OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mare de Déu del Roser de l'Ametlla de Casserres

La Mare de Déu del Roser de l'Ametlla de Casserres és l'església de la Colònia Monegal, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

Va ser construïda a finals del segle xix, durant l'etapa d'organització i ampliació de la colònia, per iniciativa del seu propietari Josep Monegal i Nogués, que l'encarregà a l'arquitecte Alexandre Soler i March.
Després de la Guerra Civil Espanyola, l'advocació de la Mare de Déu de la Mercè fou substituïda per la Mare de Déu del Roser. Actualment pertany aa l'Associació de Veïns de la colònia, que l'adquiriren a la Caixa de Catalunya després del tancament de la fàbrica.

## Descripció

Temple de planta de creu llatina, d'una sola nau allargada amb volta d'aresta i capelles laterals amb transsepte molt marcat. L'entrada es fa pels peus on hi ha una torre de secció quadrada amb el campanar, que s'alça des de la façana presidit per un pinacle i forma un petit porxo d'entrada.. La coberta exterior és a dues aigües de teula romana i la interior, amb volta de creueria. La nau està flanquejada per dues capelles als peus, quasi tocant a la torre d'entrada; l'absis és de petites dimensions. El parament és de pedra i maó perfectament treballats i disposats en fileres, amb un aspecte força homogeni. Està aixecada damunt una llosa sorrenca i construïda totalment amb la pedra provinent de la pedrera que permetia engrandir al mateix temps la fàbrica i els nous habitatges del carrer de Dalt. A l'interior hi ha un cor. A l'exterior sobresurten uns contraforts flanquejant la nau i acabats amb pinacles, que com tots els elements ornamentals responen a una estètica neogòtica, com les finestres allargades i els arcs apuntats de l'entrada del pòrtic.

## Galeria

* L'església vista des de la C-16
* Detall del lateral del campanar
* Informació oferta al porxo de l'entrada
* Detall dels pinacles

## Vegeu també

* Torre de l'Ametlla de Casserres
* Palau Meca

## Referències

* 1 2 3 4 «Església de la Mercè de la Colònia Monegal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Mare de Déu del Roser de l'Ametlla». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
# Xarxa Jeanson

La xarxa Jeanson (francès: Réseau Jeanson) va ser un grup de militants d'esquerres francesos liderats per Francis Jeanson que van ajudar els militants del Front d'Alliberament Nacional d'Algèria que operaven al territori metropolità francès durant la Guerra d'Algèria (1954-1962). Principalment es dedicaven a portar diners i documents i de vegades eren anomenats «portadors de maletes» (les porteurs de valises), un terme usat per la Resistència francesa durant la Segona Guerra Mundial.
A la xarxa hi va participar el militant anticolonialista Henri Curiel, així com el falsificador Adolfo Kaminsky. El filòsof Jean-Paul Sartre i l'escriptora Simone de Beauvoir van donar-li suport. La fotoperiodista Dominique Darbois i l'advocat Jacques Vergès també en van formar part.

## Referències

* ↑ Chapeu, Sybille «Des prêtres français aux côtés des nationalistes algériens» (en francès). Plein droit, n° 96, 1, 18-03-2013, pàg. 36–40. DOI: 10.3917/pld.096.0036#federation=archive.wikiwix.com&tab=url. ISSN: 0987-3260.
* ↑ Merchet, Jean-Dominique. «ARTE, 22H10. «Les frères des frères», docu sur l'action du réseau Jeanson pendant la guerre d'Algérie. Itinéraires de «porteurs de valises» du FNL» (en francès). [Consulta: 13 octubre 2023].
* ↑ «Francis Jeanson, figure de proue des "porteurs de valises" du FLN» (en francès). Le Monde.fr, 05-08-2009.
* ↑ Evens, Martin. Mémoires de la guerre d'Algérie (en francès), p. 74.
* ↑ Bouamama, Saïd. Manual de militancia dentro y fuera de la cárcel: Georges Ibrahim Abdallah (en castellà), p. 93.
# Cenotafi de Drus

