OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Grand Ole Opry

El Grand Ole Opry és un programa de ràdio de música country. Es retransmet en directe cada setmana des d'un teatre a Opryland, a Nashville (Tennessee). És l'emissió de ràdio més antiga de la història dels Estats Units (des del 28 de novembre de 1925). Dedicat a honorar la música country i la seva història, l'Opry presenta una barreja de cantants famosos i músics contemporanis que interpreten música country, bluegrass, americana, folk i gospel, a més de representacions còmiques i comèdies. Atrau centenars de milers de visitants de tot el món i milions d’oients de ràdio i internet. Actualment és propietat d’Opry Entertainment (una divisió de Ryman Hospitality Properties, Inc.).
Als anys 30, l'emissora WSM va convertir el programa en una tradició musical de dissabte a la nit en gairebé 30 estats. El 1939 va debutar a nivell nacional a NBC Radio. L'Opry es va traslladar a una seu permanent, el Ryman Auditorium, el 1943. A mesura que es va desenvolupar en importància, la ciutat de Nashville es va convertir en la "capital de la música country".
La pertinença a l'Opry continua sent un dels èxits més destacats per a tots aquells que es dediquen a la música country. Des de 1974, l'espectacle s'ha emès des de la Grand Ole Opry House a l'est del centre de Nashville, amb una incursió anual d’hivern de tres mesos al Ryman des del 1999. A més dels programes de ràdio, els espectacles han estat televisats esporàdicament al llarg dels anys.

## Referències

* ↑ «Music & the Spoken Word». National Radio Hall of Fame. [Consulta: 11 setembre 2020].
* ↑ «Grand Ole Opry». National Radio Hall of Fame. National Radio Hall of Fame. Arxivat de l'original el de desembre 22, 2017. [Consulta: 21 desembre 2017]. «radio's longest-running musical program»
* ↑ «About The Opry». Grand Ole Opry. Gaylord Entertainment. Arxivat de l'original el July 27, 2016. [Consulta: 26 gener 2010].
* ↑ «Music/Grand Ole Opry». The Radio Hall of Fame. Arxivat de l'original el September 8, 2008. [Consulta: 26 gener 2010].
* ↑ «Grand Ole Opry». A: The Columbia Electronic Encyclopedia, 6th ed.. Columbia University Press.
* ↑ «Country Music History». Country Music Hall of Fame and Museum. Country Music Foundation, Inc.. Arxivat de l'original el November 3, 2010. [Consulta: 28 gener 2010].

## Enllaços externs

* Grand Ole Opry - Lloc web oficial
* Grand Ole Opry a TV Espectacle sencer del 28 d'abril de 1956 en blanc i negre (anglès)
* Library of Congress Local Legacies Project: Grand Ole Opry (anglès)
* Grand Ole Opry Tickets
# Tirofàgia

La tirofàgia (grec: Τυρινή, Tiriní, o grec: Τυροφάγος, Tirofagos) és l'última setmana de carnaval en el calendari litúrgic ortodox. El seu nom, que deriva de la paraula grega τῡρός (tirós, ‘formatge’), és degut al fet que durant aquests dies ja no es pot menjar carn, però encara es poden consumir llet i productes lactis (així com peix i ous). L'últim dia d'aquesta setmana és el diumenge de tirofàgia, que és seguit pel Dilluns Pur i, per tant, per l'inici de la gran quaresma.
Se celebra arreu de Grècia, amb costums tradicionals com l'encesa de la copa a Kalí Vrissi, així com en altres contrades del món on hi ha creients ortodoxos.

## Referències

* 1 2 «Llibre dels Apòstols». Església Ortodoxa "Protecció de la Mare de Déu", 2002. [Consulta: 5 febrer 2025].
* 1 2 «Llibre de les Parèmies». Església Ortodoxa "Protecció de la Mare de Déu", 2002. [Consulta: 5 febrer 2025].
* ↑ «Άναμμα κούπας» (en grec). mythotopia.eu. Institut de la Llengua i el Processament de la Parla. [Consulta: 26 agost 2023].
# Grup de l'ardennita

