OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Google AI

Google AI és una divisió de Google dedicada a la intel·ligència artificial. Va ser anunciat a Google I/O 2017 pel CEO Sundar Pichai.
Projectes:
* Servei de TPU (unitats de processament tensor) basades en núvol per desenvolupar programari d'aprenentatge automàtic.
* Desenvolupament de TensorFlow.
* El núvol de recerca TPU ofereix accés gratuït a un clúster de TPU al núvol als investigadors que es dediquen a la investigació d'aprenentatge automàtic de codi obert.
* Portal de més de 5.500 publicacions de recerca (a partir de setembre de 2019) del personal de Google.
* Magenta: un equip de recerca d'aprenentatge profund que explora el paper de l'aprenentatge automàtic com a eina en el procés creatiu. L'equip ha llançat molts projectes de codi obert que permeten a artistes i músics ampliar els seus processos mitjançant IA.
* Sycamore : un nou processador quàntic programable de 54 qubits.
* LaMDA : una família de models de llenguatge neuronal conversacional.

## Referències

* ↑ Jhonsa, Eric. «Google Has an AI Lead and Is Putting It to Good Use» (en anglès). TheStreet.com, 18-05-2017. [Consulta: 19 maig 2017].
* ↑ «Google I/O'17: Google Keynote» (en anglès). YouTube. Google Developers. [Consulta: 18 maig 2017].
* ↑ Bergen, Mark. «Google to Offer New AI 'Supercomputer' Chip Via Cloud» (en anglès). Bloomberg News, 17-05-2017. [Consulta: 19 maig 2017].
* ↑ Vanian, Jonathan. «Google Hopes This New Technology Will Make Artificial Intelligence Smarter» (en anglès). Fortune, 17-05-2017. [Consulta: 19 maig 2017].
* ↑ «TensorFlow – Google.ai» (en anglès). Google.ai. [Consulta: 21 maig 2017].
* ↑ «TPU Research Cloud» (en anglès). sites.research.google. [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ «Publications – Google AI» (en anglès). Google AI. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2019. [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ «Magenta» (en anglès). Magenta.tensorflow.org. [Consulta: 19 febrer 2019].
* ↑ «tenorflow/magenta» (en anglès). github.com. [Consulta: 19 febrer 2019].
* ↑ «Quantum Supremacy Using a Programmable Superconducting Processor» (en anglès). Google AI Blog. [Consulta: 1r abril 2020].
* ↑ Condon, Stephanie. «Google I/O 2021: Google unveils new conversational language model, LaMDA» (en anglès). ZDNet, 18-05-2021. Arxivat de l'original el 18 maig 2021. [Consulta: 12 juny 2022].
# Albert Juanola i Boera

Albert Juanola i Boera (Palafrugell, 1937) és un polític català, alcalde de Palafrugell entre 1979 i 1983. Pèrit mercantil, ha treballat en el ram del suro, en empreses ubicades a Sant Feliu de Guíxols, Palafrugell, Barcelona, Madrid i Suïssa. Va ser secretari general de l'Associació d'Empresaris Surers de Catalunya (Aecork) l'any 1966, de la Federació Espanyola del Suro (Fedacor) i de la Confederació Europea del suro (Celiège).
A les eleccions municipals de 1979, Juanola encapçalava la candidatura de CiU, que va ser la més votada. Va ser el primer alcalde de la nova etapa democràtica, fins al 1983. Llavors, va seguir com a regidor, va ser elegit diputat provincial i va presidir la Comissió d'Ensenyament i Cultura de la Diputació de Girona fins a l'any 1987, en que acabà la seva carrera política. Va formar part del Consell Rector de la Cooperativa Econòmica Palafrugellenca, va ser president de la junta directiva del Casal Popular de Palafrugell i és jutge de pau de Palafrugell des de 2003. També va ser membre del Patronat del Museu del Suro de Palafrugell i del Patronat Francesc Eiximenis de Girona, i secretari de l'Institut d'Estudis del Baix Empordà.
És autor de nombrosos treballs d'investigació, especialment sobre el suro i el cooperativisme. També ha col·laborat en mitjans de comunicació: Revista de Palafrugell, Crònica d'un Any, Campanar, Proa, Revista de Girona, Estudis del Baix Empordà, Butlletí de l'Associació Catalana en Pro de la Justícia, entre d'altres.
Juanola ha donat a l'Arxiu Municipal de Palafrugell el seu fons, que fa referència a diferents responsabilitats i interessos del seu productor especialment entre els anys 1970 i 1990.