El Cenotafi de Drus (Drususstein o Eichelstein en alemany) és un tumulus honorarius (túmul honorari) romà del segle i, situat a Magúncia, al Jakobsberg (Mont de Jaume) a la riba dreta del Rin. Es tracta del major cenotafi romà aixecat en època romana en memòria d'un personatge en l'actual Alemanya, en l'actualitat integrat en la Ciutadella de Magúncia.
Aquest cenotafi va ser aixecat al per recordar les glorioses victòries del general romà Drus, fill adoptiu de l'emperador August i germà de Tiberi. En les excavacions no es van trobar restes humanes, de manera que mai va servir de tomba.
El monument va ser construït al castrum romà de Mogontíacum, bressol de la futura ciutat de Magúncia, amb aparell de pedra de gres vermell i calcària, amb una alçada en l'actualitat de 20 m. Quan va ser construït, tenia una altura de 100 peus romans, equivalents a 29,617 m. A la façana principal tenia gravat un poema funerari escrit per August en honor de Drus, que indicava també que va ser erigit pels soldats que havien servit a les seves ordres.

## Bibliografia

* Andreas Panter, Der Drususstein in Mainz und Desser Einordnung in die Römische Grabarchitektur seine Erbauungszeit. Mainzer Archäologische Schriften, Band 6, Archäologisches Denkmalpflegeamt Mainz 2007, ISBN 978-3-935970-03-7
* Hans G. Frenz, «Drusus maior und sein Monument zu Mainz» a: Jahrbücher des Römische-Germanischer Zentralmuseums Mainz, 32 (1985), S. 394-421.
* Franz Stephan Pelgar, Vom «Elend Steinklumpen» zum Denkmal. Aus der Geschichte der Mainzer Römerruinen . Zabern, Mainz 2003, ISBN 3-8053-3283-1

## Referències

* ↑ «Drususstein» Arxivat 2016-10-30 a Wayback Machine., Direktion Landesarchäologie Mainz (Direcció de l'arqueologia de l'Estat de Magúncia) (alemany)
* ↑ «Le culte de la mort chez les Romains: La pierre de Drusus» (francès) Arxivat 2010-09-08 a Wayback Machine. (El culte funerari dels romans: el cenotafi de Drus)
* ↑ «Der Drususstein - Ehrenmal für Nero Claudius Drusus», (El cenotafi de Drus: monument en honor de Neró Claudi Drus), Römisches Mainz, (Magúncia romana) (alemany)
# Pronunciació

La pronunciació o pronúncia és la forma en què es fa l'acció i manera de pronunciar un llenguatge, és a dir, produir els sons amb els òrgans de fonació per a parlar. El terme es pot referir tant a un determinat dialecte com a un individu en concret.
Diverses persones o grups poden pronunciar una paraula de diferents maneres, depenent de molts factors, com ara la durada de l'exposició cultural de la seva infància, la ubicació de la seva residència actual, trastorns de la parla o de la veu, el seu grup ètnic, la seva classe social o la seva educació.

## Terminologia

Les síl·labes són combinacions d'unitats de so (fons), per exemple "nyu" té una síl·laba formada per [ɲ] i. La fonètica és la branca de la lingüística que s'ocupa de les unitats bàsiques dels sons, i la fonologia s'ocupa d'aquests sons agrupats en fonemes. El seu estudi s'anomena fonologia. Els fons com a components de l'articulació se solen descriure mitjançant l'alfabet fonètic internacional (IPA).

## Referències

* ↑ «Pronunciation | Definition & Facts | Britannica» (en anglès). [Consulta: 19 agost 2024].
* ↑ «Pronuncia - Enciclopedia» (en italià). [Consulta: 21 agost 2024].
* ↑ Beech, John R. «Assessment of Articulation and Phonology». A: Grunwell. Assessment in Speech and Language Therapy. CUP Archive, 1993, p. 55. ISBN 0-415-07882-2.
* ↑ Paulston, Christina Bratt. «Some Sociolinguistic Principles». A: Labov. Sociolinguistics: The Essential Readings. Wiley-Blackwell, 14 febrer 2003, p. 234–250. ISBN 0-631-22717-2.
* ↑ «Pronunciación - Definicion.de» (en castellà). [Consulta: 31 agost 2024].
* ↑ Schultz, Tanja. «Language Characteristics». A: Kirchhoff. Multilingual Speech Processing. Elsevier, 12 juny 2006, p. 12. ISBN 0-12-088501-8.

