OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# CAU

CAU: construcción, arquitectura, urbanismo va ser la revista del Col·legi Oficial d'Aparelladors i Arquitectes Tècnics de Catalunya i Balears. La seva primera edició es va realitzar al març de 1970 i va finalitzar al desembre de 1982; se'n van publicar un total de 82 números. Pretenia donar a conèixer aspectes de l'arquitectura i l'urbanisme del període final del franquisme.
Per aquesta revista hi van passar diversos professionals del periodisme i del disseny gràfic en un moment significatiu de la història del país. En total se'n van editar 82 números i tant la línia editorial com els continguts són un reflex del context polític i ideològic del moment en què es publicava. Els primers directors en van ser Jordi Sabartés i Francesc Sarrahima, i al consell de redacció hi havia, entre d'altres, l'escriptor Manuel Vázquez Montalbán, l'arquitecte Oriol Bohigas i el dissenyador gràfic Enric Satué, responsable de la imatge gràfica, i Josep Miquel Abad, Alexandre Cirici Pellicer, Albert Viaplana i el professor de comunicació audiovisual Romà Gubern, n'eren alguns dels col·laboradors habituals. En una segona etapa, que es va iniciar l'any 1974 i durant la qual va estar presidida per Jaume Rosell i Colomina, l'equip de redacció va estar format per Luis Fernández-Galiano, Ignacio Paricio, Antoni Lucchetti i Farré i Marià Pere Lizàndara.
La revista ha sigut considerada un referent periodístic i de la història del disseny gràfic del segle xx.

## Referències

* ↑ «CAU: construcción, arquitectura, urbanismo» (en castellà). Fundación Dialnet. [Consulta: 16 maig 2016].
* ↑ «Hemeroteca de la revista CAU». Col.legi de l'Arquitectura Tècnica de Barcelona.
* ↑ «Obra periodística de Manuel Vázquez Montalbán». Universitat Pompeu Fabra. Arxivat de l'original el 22 de setembre 2016. [Consulta: 16 maig 2016].

## Enllaços externs

* Arxiu de la revista CAU:
# Clara Westhoff

Clara Westhoff (21 de setembre de 1878 a Bremen – 9 de març de 1954 a Fischerhude, municipi d'Ottersberg), també coneguda com a Clara Rilke o Clara Rilke-Westhoff, fa ser una escultora alemanya i muller del poeta Rainer Maria Rilke.
A l'edat primerenca de 17 anys, Clara Westhoff va anar a Múnic, on va assistir a una escola d'art privada. El 1898, es traslladà a Worpswede i va aprendre escultura amb Fritz Mackensen. Va continuar els seus estudis el 1899 amb Carl Seffner i Max Klinger a Leipzig, i el 1900 amb Auguste Rodin a París, on també assistí a l'Académie Colarossi.
El 1901 es va casar amb el poeta Rainer Maria Rilke a Worpswede. Divuit anys després, va marxar amb la seva filla, Ruth Rilke (1901-1972), a Fischerhude. A casa seva va instal·lar un estudi que després seria el Cafè Rilke, que encara existeix.
El 1925, Westhoff també treballava la pintura, de manera que, a més del seu treball escultòric, va crear una important obra pictòrica. Poc després de morir, com va passar amb moltes dones del món de les arts a la dècada dels 1950, va caure en l'oblit. La seva obra va quedar en mans privades i difícilment el públic podia accedir a aquestes col·leccions. Amb la seva àmplia biografia del 1986, Marina Sauer va iniciar la rehabilitació de l'artista alliberant Clara Rilke-Westhoff del seu fosc paper com a esposa del poeta Rilke i amiga de Paula Modersohn-Becker. Avui dia, Clara Rilke-Westhoff es pot considerar una dona pionera de l'escultura alemanya.

