OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Narciso Suárez Amador

Narciso Suárez Amador (Valladolid, Espanya 1960) és un piragüista castellanolleonès, ja retirat, guanyador d'una medalla olímpica.

## Biografia

Va néixer el 18 de juliol de 1960 a la ciutat de Valladolid, població situada a la província homònima de Castella i Lleó.

## Carrera esportiva

Va participar, als 20 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica), on al costat de Santos Magaz finalitzà setè en la prova masculina de C-2 500 metres, aconseguint així un diploma olímpic, i cinquè en la semifinal de la prova C-2 1000 metres. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units) va aconseguir al costat de Enrique Míguez la medalla de bronze en la prova masculina de C-2 500 metres. En aquests mateixos Jocs ambdós piragüistes finalitzaren sisens en el C-2 1000 metres, aconseguint així un diploma olímpic. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a Seül (Corea del Sud) finalitzaren quarts en la semifinal de la prova de C-2 500 metres i setè en la prova C-1 500 metres, aconseguint així un nou diploma olímpic. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), la seva última participació olímpica, finalitzà novament quart en la semifinal en la prova C-2 500 metres.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat 5 medalles als Jocs del Mediterrani, destacant dues medalles d'or.
# Carlos Alazraqui

Carlos Jaime Alazraqui (Yonkers, Nova York, 20 de juliol del 1962) és un actor còmic i doblatge, i també cantant, estatunidenc d'origen àrab argentí que ha interpretat, entre d'altres, el policia James Garcia a la sèrie Reno 911!, i que ha posat la veu a molts personatges de dibuixos animats, com ara a les sèries Phineas i Ferb o Un paio de família.

## Filmografia

| Any | Títol | Paper |
| 1998 | The Godson | Tony Montana |
| 1998 | An All Dogs Christmas Carol | Chihuahua |
| 1998 | A Bug's Life | Formiga "I'm Lost!" |
| 1999 | Dirt Merchant | Ronny Orlando |
| 2000 | The Life and Adventures of Santa Claus | Wisk |
| 2000 | CatDog: The Great Parent Mystery | Winslow/Lube |
| 2001 | Osmosis Jones | Eyewitness i altres veus |
| 2001 | Mickey's Magical Christmas: Snowed in at the House of Mouse | Panchito Pistoles |
| 2001 | Jimmy Neutron: El nen inventor (Jimmy Neutron: Boy Genius) | Sheen's Dad |
| 2002 | Shteps | Nigel Bell |
| 2003 | Spanish Fly | Enrique |
| 2003 | Buscant en Nemo (Finding Nemo) | Bill |
| 2004 | I Downloaded a Ghost | Winston Pritchett |
| 2004 | Soccer Dog: European Cup | Director Blair |
| 2004 | Combustion | Kenny Barrows |
| 2004 | El castell ambulant (Howl's Moving Castle) | Veus addicionals |
| 2004 | Kangaroo Jack: G'Day U.S.A.! | Dude #1 |
| 2004 | Bob Esponja: la pel·lícula (The SpongeBob SquarePants Movie) | Goofy Goober announcer/Squire/Victor the Thief |
| 2005 | The Toy Warrior | |
| 2005 | ¡Mucha Lucha!: The Return of El Maléfico | Rikochet/Mr. Midcarda/Slurf |
| 2005 | The Proud Family Movie | Puff/Board member |
| 2006 | Happy feet: trencant el gel | Néstor |
| 2007 | Camp Lazlo: Where's Lazlo? | Lazlo/Clam/Milt the Hippo/Fred the Bear |
| 2007 | Reno 911!: Miami | Deputy James Garcia |
| 2007 | Ben 10: Race Against Time | Grey Matter |
| 2008 | WALL-E | VN-GO the Paint Bot |
| 2008 | Space Chimps | Houston |
| 2008 | Ponyo | Veus addicionals |
| 2009 | The Haunted World of El Superbeasto | Bennie Redriguez |
| 2010 | Curious George 2: Follow That Monkey! | Conductor |
| 2010 | The Invited | Charlie Evans |
| 2010 | Justice League: Crisis on Two Earths | Breakdance/Secret Service agent |
| 2010 | Space Chimps 2: Zartog Strikes Back | Houston/Piddles the Clown/Camera guy |
| 2010 | Toy Story 3 | Veus addicionals |
| 2010 | Batman: Under the Red Hood | Chi Chi/Thug #1 |
| 2010 | Cats & Dogs: The Revenge of Kitty Galore | Cat Gunner/Cat Spy Analyst |
| 2010 | Sex Tax: Based on a True Story | Branson |
| 2011 | Happy Feet Two | Néstor |
| 2012 | Justice League: Doom | Bane |
| 2013 | Monsters University | Veus addicionals |
| 2013 | Planes | El Chupacabra |
| 2013 | Free Birds | Amos |
| 2013 | I Know That Voice | Ell mateix |
| 2014 | The Book of Life | Chuy (el porc) |

