OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ian Pooley

Ian Pinnekamp (Magúncia, 1973), més conegut com a Ian Pooley, és un productor discogràfic i DJ alemany de música house i tech house amb influència brasilera. A més d'obres originals, Pooley ha remesclat artistes com Deee-Lite, The Cardigans, Daft Punk, Cirque du Soleil, Carl Cox i Bob Sinclar.
La carrera musical d'Ian Pooley va començar el 1993 quan, fascinat pels productors de Chicago i Detroit, va començar a compondre música house i techno i a punxar-la davant d'un públic divers. El 1998, Pooley va fer la seva única aparició al programa Essential Mix de BBC Radio 1, la qual comptava amb temes de Slam, Jeff Mills i produccions pròpies. El 2003 va fundar la seva pròpia companyia discogràfica, Pooled Music.

## Discografia
### Àlbums

* 1993 The Latest Adventures of Kool Killer, com a Space Cube
* 1995 Relations
* 1996 The Times
* 1998 Meridian
* 1999 The Allnighter/Calypso
* 2000 Since Then
* 2002 The IP Series
* 2004 Souvenirs
* 2005 A Subterranean Soundtrack
* 2008 In Other Words
* 2013 What I Do

## Referències

* ↑ «Ian Pooley» (en castellà). Clubbingspain. [Consulta: 12 febrer 2023].
* ↑ «Interview | Ian Pooley | Okay, that’s it!». 15 questions. [Consulta: 12 febrer 2023].
* 1 2 «Ian Pooley's Debut Label Compilation 'Pooled 25'». Skiddle.com, 07-03-2010. [Consulta: 9 maig 2010].

## Enllaços externs

* Ian Pooley - The Anthology a YouTube
# Savina turífera

La savina turífera o trabina (Juniperus thurifera) és una espècie de conífera de la família de les cupressàcies. És un arbre escàs als Països Catalans.

## Característiques

És un arbre robust, perenne, de mida mitjana, que pot arribar a fer fins a 20 m d'alçada; és dioic i floreix a partir del febrer. Els fruits maduren al segon any després de la fecundació.

## Distribució

És present al centre de la península Ibèrica, especialment el zones amb clima continental àrid ja que es molt resistent a les glaçades, a les altes temperatures estivals i a la sequera. Als Països Catalans es coneix a Lleida, Castelló i València.
A Algèria i, sobretot, al Marroc, on ocupen més de 31.000 hectàrees distribuïdes a les muntanyes de l'Atles, formant boscos només de savines, o barrejats amb els grans boscos de cedres de l'Atles, poden sobrepassar el límit altitudinal dels cedres. Actualment, creix en ambients secs i de temperatures extremes, molt sovint ventats.
Els boscos de savina turífera són considerats relictes per representar el testimoni d'un paisatge vegetal que va dominar fa mil·lennis. S'han trobat fòssils del Cretaci, de fa uns 140 milions d'anys, i es trobava distribuïda pel centre d'Europa. Sembla que van cobrir dominis més extensos i septentrionals que actualment, coincidint amb períodes més freds i secs. També hi ha hagut períodes en què la seva distribució era més fragmentada, èpoques més humides en què la savina fugia dels vessants atlàntics. Aquestes migracions expliquen les diferents subespècies d'aquesta espècie en diferents llocs d'Europa, a França, la península Ibèrica, i al nord d'Àfrica.

## Usos

La fusta d'aquest arbre és molt apreciada pels ebenistes, per construir pals i bigues, ja que és molt resistent a la putrefacció.

## Referències

* ↑ «Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana | TERMCAT». [Consulta: 24 febrer 2023].
* 1 2 «Juniperus thurifera L.». [Consulta: 24 febrer 2023].
* ↑ «Savina turífera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Informació sobre ecologia i regeneració de savinars.
# Rúpits

Rúpits és una banda catalana de música pop de Gironella (Berguedà). El grup va ser guanyador del Premi de votació popular del concurs Sona9 el 2016 i ha publicat 3 discs (fins al 2019).

