OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Perl

Perl és un llenguatge de programació d'alt nivell, estable, interpretat i multiplataforma dissenyat per Larry Wall. Els programes escrits en Perl s'anomenen scripts de Perl.
El llenguatge de programació Perl fou alliberat al 18 de desembre de 1987 per Larry Wall. Perl està inspirat en els llenguatges awk, C i Sed, entre d'altres, així com en Shell.
Perl està sota la combinació de la llicència artística i la GPL. Està disponible en molts sistemes operatius de tipus Unix, com Linux i FreeBSD, i també en sistemes operatius de la família de Microsoft.
La seva mascota és un camell d'ençà de la publicació del llibre Programming Perl, que va esdevenir referència «de facto» per al llenguatge, i que té aquest animal dibuixat en la portada.

## Història

L'any 1987 Larry Wall va començar a treballar en el llenguatge Perl mentre era programador a l'empresa Unisys, i el 18 de desembre de 1987 va anunciar la versió 1.0 al newsgroup comp.sources.misc. Els següents anys, el llenguatge va ampliar-se molt ràpidament. El 1988 va alliberar-se Perl 2, que portava un motor millorat d'expressions regulars. El 1989 va alliberar-se Perl 3, que va afegir suport per a dades binàries.
Fins a 1991, l'única documentació de Perl era una simple pàgina de manual d'Unix. El 1991 es va publicar Programming Perl i immediatament es va convertir en referència de fet del llenguatge. Al mateix temps, el número de la versió de Perl va avançar a 4, no per significar un gran canvi al llenguatge, sinó per identificar la versió que estava documentada al llibre.
Audrey Tang, amb l'ajut dels seus col·laboradors, va desenvolupar un intèrpret Perl 6 a Haskell anomenat Pugs.

## Programa d'exemple

Programa que escriu Hola món a la sortida estàndard.
Cal destacar que la primera línia inclou la situació del binari de Perl, aquesta pot variar depenent del sistema operatiu o de la configuració.

## Referències

* ↑ Marshall, A. D. «What is Perl?» (en anglès). Cardiff: Cardiff School of Computer Science & Informatics. [Consulta: 27 novembre 2014].
* ↑ Duncan, Andy; Still, Jared. Perl for Oracle DBAs (en anglès). O'Reilly Media, 2002, p. 4. ISBN O'Reilly Media.
* ↑ «Perl» (en anglès). Computer Hope. [Consulta: 27 novembre 2014].

## Bibliografia

* Marshall, A. D. «Practical Perl Programming» (en anglès). Cardiff: Cardiff School of Computer Science & Informatics, 2005. [Consulta: 27 novembre 2014].

## Vegeu també

* Hi ha més d'una manera de fer-ho

## Enllaços externs

* Perldoc Arxivat 2005-01-09 a Wayback Machine. Documentació de Perl en línia. (anglès)
* BarcelonaPerlMongers Arxivat 2005-01-22 a Wayback Machine. Wiki i llista de correu BarcelonaPerlMongers
* Cercador de CPAN Cercador de distribucions, mòduls i documents del CPAN
# Gan

«Gan» té aquests significats:
* Toponímia:
** Gan (Pirineus Atlàntics), municipi francès al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de Nova Aquitània)
** Gáň, poble i municipi a la regió de Trnava, a l'oest d'Eslovàquia
** Aeroport Internacional de Gan, infraestructura a l'illa de Gan a l'atol d'Addu
** Riu Gan, curs d'aigua que travessa la part occidental de la província de Jiangxi, Xina
* Biografies:
** Gan De, astrònom xinès del segle IV aC
** Gan Ji (?-200). sacerdot taoista que va viure durant el període de la Dinastia Han Oriental de la història xinesa
** Gan Ning, militar servint sota el senyor de la guerra Sun Quan durant el període de la Dinastia Han Oriental
** Gan Ying, ambaixador i militar xinès enviat a Roma pel general Ban Chao l'any 97
** Francisco José Gan Pampols (Figueres, Alt Empordà, 1958), militar i alpinista català, vicepresident de la Generalitat Valenciana
* Miscel·lània:
** Gan (ciclisme), equip ciclista francès de ciclisme en ruta, que va competir fins a la temporada 2008
** Gan (llengua), llengua xinesa
# MegaCharts

MegaCharts o Mega Charts és responsable de la composició i explotació d'una col·lecció de llistes oficials musicals als Països Baixos, de les quals Mega Top 50 i Mega Album Top 100 són les més conegudes. Mega Charts també proveeix informació sobre Stichting Nederlandse Top 40, en les quals es basen altres llestes com la Dutch Top 40 o la Tip Parade. MegaCharts també forma part del servei de màrqueting de GfK al Benelux.