## Referències

* ↑ Bofill Blanc, Josep «"Tarradellas podria haver absorbit les diputacions"». El Punt [Palafrugell], 01-05-2011.
* 1 2 3 4 5 6 «Fons Albert Juanola Boera». Arxiu Municipal de Palafrugell. [Consulta: 18 juliol 2020].
* 1 2 «Juanola Boera, Albert». Ajuntament de Palafrugell. [Consulta: 5 maig 2019].

## Enllaços externs

* Fons Albert Juanola Boera a l'Arxiu Municipal de Palafrugell
# Holmau

El Holmau és un riu d'Alemanya que neix al nord de Fuhlenrüe, un veïnat del municipi de Hasenmoor a l'estat de Slesvig-Holstein a Alemanya. Desguassa l'aiguamoll del Hasenmoor, antigament una vasta zona pantanosa de més de 600 hectàreas que va donar el seu nom al municipi. El pantà font es va reduir per l'explotació de la torba, ara destituïda i l'expansió de l'agricultura. Conflueix amb l'Osterau a Bimöhlen, a la frontera amb Bad Bramstedt. Pertany a la conca de l'Stör, un afluent major de l'Elba.
El nom és compost d'holm, un topònim i -au que significa aigua, rec, riu.

## Afluents

* Siekrehmgraben
* Jittkampgraben
* Moorgraben
* Klashorngraben
* Grosskoppelgraben
* Bredenviertgraben
* Rechter Hörn
* Ellerrehmgraben
* Schulgraben
* Wiesenhofgraben
* Kleine Au/Fuhlenrüer Graben

## Referències

* ↑ «Hasenmoor (FFH De 2025-303» (pdf). Govern de Slesvig-Holstein.
* ↑ AA.VV.. Gesamtliste der Fließgewässer im Elbeeinzugsgebiet (en alemany). Magdeburg: FGG Elba, 2012, p. 7.
* ↑ Anlagenverzeichnis, 2003, p. 54.
* ↑ Anlagenverzeichnis, 2003, p. 61.
* ↑ Anlagenverzeichnis, 2003, p. 55.
* ↑ Anlagenverzeichnis, 2003, p. 56.

## Bibliografia

* Anlagenverzeichnis Osterau. Heidmühlen: Gewässerpflegeverband Osterau, 2013, p. 63. Arxivat 2016-08-18 a Wayback Machine.
# Cinquè planeta (hipotètic)

En la història de l'astronomia, un grapat de cossos del sistema solar han estat considerats com el cinquè planeta del Sol. Sota l'actual definició de planeta, l'objecte astronòmic sota la denominació de cinquè planeta és Júpiter.

## Possibles cinquens planetes en la història

Hi ha tres idees principals pel que fa a planetes hipotètics entre Mart i Júpiter.

### Asteroides

Durant el segle xix, es van descobrir gran nombre d'asteroides, que van ser considerats planetes. Júpiter es va convertir al sisè planeta amb el descobriment de Ceres en 1801. Poc després, altres tres asteroides, Pal·les (1802), Juno (1804), i Vesta (1807) van ser descoberts. Van ser comptabilitzats com a planetes per separat, a pesar que compartien una òrbita definida per la llei de Titius-Bode. Entre 1845 i 1851, onze asteroides addicionals van ser descoberts i Júpiter s'havia convertit al planeta XX. A partir d'aquest punt, els astrònoms van començar a classificar als asteroides com planetes menors. Arran de la reclassificació dels asteroides en el seu propi grup, Júpiter es va convertir al cinquè planeta, una vegada més. Amb la redefinició de planeta de 2006, Ceres ara es considera un planeta nan.