## Enllaços externs

* Carlos Alazraqui - Lloc web oficial
# Ceuta Unida

Ceuta Unida és un partit polític de Ceuta. Va ser fundat el 1987 per, entre d'altres, Rafael Montero Palacios.
En les eleccions municipals de 1987 aconseguí representació després d'aparèixer dos mesos abans de les eleccions.
Es va presentar a les eleccions autonòmiques de juny 1999.

## Referències

* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 662. ISBN 84-930048-0-4.
* ↑ Manuel Aznar, Luis «El PSOE queda en minoría en Ceuta y mantiene su mayoría en Melilla». El País, 12-06-1987 [Consulta: 13 maig 2019].
* ↑ Rontomé Romero, Carlos. «Populismo durante la era Aznar: el GIL en Ceuta». A: España en democracia: Actas del IV Congreso de Historia de Nuestro Tiempo. Universidad de La Rioja, 2014, p. 316. ISBN 978-84-617-1203-8.

## Bibliografia

* Márquez Cruz, Guillermo. La Formación de gobierno y la práctica coalicional en las ciudades autónomas de Ceuta y Melilla (1979-2007). Barcelona: Institut de Ciències Polítiques i Socials, 2003.
# Children of Jazz

Children of Jazz és una pel·lícula muda dirigida per Jerome Storm i protagonitzada per Theodore Kosloff i Ricardo Cortez, entre d'altres, tot i que inicialment el repartiment havia d'incloure Nita Naldi, Jacqueline Logan i Conrad Nagel. Basada en l'obra de teatre “Other Times” de Harold Brighouse, es va estrenar el 8 de juliol de 1923. La crítica del moment no la va considerar gaire bé i actualment es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

Babs Weston accepta casar-se amb l'aventurer Richard Forestall abans que aquest marxi precipitadament, acceptant el seu anell i prometent-li ser fidel. Quan Richard torna descobreix que la seva promesa s'ha convertit en una "víctima del jazz" i està compromesa amb dos homes més, un dels quals encara no està divorciat. Decideix deixar Babs i visita els seus pares a la seva illa al mar del Carib. Mentrestant, durant una festa, Babs i els dos seguidors prenen un aeroplà per viatjar cap al sud i són sorpresos per una tempesta que els obliga a aterrar a l'illa on viuen els pares de Richard. Aquest s'ocupa de reformar els joves fent-los treballar en coses útils i recupera Babs que decideix dur una vida més saludable.

## Repartiment

* Theodore Kosloff (Richard Forestall)
* Ricardo Cortez (Ted Carter)
* Robert Cain (Clyde Dunbar)
* Eileen Percy (Babs Weston)
* Irene Dalton (Lina Dunbar)
* Alec B. Francis (John Weston)
* Frank Currier (Adam Forestall)
* Snitz Edwards (Blivens)
* Lillian Drew (Deborah)