## Llistes Mega Charts
### Senzills i pistes

* Mega Top 50
* Dutch Top 40
* Single Top 100 - Senzills
* Mega Dance Top 30 - Llista top 30 de música dance
* Mega Airplay Top 50 - Pistes més reproduïdes en la ràdio i la televisió.
* Tipparade - És una ràdio Veronica d'origen —una llista de 30 registres que tenen possibilitats d'aparèixer en el Dutch Top 40, basat en les vendes de comerços majoristes o minoristes. La llista va començar amb 20 registres en 1967. La primera Tipparade oficial va aparèixer el 15 de juliol de 1967. La classificació es determina amb les vendes i l'airplay entre d'altres.

### Àlbums

* Mega Album Top 100 - àlbums millor venuts
* Mega Verzamelalbum Top 30 - Àlbum recopilatori
* Backcatalogue Top 50
* Scherpe Rand van Platenland - Cançons no tradicionals

### DVD

* Music DVD Top 30
* Film DVD Top 30

## Referències

* ↑ «Hitlijst Album top 100» (en neerlandès). MegaCharts.

## Enllaços externs

* «Lloc web oficial de MegaChart» (en neerlandès).
# Petrus Cariry

Petrus Cariry (Fortaleza, 1977) és un cineasta i muntador brasiler.
Es forma en Informàtica en la Facultat Integrada de Ceará. Produeix molt, entre d'altres, Juazeiro, a Nova Jerusalém e Patativa do Assaré - Ave Poesía, documentals de llargmetratge de Rosemberg Cariry, el seu pare. Produeix també el film Cine Tapuia, llargmetratge de ficció del mateix director.
Dirigeix curtmetratges com Maracatu Fortaleza (2001), A Ordem dos Penitentes (2002), Uma Jangada Chamada Bruna (2003), A Velha e o Mar (2005) i Dos Restos e das Solidões (2006) guanya més de quaranta premis amb elles. En 2007 llança “O Grão” el seu primer llargmetratge, film que va participar de quaranta festivals de cinema nacionals i internacionals, guanyant dotze premis, inclusivament “Millor Film” en el famós Festival Internacional de Cinema de Viña del Mar, de Xile. El 2018 va dirigir O Barco, que va participar en la secció oficial de la XXV Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya.

## Filmografia

* 2019 - A jangada de Welles
* 2018 - O Barco
* 2015 - Clarisse ou alguma coisa sobre nós dois
* 2011 - Mãe e filha
* 2010 - O som do tempo
* 2009 - A montanha mágica
* 2008 - Quando o Vento Sopra
* 2007 - O Grão (Llargmetratge)
* 2006 - Dos Restos e das Solidões
* 2005 - Cidadão Jacaré
* 2005 - A Velha e o Mar
* 2004 - Uma Jangada Chamada Bruna
* 2002 - A ordem dos Penitentes

## Referències

* ↑ Retrospectiva Petrus Cariry, Museu d'Art Modern del Brasil
* ↑ Vida, muerte y arte con “O grão” y “Dzi croquetes”, latamcinema, 16 de juliol de 2010
* ↑ L’argentina ‘Camino sinuoso’ inaugurarà una 25a Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya amb onze films a concurs, Revista Mirall, 20 de maig de 2019

## Enllaços externs

* Informació relacionada
* Filmografia de Petrus Cariry
# Carrer dels Banys Nous

El carrer dels Banys Nous és una via urbana que forma part del circuit exterior de la Muralla romana de Barcelona entre els d'Avinyó i de la Palla.

## Història

El nom del carrer prové dels Banys Nous de Barcelona, uns antics banys que hi hagué en aquest carrer i que van subsistir fins al 1834. Se sap que l'any 1160 Ramon Berenguer IV va fer un contracte amb l'alfaquí Abraham Bonastruc per fer uns banys públics a l'hort reial que hi havia prop del nou castell vescomtal.
La major part de les façanes corresponen a reedificacions o reformes dels segles xviii i xix. Cal destacar la presència d'algunes botigues que conserven antics aparadors de fusta de gran vistositat.