## Referències

* ↑ Sauer, Marina. «Rilke-Westhoff, Clara» (en alemany). Deutsche Biographie. [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ «Clara Westhoff | German sculptor» (en anglès). [Consulta: 24 setembre 2020].
* ↑ «Clara (Rilke-) Westhoff» (en alemany). Worsp wede - die museen. [Consulta: 29 juliol 2023].
* ↑ (fr) Musée d'Orsay
* ↑ «Rilke, el poeta errante y seductor» (en castellà), 13-02-2019. [Consulta: 24 setembre 2020].
* ↑ «Clara Westhoff, escultora alemana». Heroínas. [Consulta: 29 juliol 2023].
# Paul Dano

Paul Franklin Dano (Nova York, 19 de juny de 1984) és un actor nord-americà. Ha treballat en pel·lícules com Petita Miss Sunshine, Ruby Sparks i The Batman i en la sèrie Escape at Dannemora. L'any 2018 es va estrenar com a director amb Wildlife.

## Biografia

Paul Dano va néixer a Nova York i va créixer a Connecticut, on s'havia mudat la seva família. Va obtenir experiència com a actor teatral amb papers secundaris a Broadway en obres com Un mes al camp, al costat d'Helen Mirren, Conte de Nadal, amb Ben Vereen i Terrence Mann, i Inherit the Wind, amb George C. Scott i Charles Durning.
Als setze anys va realitzar el seu primer paper protagonista al cinema a L.I.E., al costat de Brian Cox. Per aquest treball va rebre el premi Independent Spirit a la millor interpretació novell i el Gran Premi del Jurat del Outfest Los Angeles en la categoria de Millor Actor.
El 2015, va formar part de l'elenc de Youth, dirigida per Paolo Sorrentino. A l'any següent, va interpretar a Brian Wilson, cantant dels Beach Boys, a Love & Mercy, i a Pierre Bezújov a Guerra i pau, una adaptació de la BBC de la novel·la homònima de Lev Tolstoi. Des de 2007 és la parella de l'actriu i dramaturga Zoe Kazan. És també músic.

## Filmografia

* 2000 The Newcomers
* 2001 L.I.E.
* 2002 The Emperor's Club
* 2002 Too Young to Be a Doneu
* 2004 Taking Lives
* 2004 The Girl Next Door
* 2004 Light and the Sufferer
* 2005 The King
* 2005 The Ballad of Jack and Rose
* 2006 Petita Miss Sunshine
* 2006 Weapons
* 2006 Fast Food Nation
* 2007 Pous d'ambició
* 2008 Explicit Ils
* 2008 Gigantic
* 2009 Allà on viuen els monstres (veu)
* 2009 Taking Woodstock
* 2010 Knight & Day
* 2010 The Good Heart
* 2011 Cowboys & Aliens
* 2011 The Extra Man
* 2012 Ruby Sparks
* 2012 For Ellen
* 2012 Being Flynn
* 2012 Looper
* 2013 12 anys d'esclavitud
* 2013 Presoners
* 2015 Youth
* 2015 <i>Love and Mercy</i>
* 2016 Swiss Army Man
* 2017 Okja
* 2018 Wildlife
* 2022 The Batman

## Premis
### Premis del Sindicat d'Actors

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2006 | Millor actor de repartiment | Petita Miss Sunshine | ganador |

## Referències

* ↑ «Paul Dano: sí, su cara te suena» (en castellà). El País [Madrid], 22-10-2018. ISSN: 1134-6582.
* 1 2 3 4 «Paul Dano: a resolutely hexagonal peg in the square hole of showbusiness». The Guardian, 06-02-2016.
* ↑ «The 13th Annual Screen Actors Guild Awards» (en anglès). www.sagawards.org.
# Gran Premi de França del 1981

