OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Mari

La Mari és una minisèrie en dues parts d'In Vitro Films, Canal Sur i TV3 sobre l'emigració andalusa a Catalunya a la dècada del 1970.
Posteriorment, es va gravar una segona part, La Mari 2.
Dirigida per Jesús Garay, hi actuen Ana Fernández (protagonista, La Mari), Ramon Madaula, Carlos Hipólito, María Galiana, Antonio Dechent, Salvador Cano, Eric Cano, Rosa Novell i Ruth Gabriel, entre d'altres.

## Referències

* ↑ Canal Sur Televisión coproduce la película 'La Mari 2' en lavozdigital.es
* ↑ Ficha Arxivat 2009-05-25 a Wayback Machine. en laguiatv.com
# Josep Vila i Roca

Josep Vila i Roca (Manresa, 10 de març de 1958), més conegut com a Pep Vila, és un ex-pilot d'enduro català, subcampió del món per equips als ISDE de 1985, tres vegades Campió d'Espanya d'enduro en 80 cc i dues de Raids. Durant la seva carrera en el motociclisme practicà també el motocròs.
Cap al final de la seva carrera en el món de l'enduro començà a competir en raids africans i amb el temps passà a fer-ho en camió, sovint amb Moi Torrallardona de copilot, havent participat vuit vegades en el Ral·li Dakar i en altres proves emblemàtiques. Entre els seus resultats més destacats com a pilot de camions hi ha la victòria a l'edició del 2009 del Ral·li Dakar en la seva categoria (quedant setè a la general) i el segon lloc a la general a la Transorientale Race el 2008.

## Organitzador i empresari

Pep Vila és també un conegut organitzador de tota mena de curses, principalment raids. Dins aquesta faceta, ha participat activament en l'organització dels següents esdeveniments:
* Membre organitzador de la Camel Marathon Bikes el 1989
* Membre organitzador de la Baja Aragón de 1988 a 1991 i del 2005 al 2010
* Organitzador de les Camel Trophy Selections i entrenador de l'equip estatal de 1989 al 2000
* Organitzador del Land Rover G4 Challenge Selections i entrenador de l'equip estatal del 2003 al 2005
A banda, el 1988 fundà l'empresa PROmotor, que es dedica a organitzar o donar suport logístic a tota mena d'esdeveniments relacionats amb el món del motor, ja siguin Raids, proves d'enduro o ral·lis automobilístics.
A més a més, des de 1995 gestiona la finca Les Comes (a Súria), destinant les seves 518 hectàrees de terreny i més de 60 quilòmetres de pistes forestals a tota mena de serveis de lleure.

## Palmarès

* Subcampió del Món d'Enduro per equips (1985 - Sis Dies Internacionals de La Molina, Catalunya)
* 3 Campionats estatals d'enduro 80cc:
** 1982: (Fantic)
** 1983: (Rieju)
** 1984: (Rieju)
* 2 Campionats estatals de raids en categoria "motos"
* 8 Participacions en el Ral·li Dakar (1990, 199, 2004 - 2009)
** 7è a la general de camions i 1r en la seva categoria el 2009
* 2n a la general de camions en la Transorientale Race (2008)

### Palmarès al Campionat d'Espanya d'enduro

| Any | Motocicleta | 75/80 cc |
| 1980 | Fantic | 5è |
| 1981 | Fantic | 2n |
| 1982 | Fantic | 1r |
| 1983 | Rieju | 1r |
| 1984 | Rieju | 1r |

## Referències

* 1 2 3 «Pep Vila Roca» (en castellà). promotorevents.com. Arxivat de l'original el 6 de setembre 2011. [Consulta: 28 setembre 2010].
* ↑ «El infortunio de Pep Vila» (en castellà). marca.com, 12-09-2010. [Consulta: 28 setembre 2010].
* ↑ «Endu Roc». enduroc.com. [Consulta: 28 setembre 2010].
* ↑ «WRC Rally Catalunya». promotorevents.com. Arxivat de l'original el 6 de setembre 2011. [Consulta: 28 setembre 2010].
* ↑ «Les Comes». promotorevents.com. Arxivat de l'original el 5 de setembre 2011. [Consulta: 28 setembre 2010].
* ↑ «Les Comes. Activitats». promotorevents.com. Arxivat de l'original el 18 d’octubre 2012. [Consulta: 28 setembre 2010].

