OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# To Good To Go

Too Good to Go és una aplicació mòbil que fa d'intermediari entre els restaurants i les botigues i els consumidors finals, posant a la venda productes o aliments que no s'han venut durant el servei als consumidors per a no malbaratar-los. L'aplicació està disponible a la majoria de ciutats d'Europa.

## Història

La companyia es va crear l'any 2015 a Dinamarca de la mà de Thomas Bjørn Momsen, Stian Olesen, Klaus Bagge Pedersen, Adam Sigbrand i Brian Christensen. El projecte va sorgir després que els responsables de la plataforma fossin testimonis, en un bufet lliure, de com tot el menjar que no s'havia consumit i estava en perfecte estat acabava en la brossa.
A França la van co-fundar la Lucie Basch i al Regne Unit en Chris Wílsones juntament amb en Jamie Crummie. Posteriorment també va arribar a Suïssa el novembre de 2016.
En 2019 la companyia va ser finançada amb 6 milions d'euros per incentivar-ne la recerca i el desenvolupament. Es va llançar a Àustria el setembre de 2019 i va adquirir la iniciativa espanyola weSAVEeat, creant la seva pròpia marca. Al desembre de 2019 va arribar a França

## Utilitat

Es tracta d'una aplicació gratuïta per a dispositius mòbils on es posa a la venda el menjar sobrant de restaurants i botigues. Això permet reduir el malbaratament de menjar, que actualment és un dels problemes globals que més afecten al medi ambient. En tres anys d'activitat, l'aplicació ha aconseguit més de 9,5 milions d'usuaris. En menys d'un any, s'hi han associat més de 17.000 establiments que han aconseguit deixar de malbaratar milions de paquets de menjar.

## Referències

* ↑ «7 best food waste apps for more sustainable eating habits» (en anglès). The Independent, 26-04-2021.
* ↑ «Too Good To Go acquires a Spanish app to save 1.3B tonnes of food waste: Did you know these 5 things about the Danish tech startup». Silicon Canals, 06-09-2019. [Consulta: 27 desembre 2019].
* ↑ «How can retailers tackle food waste?». Retail Gazette, 27-05-2021.
* ↑ «Too Good To Go vil erobre verden» (en danish). CXO Magasinet, n.d.. [Consulta: 14 abril 2020].
* ↑ «Too Good To Go ansætter Endomondo-stifter som ny topchef» (en danish). Food Supply DK, n.d.. [Consulta: 14 abril 2020].
* ↑ Rayome, Alison DeNisco. «The Too Good To Go app has cut food waste in Europe. Now it could do the same in the US» (en anglès). [Consulta: 14 desembre 2020].
* ↑ «Too Good To Go: la app para comprar la comida que tiran en los restaurantes» (en castellà), 03-05-2019. [Consulta: 14 desembre 2020].
# Canis lupus arabs

Canis lupus arabs és una subespècie del llop (Canis lupus) present a la Península Aràbiga. Està extint als Emirats Àrabs Units i en perill d'extinció a l'Aràbia Saudita.

## Descripció

* Fa 66 cm d'alçària fins a les espatlles.
* Pesa, de mitjana, 18 kg.
* El pelatge és curt, de color beix grisenc i esdevé més llarg i gruixut a l'hivern.
* Les orelles són grans en comparació amb la resta del cos.
* Els ulls són de color groc amb les pupil·les negres. Tot i així, n'hi ha exemplars que les tenen marrons, la qual cosa revela que en el passat es va hibridar amb gossos assilvestrats.

## Ecologia

És capaç de matar animals de la mida d'una cabra però, generalment, es nodreix de carronya, ocells petits, rosegadors, rèptils i insectes. També menja fruites i d'altres vegetals quan la carn és escassa. Caça principalment de nit.
Excava caus a la sorra per protegir-se de la llum solar. A causa de la dificultat de trobar aliment, només es formen llopades durant la temporada d'aparellament (d'octubre a desembre) o quan el menjar és abundant.
Pot tenir ventrades de fins a 12 cadells però, normalment, són de 2–3. Són cecs en néixer i deslletats a les vuit setmanes quan els pares comencen a regurgitar el menjar per a ells.