## Vegeu també

* Casa Antoni Rovira i Trias
* Cases Jacint Ferran

## Enllaços externs

* «Carrer dels Banys Nous». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Josep Antoni Valls i Pandutxo

Josep Antoni Valls i Pandutxo va ser el cent setzè president de la Generalitat de Catalunya l'any 1701.
Era fill de Francisca Penducho Carta i de don Joan de Valls, advocat fiscal patrimonial del regne de Sardenya. El seu avi era Gavino Penducho Carta de Nuoro (Sardenya), receptor del Suprem Consell d'Aragó i procurador fiscal del rei Felip IV. Va ser nomenat president el 17 de febrer de 1701 en substitució de Climent de Solanell i de Foix qui havia mort a pocs mesos d'acabar el mandat. El seu nomenament seguint el procés d'extracció normal, va ser protestat pel Consell de Cent si bé va acabar acceptant-lo. Durant el seu curt mandat va reclamar al nou rei Felip que vingués a Barcelona a jurar les Constitucions i va contribuir amb la corona amb l'enviament d'un terç de 2.000 infants cap a Mallorca i Maó i uns 400 cap a Andalusia.
Va morir el 9 de setembre 1706 en Barcelona.
Era ardiaca de Sant Llorenç de la seu de Tarragona (1681-1706).

## Referències

* 1 2 Pinna, Salvatore. Gavino Penducho Carta: ministro di Felipe IV. Truffe, tradimenti e omicidi nella Madrid de los Austrias (en italià), 2019. ISBN 9781089701309.
* ↑ Història dels Presidents...pàg. 299 i 301
* ↑ Fundación Balmesiana. Biblioteca Balmes. Analecta sacra Tarraconensia: anuari de la Biblioteca Balmes, Volum 10, 1934. ,pàg.140

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0885-9 (Vol.2)
Presidents de la Generalitat de Catalunya :
# Antoni de Saiol i de Quarteroni

Antoni de Saiol i Quarteroni fou canonge de Barcelona. Va ésser nomenat President de la Generalitat de Catalunya el 22 de juliol de 1686.

## Biografia

A la seva família també varen ser personatges destacats els seus germans, Felicià (1646-1713) frare de l'orde de Sant Joan i majordom de l'arxiduc Carles; Francesc, un austriacista qui va ser capità de la coronela de Barcelona durant el setge de 1697 i cavaller de l'orde de Calatrava a les corts de 1705-1706; i Daniel, ardiaca de Barcelona i propietari d'una biblioteca científica de gran valor.
El diumenge 1 d'agost de 1683 Antoni de Saiol fou nominat rector per dos anys.
Antoni de Saiol junt amb el seu germà Daniel varen ser protagonistes destacats a la Revolta dels Gorretes (1687-1689) en suport als pagesos.
Durant el seu mandat com a president va continuar el conflicte entre la població i les tropes reials instal·lades permanentment des de les guerres amb França (1673-78 i 1684). Saiol va fer costat a les queixes elevant-les al virrei Diego Felipe Messía de Guzmán, qui posteriorment es convertiria en austriacista i seria perseguit i mort per ordre de Felip V. El virrei acusà a Saiol d'incitar les masses i aquest adreçà directament al rei les seves queixes amb indignació del virrei que va manar tallar el correu, en contra dels furs catalans i d'un capítol específic sobre la correspondència amb el rei aprovat a les Corts de 1599.
Aquests enfrontaments acabarien amb una acusació contra Saiol que feu que, entre juliol de 1687 i l'11 de maig de 1688, fos desinsaculat i substituït per Francesc Bernat de Ponç, abat del monestir de Sant Cugat.

## Referències

* ↑ Morales Roca, Francisco. Próceres habilitados en las Cortes del Principado de Cataluña, siglo XVII: 1599-1713. Madrid: Higalguía, 1983, p. 304. Disponible a: Google Books (Consulta: 16 de febrer de 2015).
* ↑ Manual de Novells Ardits vulgarment apellat Dietari del Antich Consell Barceloní. Barcelona :Impr. d'en Henrich y Compañía, 1892-1975.v.XX p.153, 215, 219 Disponible a:Catàleg de les biblioteques de la UB
* ↑ Història dels Presidents..., pàg. 284-286

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0885-9 (Vol.2)
* Morales Roca, Francisco. Próceres habilitados en las Cortes del Principado de Cataluña, siglo XVII: 1599-1713. Madrid: Higalguía, 1983, p. 304. Disponible a: Catàleg de les biblioteques de la UB.