Resultats del Gran Premi de França de Fórmula 1 de la temporada 1981, disputat al circuit de Dijon-Prenois el 5 de juliol del 1981.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 15 | Alain Prost | Renault | 80 | 1h 35' 48. 1 | 3 | 9 |
| 2 | 7 | John Watson | McLaren - Ford | 80 | + 2.29 s | 2 | 6 |
| 3 | 5 | Nelson Piquet | Brabham - Ford | 80 | + 24.22 s | 4 | 4 |
| 4 | 16 | René Arnoux | Renault | 80 | + 42.3 s | 1 | 3 |
| 5 | 28 | Didier Pironi | Ferrari | 79 | + 1 Volta | 14 | 2 |
| 6 | 11 | Elio de Angelis | Lotus - Ford | 79 | + 1 Volta | 8 | 1 |
| 7 | 12 | Nigel Mansell | Lotus - Ford | 79 | + 1 Volta | 13 | |
| 8 | 22 | Mario Andretti | Alfa Romeo | 79 | + 1 Volta | 10 | |
| 9 | 6 | Hector Rebaque | Brabham - Ford | 78 | + 2 Voltes | 15 | |
| 10 | 2 | Carlos Reutemann | Williams - Ford | 78 | + 2 Voltes | 7 | |
| 11 | 8 | Andrea de Cesaris | McLaren - Ford | 78 | + 2 Voltes | 5 | |
| 12 | 33 | Marc Surer | Theodore - Ford | 78 | + 2 Voltes | 21 | |
| 13 | 3 | Eddie Cheever | Tyrrell - Ford | 77 | + 3 Voltes | 19 | |
| 14 | 29 | Riccardo Patrese | Arrows - Ford | 77 | + 3 Voltes | 18 | |
| 15 | 23 | Bruno Giacomelli | Alfa Romeo | 77 | + 3 Voltes | 12 | |
| 16 | 4 | Michele Alboreto | Tyrrell - Ford | 77 | + 3 Voltes | 23 | |
| 17 | 1 | Alan Jones | Williams - Ford | 76 | Col·lisió | 9 | |
| Ret | 26 | Jacques Laffite | Ligier - Matra | 57 | Suspensions | 6 | |
| Ret | 17 | Derek Daly | March - Ford | 55 | Motor | 20 | |
| Ret | 27 | Gilles Villeneuve | Ferrari | 41 | Part elèctrica | 11 | |
| Ret | 25 | Patrick Tambay | Ligier - Matra | 30 | Rodes | 16 | |
| Ret | 20 | Keke Rosberg | Fittipaldi - Ford | 11 | Suspensions | 17 | |
| Ret | 14 | Eliseo Salazar | Ensign - Ford | 6 | Suspensions | 22 | |
| NVS | 21 | Chico Serra | Fittipaldi - Ford | 0 | No va sortir | 24 | |
| NVQ | 30 | Siegfried Stohr | Arrows - Ford | | | | |
| NVQ | 35 | Brian Henton | Toleman - Hart | | | | |
| NVQ | 9 | Slim Borgudd | ATS - Ford | | | | |
| NVQ | 31 | Beppe Gabbiani | Osella - Ford | | | | |
| NVQ | 36 | Derek Warwick | Toleman - Hart | | | | |

## Altres

* Pole: René Arnoux 1' 05. 95
* Volta ràpida: Alain Prost 1' 09. 140 (a la volta 64)
* Va ser la primera victòria d'Alain Prost

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-05-16. [Consulta: 17 abril 2010].
# Cadena de las Américas

La Cadena de las Américas va ser una emissió especial transmesa l'any 1992 per la cadena Televisa i altres cadenes americanes de televisió, en commemoració dels 500 anys de la arribada de Cristòfor Colom a Amèrica. Va durar un total de 176 dies, entre el 20 d'abril i el 12 d'octubre de 1992. En el projecte van participar dinou països de parla hispana.
La transmissió constava de programes d'una hora de durada, el títol de la qual era el nom del país al que estava dedicat el programa. Cada programa dedicat a un país mostrava diversos aspectes de la cultura, la religió, els usos i costums, personatges històrics importants, llocs d'interès, grups ètnics, geografia, economia, problemes que afrontava el país, etc.
Addicional a això, es transmetien diversos programes especials, així com una telenovel·la titulada Carrusel de las Américas, transmesa per les cadenes americanes de televisió al final de la transmissió diària i a Televisa en l'horari de les telenovel·les infantils.