### Teoria de la destrucció

Des de fa molt temps es creu que un hipotètic planeta entre Mart i Júpiter va ocupar l'espai on es troba actualment el cinturó d'asteroides. Els científics del segle xx anomenaren aquest hipotètic planeta Faetó avui dia la hipòtesi de Faetó, teoria que avui dia ha quedat obsoleta pel model d'acreció, ha estat descartada per la comunitat científica, no obstant això, alguns científics marginals consideren aquesta teoria com a creïble i fins i tot probable.

### Teoria del Planeta V

Basats en de simulacions de l'espai de la NASA, els científics John Chambers i Lissauer Jack han proposat l'existència d'un planeta entre Mart i el cinturó d'asteroides, que posseïa una òrbita excèntrica i inestable, fa 4 mil milions d'anys. La desaparició d'aquest planeta en el sistema solar s'associa al Bombardeig intens tardà en l'Hadeà. Chambers i Lissauer també afirmen que amb tota probabilitat aquest Planet V va acabar estavellant-se contra el Sol. A diferència de cinquè planeta de la Teoria de la Destrucció, al Planeta V no s'atribueix la creació del cinturó d'asteroides.

## Cinquè planeta en la ficció

El concepte d'un cinquè planeta que havia estat destruït formant el cinturó d'asteroides, com en la Teoria de la Destrucció, ha estat molt popular en la ficció.

## Referències

* ↑ Hilton, James L. «When did asteroids become minor planets?». O.S. Naval Observatory. Arxivat de l'original el 2006-05-20. [Consulta: 25 maig 2006].
* ↑ «Long-Destroyed Fifth Planet May Have Caused Lunar Cataclysm». Space.com. Arxivat de l'original el 8 d'abril de 2002. [Consulta: 9 novembre 2006].
* ↑ «A NEW DYNAMICAL MODEL FOR THE LUNAR LATE HEAVY BOMBARDMENT». Chambers and Lissauer, NASA Estimis. [Consulta: 9 novembre 2006].
# Pequeños milagros

Pequeños milagros és una pel·lícula argentina dirigida per Eliseo Subiela que va llançar la casa productora Promisa. Es va estrenar a l'Argentina, el 4 de setembre de 1997.

## Argument

Rosalía és una noia introvertida i tímida que treballa com a caixera en un supermercat. Està fermament convençuda que és una fada i que es va quedar atrapada en aquest món. Un dia descobreix que és capaç de moure objectes amb la seva ment i té l'esperança de fer realitat la possibilitat d'ajudar a la gent amb aquest do. Santiago, un jove solitari, coneix a Rosalía a través d'una càmera que va instal·lar en una parada d'autobús. Dia a dia l'observa, sense sospitar que ella també busca l'amor i un miracle els acostarà.
Durant la pel·lícula s'intercalen entre els diàlegs referències textuals de Alejandro Casona Alejandro Casona (Mi querida queridísima…); així com versos de Fernando Pessoa (Tots els ocasos es van fondre en la meva ànima... o Hi ha tan poca gent que estimi els paisatges que no existeixen!...), entre d'altres. També, dins de la música de la pel·lícula es pot escoltar recurrentment el famós Adagi de Alessandro Marcello (Concert per a oboè en Re menor).
Com diu Eliseo Subiela, “a Pequeños milagros es mostra (més que es conta) la història d'una dona que es creia fada. Aquesta pel·lícula és un conte per a adults ferits i espantats enfront de la nit. Adults necessitats de recuperar alguna cosa de la infantesa perduda: una mica de fantasia i amor”.