## Enllaços externs

* Registre d'autoritat d'Antoni de Saiol i de Quarteroni Arxivat 2015-02-12 a Wayback Machine.. Catàleg d'autoritats de la UB. (Consulta: 12 de febrer de 2015).
* Els orígens de la Generalitat de Catalunya Arxivat 2014-12-13 a Wayback Machine.. Gencat.cat, recurs en línia. (Consulta: 12 de febrer de 2015).
* Ressenya biogràfica d'Antoni de Saiol i de Quarteroni Arxivat 2015-02-12 a Wayback Machine.. Enciclopèdia Catalana, recurs en línia Arxivat 2015-02-12 a Wayback Machine.. (Consulta: 12 de febrer de 2015).
Presidents de la Generalitat de Catalunya :
# Guaraná Antarctica

Guaraná Antarctica és un refresc i marca registrada que pertany a AmBev i que fou fabricada al Brasil a partir del maig de 1921, per la llavors Companhia Antarctica Paulista, sota el nom de Guaraná Champagne Antarctica, passant a ser la primera empresa a comercialitzar aquesta mena de refrescos al país.
Com a conseqüència de la popularitat de la beguda, The Coca-Cola Company va acabar llançant també un producte amb gust de guaranà, anomenat "Kuat". Encara que totes dues marques competeixen aferrissadament al Brasil, a bona part del món es consumeix Guaraná Antarctica gràcies a una llicència de comercialització signada entre AmBev i la multinacional d'Atlanta.
El 2002 la marca es va convertir en l'espònsor oficial de la selecció de futbol del Brasil, en un contracte signat amb termini de 18 anys. En un dels seus anuncis el 2006, va incloure el futbolista argentí Diego Armando Maradona vestint la samarreta verda-groga de l'equip brasiler i cantant-ne l'himne nacional abans de despertar i adonar-se que tot havia estat un malson. La publicitat va ser força controvertida a l'Argentina. Un altre polèmic anunci de Guaraná Antarctica va ser un espot televisiu mostrant les plantacions de guaranà a la regió de l'Amazones, amb un narrador explicant el processament bàsic en la producció de Guaraná Antarctica a partir de l'arbre del guaranà. Al final de l'espot el narrador diu: «Ara pregunteu-li a Coca-Cola que mostri l'arbre de la coca…».
* Llaunes en un supermercat suec.
* Ampolla de plàstic PET d'1 litre.

## Referències

* ↑ «O timeline da indústria de refrigerantes» (en portuguès brasiler). Associação Brasileira das Indústrias de Refrigerantes e de Bebidas não Alcoólicas. Arxivat de l'original el 2006-02-11. [Consulta: 20 febrer 2025].
* ↑ «Coca-Cola investirá US$ 20 mi no lançamento de novo guaraná» (en portuguès brasiler). Folha de S.Paulo, 18-10-1997. [Consulta: 20 febrer 2025].
* ↑ Kuri, Carlos Miguel Barber «The GuaranIndustry In Brazil». International Business & Economics Research Journal (IBER), 7, 5, 15-02-2011. Arxivat de l'original el 2024-09-10. DOI: 10.19030/iber.v7i5.3258. ISSN: 2157-9393 [Consulta: 20 febrer 2025].
* ↑ «AmBev afirma que está no seu direito» (en portuguès brasiler). Folha de S.Paulo, 11-02-2005. [Consulta: 20 febrer 2025].
* ↑ «Diego Maradona se puso la camiseta... de la selección brasileña de fútbol» (en castellà). LatinSpots, 28-04-2006. [Consulta: 20 febrer 2025].
* ↑ Zanoni, Leandro. «Marca Maradona: una máquina de vender mucho más que ilusiones» (en castellà). Clarín, 11-12-2020. [Consulta: 20 febrer 2025].
* ↑ Gonçalves Pereira, Renata. «28 famosos comerciais antigos, lembrados até hoje» (en portuguès brasiler). R7, 01-03-2021. Arxivat de l'original el 2024-11-03. [Consulta: 20 febrer 2025].
# Long Lingyun

En una onomàstica xinesa Long es el cognom i Lingyun el prenom.
Long Lingyun (xinès simplificat: 龙凌云 ) (Chengdu ? ) Actor, publicista, guionista i director de cinema xinès.