## Països integrants

Els països que van participar en Cadena de les Amèriques van ser (en ordre de presentació):
| País | Canal o cadena |
| Argentina | ATC i Canal 9 Libertad |
| Bolívia | |
| Colòmbia | Cadena 3 |
| Costa Rica | Sinart Canal 13 |
| Xile | Megavisión i RTU |
| Equador | Gama TV |
| El Salvador | Telecorporación Salvadoreña (Canals 4 i 6) |
| Espanya | Televisión Española |
| Guatemala | Canal 3 i Televisiete |
| Hondures | Telesistema |
| Mèxic | Televisa |
| Nicaragua | |
| Panamà | RPC Televisión |
| Paraguai | SNT i Canal 13 RPC |
| Perú | América Televisión i ATV |
| Puerto Rico | |
| República Dominicana | Radio Televisión Dominicana |
| Uruguai | Canal 4 Monte Carlo Televisión |
| Veneçuela | Venevisión |

## Programes

A més dels programes dedicats als països, es transmetien entre d'altres, els següents programes:
* Carrusel de las Américas: telenovel·la commemorativa dels 500 anys de l'arribada dels espanyols al continent americà. Cada nen de la telenovel·la representava la manera de pensar d'un país diferent.
* Iberoamérica Hoy: programa de mitja hora conduït per Julieta Rosen i Gonzalo Vega, que transmetia breus reportatges dels països participants. Aquest programa finalitzava amb una rondalla típica d'algun país del continent americà.
* El Sida: enfermedad del siglo XXI: reportatges i recerques especials sobre el sida i les seves repercussions en la societat llatinoamericana.
* Y Vero América Va: Programa musical conduït per l'actriu Verónica Castro.
* Toros: corrida de les Amèriques.
* Encuentro para Gente Grande: Programa del coneixement dels successos i la cultura del continent iberoamericà i Espanya.

## Referències

* ↑ NACIÓ CADENA DE TV. PARA CELEBRAR EL DESCUBRIMIENTO, eltiempo.com
* ↑ La Cadena de las Américas comienza mañana sus emisiones en 20 países, El País, 20 d'abril de 1992
* ↑ Cadena de las Américas a proceso.com.mx
# Gran Premi de França del 1991

Resultats del Gran Premi de França de Fórmula 1 de la temporada 1991, disputat al circuit de Nevers Magny-Cours el 7 de juliol del 1991.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 5 | Nigel Mansell | Williams - Renault | 72 | 1h 38' 00. 0 | 4 | 10 |
| 2 | 27 | Alain Prost | Ferrari | 72 | + 5.003 s | 2 | 6 |
| 3 | 1 | Ayrton Senna | McLaren - Honda | 72 | + 34.934 s | 3 | 4 |
| 4 | 28 | Jean Alesi | Ferrari | 3 | + 35.92 s | 6 | 3 |
| 5 | 6 | Riccardo Patrese | Williams - Renault | 71 | + 1 Volta | 1 | 2 |
| 6 | 33 | Andrea de Cesaris | Jordan - Ford | 71 | + 1 Volta | 13 | 1 |
| 7 | 15 | Mauricio Gugelmin | Leyton House - Ilmor | 70 | + 2 Voltes | 9 | |
| 8 | 20 | Nelson Piquet | Benetton - Ford | 70 | + 2 Voltes | 7 | |
| 9 | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ferrari | 70 | + 2 Voltes | 12 | |
| 10 | 12 | Johnny Herbert | Lotus - Judd | 70 | + 2 Voltes | 20 | |
| 11 | 26 | Érik Comas | Ligier - Lamborghini | 70 | + 2 Voltes | 14 | |
| 12 | 25 | Thierry Boutsen | Ligier - Lamborghini | 69 | + 3 Voltes | 16 | |
| Ret | 19 | Roberto Moreno | Benetton - Ford | 63 | Prob. físics | 8 | |
| Ret | 4 | Stefano Modena | Tyrrell - Honda | 57 | Caixa canvi | 11 | |
| Ret | 14 | Olivier Grouillard | Fondmetal - Ford | 47 | Pèrdua d'oli | 21 | |
| Ret | 29 | Eric Bernard | Lola - Ford | 43 | Transmissió | 23 | |
| Ret | 22 | Jyrki Järvilehto | Dallara - Judd | 39 | Neumàtics | 26 | |
| Ret | 8 | Mark Blundell | Brabham - Yamaha | 36 | Virolla | 17 | |
| Ret | 30 | Aguri Suzuki | Lola - Ford | 32 | Transmissió | 22 | |
| Ret | 9 | Michele Alboreto | Footwork - Ford | 31 | Caixa canvi | 25 | |
| Ret | 7 | Martin Brundle | Brabham - Yamaha | 21 | Caixa canvi | 24 | |
| Ret | 3 | Satoru Nakajima | Tyrrell - Honda | 12 | Virolla | 18 | |
| Ret | 24 | Gianni Morbidelli | Minardi - Ferrari | 8 | Col·lisió | 10 | |
| Ret | 16 | Ivan Capelli | Leyton House - Ilmor | 7 | Virolla | 15 | |
| Ret | 2 | Gerhard Berger | McLaren - Honda | 6 | Motor | 5 | |
| Ret | 32 | Bertrand Gachot | Jordan - Ford | 0 | Virolla | 19 | |
| NVC | 11 | Mika Häkkinen | Lotus- Judd | | | | |
| NVC | 18 | Fabrizio Barbazza | AGS - Ford | | | | |
| NVC | 17 | Gabriele Tarquini | AGS - Ford | | | | |
| NVC | 18 | Stefan Johansson | Footwork - Ford | | | | |
| NVC | 21 | Emanuele Pirro | Dallara - Judd | | | | |
| NVC | 34 | Nicola Larini | Lambo - Lamborghini | | | | |
| NVC | 35 | Eric van de Poele | Lambo - Lamborghini | | | | |