El grup de l'ardennita és un grup de minerals de la classe dels silicats. Està format per quatre espècies: alpeïta, ardennita-(As), ardennita-(V) i kannanita; totes quatre cristal·litzen en el sistema ortoròmbic.
| Espècie | Fórmula |
| Alpeïta | Ca₄Mn3+ 2Al₂(Mn$^{3+}$Mg)(SiO₄)₂(Si₃O$_{10}$)(V$^{5+}$O₄)(OH)₆ |
| Ardennita-(As) | Mn2+ 4Al₄(AlMg)(AsO₄)(SiO₄)₂(Si₃O$_{10}$)(OH)₆ |
| Ardennita-(V) | Mn2+ 4Al₄(AlMg)(VO₄)(SiO₄)₂(Si₃O$_{10}$)(OH)₆ |
| Kannanita | Ca₄Al₄(AlMg)(SiO₄)₂(Si₃O$_{10}$)(OH)₆ |
Ardennita-(Si) és com es coneix un membre d'aquest grup, no aprovat per l'Associació Mineralògica Internacional, en el qual el lloc d'As(T4) està predominantment ocupat per silici. Aquesta substitució s'uneix a un augment del contingut de Mn$^{3+}$ coordinat.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, els minerals del grup de l'ardennita pertanyen a "09.BJ: Estructures de sorosilicats amb anions Si₃O$_{10}$, Si₄O$_{11}$, etc.; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: orientita, rosenhahnita, trabzonita, thalenita-(Y), fluorthalenita-(Y), tiragal·loïta, medaïta, ruizita, kilchoanita, kornerupina, prismatina, zunyita, hubeïta i cassagnaïta.
L'alpeïta i la kannanita són dues espècies aprovades per l'IMA l'any 2016 i que només han estat descrites a les seves respectives localitats tipus. L'ardennita-(As) i l'ardennita-(V) han estat trobades en una trentena de jaciments de tot el planeta, sent espècies molt poc comunes.

## Referències

* ↑ «Ardennite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 abril 2021].
# Oreneta de ribera comuna

L'oreneta de ribera comuna, oreneta de ribera, culblanc de ribera, orenola de ribera, oronell de ribera, oronella de ribera, oroneta de ribera o parpalló (Riparia riparia) és una espècie d'ocell migratori de la família dels hirundínids (Hirundinidae). A l'estiu, el seu rang de distribució abasta pràcticament tot Europa i els països mediterranis i des del Paleàrtic fins a l'oceà Pacífic. És una espècie holàrtica que també es troba a Amèrica del Nord. Passa l'hivern a l'est i el sud d'Àfrica, Amèrica del Sud i el subcontinent indi. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
És petit, de vol ràpid i àgil i aleteig ràpid, d'uns 12 cm de longitud i 18 cm d'envergadura. Posseeix una part superior marró i una ventral més clara. És el primer a arribar a Europa en primavera, fins i tot abans que les orenetes comunes. Es concentra aviat en colònies, i nia en buits en talussos de terra o arenisca poc consolidada, donant lloc a dues niuades de quatre a cinc ous, d'abril a juny. Cria en penya-segats de terra, bancs de rius i àrees obertes de tot Europa menys a Islàndia.
S'alimenta en vol, capturant insectes a baixa i mitjana altura. El seu cant és un grinyol bronc, baix i aspre.

## Galeria d'imatges

* Oreneta de ribera
* Oreneta de ribera
* Oreneta de ribera
* Ous

## Referències

* ↑ «Oreneta de ribera comuna». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ Oronetes i falcies de Puçol. Pòster editat per l'Ajuntament de Puçol i Acció Ecologista - Agró. 2016
* ↑ «Diccionari de la llengua catalana». [Consulta: 7 maig 2022].
* ↑ «Swallows» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 610. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Collared Sand Martin. Riparia riparia» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2019. [Consulta: 11 setembre 2023].

## Bibliografia

* Hume. Rob. 2002. Guía de campo de les aves de España y Europa. Ediciones Omega ISBN 84-282-1317-8.

## Enllaços externs

* Vídeos, fotografies i gravacions a Internet Bird Collection (anglès)
# Campionat Individual de Raspall de 2005

El XX Campionat Individual és l'edició del 2005 del Campionat Individual de raspall per a pilotaires professionals.