## Història

El grup Rúpits va néixer el setembre de 2014 d'una proposta dels germans Espel portada a la pràctica amb el baixista Marc Coromines i el bateria Oscar Pardo. A aquesta colla d'amics de Gironella, que es coneixien des de l'escola, se'ls va ajuntar posteriorment un altre amic, el trompetista Quico Rodríguez i, un any més tard, el trombonista Gerard Serrano, que completa el sextet actual. El nom de Rúpits ve d'una variant del nom del pit-roig, rupit, un ocell amigable i divertit. El 2015 van gravar un primer treball autoeditat amb quatre cançons.
El 2016 van guanyar el premi Popular del concurs Sona9, que s'obté per votació del públic, a l'Antiga Fàbrica Damm, cosa que els va permetre actuar al festival Canet Rock del mateix any. El 2017 van gravar el primer llarga durada, Imperfeccions, gravat a Bucbonera Studios. L'àlbum inclou dotze cançons d'un pop festiu i optimista on tenen cabuda des de sons més electrònics («Busco un lloc») fins a ritmes llatins com «Ulls clars» i «Equinocci».
El segon disc, Imagimari, fou publicat el 10 d'abril de 2019 i el van presentar a la sala Stroika de Manresa el 26 d'abril i a l'Antiga Fàbrica Damm el 28 del mateix mes. Aquest treball va suposar una evolució, amb un so més electrònic i una música més ballable. La gènesi d'aquest CD parteix de les lletres del cantant, Marc Espel, sobre les quals tot el grup va anar treballant a l'estudi. Amb aquestes cançons, que parlen de superar problemes, de parella o de feina, d'enfrontar-s'hi amb una visió optimista de la vida, es crea l'imaginari col·lectiu que identifica Rúpits, amb tot d'objectes, en forma de cançons, que passaran a formar part del seu univers pop. Fou enregistrat a la Bucbonera Studios amb Tomàs Robisco com a tècnic i Jordi Cost Sec (abans amb Strombers) com a productor, i masteritzat als estudis d'Abbey Road a Londres.

## Components

* Marc Espel, veu i guitarra
* Jaume Espel, guitarra
* Marc Corominas, baix
* Òscar Pardo, bateria
* Francesc Rodríguez (Quico), trompeta, teclat, veus
* Gerard Serrano, Trombó, teclat, percussió, veus

## Discografia

Àlbum i EP
* Ep (EP autoeditat amb 4 cançons, 2015)
* Imperfeccions (U98 Music, 2017)
* Imaginari (Cases de la Música, 2019)

## Videografia

* «Planetes» (avançament del disc Imaginari, realitzat per Koalitic Visuals, 2019)

## Referències

* ↑ Sona9. «Sona9 : Rúpits guanyen el Premi Popular». [Consulta: 20 agost 2019].
* ↑ «Rúpits estrenen el videoclip de 'Planetes'». Ara, 21-03-2019.
* ↑ Giralt, Víctor. «El grup Rúpits presenta disc a l'Antiga Fàbrica Damm». betevé, 28-05-2019. [Consulta: 19 agost 2019].
* ↑ Berengueras, Teresa. «Rúpits presenta su tercer disco» (en castellà). Siglo XXI, 30-04-2019. [Consulta: 19 agost 2019].
* ↑ «El disc «Imperfeccions», dels gironellencs Rúpits, ja és al mercat». Regió 7, 06-05-2017. [Consulta: 19 agost 2019].
* 1 2 Mañé, Pepa «Rúpits crea el seu propi «Imaginari»». Regió 7, 26-04-2019.
# GNU Wget

GNU Wget o Wget és un programa lliure que permet descarregar, en el disc dur d'un ordinador personal, el contingut d'una adreça d'Internet. El seu nom deriva de l'acrònim www i de la paraula anglesa get (obtenir). Actualment, el programa accepta els protocols HTTP, HTTPS i FTP.
Entre les seves funcions s'inclouen la descàrrega recursiva, la conversió d’enllaços per a la visualització fora de línia d’HTML local i la compatibilitat amb proxies. Va aparèixer el 1996, coincidint amb el boom de popularitat del web, provocant un ampli ús entre els usuaris d'Unix i la distribució amb la majoria de les principals distribucions de Linux. Escrit en portàtil Llenguatge C, Wget es pot instal·lar fàcilment en qualsevol sistema similar a Unix. Wget s'ha portat a Microsoft Windows, macOS, OpenVMS, HP-UX, AmigaOS, MorphOS i Solaris. Des de la versió 1.14 Wget ha estat capaç de desar la seva sortida en el format WARC estàndard d’arxiu web.