## Vegeu també

* Elisió
* Elocució
* Epèntesi
* Fonètica
* Forvo
* Metàtesi (lingüística)
Viccionari
# Bugui

El bugui és una de les llengües austronèsies parlades a Indonèsia per uns 4 milions de persones. No es conserven escrits primerencs, només transcripcions a partir de l'Edat Moderna en l'alfabet lontara. Actualment se sol escriure emprant l'alfabet llatí, per l'alt grau d'aculturació dels seus parlants.
El bugui és una llengua que té un sistema d'alineament de split. Això vol dir que, en alguns tipus d'oracions, utilitza un sistema ergatiu/absolutiu, mentre que en altres oracions, el sistema és nominatiu/acusatiu. El sistema ergatiu/absolutiu l'utilitza amb oracions amb orde verb-objecte-subjecte, mentre que el nominatiu/acusatiu existeix en oracions amb orde subjecte-verb-objecte. A més, les oracions amb pronoms enclítics utilitzen totes el sistema ergatiu/absolutiu.
El bugui utilitza reduplicacions com a diminutiu (manu, 'gallina'; manu-manu, 'pardal'). La immensa majoria de paraules són planes.

## Distribució geogràfica

La majoria dels parlants nadius (al voltant de 3 milions) es concentren al sud de Sulawesi, Indonèsia, però hi ha petits grups de parlants bugui a l'illa de Java, Samarinda i a l'est de Sumatra, a l'est de Sabah i a la península de Malaca, Malàisia i el sud de les Filipines. Aquesta diàspora Bugis és el resultat de la migració des del segle xvii que va ser impulsada principalment per situacions de guerra contínua. (La colonització directa holandesa va començar a principis de segle xx.)

## Fonologia

Consonants :
| | | Labial | Labial | Dental | Dental | Palatal | Palatal | Velar | Velar | Glotal | Glotal |
| Nasal | Sonora | [m] | ᨆ | [n] | ᨊ | [ɲ] | ᨎ | [ŋ] | ᨂ | | |
| Prenasalitzada | Prenasalitzada | [mp] | ᨇ | [nr] | ᨋ | [ɲc] | ᨏ | [ŋk] | ᨃ | | |
| Oclusiva | Sonora | [b] | ᨅ | [d] | ᨉ | [ɟ] | ᨍ | [g] | ᨁ | | |
| Oclusiva | Sorda | [p] | ᨄ | [t] | ᨈ | [c] | ᨌ | [k] | ᨀ | [ʔ] | * |
| Fricativa | Fricativa | | | [s] | ᨔ | | | | | [h] | ᨖ |
| Vibrant | Vibrant | | | [r] | ᨑ | | | | | | |
| Aproximant | Aproximant | [w] | ᨓ | [l] | ᨒ | [j] | ᨐ | | | | |
* /ʔ/ es pronuncia però no s'escriu.
Viccionari
# Emreli

Emreli (Imrali o Emrali) fou una tribu turcmana del Turkmenistan.
Eren nòmades que vivien a les estepes a l'est de la mar Càspia, i es van instal·lar al Khurasan persa el segle xvi, a la regió de Gurgan; expulsats al segle xviii per la tribu tekke o tekin van emigrar al nord es van instal·lar a Khivà a la regió de Hudjayl entre 1803 i 1827, i es van fer feudataris del kan.
Sota els russos i soviètics van esdevenir sedentaris. Modernament viuen a Iyali a l'oest de Tashawz, entre els goklens i el čowdor al nord i els yomud al sud. Alguns viuen a Askhabad.
# Gran Llac Salat