## Referències

* 1 2 «“Children of Jazz”». Film Daily XXV, 12, 15-07-1923, pàg. 8.
* ↑ «Children of Jazz». Motion Picture News, 21-07-1923, pàg. 305.
* ↑ «Children of Jazz» (en anglès). American Film Institute Catalog. [Consulta: 15 novembre 2020].
* ↑ «Best and worse». Film Daily XXV, 61, 12-09-1923, pàg. 1-2.
* ↑ «Children Of Jazz / Jerome Storm [motion picture]» (en anglès). American Silent Feature Film Survival Database, 05-01-2017. [Consulta: 15 novembre 2020].
# Manticle

Manticle (en grec antic Μάντικλος Mántiklos) va ser un endeví grec originari de Messènia que visqué cap als segles VI-V aC. Era fill del també endeví Teocle, i membre de la família dels Iàmides. Pausànias parla d'ell quan explica la Tercera guerra messènica (cap al 490 aC), però alguns estudiosos dubten de la seva historicitat.
Segons Pausànias, Manticle va tenir un paper destacat durant l'assetjament del Mont Ira pels espartans als últims mesos de la guerra. Va ser, al costat del seu pare, un dels primers que es va llençar contra els enemics. Més tard, quan els messenis es retiraven, el rei Aristòmenes va posar com a caps de grup al seu fill Gorgos i a Manticle. Acabada la guerra, tots dos van ser posats pel rei al davant d'una expedició de messenis per establir-se fora del Peloponès. Des del mont Cilene, Gorge i Manticle van proposar rutes diferents. Gorgos, com a príncep, volia apoderar-se de Zacint, però Manticle, com a endeví, proposava oblidar Messènia i l'odi cap als espartans i navegar fins a Sardenya.
Però Anaxilau, tirà de Règion, els va proposar que s'instal·lessin a Zancle, a Sicília, a canvi que l'ajudessin a expulsar els seus habitants. Quan els zancleus, atacats per terra pels messenis i per mar pels de Règion, es van refugiar als altars i santuaris dels déus, Anaxilau va donar ordre als messenis que matessin tots els homes i que les dones i els nens fossin venuts com a esclaus. Gorgos i Manticle van demanar al tirà que no els obligués a fer els mateixos crims que els espartans els havien fet a ells. Manticle va predir greus successos si ho feien així. Zancleus i messenis van viure en pau i la ciutat va anomenar-se Messene. Manticle va fer aixecar, fora de les muralles de la ciutat, el santuari d'Hèracles Manticle.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Pausànias. Descripció de Grècia, IV, 16, 1; IV, 21, 2; IV, 21, 8; IV, 23, 5-10
* 1 2 3 4 5 Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 196. ISBN 8481641618.
# Cinecittà

Cinecittà (de l'italià: Cine(ma) città, ciutat del cinema és un gran estudi cinematogràfic situat a Roma, situat al llarg de la via Tuscolana a la perifèria oriental de la ciutat.
És considerada el bressol del cinema italià. Pertany a Cinecittà Luce S.p.A. i des del 1997 la gestiona Cinecittà Studios S.p.A.
S'hi han rodat més de 3.000 pel·lícules, noranta de les quals han rebut una nominació als premis Oscar i 47 han guanyat el guardó. Hi han treballat, entre d'altres, Federico Fellini, Francis Ford Coppola, Luchino Visconti i Martin Scorsese.

## Història

Aquests estudis van ser fundats l'any 1937 sota el règim feixista de Benito Mussolini i el seu cap de cinema Luigi Freddi amb un propòsit de fer propaganda sota l'eslògan "Il cinema è l'arma più forte" (el cinema és l'arma més forta). Aquests estudis van ser bombardejats per les tropes aliades durant la Segona Guerra Mundial. A la dècada de 1950 s'hi van fer nombroses pel·lícules estatunidenques com Ben Hur, i els estudis van quedar molt associats al director Federico Fellini.
Després d'un període de gairebé fallida econòmica a la dècada de 1980, Cinecittà va ser privatitzada pel govern italià.
Pink Floyd hi va fer actuacions durant la The Division Bell Tour del 19 al 21 de setembre de 1994.
El 9 d'agost de 2007 un incendi destruí uns 3000 m² de Cinecittà però no afectà els llocs on es va rodar Ben Hur. En juliol de 2018, un nou incendi va destruir els decorats de la reconstrucció de l’antiga Roma que van servir per a la sèrie de televisió Rome, produïda per HBO.
Una recreació de la Capella Sixtina va servir per al rodatge de The Two Popes de HBO en 2018.