## Funcionament

L'ús més elemental de Wget és passant com argument una o més adreces d'Internet o URL per descarregar un arxiu:
També és possible baixar tot el contingut d'una adreça d'internet, incloent arxius d'imatges o vídeos i mantenint els enllaços actius:

## Referències

* ↑ Pablinux. «Wget: Cómo descargar archivos y reiniciar procesos si algo falla». LinuxAdictos, 11-04-2024. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ Scrivano, Giuseppe. «GNU wget 1.14 released». GNU wget 1.14 released. Free Software Foundation, Inc., 06-08-2012. [Consulta: 25 febrer 2016].

## Enllaços externs

* GNU Wget - Lloc web oficial
* gnu.org. «Bash Reference Manual».
* gnu.org. «Pàgina del GNU Wget».
# George Randolph Chester

George Randolph Chester (Cincinnati, 27 de gener de 1869 - Nova York, 26 de febrer de 1924) va ser un escriptor i guionista, editor i director de cinema nord-americà.

## Biografia

Chester va néixer a Cincinnati, Ohio, el 27 de gener de 1869. Va ser autor d’obres tan populars com Get-Rich-Quick Wallingford i Five Thousand an Hour: How Johnny Gamble Won the Heiress que es van convertir en pel·lícules mudes durant la seva vida. El seu èxit en vendre històries a The Saturday Evening Post i deixar el seu càrrec a Cincinnati Enquirer i traslladar-se a Nova York per escriure ficció va ser l’impuls de James Bearsley Hendryx per comprar una màquina d’escriure i intentar escriure ficció. La primera esposa de Chester, Elizabeth Chester, es va divorciar de George el 1911, amb l'evidència que vivia als estudis Gainsborough de Londres amb Lillian Josephine Chester. Elizabeth va sol·licitar el divorci i George i Lillian es van casar mentre eren a Europa després de saber que el divorci estava finalitzat. No obstant això, a Elizabeth només se li havia concedit un decret interlocutori, que feia que el divorci no fos definitiu i, per tant, va fer que el seu posterior matrimoni amb Lillian fos controvertit. George i Lillian van treballar junts en diverses històries i obres de teatre. George i Lillian només van dirigir una pel·lícula junts, The Son of Wallingford (1921), que s'ha perdut.
Chester va morir el 26 de febrer de 1924 d'un atac de cor a la seva casa de Nova York.

## Filmografia parcial

* The Making of Bobby Burnit (1914)
* Get-Rich-Quick Wallingford (1916)
* The Message of the Mouse (1917)
* Twenty-One (1918)
* Five Thousand an Hour (1918)
* The Climbers (1919)
* The Vengeance of Durand (1919)
* Slaves of Pride (1920)
* Trumpet Island (1920)
* The Birth of a Soul (1920)
* Black Beauty (1921)
* Get-Rich-Quick Wallingford (1921)
* Top o 'the Morning (1922)
* The Lavender Bath Lady (1922)
* The Scarlet Car (1923)
* Fools of Fashion (1926)
* The Head of the Family (1928)
* New Adventures of Get Rich Quick Wallingford (1931)

## Referències

* ↑ (en anglès) New York Times, 03-12-1911 [Consulta: 8 maig 2021].
* ↑ «Wallingford Creator Dies. George Randolph Chester Yields to Heart attack in his Gotham Home» (en anglès). Toledo Blade, 06-03-1924. «George Randolph Chester author and playwright died February 26. Mr Chester left his Ohio home at an early age and engaged in various occupations. Beginning newspaper work as a reporter on the Detroit News ...»

## Enllaços externs

* Treballs de George Randolph Chester a Internet Archive (anglès)
* Treballs de George Randolph Chester a LibriVox (audiollibres de domini públic) (anglès)
* George Randolph Chester, The Online Books Page, Universitat de Pennsilvània
# Com reines

Com reines és una pel·lícula de comèdia estatunidenca del 2016 dirigida per Andy Tennant i escrita per Gary Kanew i Claudia Myers. La pel·lícula és protagonitzada per Shirley MacLaine, Jessica Lange, Demi Moore i Billy Connolly en el seu paper final abans de retirar-se.
La pel·lícula narra la història de l'Eva, que queda vídua i rep per error de la Seguretat Social un xec de 5 milions de dòlars enlloc dels 50.000 que li corresponien realment. Marxa amb la seva millor amiga a Canàries, i inicien el que havia de ser el viatge de la seva vida i que acaba convertint-se en una fugida de la justícia.
La pel·lícula es va estrenar al canal estatunidenc Lifetime el 22 d'agost de 2016, abans de ser estrenada en una versió limitada el 16 de setembre de 2016, per The Weinstein Company i RADiUS-TWC. La pel·lícula ha estat doblada al català i es va emetre per primer cop a TV3 el 31 de desembre de 2018.