El Gran Llac Salat (en anglès Great Salt Lake), localitzat a la regió septentrional de l'estat nord-americà de Utah, és el llac salat més gran de l'hemisferi occidental, el quart llac terminal més gran i el 37è llac més gran del món. Té una superfície mitjana de 4.400 quilòmetres quadrats, però que varia molt a causa de la poca profunditat del llac; el 1963 arribà al seu nivell més reduït, de 2.460 quilòmetres quadrats, i el 1987 al seu nivell més extens històric, de 8.547 quilòmetres quadrats.
El llac és el romanent més gran del llac Bonneville, un llac pluvial que abastava la major part de l'oest de Utah durant temps prehistòrics. El Gran Llac Salat és endorreic (no té cap sortida) i té una salinitat molt elevada, superior a la del mar. El riu Jordà, el Weber i el Bear en són els tres tributaris més importants, els quals hi deixen 1,1 milions de tones de minerals cada any; el balanç causat per l'aigua que se n'evapora fa que la concentració mineral del llac sigui encara major. La salinitat del llac és vuit vegades superior que no pas la dels oceans, entre 150 i 160 parts per mil, i pot arribar a 270 parts per mil. Tot i ser conegut com el "mar Mort americà", el llac és l'hàbitat de diversos ocells nadius i artèmies

## Referències

* 1 2 Great Salt Lake. Encyclopedia Britannica Online
* ↑ Great Salt Lake, Utah Arxivat 2009-05-06 a Wayback Machine.. U.S. Geological Survey.
* ↑ Large Lakes of the World. Factmonster.com.
* ↑ Great Salt Lake Arxivat 2009-08-20 a Wayback Machine.. MSN Encarta. [Consulta: 20 d'agost de 2009]
* ↑ Great Salt Lake — a lively recreational jewel Arxivat 2006-03-21 a Wayback Machine.. Lynn Arave, Deseret News.
* ↑ Birds and Great Salt Lake. U.S. Geological Survey.
# Rus de Finar

Rus de Finar (italià: Russo de Finar) (?, ? - Constantinoble, setembre de 1303). Fou un cabdill genovès de Constantinoble que liderà els aldarulls que els genovesos organitzaren durant les noces de Roger de Flor amb Maria de Bulgària. Arran dels aldarulls, es produí la Massacre dels genovesos, durant la qual els almogàvers de la Companyia Catalana d'Orient mataren gran quantitat de genovesos, entre ells, el mateix Rus de Finar.
# Graf dens

En matemàtiques, un graf dens és un graf en què el nombre d'arestes és pròxim al nombre d'arestes màxim que pot tindre el graf. Per contra, un graf amb poques arestes és un graf dispers.
La distinció entre dispers i dens és una mica vaga. Una possibilitat és elegir un nombre $k$ amb $1<k<2$ i definir un graf dispers com aquell que |E| = O(|V|$^k$), on |E| és el nombre d'arestes, |V| el nombre de vèrtexs i la lletra O es refereixi a la Cota superior asimptòtica (Preiss 1998, p. 534).
Per a grafs simples i no dirigits, la densitat és definida com:
    $D={\frac {2|E|}{|V|\,(|V|-1)}}$
El nombre màxim d'arestes és ½ |V| (|V|−1), per tant, la densitat màxima és 1 (per a grafs complets), i la mínima és 0 (Coleman & Moré 1983).

## Referències

* Paul E. Black, Sparse graph, from Dictionary of Algorithms and Data Structures, Paul E. Black (ed.), NIST. Del 29 de septiembre de 2005.
* Coleman, Thomas F.; Moré, Jorge J. «Estimation of sparse Jacobian matrices and graph coloring Problems». SIAM Journal on Numerical Analysis, 20, 1983, p. 187–209..
* Plantilla:Harvard reference.
# Natàlia Castellana Vila

Natàlia Castellana i Vila és una matemàtica catalana de la Universitat Autònoma de Barcelona. Va estudiar el Grau en Matemàtiques a la UAB, i la tesi doctoral sota la direcció de Carlos Broto
Del 2019 al 2022, va ser secretària de la Facultat de Ciències de la UAB, i vicedegana d'Intercanvis.