## Referències

* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* ↑ www.nic.funet.fi (anglès)
* ↑ www.territoriodelobos.com Arxivat 2010-03-31 a Wayback Machine. (castellà)
* 1 2 3 4 5 Cosmosmith (anglès)

## Bibliografia

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.

## Enllaços externs

* Knowledgerush Arxivat 2008-11-18 a Wayback Machine. (anglès)
# Ixalodectes flectocercus

Ixalodectes flectocercus és una espècie d'ortòpter de la família Tettigoniidae.

## Distribució geogràfica

És un endemisme d'Austràlia.

## Estat de conservació

Hom pensà que estava extint fins que fou redescobert l'any 1999.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Rentz, D.C.F., 1985. A Monograph of the Tettigoniidae of Australia: Volum 1: The Tettigoniinae 1:288.
* ↑ IUCN (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ Ninox Wildlife Consulting (anglès)

## Bibliografia

* Baillie, J. i Groombridge, B., 1996. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 1996. UICN, Gland, Suïssa.
* Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa.

## Enllaços externs

* Australian Biological Resources Study (anglès)
* BioLib (anglès)
* Catalogue of Life (anglès)
* Orthoptera Species File Online (anglès)
# Tau

«Tau» té aquests significats:
* Leptó tau partícula elemental amb càrrega negativa
* Proteïna Tau, tipus de proteïnes abundants al sistema nerviós central
* Tau Cerámica, antic nom de l'equip de bàsquet Saski Baskonia
* Tau (pel·lícula), pel·lícula de ciència-ficció del 2018
* Creu de Tau, creu llatina abscissa a la qual manca l’extremitat superior
* Lingüística:
** Tau (lletra grega), lletra de l'alfabet grec
** Última lletra de l'alfabet hebreu, amb valor numèric 400
# Lassi Parkkinen

Lassi Parkkinen fou un patinador de velocitat sobre gel finlandès que va competir entre finals de la dècada de 1930 i començaments de la de 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Sankt Moritz, on va disputar quatre proves del programa de patinatge de velocitat. Guanyà la medalla de plata en la prova dels 10.000 metres, rere Åke Seyffarth. En els 1.500 metres fou quart, en els 5.000 metres novè i en els 500 metres setzè. Quatre anys més tard, als Jocs d'Oslo, va disputar tres proves del programa de patinatge de velocitat. Fou sisè en els 1.500 metres i vuitè en els 10.000 metres, mentre en els 500 metres es veié obligat a abandonar.
En el seu palmarès també destaca el campionat del món de 1947 i la plata al de 1952, així com cinc campionats nacionals, el 1941, 1943, 1944, 1946 i 1952. Una vegada retirat va continuar vinculat al patinatge de velocitat, sent vicepresident de la Suomen Luisteluliitto (Associació Finlandesa de Patinatge) de 1954 a 1960, a més de ser membre del comitè de la Unió Internacional de Patinatge de 1957 a 1964.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Lassi Parkkinen». [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ Hagen (https://www.speedskatingnews.info), L. «Skater Profile | Lassi Parkkinen | Men | Finland» (en anglès). [Consulta: 9 febrer 2025].
# President de Namíbia

El President de Namíbia és el cap d'estat de Namíbia, escollit per sufragi universal per un període de quatre anys.

## Presidents de Namíbia des de la independència

| # | Nom | Eleccions | Pren possessió | Deixa el càrrec | Partit |
| 1 | Sam Nujoma | 1989 1994 1999 | 21 de març de 1990 | 21 de març de 2005 | SWAPO |
| 2 | Hifikepunye Pohamba | 2004 2009 | 21 de març de 2005 | 21 de març de 2015 | SWAPO |
| 3 | Hage Geingob | 2014 2019 | 21 de març de 2015 | 4 de febrer de 2024 | SWAPO |
| 4 | Nangolo Mbumba | - | 4 de febrer de 2024 | 21 de març de 2025 | SWAPO |
| 5 | Netumbo Nandi-Ndaitwah | 2024 | 21 de març de 2025 | En el càrrec | SWAPO |