## Repartiment

* Héctor Alterio com Pare de Rosalía
* Antonio Birabent com Santiago
* Mónica Galán com Susana
* Julieta Ortega com Rosalía
* Ana María Picchio com Mare de Rosalía
* Francisco Rabal com Don Francisco
* Guadalupe Subiela com fada
* Maricel Álvarez

## Premis inominacions

Premis
    Grand Prix al Festival Internacional de Films per la Infantesa i la Joventut, Tunis, 1999.
Nominacions
    Nominada a dos premi Cóndor de Plata.
    Nominada a la millor pel·lícula del XXX Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya, 1997.

## Referències

* ↑ Pequeños milagros a cinelatinoamericano.org
* ↑ Pequeños milagros en el cine de Subiela, El Tiempo, 22 de gener de 1999
* ↑ "No creo en la suerte ni en los Padres Famosos" Julieta Ortega per Ramiro Cristóbal. A: Cambio 16, ISSN 0211-285X, Nº. 1386 (22 JUNY), 1998, págs. 72-73

## Enllaços externs

* Pequeños milagros a cinenacional.com
* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Fastweb

Fastweb S.p.A. és una empresa italiana de telecomunicacions especialitzada en telefonia terrestre i connexions de banda ampla; forma part del grup de comunicacions suís Swisscom AG. A Itàlia opera en el sector de la telefonia mòbil 4G com a operador virtual sota la xarxa TIM.
En nombre de clients, és el tercer operador de telefonia fixa a Itàlia (11,5% del mercat a 30/06/2016) després de TIM i Wind. L'empresa va cotitzar a la borsa de Milà l'any 2000, però l'any 2011 les accions es van retirar després de l'OPA de Swisscom.

## Referències

* ↑ «FASTWEB Company Information | Company Profile» (en anglès). [Consulta: 15 setembre 2013].
* ↑ «Swisscom Italia - Company Profile» (en anglès). [Consulta: 15 setembre 2013].
* ↑ «AGCOM, Osservatorio sulle comunicazioni del 2º trimestre 2016» (PDF). [Consulta: 11 juliol 2016].

## Vegeu també

* Swisscom

## Enllaços externs

* Fastweb - Lloc web oficial
# Petrocephalus

Petrocephalus és un gènere de «lluços del riu Nil» de la família Mormyridae i és l'únic gènere de la subfamilia Petrocephalinae, que fa que sigui un grup monofilètic dintre d'aquesta, amb aproximadament 30 espècies i subespècies.
Aquestos peixos són nadius d'Àfrica i són endèmics d'Angola, Camerun, el Gabon, República Centreafricana, Mali, Níger, Nigeria i República del Congo. La seva àrea de distribució s'observa principalment en la conca del Congo, Pool Malebo, i els rius Kouilou-Niari, Sanaga, Nyong i Ogooué, entre d'altres.

## Taxonomia

* Petrocephalus ansorgii (Boulenger, 1903)
* Petrocephalus balayi (Sauvage, 1883)
* Petrocephalus bane (Lacépède, 1803)
** Petrocephalus bane bane (Lacépède, 1803)
** Petrocephalus bane comoensis (de Mérona, 1979)
* Petrocephalus binotatus (Pellegrin, 1924)
* Petrocephalus bovei (Valenciennes, 1847)
** Petrocephalus bovei bovei (Valenciennes, 1847)
** Petrocephalus bovei guineensis (Reizer, Mattei & Chevalier, 1973)
* Petrocephalus catostoma (Günther, 1866)
** Petrocephalus catostoma catostoma (Günther, 1866)
** Petrocephalus catostoma congicus (L. R. David i Poll, 1937)
** Petrocephalus catostoma haullevillei (Boulanger, 1912)
** Petrocephalus catostoma tanensis (Whitehead i Greenwood, 1959)
* Petrocephalus christyi (Boulanger, 1920)
* Petrocephalus cunganus (Boulanger, 1910)
* Petrocephalus gliroides (Vinciguerra, 1897)
* Petrocephalus grandoculis (Boulanger, 1920)
* Petrocephalus hutereaui (Boulanger, 1913)
* Petrocephalus keatingii (Boulanger, 1901)
* Petrocephalus levequei (Bigorne i Paugy, 1990)
* Petrocephalus microphthalmus (Pellegrin, 1908)
* Petrocephalus pallidomaculatus (Bigorne & Paugy, 1990)
* Petrocephalus pellegrini (Poll, 1941)
* Petrocephalus sauvagii (Boulanger, 1887)
* Petrocephalus schoutedeni (Poll, 1954)
* Petrocephalus similis (Lavoué, 2011)
* Petrocephalus simus (Sauvage, 1879)
* Petrocephalus soudanensis (Bigorne & Paugy, 1990)
* Petrocephalus squalostoma (Boulanger, 1915)
* Petrocephalus sullivani (Lavoué, Hopkins i Kamdem Toham, 2004)
* Petrocephalus tenuicauda (Steindachner, 1895)
* Petrocephalus wesselsi (Kramer i van der Bank, 2000)