## Altres

* Pole: Riccardo Patrese 1' 14. 559
* Volta ràpida: Nigel Mansell 1' 19. 168 (a la volta 49)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-03. [Consulta: 8 maig 2010].
# Antoni Sánchez Ballesteros

Antoni Sánchez Ballesteros (Palma, 1971) és un antic pilot de motociclisme mallorquí que participà en diverses curses de 80cc i 125cc del Campionat del Món de Velocitat entre el 1983 i el 1995.
La seva millor temporada fou la de 1990, en la categoria de 125cc, en la que disputà vuit curses i aconseguí un punt.

## Resultats al Mundial de motociclisme

| Any | Categoria | Moto | Curses | Victòries | Podi | Pole | Fast lap | Punts | Posició |
| 1983 | 125cc | Autisa | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | - |
| 1988 | 80cc | Rieju | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | - |
| 1989 | 80cc | JJ Cobas | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | - |
| 1989 | 125cc | JJ Cobas | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | - |
| 1990 | 80cc | Rieju | 8 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 37è |
| 1991 | 125cc | JJ Cobas | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | - |
| 1992 | 125cc | Honda | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | - |
| 1994 | 125cc | Honda | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | - |
| 1995 | 125cc | Aprilia | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | - |
| Total | | | 20 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | |

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 15. Palma: Promomallorca, p. 100. ISBN 84-8661702-2.
* 1 2 «Antonio Sanchez's profile» (en anglès). motogp.com. Arxivat de l'original el 20 de juliol 2013. [Consulta: 13 octubre 2009].
* ↑ «Statistics 1990 World Standing 125cc» (en anglès). motogp.com. [Consulta: 13 octubre 2009].
# ¿Y ahora qué, señor fiscal?

¿Y ahora qué, señor fiscal? és una pel·lícula de l'anomenat cinema quinqui, una coproducció hispano-mexicana dirigida el 1977 per León Klimovsky amb un guió d'Ignasi F. Iquino basat en la novel·la homònima de José Luis Martín Vigil. La censura va obligar a canviar el títol inicialment previst, Orgasmo sobre una muerta, i es va optar per conservar el del llibre. Fou rodada als voltants de Girona.

## Sinopsi

José és un jove que viu en un barri obrer acostumat a sobreviure enmig de grans dificultats. Un estiu coneix Paloma, una noia de família benestant. S'enamoren però la família d'ella s'hi oposa. La situació es complica quan Paloma es queda embarassada i José fa un robatori a casa d'un familiar de Paloma.