## Produccions notables

* La dolce vita (1960)
* Satyricon
* Gangs of New York de Martin Scorsese
* The Life Aquatic with Steve Zissou de Wes Anderson
* La Passió de Crist dirigida per Mel Gibson
* La versió televisiva italiana del Big Brother ("Gran Germà"): Grande Fratello

## Referències

* ↑ «Fire torches film sets at Rome's historic Cinecitta». Canadian Broadcasting Corporation, 10-08-2007 [Consulta: 25 abril 2009].
* ↑ «Roma, incendio a Cinecittà: brucia la "Roma antica" degli studios» (en italià). Il Messagero, 07-07-2018. [Consulta: 9 octubre 2021].
* ↑ Billson, Anne. «Anthony Hopkins' 20 best film performances – ranked!» (en anglès). The Guardian, 08-04-2001. [Consulta: 9 octubre 2021].

## Enllaços externs

* Sito ufficiale di Cinecittà Luce S.p.A.
* Sito ufficiale di Cinecittà Studios S.p.A.
* Filmografia essenziale delle produzioni realizzate negli studi di Cinecittà Arxivat 2009-03-19 a Wayback Machine.
* La rinascita del cinema italiano. Il cinema dei telefoni bianchi Arxivat 2011-06-06 a Wayback Machine. sul sito di RAI International
* Cinecittà Si Mostra Arxivat 2011-06-16 a Wayback Machine.
# Con Hermida y compañía

Con Hermida y compañía (posteriorment titulat Con Hermida y Cía) va ser un programa de televisió d'Espanya, dirigit i presentat per Jesús Hermida en la cadena Antena 3 entre 1993 i 1996.

## Format

Cada setmana es proposa un tema de debat sobre una cuetión d'actualitat que és introduït per la presentador Marta Robles. Seguidament s'entaula un debat entre personalitats acadèmiques i culturals, conduït per Jesús Hermida.
Després de la sortida de Robles del programa, Carlos García Hirschfeld i Candela Palazón també van col·laborar en les labors de presentació.

## Convidats

Entre els contertulians habituals del programa, figuren, entre d'altres, el Premi Nobel de Literatura Camilo José Cela, el també escriptor Fernando Sánchez Dragó, els polítics Celia Villalobos, Pilar Rahola, Jesús Gil y Gil, Amparo Rubiales i Cristina Almeida, els periodistes Andrés Aberasturi, José Oneto, Miguel Ángel Gozalo, Victoria Prego, Pilar Cernuda, Fernando Jáuregui, Nativel Preciado, Javier González Ferrari, Isabel San Sebastián, Pedro J. Ramírez, Consuelo Álvarez de Toledo, Moncho Alpuente i Pilar Urbano i els actors Adolfo Marsillach i José Sacristán.

## Referències

* ↑ «Hermida arranca su programa con un debate sobre el bilingüismo en Cataluña». La Vanguardia, 29-09-1993.
* ↑ «El castellano en Cataluña, a debate esta noche en "Hermida y compañía"». Diari ABC, 29-09-1993.
* ↑ Hermida y compañía / Antena 3 (22.00), El Paísm 20 d'octubre de 1993

## Enllaços externs

* Con Hermida y cía a carta-de-ajuste.blogspot
# Continental (pel·lícula)

Continental és una pel·lícula gallega dirigida per Xavier Villaverde el 1989 i protagonitzada per Eusebio Poncela, Héctor Alterio, Marisa Paredes, Cristina Marcos i Jorge Sanz entre d'altres, i que ha estat subvencionada per la Conselleria de Cultura de la Xunta de Galicia.