## Filogènia

| Mormyroidea | Mormyridae Mormyrinae Campylomormyrus Gnathonemus Genyomyrus Marcusenius Hyperopisus Brevimyrus Hippopotamyrus Pollimyrus Stomatorhinus Boulengeromyrus Ivindomyrus Paramormyrops Mormyrus Brienomyrus Isichthys Mormyrops Myomyrus Petrocephalinae Petrocephalus  Gymnarchidae |

## Referències

* ↑ Taxonomic Serial No (TSN):649797
* 1 2 Stiassny, 2007.
* ↑ Stiassny, 2007, p. 232-246.
* ↑ Gosse, 1984.
* ↑ Lavoue, 2011.

## Bibliografia

* Stiassny, Melanie L. J. Poissons d'eaux douces et saumâtres de basse Guinée, ouest de l'Afrique centrale (vol.1) (en francès). IRD, 2007, p. 800. ISBN 978-2-7099-1621-9.
* Gosse, J.P; Daget, J. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (vol.2) (en anglès). OSTROM, 1984, p. 520. ISBN 2-87177-002-6.
* Lavoue, S. (2011). "A new species of Petrocephalus Marcusen 1854 (Osteoglossomorpha: Mormyridae) from the Sanaga River basin, Cameroon." Arxivat 2014-09-05 a Wayback Machine. (article en anglès).
# Guerra dels Malcontents

La Guerra dels Malcontents o "del rei cap per avall" fou una insurrecció armada de caràcter absolutista radical que es va desenvolupar el 1827 a la Catalunya rural, i en menor mesura al País Valencià, Aragó, País Basc i Andalusia contra el que es consideraven mesures desencertades del govern de Ferran VII, com ara la col·laboració amb destacats liberals i l'establiment de mesures fortament centralistes. Els Malcontents defensaven la religió, la tradició i acusaven la cort central d'estar plena de maçoneria. Els dirigents de la insurrecció és consideraven "l'exèrcit de la fe" i el seu símbol "l'àngel exterminador". Aquesta insurrecció va ser la precursora del carlisme.

## Antecedents

A finals del Trienni Liberal es va esdevenir la Guerra de la Regència d'Urgell, però alguns militars desencantats amb el caire centralista i liberal del govern de Madrid van recolzar un absolutisme radical que proposava el pretendent carlí, qui havia promès restablir els furs.

## La guerra

Entre març i abril de 1827, amb caràcter de ressorgiment nacional i de protesta contra els liberals, es revoltà Pere Planas entre Vic i Manresa, i Joan Cavalleria, Josep Busoms i Josep Galceran i Escrigàs i els voluntaris del Lluçanès a Berga i Ripoll, derrotant els mossos d'esquadra, Joan Rafí Vidal, que va arribar a ocupar Reus i Valls, i Salvador Llovet i Antoni Trillas a Tortosa, però la seva acció no va prosperar i, a l'abril, es van acollir a un indult reial. Al juliol van aparèixer més partides i al setembre tenien controlada part del centre i nord de Catalunya, amb uns 30.000 homes armats i establint la capital entre Vic i Manresa, on el 29 d'agost van establir una Junta Superior del Govern del Principat, que va editar El Catalán Realista i que tenia com a lema «Visca el rei i mori el mal govern!».
El 28 de setembre de 1827, Ferran VII va arribar a Tarragona i es desactivà la revolta.