## Pilotaires

* Agustí de Castelló
* Alberto d'Aielo de Malferit
* Armando de Bicorp
* Carlos d'Oliva
* Coeter II de Simat de la Valldigna
* Juan del Genovés
* Juan Gràcia de Potries
* Waldo d'Oliva

## Resultats

| Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | | Final | Final |
| 24 d'octubre, Castelló de la Ribera | 24 d'octubre, Castelló de la Ribera | | | | | |
| Armando | 25 | | | | | |
| Armando | 25 | 28 d'octubre, El Zurdo (Gandia) | 28 d'octubre, El Zurdo (Gandia) | | | | |
| Agustí | 05 | 28 d'octubre, El Zurdo (Gandia) | 28 d'octubre, El Zurdo (Gandia) | | | |
| Agustí | 05 | Armando | 10 | | | |
| 25 d'octubre, Oliva | 25 d'octubre, Oliva | | Armando | 10 | | | |
| 25 d'octubre, Oliva | 25 d'octubre, Oliva | Waldo | 25 | | | |
| Waldo | 25 | Waldo | 25 | | | |
| Waldo | 25 | | | | 5 de novembre, La Llosa de Ranes | 5 de novembre, La Llosa de Ranes |
| Carlos | 05 | | | | 5 de novembre, La Llosa de Ranes | 5 de novembre, La Llosa de Ranes |
| Carlos | 05 | | | | Waldo | 25 |
| 26 d'octubre, Xeraco | 26 d'octubre, Xeraco | | | | | Waldo | 25 |
| 26 d'octubre, Xeraco | 26 d'octubre, Xeraco | | | | Juan Cabanes | 05 |
| Juan Gràcia | 25 | | | | Juan Cabanes | 05 |
| Juan Gràcia | 25 | 30 d'octubre, El Zurdo (Gandia) | 30 d'octubre, El Zurdo (Gandia) | | | |
| Coeter II | 10 | 30 d'octubre, El Zurdo (Gandia) | 30 d'octubre, El Zurdo (Gandia) | | | |
| Coeter II | 10 | Juan Gràcia | 20 | | | |
| 27 d'octubre, Genovés | 27 d'octubre, Genovés | | Juan Gràcia | 20 | | | |
| 27 d'octubre, Genovés | 27 d'octubre, Genovés | Juan | 25 | | | |
| Juan | 25 | Juan | 25 | | | |
| Alberto | 10 | | | | | |
# Neue Deutsche Härte

La Neue Deutsche Härte, en català "nova duresa alemanya", i sovint abreujat a NDH, és un moviment musical sorgit a Alemanya als anys 90, i posteriorment expandit per la resta d'Europa. Se la sol considerar com un subgènere del metal industrial, però no està associada a cap moviment juvenil concret (encara que potser és més seguida pels aficionats a la música metal). El nom del moviment fa referència al moviment cultural també alemany dels anys 70, la Neue Deutsche Welle.

## Orígens musicals i estil

Generalment se sol considerar el metal industrial com l'origen del gènere, i la banda Oomph! com la seva iniciadora. Això no obstant, la Neue Deutsche Härte sol incorporar a les seves composicions un ritme més marcat i ballable que el de les bandes industrials nord-americanes, junt amb uns registres vocals més greus i una major duresa en els riffs de guitarra. Tot açò, unit a la gran popularitat del gènere, sobretot a Europa, ha fet que a voltes se l'anomene Tanzmetall (en català "metal de dansa"), nom popularitzat per la banda Rammstein. A més, els músics de Neue Deustsche Härte solen cantar en alemany en comptes d'anglès, encara que alguns com Rammstein tradueixen les seves lletres per a fer-les accessibles al públic anglosaxó.

## Popularitat i expansió

La Neue Deutsche Härte compta amb una gran popularitat al seu país natal, i prompte es va expandir arreu de tot Europa, en especial pel nord, on no és difícil escoltar aquesta classe de música a les discoteques i pubs alternatius. Els encarregats de popularitzar el gènere van ser els alemanys Rammstein, però també hi van col·laborar altres bandes com els seus iniciadors, Oomph!, el tema Augen auf! dels quals va ser bastant conegut durant llarg temps. Al sud d'Europa i la resta del món el Tanzmetall no és tan popular, en certa manera a causa de l'idioma i l'estil musical dur que no agrada massa als països mediterranis.