## Argument

El Continental és un bar prostíbul situat en una zona portuària que se disputan dues bandes de mafiosos. Ambdues van estar antigament a càrrec del mateix capo, Gonçalves, a qui van eliminar en la seva lluita pel poder. Per això, passats alguns anys després de la seva desaparició, la seva sombra segueix pesant en forma de maledicció sobre els membres d'ambdues bandes.

## Repartiment

Els intèrprets de la pel·lícula per orde alfabètic són Alberto Alonso, Joaquín Alonso-Colmenares, Héctor Alterio, Manuel Areoso, Marina Asal, Feodor Atkine, Antonio Durán "Morris", Angelita Enríquez, Mónica García, Xosé Lois González, Juan Graell, Fernando Guillén, Xavier R. Lourido, Elina Luaces, Manuel Manquiña, Carlos Marcet, Cristina Marcos, Luisa Martínez, Lola Baldrich, Nancho Novo, Marisa Paredes, Eusebio Poncela, Eduardo Puceiro, Canco Ramonde, Antón Reixa, Orlando Rodríguez, Eufemia Román, Jorge Sanz, Antonio F. Simón, Marisa Soto, Gonzalo Uriarte.

## Premis i nominacions

Estrenada el novembre de 1989 al cinema Fraga de Vigo, va participar en el certament Cinegalicia amb Urxa de Carlos López Piñeiro y Alfredo García Pinal, i Sempre xonxa, de Chano Piñeiro, i també fou escollit per clausurar la Setmana de Cinema Espanyol de París de 1989. També fou nominada al Goya al millor director novell de 1989.

## Referències

* ↑ Veinte años de sueños de cine rotos, La Voz de Galicia, 2 de desembre de 2009
* ↑ El certamen Cinegalicia estrena 'Continental', de Xavier Villaverde
* ↑ Continental al web dels Premis Goya

## Enllaços externs

* Consello da Cultura Galega
* Axencia Audiovisual Galega
# DTS HD

DTS Master Audio HD és el nou format de codificació d'àudio HD (High Definition, en català Alta Definició) sense pèrdues, utilitzat en els nous discs òptics HD-DVD i Blu-Ray, entre d'altres, que serveixen com a suport per a la comercialització i distribució de contingut audiovisual com el cinema, documentals, concerts, videojocs, etc.
Ha estat creat per la companyia Digital Theater System, i és una evolució d'anteriors formats de compressió d'àudio com el DTS. Anteriorment va ser conegut amb els noms DTS-HD o DTS++ (fins al 2004).

## Referències

* ↑ Thomson, K. «DTD Unveils DTS-HD Brand For High Definition Media Formats» (en anglès), 1 novembre 2004.

## Enllaços externs

* (anglès) DTS on Blu-ray & HD-DVD Arxivat 2007-11-21 a Wayback Machine.
* (anglès) DTS Digital Entretainment Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine.
# Daniel de Cortázar Larrubia

Daniel Francisco de Paula Cortázar y Larrubia (Madrid, 4 d'abril de 1844 - Madrid, 13 de febrer de 1927) va ser un enginyer de mines i acadèmic espanyol.

## Biografia

Va néixer en Madrid el 4 d'abril de 1844. Va estudiar les carreres d'Enginyeria de Mines i Dret. Va ser membre de la Reial Acadèmia Espanyola —primer corresponent i més tard numerari, en substitució de Cánovas del Castillo— i de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals —des de 1883, amb la medalla 11. President de la Reial Societat Espanyola d'Història Natural en 1894 director de la comissió del Mapa Geològic d'Espanya i de la revista La Naturaleza (1902), va ser col·laborador de publicacions periòdiques com La Ilustración Española y Americana, Metallurgical Review, Anales de la Industria y la Construcción o Revista Minera, Metalúrgica y de Ingeniería, entre d'altres, a més d'escriure diverses memòries i opuscles de caràcter científic. Vas morir el 14 de febrer de 1927 a la seva ciutat natal.

