | Arrows - Ford | | | | |
| NVC | 31 | Bertrand Gachot | Coloni - Ford | | | | |
| NVC | 33 | Roberto Moreno | Euro Brun - Judd | | | | |
| NVC | 34 | Claudio Langes | Euro Brun - Judd | | | | |
| NVC | 39 | Bruno Giacomelli | Life | | | | |

## Altres

* Pole: Ayrton Senna 1' 18. 387
* Volta ràpida: Riccardo Patrese - 1' 24. 513 (a la volta 53)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-12-21. [Consulta: 8 maig 2010].
# Joan Urdangarin i de Borbó

Joan Valentí Urdangarin i de Borbó (Barcelona, 29 de setembre de 1999) és un aristòcrata espanyol, fill primogènit de la infanta Cristina de Borbó i Iñaki d'Urdangarín, antics ducs de Palma. És setè en la línia de successió al tron espanyol.
Va néixer a Barcelona el 29 de setembre de 1999, fill primogènit de la infanta Crstina de Borbó i d'Iñaki Urdangarin, ducs de Palma fins a 2015. És el setè en la línia successòria al tron d'Espanya. Va passar la seva infància a Barcelona fins a l'agost de 2009, en què la família va traslladar-se a Washington, a causa de l'escàndol arran de l'esclat del cas Nóos, que va suposar l'empresonament del seu pare i va esquitxar també la seva mare, fets que van provocar assetjament escolar contra ell a Espanya.
El 2017 va graduar-se a l'École Internationale de la Route de Chêne (Ecolint) de Ginebra, on va cursar batxillerat internacional. El 2018 va iniciar els seus estudis de Relacions Internacionals a la Universitat d'Essex, després d'un any esperant que el seu pare ingressés a presó. S'ha dedicat a l'activitat cooperativista com a voluntari, especialment en projectes promoguts des d'organitzacions cristianes, ateses les seves fortes creences religioses. Durant el 2020, va estar instal·lat a Madrid, per estar a prop del seu pare, que era a la presó de Brieva, afavorit per l'estudi a distància promogut per les universitat durant la pandèmia de covid-19. Mentre s'estava a la capital, va treballar amb Entreculturas, una entitat de cooperació, vinculada a la Companyia de Jesús. Tanmateix, uns mesos després va tornar al Regne Unit a acabar els estudis.
Després de llicenciar-se a ha viscut a diversos llocs, per instal·lar-se de manera definitiva a la ciutat de Londres, on treballa en l'àmbit de la cooperació, i porta una vida discreta i anònima.

## Títols

* 29 de setembre de 1999 - actualitat: Excel·lentíssim senyor don Juan Valentín de Todos los Santos Urdangarin i Borbó, gran d'Espanya.

## Referències

* ↑ «Juan Valentín, el sobrino más discreto del Rey celebra su 16 cumpleaños». El Mundo, 29-09-2015.
* ↑ «Juan Valentín cumple 10 años en Washington». ABC, 29-09-2009.
* ↑ Lamarca, Eva «El calvario de Juan Valentín, el hijo mayor de Urdangarin y el único que lo ha visitado en la cárcel». Vanity Fair.
* 1 2 3 Hernández, Nuria «Juan Valentín Urdangarin, el nieto discreto de la reina Sofía: reencuentro con su padre en Vitoria un año después de la separación y un viaje a la India para huir de los focos». Vanity Fair, 10-01-2023.
* 1 2 3 Taulés, Silvia «Juan Urdangarin vive en Londres desde hace años: esta es su vida 'secreta'». Vanitatis - El Confidencial, 16-07-2023.
# Les Magilletres

Les Magilletres és una producció catalana de dibuixos animats de 26 episodis de 5 minuts creada per Roser Burgués i co-produïda per l'autora juntament amb Televisió de Catalunya i la productora Cromosoma. És una sèrie destinada a un públic infantil amb la qual es pretén familiaritzar el nen amb totes les lletres de l'abecedari, afavorint així la seva introducció al món de la lectoescriptura.
Les Magilletres neixen després de la publicació, l'any 1988, dels primers llibres de "El món màgic de les Lletres", en els que es representaven les vocals vivint aventures en diversos contes. La sèrie de televisió es va crear l'any 1994 i es va emetre per primera vegada a TV3, i es va començar a emetre en la dècada de 1990 i també ho va fer en televisions d'Andorra, Finlàndia i Japó, Brasil, entre d'altres.
Aquest mètode vol ensenyar la lectoescriptura als nens amb problemes d'aprenentatge com la dislèxia, l'autisme, o altres discapacitats... Mostrant-se, també, efectiu en els nens sense dificultats lectores.

## Referències

* ↑ Ramon, Xavier. «Cromosoma: l'expansió d’un dels pilars de l’animació catalana». UPF, 16-01-2012. [Consulta: 9 juny 2021].
* 1 2 Rivas, Rosa «"Los preescolares no existen para las televisiones", se quejan los productores». El País, 30-10-1995 [Consulta: 19 juny 2014].
* ↑ «Roser Burgués». AELC. [Consulta: 9 juny 2021].
* ↑ «TV Escola retorna com programação inédita» (en portuguès brasiler). [Consulta: 14 juny 2024].
* ↑ M.M. «Cromosoma té en projecte la sèrie d'animació Magilletres». Avui, 25-02-1995 [Consulta: 19 juny 2014]. Arxivat 14 de juliol 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 7 maig 2021].