## Enllaços externs

* World Statesmen - Namibia
# Som com Som

Som com Som va ser una de les principals entitats que lluitava pels drets del col·lectiu LGBT a Andorra. Fou fundada el 23 de juny de 2003 per Juli Fernández entre d'altres, essent la primera associació LGBT del país.
Arran de l'assassinat homòfob de Nuno, un jove homosexual de disset anys a Escaldes-Engordany, els fundadors van començar a organitzar-se. Ja a principis de setembre de 2002 es van començar a fer visibles amb un comunicat a la pàgina web Gayandorra protestant per la prohibició de donar sang pels que pertanyen al col·lectiu LGBT. Justament en el mateix dia de la fundació, es va organitzar la primera manifestació de l'orgull en tota la història andorrana.
Estava molt implicada en la política andorrana advocant pel matrimoni homosexual i lluitant contra la LGBTIfòbia. També va continuar duent a terme diferents activitats com xerrades educatives o campanyes informatives sobre el SIDA.
En 2011 l'associació es va donar la baixa, però dos anys després es va tornar a activar amb el lideratge de Carles Perea fins 2018, que es va dissoldre.

## Referències

* ↑ «DOSSIER CENTRAL: Sortir de l’armari durant el franquisme». Lambda, pàg. 24.
* 1 2 3 4 «Som com som es donarà de baixa desprès de mesos en 'stand by'». El Periòdic. [Consulta: 21 agost 2021].
* 1 2 3 RTVA, Andorra Difusió. «Els fundadors de Som Com Som creuen que s'ha avançat molt en el respecte al col·lectiu LGBT | Andorra Difusió». [Consulta: 21 agost 2021].
* ↑ Vella, Alexandra Muratet, Andorra la. «Un crim impactant», 27-09-2020. [Consulta: 21 agost 2021].
* ↑ RTVA, Andorra Difusió. «Som com Som proposa treballar la igualtat des de l'escola | Andorra Difusió». [Consulta: 21 agost 2021].
* ↑ «Som com som es donarà de baixa desprès de mesos en 'stand by'». [Consulta: 21 agost 2021].
* ↑ RTVA, Andorra Difusió. «Som com Som es dissol | Andorra Difusió». [Consulta: 21 agost 2021].
# Sèrie 446 de Renfe

La Sèrie 446 de Renfe, juntament amb la sèrie 447 de Renfe i els trens Civia són un grup d'unitats elèctriques ideades per oferir serveis de rodalia eficaços. El seu disseny es va començar a planejar a principis dels anys 80 i es va materialitzar en el prototip de la sèrie 445 quan el servei de rodalia va començar a cobrar gran protagonisme en ciutats com Madrid i les unitats que estaven oferint aquests serveis, principalment unitats de la sèrie 440, començaven a ser insuficients. Ja que s'anava a dissenyar un tren exclusiu per oferir aquests serveis es va decidir dotar-les de les necessitats exigides per a aquest servei, un servei amb múltiples parades en distàncies curtes i un gran tràfec de viatgers. D'aquesta manera se'ls va dotar d'una gran capacitat d'acceleració penalitzant la velocitat màxima.
La sèrie 446, amb un disseny molt innovador per als trens de la Renfe de 1989, ofereix 2.400 kW de potència que permeten una acceleració de 1m/s² en arrencar però la seva velocitat màxima és de 100 km/h. Dels 3 cotxes que disposa, els dos dels extrems, tots dos amb cabina de conducció, estan motoritzats i únicament el d'al mig és un remolc. Cadascun dels cotxes tenen 3 parells de portes de doble fulla per a una ràpida entrada i sortida de viatgers. Un dels grans inconvenients d'aquestes unitats que els ha costat el sobrenom de dodotis és que no disposen de condícies en cap dels cotxes. Encara que després d'una reforma integral, en el període 2009-2014, d'aquesta sèrie junt i de les 447, se'ls inclouran condícies juntament amb altres millores de mobilitat.
Exteriorment tenen un disseny similar a la 447 excepte per les lletres de la numeració dels cotxes que en la sèrie 446 la lletra M o R està en blanc i en la sèrie 447 aquesta lletra està en color groc i en una major amplària exterior de 9 cm. Com a curiositat cal destacar que aquestes dues unitats han anat canviant la seva estètica al llarg de la seva vida útil, com el gir de la "C" característica del Rodalies l'any 1992 o el canvi del vermell per colors violetes i l'aparició de la paraula Renfe després de la segregació amb Adif. Aprofitant aquests últims canvis es van afegir també millores de seguretat en els sistemes de senyalització del tancament de portes com avisadores sonors i lluminosos. Poden circular acoblades en servei normal a unitats de la sèrie 447 amb algunes limitacions en tracció i fre.
De les 170 unitats encarregades i lliurades han estat donades de baixa 12 d'elles, entre d'altres, les que van ser afectades als atemptats de l'11 de març de 2004.
Es poden trobar aquestes unitats circulant pels nuclis de Madrid, Bilbao, Sant Sebastià i Sevilla solent fer els seus serveis en línies en les quals la distància entre estacions és 1-2 quilòmetres i fins i tot menys.