## Referències

* ↑ Fleming, Mike. «Andy Tennant Signs With Paradigm, Has Shirley MacLaine, Jacki Weaver, Alan Arkin Circling 'Wild Oats'». Deadline.com. [Consulta: 19 juny 2014].
* ↑ «CANNES: Jessica Lange, Sarah Jessica Parker Joining Shirley Maclaine in ‘Wild Oats'». Variety, 09-05-2014. [Consulta: 19 juny 2014].
* ↑ Fleming, Mike. «Andy Tennant Signs With Paradigm, Has Shirley MacLaine, Jacki Weaver, Alan Arkin Circling 'Wild Oats'». Deadline.com. [Consulta: 19 juny 2014].
* ↑ «Demi Moore Replacing Sarah Jessica Parker in ‘Wild Oats'». Variety, 11-06-2014. Arxivat de l'original el 2014-06-17. [Consulta: 19 juny 2014].
* ↑ Fleming, Mike. «Shirley MacLaine Joins 'Wild Oats'». Deadline.com. [Consulta: 19 juny 2014].
* ↑ «Wild Oats». [Consulta: 15 agost 2016].
* ↑ «Wild Oats». Arxivat de l'original el 28 d’agost 2016. [Consulta: 28 agost 2016].
* ↑ «Com reines». ésAdir. [Consulta: 5 setembre 2021].
# Riu Guadiaro

El Guadiaro és un riu al sud de la península Ibèrica, que discorre per les províncies de Màlaga i Cadis. El topònim Guadiaro possiblement deriva de l'idioma àrab, wad auro, "riu d'or" i en llatí es coneixia com a Flumen Barbesula Alternativament podria tractar-se d'una arrel lingüística indoeuropea *er- 'fluir, moure's'.
Neix a la Serranía de Ronda a uns 1.400 m d'altitud i desemboca a Sotogrande. Té una llargada d'uns 80 km, una conca de 1.504,7 km², un cabal mitjà de 30 m³/s. El Guadiaro és un dels principals rius de la Conca Hidrogràfica del Sud. Hi ha un important transvasament de les aigües cap a les localitats de la Badia de Cadis a través d'un túnel entre Cortes de la Frontera (Màlaga) i Ubrique (Cadis). Els seus principals afluents són l'Hozgarganta (35 km) i el Genal. Forma l'únic aiguamoll de la Costa del Sol, amb unes 27 hectàrees oficialment protegides.

## Referències

* ↑ VV.AA, Por los ríos de Málaga. Airon Ediciones, Màlaga, 2004, ISBN 84-96124-03-7
* ↑ Jábega: Descubirmiento de Cilniana en Estepona
* ↑ http://penadacataverna.blogspot.com.es/2013/07/regos-do-aro-e-arovello.html Etimología de "rego de Aro" y similares

## Enllaços externs

* Informació i notícies del riu Guadiaro
* Presa de las Buitreras - Transvasament Guadiaro-Majaceite
# Gigi Goode

Gigi Geggie (Woodstock, Illinois, 2 de desembre de 1997), amb el nom artístic de Gigi Goode, és una drag queen dels Estats Units i personalitat de televisió coneguda per haver quedat en segona posició a la dotzena temporada del programa de talents estatunidenc RuPaul’s Drag Race.

## Biografia

Samuel Geggie va néixer el 2 de desembre de 1997 a Woodstock, Illinois, i té ascendència escocesa i escandinava. La seva mare, Kristi, és dissenyadora de roba i d’interiors. Geggie va ser introduït a la cultura LGBT als 12 anys pel seu oncle obertament gai. Va començar a fer drag a una edat primerenca amb l'ajut de la seva mare, que inicialment no ho aprovava, i va actuar en públic per primera vegada als 15 anys.
Geggie va assistir a Woodstock High School, on es van graduar el 2016. Va assistir a la Millikin University de Decatur, Illinois, on es va especialitzar en art i va rebre l'any 2017 el premi David S. Monroe Art, que distingeix els "èxits excepcionals en art, reconeixent els estudiants per la seva especialitat, l'excel·lència en el seu treball i mostrar una actitud professional" Més tard va abandonar Millikin i es va traslladar a Los Angeles.
És membre de la House of Avalon, un grup creatiu amb altres artistes queer, com la també drag queen i guanyadora de Drag Race Symone.
El 2020, Goode va competir a la dotzena temporada de la competició de telerrealitat RuPaul's Drag Race, on va ser la concursant més jove de la temporada i va quedar en segona posició. Goode va guanyar els reptes principals dels episodis 4, 6, 7 i 12. Els crítics van elogiar el paper de Goode al programa, destacant les seves habilitats de moda i comèdia.