## Repartiment

* Valentín Trujillo - José
* Leticia Perdigón - Paloma
* Verónica Miriel - Rosa
* Ricardo Masip - El Mangas
* Joan Borràs - Paco

## Referències

* ↑ José María Albalad Aiguabella, Lorena Busto Salinas, Viviana Muñiz Zúñiga Nuevos lenguajes de lo audiovisual, p. 45
* ↑ Guía del vídeo-cine. Carlos Aguilar. Ediciones Cátedra, Madrid, 2001. p.1129 ISBN 84-376-0922-4
* ↑ «Pel·lícules rodades a Girona». Arxivat de l'original el 2019-10-25. [Consulta: 6 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa de la pel·lícula a Cervantes Virtual (castellà)
# Clawfinger

Clawfinger és un grup de metal industrial i rap metal de Suècia. Clawfinger és conegut per la música agressiva però melòdica i per abordar temes polítics i antiracistes en les seves lletres. Al llarg de la seua carrera han girat amb bandes com Anthrax, Rammstein o Alice In Chains. La cançó «Do What I Say», de l'àlbum Use Your Brain, forma part de la banda sonora de la pel·lícula Airbag.

## Membres

Membres actuals
* Zak Tell: veu (1989-2013, 2017-actualitat)
* Jocke Skog: teclats (1989-2013, 2017– actualitat)
* Bård Torstensen: guitarra (1999-2013, 2017–actualitat)
* André Skaug: baix (1992-2013, 2017–actualitat)
* Micke Dahlén: bateria (2008-2013, 2017–actualitat)
Antics membres
* Erlend Ottem: guitarra (1990-2003)
* Morten Skaug: bateria (1992–1994)
* Ottar Vigerstøl: bateria (1994–1997)
* Henka Johansson: bateria (1997-2008)

### Línia del temps
## Discografia

* Deaf Dumb Blind (1993)
* Use Your Brain (1995)
* Clawfinger (1997)
* A Whole Lot of Nothing (2001)
* Zeros & Heroes (2003)
* Hate Yourself with Style (2005)
* Life Will Kill You (2007)

## Referències

* ↑ «En la brecha» (en castellà). MondoSonoro, 18-12-2001. [Consulta: 5 agost 2020].
* 1 2 «Entrevista: CLAWFINGER: "Nadie esperaba el éxito de 'Do What I Say'"» (en castellà), 25-11-2005. [Consulta: 5 agost 2020].
# Quim Español

Joaquim Español i Llorenç, més conegut com a Quim Español (Girona, 1945) és Dr. arquitecte, professor, assagista, poeta i novel·lista. Com a arquitecte es va titular a l’Escola d’Arquitectura de Barcelona, i es va formar després a l’Istituto di Progettazione de Roma dirigit per Ludovico Quaroni. Des de 1974 ha treballat conjuntament amb Francesc Hereu, amb el qual ha obtingut diversos premis. Des de 1980 ha exercit de professor a l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona de la U.P.C., i de 2005 a 2009 també a l'Accademia di Architettura de Mendrisio della U.S.I, Suïssa. De l'any 2000 a 2004 va ser Director de Plans i Projectes Urbans de l'Ajuntament de Barcelona. Ha publicat diversos assajos sobre arquitectura i art, alguns d'ells premiats.
Es va començar a interessar per la poesia de molt jove. A partir de 1976 ha compaginat la seva tasca d'arquitecte amb la de poeta. El 1994 va rebre el Premi Carles Riba de Poesia per la seva obra Ultralleugers, i el 1998 el Primer premi dels Jocs Florals de Barcelona per L'arbre de la innocència. A partir del 2019 s'ha dedicat també a la novel·la. Amb Un lloc en el temps va guanyar el Premi Setè Cel 2023 a la millor novel·la publicada l'any anterior.

## Obres

* 1995 - Ultralleugers. Proa. Premi Carles Riba (poesia)
* 1998 - L'arbre de la innocència. La Magrana. Primer premi Jocs Florals de Barcelona (poesia)
* 2000 - Arquitectes en el paisatge. Ed. COAC Girona (assaig)
* 2001 - El orden frágil de la arquitectura. F. Caja de Arquitectos. Premi Architesis (assaig)
* 2002 - Invitación a la arquitectura. RBA (assaig)
* 2003 - Girona. Anatomia de la ciutat historica. Lunwerg (assaig)
* 2007 - Forma y consistencia. F. Caja de Arquitectos (assaig)
* 2007 - 70 poemes. Ed. de 1984 (poesia)
* 2012 - Nadir i altres nits. Ed. de 1984 (poesia)
* 2015 - Entre tècnica i enigma : mirades transversals sobre les arts. Ed. de 1984 (assaig)
* 2018 - Elegies. Ed. de 1984(poesia)
* 2019 - Francesca. Ed. de 1984 (novel·la)
* 2020 - El rai dels innocents. Ed. de 1984 (novel·la)
* 2022 - Un lloc en el temps. Ed. de 1984, Premi Setè Cel 2023 a la millor novel·la publicada l'any anterior.