## Referències

* ↑ Barcelona, UAB-Universitat Autònoma de. «Gemma Garcia, nueva decana de la Facultad de Ciencias» (en castellà). [Consulta: 13 febrer 2025].
# Bayram Ali

Bayram Ali o Bayram-Ali (modernament en turkmen Baýramaly, rus Байрам-Али) és una població del Turkmenistan a 30 km a l'est de Merv, capital del districte del mateix nom a la província de Mary (Merv). Hi passa molt proper el ferrocarril Transcaspià (Aşgabat a Taixkent). La ciutat va existir fins al segle xviii i estava poblada de perses (vegeu Merv). El seu nom derivava del príncep Bayram Ali Khan. En aquest lloc se situen les ruïnes de part de l'antiga Merv. Les ruïnes cobreixen una superfície aproximada de 50 km². La població estimada el 2009 era de 88.486 habitants); el 1989 constava amb 43.824 habitants.
Aquesta regió era part del domini personal privat del tsar, confiscat per la revolució el 1917. Modernament, en període soviètic, s'hi va establir una estació de recerca agrícola i un escola tècnica agrícola. A la regió es cultiva la vinya i es practica la ramaderia.

## Nota

* ↑ Population census 1989, Demoscope Weekly, No. 359-360, 1-18 January 2009 (busca per Туркменская ССР) (rus)

## Referències

* Gran Enciclopèdia Soviètica (rus)
# Gran Premi Schwarzwald

El Gran Premi Schwarzwald (lit. Gran Premi de la Selva Negra) era una competició ciclista alemanya d'un dia que es disputava a la Selva Negra, amb origen i final a Triberg, a l'estat de Baden-Württemberg. Des del 2005, la cursa formà part de l'UCI Europa Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2002 | Jørgen Bo Petersen | Leonardo Bertagnolli | Torsten Hiekmann |
| 2003 | Torsten Hiekmann | Björn Glasner | Leonardo Bertagnolli |
| 2004 | Markus Fothen | Sylwester Szmyd | Tomislav Dančulović |
| 2005 | Fabian Wegmann | Fortunato Baliani | Jörg Ludewig |
| 2006 | Jure Golčer | Steve Morabito | Hrvoje Miholjević |
| 2007 | Radoslav Rogina | Matija Kvasina | Peter Velits |
| 2008 | Mathias Frank | Marco Pinotti | Stefan Schumacher |
| 2009 | Heinrich Haussler | Jan Bakelants | Johannes Fröhlinger |

## Referències

* ↑ «G.P Schwarzwald (All) - Cat.1.1». Arxivat de l'original el 2016-03-17. [Consulta: 30 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Groß Flottbek

Groß Flottbek, en baix alemany Groot Flottbeek, és un nucli del districte de'Altona a la ciutat estat d‘Hamburg a Alemanya. A la fi de 2009 tenia 10.819 habitants a una superfície de 2,4 km². Es regat pel riu Große Flottbek. Contràriament a l'opinió, és el poble que va donar el seu nom al riu el 1867, i no pas l'invers.

## Història

El primer esment escrit de Lütten un Groten Flöbbeek (els noms baix alemanys originals del poble) data del 1305. Inicialment pertanyia al comtat de Stormarn, des del 1304 (o 1307) passà al ducat Holstein-Pinneberg que al 1604 va esdevenir una unió personal amb Dinamarca fins que el 1864 passà a Prússia. El 1927 passà a la ciutat d'Altona i després de la llei de l'àrea metropolitana d'Hamburg del 1937 passà a Hamburg. Avui, el poble és principalment un dormitori per a la metròpoli d'Hamburg. Hi ha unes vuitanta petites empreses de serveis i diversos cafès i restaurants, però no hi ha cap empresa major.