## Conseqüències

A finals del 1827 el moviment havia estat esclafat, uns 300 ultrareialistes van ser deportats a Ceuta i els principals caps insurrectes afusellats a Tarragona. La majoria dels seus líders van ser executats, entre ells Josep Busoms, o van exiliar-se a França.

## Referències

* ↑ «Guerra dels Malcontents». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Sauch Cruz, 2001, p. 146.
* ↑ Abellan i Manonellas, 2006, p. 570.
* ↑ Pons Anguera, Antoni. Libro de varias cosas sucedidas en esta villa y algunos parages de Cataluña. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 90-91. ISBN 8486387728.
* ↑ Sauch Cruz, 2001, p. 160.
* ↑ Oller i Vila, Josep «Guerrillers absolutistes i carlins: «Jep dels Estanys» i Josep Grandia «el Nai»» (PDF). L'Erol, revista cultural del Berguedà, Vallcebre, un poble per descobrir, 56, 1997, pàg. 20-22 [Consulta: 20 gener 2015].

## Bibliografia

* Abellan i Manonellas, Joan Anton «Els Galceran: Una nissaga carlina de Prats de Lluçanès». AUSA, XXII, 158, 2006.
* Sauch Cruz, Núria «La guerra dels Malcontents al corregiment de Tortosa». , 5, 2001, p. 141-183.

## Vegeu també

* Guerres Carlines
# El gall dindi

El gall dindi (Le Dindon) és un oli sobre tela de 80 × 65 cm realitzat per Chaïm Soutine vers l'any 1925 i dipositat al Museu de l'Orangerie de París.

## Context històric i artístic

L'any 1925 i al seu estudi del carrer de Saint Gothard, a prop de Montparnasse, Soutine pintà, seguint la mateixa vena que la dels bous escorxats, nombrosos animals morts, en especial la colpidora sèrie de les peces d'aviram a mig plomar, penjades pel coll, sacsejant-se encara en la seua agonia. Els seus quadres sobre bous escorxats s'inspiraven clarament en les famoses pintures de Rembrandt (de qui havia vist al Louvre el Bou escorxat), mentre que l'aviram penjat d'aquesta obra al·ludeix al ritual jueu del Kapparot, el qual té lloc la vigília del Yom Kippur i que, segurament, fou presenciat per Soutine a la seua Belarús natal.

## Descripció

El cos estirat del gall dindi, groc, tacat de vermell, ocupa el centre de la composició i destaca sobre un fons lúgubre, mentre el plomatge de color blau nocturn de les ales de l'animal es desplega sobre tota la base del quadre. Separat del cos per les plomes blaves que encara li queden al coll, el cap sembla conservar un darrer alè de vida, amb el bec obert de bat a bat, immobilitzat en un crit de dolor.

## Referències

* 1 2 3 Pierre Georgel, José Francisco Yvars, Jean-Pierre Labiau, 2002. De Renoir a Picasso: obres mestres del Musée de l'Orangerie, París. Barcelona: Fundació "la Caixa". ISBN 8476647808. Pàgs. 188-189.
* 1 2 3 Museu de l'Orangerie Arxivat 2021-01-20 a Wayback Machine. (francès) i (anglès)