## Vida personal

Geggie s'identifica com a gènere fluid.

## Referències

* 1 2 Hess, Liam Vogue, 24-04-2020. ISSN: 0042-8000 [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ Alter, Rebecca Vulture.com, 15-05-2020 [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ Blanton, Kayla Bustle, 20-03-2020 [Consulta: 20 març 2020].
* 1 2 Sanders, Wren Them., 07-04-2020 [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ «Finding His Feet». , 15-07-2020. Registre de franc necessari
* ↑ Clarendon, Dan. «Gigi Goode credits their mom for 'feeding the flame' of their identity» (en anglès). Queerty, 24-11-2020. [Consulta: 7 març 2021].
* ↑ Distinguished Faculty Lecture & Honors Convocation, 27-04-2017 [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ «Inside the colourful world of Ru Paul superstar Gigi Goode». , 01-09-2020.
* ↑ Quinn, Dave People, 29-05-2020. ISSN: 0093-7673. OCLC: 794712888 [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ «RuPaul's Drag Race's Gigi Goode praised by fans as they come out as gender fluid during show». , 05-04-2020.
* ↑ «Divina De Campo discusses the impact of Gigi Goode coming out as gender fluid on Drag Race». , 09-04-2020.
# Conferència de Creativitat

La Conferència de Creativitat (The Creativity Conference) és un esdeveniment consistent en una trobada global que pretén explorar les excel·lències de la creativitat. Es va iniciar del 22 al 24 de gener de 2021 en línia. A l’agost del 2021, va tenir lloc la segona edició de la conferència, a Reykjavík, Islàndia. Hi va haver 81 discursos de 63 ponents, tant a les conferències de gener com d’agost del 2021. Maxim Jago és el director de la Conferència de Creativitat. Els ponents de l'esdeveniment van ser els representants de més de 50 creatius de primer nivell mundial.

## Visió general

Maxim Jago va iniciar la Conferència de Creativitat el gener de 2021. La idea principal era unir la gent per explorar la creativitat i compartir idees. Els temes principals eren la fotografia, les belles arts, les arts escèniques, la música, la cinematografia, els jocs, la literatura i la inspiració. L'esdeveniment va incloure 72 sessions.
En primer lloc, l'esdeveniment s'havia d’organitzar a Reykjavík, Islàndia. La ubicació es va canviar a causa de la pandèmia Covid-19.
La conferència va consistir en presentacions de ponents, concurs de curtmetratge d’un minut i debats. Vashi Nedomansky va ser convidat com a jutge del concurs.
Artists United, Blackmagic Design, Raindance, FilmDoo i altres empreses es van convertir en els socis de l'esdeveniment. Va ser patrocinat per Intel, Dell Technologies i NVIDIA Studio.

## Referències

* ↑ «Creativity Conference is een inclusief project gelanceerd door Maxim Jago» (en neerlandès), 24-07-2021. [Consulta: 4 setembre 2021].
* ↑ «The Creativity Conference» (en anglès americà), 19-01-2021. [Consulta: 4 setembre 2021].
* ↑ «The Creativity Conference, Free!» (en anglès), 21-12-2020. [Consulta: 4 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
* LinkedIn
* Facebook
# Corbevax

Corbevax o BioE COVID-19, és una vacuna contra la COVID-19 desenvolupada pel Texas Children's Hospital en l'Escola de Medicina de Baylor (Houston), i amb permís a l'empresa biofarmacèutica índia Biological E. Limited (BioE) per al desenvolupament i la producció.
És una vacuna de subunitats proteiques.
A diferència d'altres vacunes, Corbevax no busca patentar-se, i el seu objectiu és esdevenir barata i fàcil de distribuir.