## Bandes de Neue Deutsche Härte

* ASP
* Bettelprinz
* b.o.s.c.h.
* Butzemann
* Dark Diamonds
* Dein Feuer
* Dementi
* Der Bote
* Die Allergie
* Die Apokalyptischen Reiter
* Die Vorboten
* die!
* Dossche
* Eisbrecher
* Eisenherz
* Eisheilig
* Erzwerk
* Etwas Dein
* Exfeind
* Extramensch
* Fleischmann
* Frau Falter
* Haertefall
* Hämatom
* Hammerschmitt
* Hanzel und Gretyl
* Heldmaschine
* Herren
* Hertzton
* Herzbruch
* Herzer
* Herzparasit
* In Extremo
* In Viro
* Joachim Witt
* Kind Tot
* Knorkator
* Krankheit
* L'Âme Immortelle
* Leichenwetter
* Letzte Instanz
* Maerzfeld
* Megaherz
* Menschenwahn
* Niederschlag
* nulldB
* Omega Lithium
* Oomph!
* Ost+Front
* Peragon
* Projekt Mensch
* Pronther
* Rammstein
* Rinderwahnsinn
* Ruoska
* Samsas Traum
* Schacht
* Scherbentanz
* Schlafes Bruder
* Schlagwerk
* Schock
* Schockraum
* Schwarzer Engel
* Schweisser
* Seelenzorn
* Silberschauer
* Stahlhammer
* Stahlmann
* Stark Treiben
* Stimmkraft
* Stoneman
* Subway to Sally
* Tanzwut
* Treibhaus
* Üebermutter
* Umbra et Imago
* Unheilig
* Untoten
* Von Den Ketten
* Weissglut
* Weto

## Vegeu també

* Metal industrial
* Neue Deutsche Welle
# Club Atlètic del Vallès

El Club Atlètic del Vallès, anomenat simplement Atlètic del Vallès o bé Atlètic Vallès, és un club de futbol de Granollers, nascut a finals dels anys 50 al barri obrer del Primer de Maig, al sud de la ciutat, aleshores en creixement. Ha estat en vàries etapes intermitents filial de l'EC Granollers.

## Història

Fundat el 26 d'agost de 1958 amb el nom de Sporting Club Granollers, només comptava en els seus inicis amb equips infantils, però el suport d'una bona massa social ràpidament facilità entrar a la Federació Catalana de Futbol dos anys després, amb la creació d'equips juvenils i finalment un amateur. A la temporada 1962-1963 va canviar de nom per l'actual.
Durant els primers anys va jugar en categories comarcals i territorials i la temporada 1995-1996 va ascendir a categoria preferent però al final de la temporada l'equip sènior desaparegué. No obstant, durant aquest darrer període el club se centrà en la formació i promoció del futbol base, disposant d'una escola de futbol i de nombrosos equips en categories inferiors. L'any 2007 va reaparèixer el primer equip que actualment competeix al grup 9 de la tercera catalana i juga els seus partits al Camp Municipal de Futbol de Primer de Maig de Granollers.

## Referències

* 1 2 3 Comarca Deportiva. Granollers, Any I n.18 p.2 (9 de desembre de 1964)
* 1 2 Vallés. Granollers, Època 2ª Any XXVII n.1317 Extra p.88 (24 d'agost de 1966)
* ↑ Comarca Deportiva. Granollers, Any XII n.460 Extraordinario de l'Ascensió p.16 (22 de maig de 1976)
* ↑ Vallés. Granollers, Època 2ª Any XXIII n.1070 (30 de setembre de 1962)
* ↑ «Fitxa del Club Atlètic del Vallès». Federació Catalana de Futbol. [Consulta: 15 abril 2019].
* ↑ «Camp Municipal de futbol de 1r. de Maig». Ajuntament de Granollers. [Consulta: 15 abril 2019].
# Joan Vinuesa Baliu

Joan Vinuesa Baliu (Barcelona, 1952) és un poeta, pintor i músic català. És un dels pioners dels recitals de poesia contracultural a la ciutat de Barcelona.

## Biografia

Va néixer al carrer Eusebi Plana del barri de Sants de Barcelona. Durant la seva joventut, als anys 70, va fer diferents viatges a espais de peregrinació contraculturals del moment com Katmandú, Goa o Cusco. En un d'aquests viatges a la selva del Perú i Bolívia, l'any 1984, és on decideix que es vol dedicar a la vida artística.
Vinculat a l'escena poètica contracultural catalana, afirma que mai ha presentat la seva obra a cap premi. El 1984 es converteix en un dels habituals del grup poètic dadaista O Així fent de presentador dels recitals de poesia contracultural que impulsaven Enric Casasses i Jordi Pope al bar La Figuera del barri de Gràcia de Barcelona. El 1989 va ser un dels fundadors de les publicacions poètiques la Sopa Negra amb Prudenci Reguant, Jordi Romea, Mercè García, Neus Dalmau i Fernando U i forma part de col·lectius com Sonda Expressiva de l'Animadèria o Hadramawts.
Publica els seus primers llibres de forma artesanal primer amb El crit de l'òliba i després amb Llibrets de la Sopa Negra. El 2008 publica amb LaBreu Edicions Alè per un drac. El 2012 s'hi suma El corn del sègol publicat per El Pont del Petroli. El 2016 retorna als llibres artesanals per editar La utopia de les paraules on acompanya els seus poemes amb il·lustracions de Lina Giralt. El 2019 publica La sardana dels dimonis amb La Garúa. La seva obra poètica combina aspectes biogràfics i ideològics amb una marcada vessant espiritual.
Ha publicat, també, dos treballs discogràfics, Joan Vinuesa i Cançonotes.