## Biografia

Long Lingyun va néixer a Chengdu, capital de la província xinesa de Sichuan. Es va graduar al Departament de Disseny de l'Acadèmia de Belles Arts de Sichuan. Desprès una llicenciatura i un màster en direcció dramàtica per la Central Saint Martins College of Art and Design de la Universitat de les Arts de Londres. A Anglaterra també va treballar per a la companyia de teatre d'avantguarda britànica MTD (Music, Theatre Dance).Va estudiar a l'Institut Lee Strasberg de Teatre i Cinema de Nova York i a la classe de formació de guió cinematogràfic del Departament de Literatura de l'Acadèmia de Cinema de Pequín.
Abans de començar la seva trajectòria com a director de cinema va col·laborar en el rodatge d'espots publicitaris per marques com Chanel, Bulgari, Mercedes-Benz, Hermès, L'Oreal Group, Avène, H&M, Westin Hotels, entre d'altres, i com a director de publicitat d'empreses com Elle i Vogue a la Xina. Com a actor el 2018, va prestar la seva veu (veu en off) per a la pel·lícula "The National Associated University of the South West" (西南联大), una minisèrie documental de televisió en cinc capítols de 50' codirigida per Xu Bei (徐蓓) i Wu Di (吴镝).

## Filmografia destacada

* 2018: Tephra. Va ser finalista de la categoria New Talent Project del 2018 SIFF (Shanghai International Film Festival)
* 2022: 何处生长 (Growing Apart) L'actriu Ai Liya (艾丽娅) va guanyar el premi a la millor interpretació en la 16a edició del FIRST Festival internacional Film Festival de Xining. La pel·lícula va ser projectada a l'Asian Film Festival Barcelona de 2023.
* 2023: 今夜不宜飞行 (The End of the Your). Protagonitzada per Hui Yinghong i Wang Jiayi.

## Referències

* ↑ No hi ha dades publicades sobre la data de naixement de 龙凌云  (Long Lingyun).
* 1 2 3 «chinesemovies.com.fr». [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «青葱计划» (en anglès). [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «2018 SIFF PROJECT FINALIST». [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ També traduïda com Vanished Girl
* 1 2 «今夜不宜飞行» (en xinès (Xina)). [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «Bienvenida a Asian Film Festival Barcelona 2023» (en espanyol europeu). [Consulta: 4 febrer 2024].
# Gimnàstica als Jocs Olímpics d'estiu de 1904 - Cavall amb arcs

El cavall amb arcs va ser una de les proves de gimnàstica artística que es va disputar als Jocs Olímpics de Saint Louis de 1904. La prova tingué lloc el divendres 28 d'octubre de 1904. Es desconeix la quantitat exacta de participants, i sols ens ha arribat el nom de 5 gimnastes, tots dels Estats Units.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Anton Heida | George Eyser | William Merz |

## Resultats

| Posició | Gimnasta | Puntuació |
| | Anton Heida | 42 |
| | George Eyser | 33 |
| | William Merz | 29 |
| 4-5 | John Duha | desconeguda |
| 4-5 | Edward Hennig | desconeguda |

## Enllaços externs

* Charles J.P. Lucas. The Olimpic Games 1904 Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* J.E. Sullivan. Spalding's Athletic Almanac for 1905 Arxivat 2011-08-29 a Wayback Machine. (anglès)
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich», 1999. [Consulta: 4 desembre 2008]. (polonès)
# Chris Diamond

Cristian Mejías Caballero (Sevilla, Espanya: 5 de març de 1991) més conegut pel seu nom artístic Chris Diamond, és un actor porno espanyol i actualment també productor que porta en la indústria del sexe des del 2014.

## Carrera i vida

Chris va realitzar el seu primer càsting porno amateur als 22 anys amb una amiga seva a la productora NVAmateur, de Nacho Vidal. Nacho li va veure molt potencial i el va descriure com "un diamant en brut", i d'allà va sorgir el seu nom artísitc Chris (del seu nom) Diamond (diamant en anglès). Un dia, el Nacho el va portar a que actués a la sala Bagdag, on es fan espectacles eròtics, perquè demostrés el que sabia fer i va funcionar. Es va quedar a viure durant una temporada a la capital catalana treballant en la mateixa sala, fins que en un parell de mesos el van cridar per gravar escenes professionals amb Legal Porn.
A mesura que ascendia en la indústria del sexe, es va convertir en un dels actors porno més ben pagats d'Espanya i va poder donar-se a conèixer en altres mercats com l'europeu i el nord-americà. Amb el temps, també va arribar a Sud-amèrica, on es va fer popular, especialment al Brasil. Després de vuit anys de carrera, afirma haver grabat escenes amb almenys 800 dones.
Després de nombroses nominacions, en 2019 es va convertir en la primera persona de la història a guanyar el Premi XBIZ Europa en la màxima categoria per a actor masculins, Actor Masculí de l'Any, com el seu primer premi rellevant. D'aquesta manera, es convertirà en l'actor porno masculí amb més èxit d'Europa del 2019, segons XBIZ.