## Referències

* ↑ Puche Riart, 2004, p. 131.
* ↑ Puche Riart, 2004, p. 132.
* 1 2 Puche Riart, 2004, p. 141.
* ↑ Ossorio i Bernard, 1903, p. 92.
* ↑ Puche Riart, 2004, p. 138.
* ↑ Ossorio y Bernard, 1903, p. 92.
* ↑ Puche Riart, 2004, p. 131-146.
* ↑ «D. Daniel Cortázar». ABC [Madrid], 15-02-1927, pàg. 24.

## Bibliografia

* Ossorio y Bernard, Manuel. «Cortázar (Daniel)». A: Ensayo de un catálogo de periodistas españoles del siglo XIX. Madrid: Imprenta y litografía de J. Palacios, 1903.
* Puche Riart, Octavio «Daniel Francisco de Paula Cortazar y Larrubia (Madrid, 1844-Madrid, 1927)». Llull. SEHCYT, 27, 58, 2004, pàg. 131-146. ISSN: 0210-8615.
# David Frétigné

David Frétigné (Mayenne, 30 de juliol de 1970) és un ex-pilot de motociclisme francès. Es va iniciar en el motocròs i posteriorment també ha competit en enduro i ral·lis raid, com ara el Ral·li Dakar. Al llarg de la seva carrera va acabar quatre vegades entre els 10 millors en aquesta prova, una d'elles, el 2009, en tercera posició final. A banda, va aconseguir-hi vuit victòries d'etapa.
Frétigné fou pilot oficial de Yamaha entre el 1999 i el 2010, època durant la qual va guanyar, entre d'altres, cinc campionats de França d'enduro i un mundial per equips als ISDE (el 2001, a Briva). El 2011 va passar a pilotar per a BMW.

## Palmarès al Ral·li Dakar

* 2004: 7è (3 etapes)
* 2005: 5è (3 etapes)
* 2006: 13è (1 etapa)
* 2007: Abandona
* 2009: 3r
* 2010: 5è (1 etapa)
* 2013: Abandona

## Enllaços externs

* David Frétigné - Lloc web oficial (francès)
# David Vives Farrés

David Vives Farrés (Valls, 4 d'octubre de 1864 – Barcelona, 4 de juliol de 1936) fou un compositor català.

## Biografia

Fill de Josep Vives Pallàs i de Josepa Farrés Solé, família de la burgesia de Valls, començà a dedicar-se al negoci familiar, que eren les adoberies, i hi va treballar mentre va viure a Valls. De formació musical autodidacta, aprengué piano i violí i de jove començà a relacionar-se amb els cercles culturals de la ciutat, on feu amistat, entre d'altres, amb l'escriptor Narcís Oller, el poeta mossèn Anton Navarro, l'escultor Anselm Nogués i el pintor Francesc Galofré i Oller. Va crear un quartet format per nens i nois joves de la família i també va donar les primeres classes de música al seu germà Josep, qui més tard va estudiar al Conservatori de Brussel·les i va iniciar una carrera destacada com a concertista, però va morir als 25 anys.
El 1916 es va traslladar amb la seva família a Barcelona, on va tenir diversos alumnes als quals feia classes de piano, violí, solfeig i cant, entre els quals diverses figures conegudes del panorama musical de l'època, com ara Raquel Meller i Conxita Supervia.

## Obra musical

L'obra musical de David Vives s'emmarca dins de la tradició romàntica catalana d'Enric Granados i Isaac Albéniz. La major part de l'obra de Vives és per a piano i per a piano i veu, a més d'algunes composicions per a quartet o quintet de corda i per a petits conjunts de vent.
Entre les obres per a piano destaquen una Serenata per a piano, diverses havaneres i moltes peces ballables, com ara masurques, valsos i foxtrots. Per a veu i piano destaca el recull de cançons Brots de ginesta, amb poemes musicats de Narcís Oller, Joan Maragall i mossèn Anton Navarro, entre d'altres, generalment per a soprano i piano. També compongué una sardana, Roses d'abril, possiblement amb lletra d'Anton Navarro.