## Vegeu també

* Sèrie 447 de Renfe

## Referències

* ↑ «En Punto - La revista de Renfe Operadora». Arxivat de l'original el 2011-09-02. [Consulta: 13 maig 2015].
# Selecció de futbol d'Oman

La Selecció de futbol d'Oman és l'equip representatiu del país a les competicions oficials. La seva organització està a càrrec de l'Associació de Futbol d'Oman, que pertany a la AFC.

## Resultats a la Copa del Món

* 1930 a 1982 - No hi participà
* 1986 - Abandonà
* 1990 a 2010 - No es classificà

## Resultats a la Copa d'Àsia

* 1956 a 1980 - No hi participà
* 1984 - No es classificà
* 1988 - No hi participà
* 1992 - No es classificà
* 1996 - No es classificà
* 2000 - No es classificà
* 2004 - Primera ronda
* 2007 - Primera ronda
* 2011 - No es classificà

## Resultats a la Copa del Golf de Nacions

* 1970 - No hi participà
* 1972 - No hi participà
* 1974 - 6è
* 1976 - 7è
* 1979 - 7è
* 1982 - 6è
* 1984 - 7è
* 1986 - 7è
* 1988 - 7è
* 1990 - 4t
* 1992 - 6è
* 1994 - 6è
* 1996 - 6è
* 1998 - 4t
* 2002 - 5è
* 2003 - 4t
* 2004 - 2n
* 2007 - 2n
* 2009 - Campió
* 2010 - Primera fase

## Entrenadors

| Entrenador | De | A |
| Mamadoh Mohammed Al-Khafaji | 1974 | 1976 |
| George Smith | 1979 | 1979 |
| Hamed El-Dhiab | 1980 | 1982 |
| Mansaf El-Meliti | 1982 | 1982 |
| Paulo Heiki | 1984 | 1984 |
| Antônio Clemente | 1986 | 1986 |
| Jorge Vitório | 1986 | 1988 |
| Karl-Heinz Heddergott | 1988 | 1989 |
| Bernd Patzke | 1990 | 1992 |
| Heshmat Mohajerani | 1992 | 1994 |
| Rashid bin Jaber Al-Yafi’i | 1995 | 1996 |
| Mahmoud El-Gohary | 1996 | 1996 |
| Jozef Vengloš | 1996 | 1997 |
| Valdeir Vieira | 1998 | 1999 |
| Carlos Alberto Torres | 2000 | 2001 |
| Bernd Stange | 2001 | 2001 |
| Milan Máčala | 2001 | 2001 |
| Rashid bin Jaber Al-Yafi’i | 2002 | 2002 |
| Milan Máčala | 2003 | 2005 |
| Srečko Juričić | 2005 | 2006 |
| Milan Máčala | 2006 | 2007 |
| Gabriel Calderón | 2007 | 2008 |
| Julio César Ribas | 2008 | 2008 |
| Hamad Al-Azani | 2008 | 2008 |
| Claude Le Roy | Juliol 2008 | |

## Enllaços externs

* Web oficial de la Federació Arxivat 2011-03-02 a Wayback Machine.
* Oman a FIFA.com Arxivat 2009-12-14 a Wayback Machine.
* Oman a football-lineups
* Jugadors
* Partits a Goalzz.com
# Tòrnike Kipiani