## Referències

* 1 2 Segura, Fran. «Chris Diamond, el sevillano que triunfa en la industria del porno» (en castellà), 24-03-2019. [Consulta: 25 agost 2021].
* ↑ «La GRAN razón por la que dicen que él es el sucesor de Nacho Vidal» (en castellà), 22-05-2019. [Consulta: 25 agost 2021].
* ↑ Entrevistas, Notícias, am 21. November 2018 Chris Diamond: “Os brasileiros me cumprimentavam nas ruas” Arxivat 2020-03-20 a Wayback Machine. In inside | porn (portugiesisch), abgerufen am 16. März 2020
* ↑ JC Adams, am 11. September 2019 um 14:19 Uhr Winners Announced for 2019 XBIZ Europa Awards In XBIZ (englisch), abgerufen am 16. März 2020
# Mescla de so

La mescla de so és un procés utilitzat en la gravació i l'edició de so per balancejar i equilibrar el volum relatiu i la equalització de les fonts de so que es troben presents en un acte sonor. Freqüentment aquestes fonts de so són diferents instruments musicals en una banda o les seccions d'una orquestra. De la mateixa manera es manipulen paràmetres de volum i ubicació per aconseguir donar-li una especialitat al acte sonor, simulant d'aquesta manera, llocs i atmosferes mitjançant la manipulació d'efectes i altres paràmetres, per posar en contacte ple al públic amb el intèrpret de l'obra musical. També s'utilitza per remoure freqüències innecessàries així com són els sorolls indesitjables, per tal d'oferir un espai a cada element dins la mescla. Aquest mètode també és utilitzat per discjòqueis productors.
La mescla de so és molt relativa, ja que el mateix conjunt de sons pot ser mesclada per diferents editors de so, el qual genera mescles bastant diferents unes de les altres. Tot i així, les eines utilitzades en les mescles d'àudio són sempre les mateixes, però cada editor les utilitza de manera diferent.

## Fonaments necessaris per una mescla de so

El benefici en les mescles és utilitzat per controlar el pla sonor d'un instrument o el conjunt d'ells, així es controla la intensitat d'un so en la mescla. L'equalització serveix per a ubicar a dalt o a baix el so en el pla sonor, és important conèixer l'amplada de banda del instrument per un ús correcte, existeixen taules d'equalització d'instruments que poden ser molt útils.
Els efectes de so com la reverberació són utilitzats per crear la sensació que un instrument ha estat gravat en un entorn acústic diferent. Existeixen més efectes que poden aplicar-se a un so, tals com: chorus, vibrato, trèmolo, phaser, delay, wah-wah, i altres. Els subgrups són una altra part important per les mescles, ja que aquests permeten agrupar els sons, això facilita la realització de la mescla perquè es pot aplicar l'equalització o els efectes de so a un conjunt d'instruments.
Per la correcta realització de les mescles, és essencial tenir monitors d'estudi de camp propers que representen el so el millor possible d'una forma plana sense molta coloració en freqüència.
La compressió és utilitzada en les mescles d'àudio per reduir el rang dinàmic d'un so quan aquest supera un llindar. Això ens permet manipular els senyals d'àudio sense que arribin a distorsionar mantenint un rang dinàmic òptim per la mescla. També podem aplicar porta de soroll, expansors i altres processadors de dinàmica, tot això per millorar la mescla de so.

## Editors de so utilitzats en la mescla

Els editors de so són una eina imprescindible per realitzar les mescles d'àudio en estudis de gravació, aquests editors poden enregistrar el so, processar la seva dinàmica, implementar efectes, equalitzar, entre d'altres. Dins dels editors d'àudio més importants s'hi troben: Pro Tool, Cubase, FL Studio, Logic Pro i Adobe Audition. Hi ha molta varietat d'editors de so, però entre els més recomanats per mescles de so professionals es troben Pro Tool i Cubase, situats dins de la indústria del so professional i la mescla.