## Referències

* ↑ «Obres compostes per vives-i-farres-david :: PortalSardanista». Arxivat de l'original el 2019-01-22. [Consulta: 21 gener 2019].
* ↑ «Catàleg de partitures de l'ESMUC». [Consulta: 14 març 2014].
# David Álvarez Flores

David Álvarez Flores (Madrid, 1900 - aneu., 20 de juliol de 1940) va ser un caricaturista, il·lustrador, gravador i publicista espanyol, afusellat per la dictadura franquista.
Encara que nascut a Madrid, es va instal·lar jove a Tolosa, on va iniciar la seva carrera com a dibuixant en els anys 1920 a Sant Sebastià al costat d'altres artistes de l'època com el seu amic Pedro Antequera Azpiri, treballant, entre d'altres, en l'empresa Gráficas Laborde y Labayen. Durant la seva estada al País Basc va desenvolupar una tècnica pròpia de gravat en planxa de zinc, i com a resultat de la mateixa es troben dues de les seves millors obres, 'Txistulari y Sorgiña'. El 1930 es va associar amb Gustavo de Maeztu, i plegats van crear l'empresa Gustavo David. Amb Antequera Azpiri va tornar a Madrid el 1934 i va treballar per a El Magisterio Español com a il·lustrador de multitud de llibres de text. Amb el cop d'estat del 18 de juliol de 1936 que va donar lloc a la Guerra Civil es va incorporar a les Milícies Basques Antifeixistes, combatent en la defensa de Madrid amb l'Exèrcit Popular Republicà amb el grau de capità. També va col·laborar en el disseny de cartells durant el conflicte. Va ser detingut al final de la guerra, sent empresonat en la presó Conde de Toreno, on també va ser portat Antequera Azpiri. A la presó va realitzar infinitat de dibuixos a molts dels detinguts, com Antonio Buero Vallejo.
El 28 d'abril de 1939 el diari ABC publicava a la seva pàgina 15 sota el títol Continuen les detencions dels autors de nombrosos robatoris i assassinats: "[detingut] David Álvarez Flores, ajudant del tinent coronel "roig" Ortega, que va organitzar el sinistre SIM." El juliol del 1940 i després d'un Consell de guerra que ho va condemnar per rebel·lió i del que no va ser informada la família, va ser afusellat a les tàpies del cementiri de l'est a Madrid.

## Referències

* Retratos desde la prisión, diariovasco.com, 26 de gener de 2011.
* Retratos desde la prisión. Dibuixos de Pedro Antequera i David Álvarez Arxivat 2011-01-30 a Wayback Machine., hoyesarte.com.
* Caricaturas entre rejas, El País, 26 de gener de 2011.
* El legado de David Álvarez, diariovasco.com, 20 de gener de 2010.
# Declaració d'independència d'Indonèsia

La Declaració d'independència d'Indonèsia (en indonesi: Proklamasi Kemerdekaan Indonesia, o simplement Proklamasi) va ser llegida a les 10:00:37 del 17 d'agost de 1945. La declaració va marcar l'inici de la resistència diplomàtica i armada de la Revolució Nacional Indonèsia en contra de forces dels Països Baixos i civils proneerlandesos, fins que aquests últims van acceptar la independència d'Indonèsia de forma oficial el 1949. El 2005, els Països Baixos van declarar que havien acceptat el 17 d'agost de 1945 com la data d'independència de facto. En una entrevista de 2013 amb l'historiador indonesi Sukotjo, entre d'altres, s'havia demanat al govern neerlandès acceptar formalment la data d'independència com el 17 d'agost de 1945.
El document va ser signat per Sukarno i Mohammad Hatta, que l'endemà van ser nomenats president i vicepresident del país, respectivament.

## Referències

* ↑ «Dutch govt expresses regrets over killings in RI». Jakarta Post, 18-08-2005 [Consulta: 23 novembre 2008]. Arxivat 2011-06-07 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-06-07. [Consulta: 27 gener 2019].
* ↑ «Indonesië wil erkenning onafhankelijkheidsdag» (en neerlandés). Nederlandse Omroep Stichting, 08-09-2013. [Consulta: 15 setembre 2013].