## Enllaços externs

* Images d'Art (francès) i (anglès)
* Flickr
# Gran Premi d'Itàlia del 2004

El Gran Premi d'Itàlia del 2004 (oficialment anomenat LXXV Gran Premio Vodafone d'Italia 2004) va ser la quinzena prova de la temporada 2004 de Fórmula 1. Va tenir lloc al circuit de Monza, a Monza, Itàlia, del 10 al 12 de setembre del 2004.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 2 | Rubens Barrichello | Ferrari | 53 | 1h 15' 18. 448 | 1 | 10 |
| 2 | 1 | Michael Schumacher | Ferrari | 53 | + 1.347 s | 3 | 8 |
| 3 | 9 | Jenson Button | BAR - Honda | 53 | + 10.197 s | 6 | 6 |
| 4 | 10 | Takuma Sato | BAR - Honda | 53 | + 15.370 s | 5 | 5 |
| 5 | 3 | Juan Pablo Montoya | Williams - BMW | 53 | + 32.352 s | 2 | 4 |
| 6 | 5 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 53 | + 33.439 s | 10 | 3 |
| 7 | 4 | Antônio Pizzonia | Williams - BMW | 53 | + 33.752 s | 8 | 2 |
| 8 | 11 | Giancarlo Fisichella | Sauber - Petronas | 53 | + 35.431 s | 15 | 1 |
| 9 | 14 | Mark Webber | Jaguar - Cosworth | 53 | + 56.761 s | 12 | |
| 10 | 7 | Jarno Trulli | Renault | 53 | + 1' 06.316 min. | 9 | |
| 11 | 16 | Ricardo Zonta | Toyota | 53 | + 1' 22.531 s | 11 | |
| 12 | 12 | Felipe Massa | Sauber - Petronas | 52 | + 1 Volta | 16 | |
| 13 | 15 | Christian Klien | Jaguar - Cosworth | 52 | + 1 Volta | 14 | |
| 14 | 18 | Nick Heidfeld | Jordan - Ford | 52 | + 1 Volta | 20 | |
| 15 | 21 | Zsolt Baumgartner | Minardi - Cosworth | 50 | + 3 Voltes | 19 | |
| Ret | 8 | Fernando Alonso | Renault | 40 | Virolla | 4 | |
| Ret | 19 | Giorgio Pantano | Jordan - Ford | 33 | Accident | 17 | |
| Ret | 20 | Gianmaria Bruni | Minardi - Cosworth | 29 | Incendi | 18 | |
| Ret | 6 | Kimi Räikkönen | McLaren - Mercedes | 13 | Motor | 7 | |
| Ret | 17 | Olivier Panis | Toyota | 0 | Accident | 13 | |

## Altres

* Pole: Rubens Barrichello 1' 20. 089
* Volta ràpida: Rubens Barrichello 1' 21. 046 (a la volta 41)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-16. [Consulta: 23 juliol 2010].
# Sociaal-Liberale Partij

Sociaal-Liberale Partij (Partit Social-Liberal) va ser un partit flamenc, d'esquerres i regionalista, sorgit el 2001 a conseqüència de la escissió del partit històric Volksunie. Aleshores va prendre el nom de SPIRIT (Sociaal Progressief Internationaal Regionalistisch Integraal-democratisch Toekomstgericht, social, progressiu, internacional, regionalista, integraldemocràtic am visió cap al futur) fins a abril 2008, que va adoptar el de VlaamsProgressieven, però el primer de gener de 2009 va tornar al nom original de Sociaal-Liberale Partij. Es presentà en coalició amb el Socialistische Partij Anders a les eleccions legislatives belgues de 2003 i 2007, així com a les eleccions regionals belgues de 2004, on va obtenir dos diputats al Parlament flamenc. El 2009 s'integra a Groen!, els verds de Flandes, i continua existint com una associació independent.
# Walnut Grove

«Walnut Grove» té aquests significats:
* Walnut Grove (Alabama)
* Walnut Grove (Califòrnia)
* Walnut Grove (Geòrgia), town al comtat de Walton (Geòrgia, Estats Units)
* Walnut Grove (Comtat de McDonough), població a l'estat d'Illinois
* Walnut Grove (Minnesota)
* Walnut Grove (Mississipi)
* Walnut Grove (Missouri)
* Walnut Grove (Tennessee)
* Walnut Grove (Washington)