Tòrnike Kipiani (Georgià: თორნიკე ყიფიანი; Tbilisi, 11 de desembre del 1987) és un cantant georgià. És conegut per la seva participació en la primera temporada de la versió georgiana de X Factor. El 2017 va prendre part en la preselecció georgiana del Festival de la Cançó d'Eurovisió amb la cançó You Are My Sunshine. Al final del 2019 va guanyar la versió georgiana de Pop Idol. El premi era, entre d'altres, representar Geòrgia al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2020. No obstant això, el certamen va ser cancel·lat per la pandèmia per coronavirus de 2019-2020 i la televisió pública georgiana el va seleccionar internament per a representar el país caucàsic el 2021.

## Referències

* ↑ «Tornike Kipiani wins Georgia's national selection for Eurovision 2020» (en anglès). Eurovision.tv, 31-12-2019. [Consulta: 23 gener 2020].
* ↑ «Tornike Kipiani representará a Georgia en Eurovisión 2021» (en castellà). Eurovision-spain.com, 19-03-2020. [Consulta: 19 març 2020].
# Daniel Thomas Egerton

Daniel Thomas Egerton (1797 - 1842) va ser un paisatgista britànic i un dels membres originals de la Societat d'Artistes britànics, on va exhibir les seves obres durant els anys 1824 a 1829, i de 1838 a 1840.
Va passar la part final de la seva vida a Mèxic, i va publicar Egerton's Views in Mexico, una carpeta de litografies descrites en el subtítol com a "Sèrie de dotze plats colorits executats per si mateix dels seus dibuixos originals, acompanyats amb una curta descripció".
Després d'abandonar a la seva família a Anglaterra, Egerton va tornar a Mèxic el 1841 amb Alice Edwards, la filla adolescent d'un altre pintor britànic. El 1842, ell i la seva esposa embarassada van ser assassinats al poble de Tacubaya (a la Ciutat de Mèxic), on llogaven una casa. Egerton solia portar grans quantitats de diners i tots dos portaven joies; l'assassinat va ser atribuït a un robatori. La diplomàcia britànica va pressionar per solucionar el delicte i es va arrestar a tres lladres; dos d'ells van ser penjats i un va escapar de la presó. Hi ha hagut especulacions que Egerton estava involucrat en vendes fraudulentes a Texas, que tenia vincles amb ordres masònes o que un amant desconegut d'Alicia va estar darrere de l'assassinat.
Una pintura del Barranc del Desert (La Vall de Mèxic) va ser venuda a Nova York en el 2007 per $384,000.
La seva pintura La Vall de Mèxic (1837) és al fons d'art del Govern britànic.

## Referències

* ↑ Bryan 1886-89
* ↑ «Daniel Thomas Egerton (English 1797-1842) The Ravine of the Desert (The Valley of Mexico)». Christie's.

## Enllaços externs

* Aquest article incorpora text de l'article "EGERTON, D. T." dins de Bryan's Dictionary of Painters and Engravers de Michael Bryan, editat per Robert Edmund Graves i Sir Walter Armstrong (1886-89) publicació de domini públic
# Urtx (revista)

Urtx, amb el subtítol Urtx: revista cultural de l'Urgell és una revista cultural d'Humanitats de la comarca de l'Urgell, publicada des del 1989 i de periodicitat anual.
És una publicació de caràcter referencial en el camp de la historiografia i les ciències socials a les terres de Lleida. El nom de la revista revela el topònim d'origen basc de l'Urgell. Es tracta d'una publicació impulsada conjuntament per l'Ajuntament de Tàrrega i el Museu Comarcal de Tàrrega, amb l'objectiu d'omplir el buit que hi havia a la ciutat i a la comarca en l'àmbit de les publicacions d'estudis i investigacions. En aquest sentit, la revista s'entén com una plataforma de publicació i divulgació de la cultura i la història comarcal arreu de les terres catalanes. La seva evolució està vinculada a la participació d'altres institucions: la Diputació de Lleida i la Generalitat de Catalunya, a partir del 1990, amb el número 2, i de l'Institut d'Estudis Ilerdencs des del 1994, amb el número 6. Durant la seva història, la revista ha publicat articles relacionats amb matèries com la història, la geografia, l'art, l'arqueologia, l'antropologia, l'urbanisme, l'economia, la sociologia, la lingüística, la museologia, l'arxivística, l'arquitectura o biografies, entre d'altres, centrats especialment en Tàrrega, l'Urgell i les comarques de la plana de Lleida.