## Obra publicada

* 1991 El camí del Llamp (El crit de l'òliba)
* 1995 Feristela de bec i les falòrnies del radi (El crit de l'òliba)
* 1997 El tercer llibre (Llibrets de la Sopa Negra)
* 2001 L'arrel quadrada de Déu (Llibrets de la Sopa Negra)
* 2003 El llom del sol (Llibrets de la Sopa Negra)
* 2008 Alè per un drac (LaBreu Edicions)
* 2012 El corn del sègol (El Pont del Petroli)
* 2016 La utopia de les paraules (Llibrets de la Sopa Negra)
* 2019 La sardana dels dimonis (La Garúa)

## Referències

* 1 2 3 4 Tramullas, Gemma. «Joan Vinuesa: "La meva força està en la coherència, no en l'èxit»», 06-08-2019. [Consulta: 20 juny 2023].
* 1 2 Costa, Elisabet «Poesia pública a Barcelona (1984-2004)». Poesia pública a Barcelona (1984-2004), 26-09-2017.
* 1 2 3 4 Castillo, David. «La cançó infinita i la glòria d'existir - 09 ago 2019». [Consulta: 20 juny 2023].
* 1 2 «Joan Vinuesa presentarà aquest dijous els poemes de ‘La utopia de les paraules'», 02-02-2016. [Consulta: 20 juny 2023].
* 1 2 «Joan Vinuesa - Revista Foragitats». [Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «La utopia de les paraules - 20 febrer 2015», 20-06-2023. [Consulta: 20 juny 2023].
# Heinrich Greinacher

Heinrich Greinacher (Sant Gall, 31 de maig de 1880 - Berna, 17 d'abril de 1974) va ser un físic suís. Es considera un experimentador original i és el desenvolupador del magnetró i del multiplicador de Greinacher ..
Greinacher era l'únic fill del mestre sabater Heinrich Greinacher i la seva esposa Pauline, nascuda a Münzenmayer. Va anar a l'escola a Sant Gall i va estudiar física a Zúric, Ginebra i Berlín. També es va formar com a pianista al Conservatori Superior de Música de Ginebra. Originalment ciutadà alemany, es va naturalitzar el 1894 com a ciutadà suís. A Berlín, Greinacher va assistir a les conferències de Max Planck i es va doctorar el 1904 amb Emil Warburg. Va fer la seva habilitació el 1907 a la Universitat de Zúric i, el 1912, es va traslladar permanentment a Zuric. Del 1924 al 1952, va ser professor titular de Física Experimental a la Universitat de Berna i director de l'Institut Físic (abans Physics Cabinett).
El 1912, Greinacher va desenvolupar el magnetró i va fer una descripció matemàtica fonamental d’aquest tub. El 1914 va inventar el multiplicador Greinacher (un circuit rectificador per duplicar la tensió). El 1920, va generalitzar aquesta idea a un multiplicador de voltatge en cascada i va desenvolupar mètodes de detecció de partícules carregades (comptador proporcional, comptador d’espurnes). Als anys 30, mitjançant un multiplicador d’estil Greinacher inventat independentment per investigar nuclis atòmics, els investigadors britànics Cockroft i Walton van descobrir la radioactivitat artificial .
Greinacher es va casar dues vegades: el 1910 amb l'alemanya Marie Mahlmann, amb qui va tenir dos fills, i de nou el 1933 amb Frieda Urben des d'Inkwil.

## Fundació

El 1988 es va establir una fundació a Berna amb el nom de Heinrich-Greinacher-Stiftung de la finca de la parella Frieda i Heinrich Greinacher. Els ingressos per interessos del capital de la Fundació s'utilitzen per finançar el premi Heinrich Greinacher i per a la promoció de joves investigadors i científics.