## Enllaços externs

* Web de Les Magilletres - http://www.lesmagilletres.com/ Arxivat 2014-12-20 a Wayback Machine.
* Web del Canal Super 3 - http://www.super3.cat/psuper3/sp3Item.jsp?idint=73&item=programa&seccio=serie Arxivat 2014-06-06 a Wayback Machine.
* Web de Catalan Films & Tv - Base de dades de produccions, professionals i empreses audiovisuals catalanes - http://www.catalanfilmsdb.cat/ca/produccions/animacio-teleseries/les-magilletres/1870/
* Web de Worldcat.org - http://www.worldcat.org/title/magilletres/oclc/807258954
# Dolmen dels Cantons

El Dolmen dels Cantons dit també Llipoter és un dolmen situat al terme d'Espolla, a l'Alt Empordà i situat al paratge conegut com els Cantons. Forma part dels Dòlmens d'Espolla va ser descobert i identificat el 1995. Aquest fet ha provocat que no hagi tingut els estudis tan aprofundits com sí que han tingut la resta de monuments megalítics, com sí que ha passat amb els més antics. El va descobrir un veí d'Espolla mentre anava a la cacera del senglar.
El seu nom ve perquè es troba en un bosc de roures, alzines i arboços. Aquest arbust rep localment el nom de llipoter. Possible sepulcre de corredor, amb cambra trapezoïdal o rectangulara i passadís estret.

## Localització

Des d'Espolla cal prendre un camí fins al veïnat dels Vilars, on arribarem després de 2 km. en direcció nord. Des del veïnat cal enfilar-se per la pista que voreja el puig Castellar pel costat oriental.Passats 1,5 km,s'arriba a la font de la Verna.Des d'aquí es connecta amb la pista que ve per la banda occidental del puig Castellar, i se segueix cap al nord-oest uns 750m. fins que trobem un trencant a la dreta que duu a una barraca de caçadors. La pista puja cap a l'oest uns 800m.Després agafarem un camí que va direcció nord i recorreguts 750m. veurem una barraca de carboner a l'esquerra del camí. Uns 25m. més amunt en el vessant del bosc trobarem aquest dolmen.
# Bunsen

«Bunsen» té aquests significats:
* Robert Bunsen, químic alemany.
* Bec Bunsen, instrument utilitzat al laboratori.
* Pila de Bunsen, cel·la electroquímica primària (és a dir, no recarregable) de zinc-carboni.
* Bunsen (cràter), cràter lunar.
# Forget-Me-Not (pel·lícula de 1917)

Forget-Me-Not és una pel·lícula muda de la World Film Company dirigida per Émile Chautard i protagonitzada per Kitty Gordon i Montagu Love, entre d'altres. La pel·lícula, que està basada en una adaptació de l'obra de teatre homònima de Herman Merivale i Florence Crauford Grove adaptada per Frances Marion, es va estrenar el 16 d'abril de 1917. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

A Còrsega, Stefanie Paoli abandona la seva parella, l'humil pescador Gabriel Barrato, per un noble, el marquès de Mohrivart. En assabentar-se que Stefanie s'ha casat amb un altre, Gabriel es suïcida i el seu germà Benedetto jura venjança. Stefanie se’n va a França amb el marquès on dirigeixen un exclusiu casino. Passen els anys i tenen un fill, Charles, que és enviat a Anglaterra per a la seva formació. Charles, ignorant el modus vivendi dels seus pares, es casa amb Rose Verney, la filla d'una família britànica de classe alta. Mentrestant, Benedetto s'ha fet ric i visita el casino de Mohrivart a París. Tot i que queda meravellat de la bellesa de Stefanie, ataca la dona de qui ha jurat venjar-se. En intentar salvar la seva dona, el marquès és assassinat. Benedetto és condemnat a cadena perpètua i, poc després, Stefanie, en assabentar-se que el seu fill s'està morint, viatja a Anglaterra per visitar la seva família. Després de la mort de Charles, Stefanie es nega a marxar, amenaçant-los que, si no la mantenen, invocarà una antiga llei francesa que diu que si ella no reconeix el matrimoni del seu fill aquest no és vàlid cosa que provocarà que la seva neta sigui il·legítima. Per tal de lliurar-se d'Stephanie, la família rep l'ajuda de Sir Horace Welby, un antic admirador d'Stephanie ara promès amb Alice, la germana de Rose, que li fa creure que Benedetto ha estat alliberat i l'està buscant per matar-la. Per això s'ajuda d'una home de forta ressemblança amb Benedetto. Aterrida, Stefanie desapareix i deixa els Verney en pau.

## Repartiment

* Kitty Gordon (Stefanie Paoli)
* Montagu Love (Gabriel Barrato/Benedetto Barrato)
* Alec B. Francis (Marquès de Mohrivart)
* George MacQuarrie (Sir Horace Welby)
* James Furey (Sir Donald Verney)
* Norma Phillips (Rose Verney)
* Lillian Herbert (Alice Verney)
* Henrietta Simpson (Mrs. Foley)

## Referències

* ↑ «Edward Weitzel “Forget-Me-Not». Moving Picture World, 21-04-1917, pàg. 446.
* ↑ Goble, Alan. The Complete Index to Literary Sources in Film (en anglès). Walter de Gruyter, 2011-09-08, p. 323. ISBN 978-3-11-095194-3.
* ↑ Beauchamp, Cari. Without Lying Down: Frances Marion and the Powerful Women of Early Hollywood (en anglès). University of California Press, 1998-03-24, p. 444. ISBN 978-0-520-21492-7.
* ↑ «Features – Current and Coming». Motion Picture News XV, 16, 21-04-1917, pàg. 2523.
* ↑ «Forget-Me-Not / Emile Chautard [motion picture]» (en anglès). The Library of Congress of the USA (Performing Arts Databases), 1917. [Consulta: 24 febrer 2020].
* ↑ Milne, Peter «“Forget-Me-Not"». Motion Picture News XV, 16, 21-04-1917, pàg. 2518.

## Enllaços externs

* Forget-Me-Not al catàleg de l'American Film Institute