## Referències

* 1 2 Jané Checa, Òscar «Urtx». Diccionari enciclopèdic d'historiografia catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 4 juliol 2020].
* 1 2 «Urtx: revista cultural de l'Urgell». RACO (Revistes Catalanes amb Accés Obert) [Consulta: 3 juliol 2020].
* 1 2 «Presenten un nou número de la revista URTX que acaba de complir 30 anys d'existència». Tàrrega TV, 25-04-2019 [Consulta: 3 juliol 2020].
# Valcand

Valcand, Valcandus Tungrensis, Walcand o Walcaud (segle viii - 831) fou bisbe de Lieja de 810 fins a la seva mort. Era un cortesà important a la cort de Carlemany, com que és un des testimonis que va signar el seu testament.

## La rebel·lió de les monges

El 816 participà en el Concili d'Aquisgrà convocat per Lluís I el Pietós. Quan tornà a la seva diòcesi, no era gaire benvingut quan visitava l'abadia de monges de Nivel·les i explicava les restriccions imposades pel concili, que imposaven, entre d'altres, la clausura a les monges, l'aplicació estricte de la regla de sant Benet, el vot de castedat. L'abadessa de Nivel·les no va amagar el seu descontentament i el bisbe se'n va anar "sense menjar" segons el cronista.
L'abadessa va concertar-se amb les seves col·legues de les abadies de Mons i Maubeuge. En descobrir que Valcand va imposar la regla estricta a totes, juntes van escriure al papa Pasqual I per a queixar-se de la violació de les seves prerrogatives i de la seva autonomia pels prínceps seculars. L'emperador del seu costat va oposar-se se a les monges i va demanar al papa de confirmar les decisions del concili d'Aquisgrà, el que va fer.
Malgrat tot, les monges van obstinar-se i durant una convenció a Nivel·les, convocada per Valcand en presència del comtes de Lovaina i d'Hainaut i altres nobles, van declarar que "mai no aplicaran la regla de Benet; que volien prometre la castedat però sense vot; que confirmaran amb un vot l'obediència a l'abadessa i que si l'assistència no acceptés, continuaran a interposar una apel·lació. La convenció va acabar-se en atzucac. Valcand va queixar-se prop del papa i finalment va enviar-les una regla alleujada, va prohibir que es deien monges i havien de prendre el títol de religiosae seculares (religioses seculars). Les abadesses van ser destituïdes i reemplaçades per abats seculars, tots eixits de les famílies nobles de l'entorn.

## L'exhumació d'Hubert de Lieja

El 825 Valcand va assistir a l'exhumació del cos d'Hubert de Lieja a la col·legiata de Sant Pere a Lieja, per obsequiar-lo al monestir benedictí que va fundar a Andagia a la regió de les Ardenes, dedicat al sant liegès. Segons la llegenda, pintada entre altres per Rogier van der Weyden, el cos era miraculosament intacte un segle després de la seva mort, el que va considerar-se com una prova de la seva santedat.

## Referències

* ↑ Karl Morz Fabritius, Valcandus 810-831, Geschichte des Hochstifts Luttich, Leipzig, Editorial Weidmannschen Buchhandlung, 1792, pàgina 10 (en català: Història del principat bisbal de Lieja (alemany))
* ↑ Jane Tibbetts Schulenburg, Forgetful of their sex: female sanctity and society, ca. 500-1100, Chicago, University of Chicago Press, 1998, pàgines 112-115
* ↑ Jacques de Guise, Annales Hannoniae, citat per Jane Tibbetts Schulenburg, op.cit., pàgina 114
* ↑ Jane Tibbetts Schulenburg, ibídem
* ↑ Rogier van der Weyden i taller, The Exhumation of Saint Hubert (±1430), The National Gallery, National Gallery de Londres