## Referències

* ↑ H. Greinacher (1912) "Über eine Anordnung zur Bestimmung von e/m" (On an apparatus for the determination of e/m), Verhandlungen der Deutschen Physikalischen Gesellschaft, 14 : 856–864.
* ↑ "Invention of Magnetron"
* ↑ Physikalische Zeitschrift, <http://babel.hathitrust.org/cgi/pt?id=nyp.33433090815022;view=1up;seq=450>. Greinacher's voltage doubler appears in Fig. 4 on p. 412. He used chemical (electrolytic) rectifiers, which are denoted "Z" (Zellen, cells).
* ↑ Zeitschrift für Physik, doi:10.1007/bf01328615, <https://babel.hathitrust.org/cgi/pt?id=njp.32101065883751;view=1up;seq=205>

## Bibliografia

* Negotiations of the Swiss Society of Natural Sciences. Issue 154 (1974), p. 239-251 (with a catalog)
* Hans Erich Hollmann:physics and technology of the ultra-waves. Volume 1 Production ultrakurzwelliger oscillations.
* Heinz Balmer: Heinrich Greinacher zum Abschied. A: Physikalische Blätter. Bd. 30 (1974), Heft 10, S. 463-465

## Vegeu també

* Ionòmetre
* Generador Cockcroft-Walton

## Enllaços externs

* Un vídeo de demostració d’un tub de Greinacher Arxivat 2012-04-15 a Wayback Machine.
# José Vicente Concha

José Vicente Concha Ferreira (Bogotà, 1867 - Roma, 1929) va ser un polític i advocat colombià. Membre del Partit Conservador Colombià, va ser President de Colòmbia entre 1914 i 1918. Fill de don José Vicente Concha Lobo, polític i educador conservador, fundador del Col·legi (Universitat) Pío Nono, i de donya Adolfa Ferreira.
Advocat i diplomàtic, Representant a la Càmera en 1898 per Bogotà. Ministre de Guerra el 1901. Ambaixador als Estats Units el 1902. Es va resistir a signar un tractat amb aquest país, que veu com a improcedent per a Colòmbia i torna a la fi d'aquest any com a parlamentari. En 1910 es presenta com a candidat a la presidència de la república, però és derrotat pel candidat de la Unió Republicana Carlos Eugenio Restrepo en l'Assemblea Nacional. Amb el suport del Partit Liberal, dirigit per Rafael Uribe Uribe, aconsegueix la presidència de la república el 1914 - 1918, derrotant el candidat republicà, Nicolás Esguerra. Mor sent ambaixador de Colòmbia en Itàlia.

## Referències

* ↑ colombia.sa. «Presidentes de Colombia - José Vicente Concha». [Consulta: 30 agost 2014].
# Henuttaui

Henuttaui (ḥn.t t3.wy, "Senyora de les dues terres") va ser una princesa egípcia de la XIX Dinastia. Era filla del faraó Ramsès II.

## Biografia

Henuttaui en jeroglífic :
Henuttaui era filla del faraó Ramsès II i de la Gran Esposa Reial Nefertari. Era germanastra de Merneptah. Ella és la setena de les filles de Ramsès a les llistes, i la segona de les dues filles la mare de les quals és segur que va ser Nefertari.
La seva estàtua es troba al petit temple d'Abu Simbel, construït per a Nefertari. Els fills de Nefertari solen identificar-se sobre la base d’aquest temple: els prínceps Amonherkhepsef, Pareheruenemef, Merire i Meriatum i les princeses Meritamon i Henuttaui. Henuttaui no apareix a la façana del gran temple d'Abu Simbel, on s'hi mostren els dos primers fills i les sis filles grans de Ramsès, juntament amb Nefertari i la reina mare Tuya.

## Tomba

La seva tomba a la vall de les reines, anomenada amb el codi QV73, no es troba lluny de les d'altres membres de la família de Ramsès (QV68 - Meritamon, QV71 - Bintanath, QV75 - Henutmire); es troba entre les tombes de la seva germanastra gran Bintanath i la reina Duatentopet (QV74) de la XX Dinastia.
La tomba podria haver estat esculpida per a una princesa genèrica i després de la mort de Henuttaui es va adaptar a ella. En algunes zones de la tomba els cartutxos estan en blanc, però a la cambra funerària principal s'hi han registrat febles traces del seu nom. La tomba consisteix en una cambra funerària amb dos pilars i dues habitacions laterals. Les decoracions s'assemblen a les de la tomba de Nefertari.

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 164, 170.
* ↑ Demas i Agnew, 2012.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Demas, Martha; Agnew, Neville «Valley of the Queens Assessment Report» (en anglès). Getty Conservation Institute [Los Angeles], vol. 1, 2012.
* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.