## Referències

* ↑ Raghavan, Prabha «Explained: How is Biological E's Corbevax different?». , 10-06-2021.
* ↑ «A prospective open label randomised phase-I seamlessly followed by phase-II study to assess the safety, reactogenicity and immunogenicity of Biological E's novel Covid-19 vaccine containing Receptor Binding Domain of SARS-CoV-2 for protection against Covid-19 disease and some amount of sperm in its drug when administered intramuscularly in a two dose schedule (0, 28D) to healthy volunteers.». Clinical Trials Registry India, 13-01-2021. Arxivat de l'original el 12 novembre 2020.
* ↑ «CEPI partners with Biological E Limited to advance development and manufacture of COVID-19 vaccine candidate». CEPI, 29-12-2020.
* ↑ «Biological E. Limited and Baylor COVID-19 vaccine begins clinical trial in India». Baylor College of Medicine, 16-11-2020.
* ↑ «Biological E initiates human trials of vaccine». Mint, 16-11-2020.
* ↑ Salam, Erum «Texas scientists' new Covid-19 vaccine is cheaper, easier to make and patent-free». The Guardian, 15-01-2022 [Consulta: 16 gener 2022].
COVID-19 i la Pandèmia de COVID-19 :
Als Països Catalans :
Salut :
# Criada 74

Criada 74 fou un col·lectiu d'artistes mallorquins, del moviment avui anomenat la Nova Plàstica Mallorquina, que dinamitzaran la vida cultural mallorquina entre el 1973 i el 1977 de manera provocativa i rompent amb l'oficialisme cultural. El grup estava integrat inicialment per Catalina Bonnín, Bartomeu Cabot, Josep Canyelles, Valentí Castanyer, Miquel Àngel Femenias, Àngel Muerza, Lleonard Muntaner, Carme Roig, Vicenç Torres i Miquel Trias. Posteriorment, quedà reduït a Josep Canyelles, Miquel Àngel Femenias, Àngel Muerza, Carme Roig i Vicenç Torres, i amb la incorporació de Ramon Valentí.
El grup es donà a conèixer el 1974 a la llibreria Tous, de Palma, amb l'exposició de la imatge estereotipada d'una criada, pintada de forma idèntica per cada un dels artistes, com a denúncia de l'art anquilosat dels concursos. L'obra fou presentada, i rebutjada, als certàmens d'Andratx i Felanitx. De les accions que dugueren a terme, en destaquen quatre. La primera fou la participació el 1975 en el Primer Cicle d’Investigacions Plàstiques d’Alcúdia, quan instal·laren cent figures serigrafiades i aferrades damunt fusta arreu de la murada d’Alcúdia, les quals representaven policies agressius i polítics sinistres com l'emperador vietnamita Bảo Đại. La policia franquista confiscà totes les figures en qüestió d’hores. La segona acció-exposició tengué lloc l’any 1976 al Col·legi Oficial d’Arquitectes de les Illes Balears, on recrearen l’ambient claustrofòbic, sòrdid i amenaçador d’una comissaria. De nou, l'exposició fou clausurada per ordre governativa. La tercera acció sonada comptà amb la participació del crític Damià Ferrà-Ponç i artistes aliens al grup com Andreu Terrades i Horacio Sapere, i consistí a irrompre a la Sala Mozart durant el lliurament dels Premis Ciutat de Palma del 1977 i, entre altres gestos, repartir entre els assistents bosses de paper perquè hi vomitessin i repartir el manifest A un art oficial. Finalment, la quarta acció-exposició de ressò fou la mostra anomenada “Expo-Caca” a la Galeria Latina de Palma. L'exposició constava de set tasses de vàter enfilades dalt d’una mena d’altars i envoltades totes de centenars d’excrements falsos –fets amb pasta de paper i pintats– però d’aparença molt realista. Ofensiva i grollera amb humor, la mostra mereixé l’atenció de revistes aleshores tan mainstream com Interviú, un fet que ja permetia entreveure de quina manera al cap dels anys s'acabarien assumint, mediàticament i socialment, la provocació artística i el concepte de revolta. Tot i la seva breu durada, fou una temptativa dinamitzadora, crítica i provocativa que assolí un gran ressò a Mallorca.

## Referències

* 1 2 3 «Criada 74». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 4. Palma: Promomallorca, p. 310. ISBN 84-8661702-2.
* 1 2 Pons, Pere Antoni. «Criada 74: criticar l’oficialisme, rebentar l’oficialisme», 30-11-2018. [Consulta: 21 desembre 2021].