## Referències i enllaços

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Groß Flottbek
* ↑ «Statistisches Amt für Hamburg und Schleswig-Holstein». Arxivat de l'original el 2013-05-30. [Consulta: 14 juliol 2011].
* ↑ Co/HLG, "Zwei Bäche - ein Name: Die beiden Flottbeken", a: Der Heimatbote, Zeitschrift des Bürger- und Heimatvereins Nienstdten e.V., s.d., pàgines 4-5.
* ↑ Martin Wendt i altres, 700 Jahre Flottbek - Eine Chronik, Hamburg, SPD Flottbek-Othmarschen (editora), 2005, ISBN 3-00-016459-6
* Districte d’Altona
Altona-Altstadt •
Altona-Nord •
Sternschanze •
Ottensen •
Bahrenfeld •
Groß Flottbek •
Iserbrook •
Lurup •
Osdorf •
Blankenese •
Nienstedten •
Othmarschen •
Rissen •
Sülldorf :
Vegeu: Alemanya • Hamburg • Districte :
# Gerolamo Maria Caracciolo

Gerolamo Maria Caracciolo (Segle XVII) marquès de Torrecuso, fou un militar del Regne de Nàpols.
Fill de Carlo Andrea Caracciolo (1583 - 1646), duc de San Giorgio, príncep de la Campània i marquès de San Giorgio, fou nomenat Gran d'Espanya el 1666, durant el regnat de Carles II d'Espanya.
Fou home de confiança de Pedro Fajardo de Zúñiga y Requesens, el governador del Regne de Navarra, que posteriorment va comandar les tropes espanyoles durant la Guerra dels Segadors.
Durant la Guerra dels Trenta Anys va aixecar el Setge d'Hondarribia, el 1638 i el 1639 al Setge de Perpinyà.
Va participar en diverses accions de la Guerra dels Segadors després de la mort en combat del seu germà Carlo Maria Caracciolo a la batalla de Montjuïc, entre elles el Setge de Tarragona durant el 1641, sent derrotat el 1642 a la batalla de Montmeló quan es dirigia a socórrer Perpinyà, tornant al Regne de Nàpols per buscar reforços, que van desembarcar a Dénia el 1643

## Referències

* ↑ (castellà) Grandezas de España «Grandezas concedidas por Carlos II». Arxivat de l'original el 2012-04-15. [Consulta: 2 març 2008].
* ↑ (castellà) Javier Díaz Noci, Las relaciones sobre el sitio de Fuenterrabía (1638-1639): La construcción de un acontecimiento en la españa de los Austrias
* ↑ carrutxa.org, La batalla de Tamarit Arxivat 2012-01-04 a Wayback Machine.
* ↑ Antonio Valladares de Sotomayor, Semanario erudito, que comprehende varias obras inéditas «Enllaç».
# El Gremi de la publicitat, la comunicació i el màrqueting

El Gremi de la publicitat, la comunicació i el màrqueting, anomenat Associació Empresarial de Publicitat fins al 2023, és un gremi d'agències de publicitat a Catalunya, creat per defensar els interessos del sector.

## Història

El gremi va ser fundat a Barcelona el 1926 per quatre pioners de la publicitat catalana i espanyola: Josep Maria Fortuny, Enric Joval, Rafael Roldós Gómez i Pere Prat Gaballí. Els primers estatuts es van fer públics l'any 1931.
El 1998 va crear junts amb la Generalitat de Catalunya el festival internacional de publicitat «Drac Novell», l'únic del món dedicat als estudiants de publicitat i que uneix l'àmbit empresarial amb l'acadèmic. El «Premi Nacional de Creativitat José María Ricarte», organitzat en col·laboració amb la Universitat Autònoma de Barcelona des de 2012 premia persones, empreses o entitats que per llur treball creatiu «han transformat la manera de pensar i viure de la gent» tot i respectar una dimensió humanista. El 2016 van instaurar el premi «Mestres de la Comunicació» junts amb la Fundació de la Comunicació i la Universitat Ramon Llull. El premi honra persones del món acadèmic o professional que han destacat en els sectors de la publicitat, les relacions públiques i el periodisme. Des de 2018 organitza el festival «Open Creatiu» al qual es pot presentar qualsevol projecte publicitari: del petit fullet d'una associació local cap a una campanya nacional.