## Referències

* ↑ «Quim Español». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Iquadrat «Español, Quim - Edicions de 1984». Edicions de 1984.
* ↑ ««Quim Español va néixer un dia de setembre de 1976 en un bufet d'arquitectes de Girona» | El Dimoni de Santa Eugènia de Ter (Gironès)». [Consulta: 3 desembre 2018].
* ↑ «Quim Español: el temps i la pietat». Ara Balears.
# Gran Premi de França del 2005

Resultats del Gran Premi de França de Fórmula 1 de la temporada 2005, disputat al circuit de Nevers Magny-Cours el 3 de juliol del 2005.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 5 | Fernando Alonso | Renault | 70 | 1h 31' 22. 232 | 1 | 10 |
| 2 | 9 | Kimi Räikkönen | McLaren - Mercedes | 70 | + 11.8 s | 13 | 8 |
| 3 | 1 | Michael Schumacher | Ferrari | 70 | + 1' 21.9 min. | 3 | 6 |
| 4 | 3 | Jenson Button | BAR - Honda | 69 | + 1 Volta | 7 | 5 |
| 5 | 16 | Jarno Trulli | Toyota | 69 | + 1 Volta | 2 | 4 |
| 6 | 6 | Giancarlo Fisichella | Renault | 69 | + 1 Volta | 6 | 3 |
| 7 | 17 | Ralf Schumacher | Toyota | 69 | + 1 Volta | 11 | 2 |
| 8 | 11 | Jacques Villeneuve | Sauber - Petronas | 69 | + 1 Volta | 10 | 1 |
| 9 | 2 | Rubens Barrichello | Ferrari | 69 | + 1 Volta | 5 | |
| 10 | 14 | David Coulthard | Red Bull - Cosworth | 69 | + 1 Volta | 15 | |
| 11 | 4 | Takuma Sato | BAR - Honda | 69 | + 1 Volta | 4 | |
| 12 | 7 | Mark Webber | Williams - BMW | 68 | + 2 Voltes | 12 | |
| 13 | 18 | Tiago Monteiro | Jordan - Toyota | 67 | + 3 Voltes | 19 | |
| 14 | 8 | Nick Heidfeld | Williams - BMW | 66 | + 4 Voltes | 14 | |
| 15 | 19 | Narain Karthikeyan | Jordan - Toyota | 66 | + 4 Voltes | 17 | |
| Ret | 10 | Juan Pablo Montoya | McLaren - Mercedes | 46 | Motor | 8 | |
| Ret | 21 | Christijan Albers | Minardi - Cosworth | 37 | Punxada | 20 | |
| Ret | 20 | Patrick Friesacher | Minardi - Cosworth | 33 | Punxada | 18 | |
| Ret | 12 | Felipe Massa | Sauber - Petronas | 30 | Hidràulics | 9 | |
| Ret | 15 | Christian Klien | Red Bull - Cosworth | 1 | Pressió del combustible | 16 | |

## Altres

* Pole: Fernando Alonso 1' 14. 412
* Volta ràpida: Kimi Räikkönen 1' 16. 423 (a la volta 25)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-12-25. [Consulta: 10 octubre 2010].
# Can Banús

Can Banús és una masia de Santa Perpètua de Mogoda (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de planta basilical distribuïda en tres plantes amb coberta a doble vessant. Destaca la finestra gòtica de la part central de l'edifici. La porta d'entrada és adovellada i les finestres tenen una estructura desigual. Una porta d'entrada dona accés al pati on es troba la masia.
Actualment, l'edifici té una estructura esglaonada la qual cosa fa pensar que no correspon a la seva forma original.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Banús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2016].