## Logos històrics de l'entitat

* Logo Gremio Sindical de Agencias de Publicidad de Barcelona (1949)
* Logo Gremi Publicitat Associació Empresarial Catalana de Publicitat (1990)
* Logo Associació Empresarial Catalana de Publicitat (2004)

## Referències

* ↑ Redacció. «El Gremi de la publicitat, la comunicació i el màrqueting estrena nomenclatura, imatge i web», 31-03-2023. [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ «Roldós y el Drac Novell». Roldós, 27-11-2019. [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ Abancéns, José Ángel: "Les associacions professionals. El motor del desenvolupament de l'activitat", dins d'Història de la Publicitat de Catalunya, Barcelona, Sàpiens, 2021, vol. 1, p. 130.
* ↑ Graff & Hermosilla, 2006.
* ↑ «La UAB acull el XIX festival internacional de publicitat Drac Novell». Universitat Autònoma de Barcelona, 17-11-2016. [Consulta: 9 febrer 2020].
* ↑ Martínez, Júlia «Premi a la creativitat humanista». La Vanguardia, 25-05-2013.
* ↑ González, Purificació «Francisco Ibáñez: "Trigo menys a dibuixar un personatge que a fer un entrepà"». Catalunya Press, 19-06-2019.
* ↑ «Quarta edició del Premi Mestres de la Comunicació». Universitat Ramon Llull, 11-12-2019. [Consulta: 9 febrer 2020].
* ↑ «Neix l'Open Creatiu, un festival de publicitat de Catalunya». Segre, 08-11-2018.

## Bibliografia

* Graff, Tània; Hermosilla, Pilar. Vuitvegadesdeu!!!! : 80è aniversari. Associació Empresarial Catalana de Publicitat, 2006. ISBN 84-611-4055-9.

## Enllaços externs

* El Gremi de la publicitat, la comunicació i el màrqueting - Lloc web oficial
# Gran Premi d'Alemanya del 1959

Resultats del Gran Premi d'Alemanya de Fórmula 1 de la temporada 1959, disputat al circuit de AVUS el 2 d'agost del 1959.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 4 | Tony Brooks | Ferrari | 60 | 2h 09' 31. 6 | 1 | 8 |
| 2 | 6 | Dan Gurney | Ferrari | 60 | + 2.9 s | 3 | 6 |
| 3 | 5 | Phil Hill | Ferrari | 60 | + 1' 04.8 min. | 6 | 4 |
| 4 | 8 | Maurice Trintignant | Cooper - Climax | 59 | + 1 Volta | 12 | 3 |
| 5 | 9 | Jo Bonnier | BRM | 58 | + 2 Voltes | 7 | 2 |
| 6 | 18 | Ian Burgess | Cooper - Maserati | 56 | + 4 Voltes | 15 | |
| 7 | 10 | Harry Schell | BRM | 49 | + 11 Voltes | 8 | |
| Ret | 2 | Bruce McLaren | Cooper - Climax | 36 | Transmissió | 9 | |
| Ret | 11 | Hans Herrmann | BRM | 36 | Accident | 11 | |
| Ret | 3 | Masten Gregory | Cooper - Climax | 23 | Motor | 5 | |
| Ret | 1 | Jack Brabham | Cooper - Climax | 15 | Transmissió | 4 | |
| Ret | 16 | Graham Hill | Lotus - Climax | 10 | Caixa canvi | 10 | |
| Ret | 15 | Innes Ireland | Lotus - Climax | 7 | Diferencial | 13 | |
| Ret | 17 | Cliff Allison | Ferrari | 2 | Embragatge | 14 | |
| Ret | 7 | Stirling Moss | Cooper - Climax | 1 | Transmissió | 2 | |

## Altres

* Pole: Tony Brooks 2' 05. 9
* Volta ràpida: Tony Brooks 2' 04. 5 (a la volta 18)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-09-24. [Consulta: 4 juny 2010].