## Enllaços externs

* Lloc Web oficial de PROmotor
* Lloc Web oficial de Les Comes
* Imatge de Pep Vila amb la Rieju a mitjan anys 80
# 381
## Esdeveniments

* 10 de gener, Roma: L'emperador Flavi Gracià promulga el cristianisme com a religió única i prohibeix la resta de cultes.
* Constantinoble: Se celebra, convocat per Teodosi I el Gran, el Primer Concili de Constantinoble, que fixà punts importants del credo, els relatius a la Trinitat, reforçarà la importància del Patriarca de Constantinoble i condemnarà diverses heretgies.
* Constantinoble: Gregori de Nazianz renuncia com a Patriarca de Constantinoble davant les crítiques rebudes al Concili de Constantinople i se'n torna a Capadòcia. En el seu lloc és escollit Nectari.
* Constantinoble: Flavià I d'Antioquia substitueix Meleci d'Antioquia com a bisbe d'Antioquia, per la mort sobtada d'aquest.
* Aquileia: Sant Ambròs de Milà organitza el Concili d'Aquileia que també condemna l'arrianisme a l'Imperi Romà d'Occident.
* Gal·lècia: Egèria comença el seu viatge a Terra Santa. El va reflectir al seu llibre Itinerarium Egeriae, considerat el primer text d'una escritora gallega.

## Naixements

* Helian Bobo, emperador xinès de l'estat Xiongnu de Xia (m. 425)

## Necrològiques

* 12 d'abril - Verona (Itàlia): Sant Zenó, bisbe de la ciutat.
* Constantinoble: Meleci, bisbe d'Antioquia, de sobte durant el Concili de Constantinoble.
* Constantinoble: Atanaric, rei dels visigots.
* Alexandria (Egipte): Pere II, bisbe de la ciutat.

## Referències

* ↑ Cultura, Secretaría Xeral de. «Nova: El itinerario de Exeria se une a 'Galicia, un relato no mundo' | Cultura de Galicia» (en castellà). [Consulta: 21 agost 2024].
# Societat Espanyola de Psicologia

La Societat Espanyola de Psicologia (SEP) és una associació espanyola fundada en 1952 per José Germain Cebrián, comptant amb la col·laboració, entre d'altres, de Mariano Yela Granizo, José Luis Pinillos, Juan Zaragüeta, Manuel Úbeda, Gonzalo Rodriguez Lafora, Juan José López Ibor o Antonio Vallejo Nájera. S'encarregà a partir de 1988 de la publicació de la Revista de Psicología General y Aplicada (RPGA), que fins aleshores havia estat publicada per l'Instituto Nacional de Psicología Aplicada y Psicotecnia (1946-1974), l'Instituto Nacional de Psicología Aplicada y Orientación Profesional (1974-1981), l'Instituto de Orientación Educativa y Profesional (1981-1985) i el C.I.D.E. (1985-1988). Després de Germain, fou president de la societat Mariano Yela, fins a 1983, quan accedí al càrrec Miquel Siguan i Soler. A partir de gener de 1995 i a iniciativa de Siguán, la SEP crea junt a quatre altres associacions la Federación Española de Asociaciones de Psicología (FEDAP), en la que s'integra, i única associació representativa de la Psicologia espanyola en la International Union of Psychological Science (IUPsyS). Entre 1996 i 2008 publica també Iberpsicología: Revista Electrónica de la Federación Española de Asociaciones de Psicología. Des de 2008, quan era president de la FEDAP Santiago Estaún Ferrer i després un acord amb el Consejo General de Colegios Oficiales de Psicólogos (CGCOP), passà a integrar-s'hi, aconvirtint-se en la División de Psicología Académica - Sociedad Española de Psicología.

## Referències

* ↑ 50 años de la Sociedad Española de Psicología, H. Carpintero, RPGA, 2002.
* ↑ Revista de psicología general y aplicada: Revista de la Federación Española de Asociaciones de Psicología - Dialnet
* ↑ La Sociedad Española de Psicología en el recuerdo, M. Siguán, RPGA, 2002.
* ↑ Iberpsicología: Revista Electrónica de la Federación Española de Asociaciones de Psicología - Dialnet
* ↑ InfoCOP: Primer borrador de acuerdo FEDAP-CGCOP, 2008
* ↑ InfoCOP: Se crea la División de Psicología Académica-Sociedad Española de Psicología en el COP

## Enllaços externs

* Consejo General de Colegios Oficiales de Psicólogos - División de Psicología Académica SEP
# Maiara

Maiara Carla Henrique Pereira (São José dos Quatro Marcos, 31 de desembre de 1987) és una cantant, compositora i empresària brasilera.
Compon la parella sertaneja Maiara & Maraisa juntament amb la seva germana bessona, Maraisa.

## Biografia

Filla de Marco César Rosa Pereira i Almira Henrique, Maiara i la seva germana Maraisa, van néixer en São José dos Quatro Marcos, estat de Mato Grosso, el 31 de desembre de 1987, i van passar la infància i adolescència en diverses ciutats del país. Inicialment, abans de la fama, van viure en la seva ciutat natal, i just després de néixer es van traslladar a Juruena. Al llarg de la infància i adolescència també van viure en la ciutat de Rondonópolis, on el pare Marcos César va treballar com a empleat de banca, i en les ciutats de Araguaína, Montes Claros, Governador Valadares i Belo Horizonte.
Maiara va començar la facultat de dret i música però va concloure solament la de música, ja que la de dret va parar en el cinquè període.
Després del seu llançament, la parella va quedar coneguda com "Les Patrones" i també per les seves cançons com "10%", "Es Mira en el Mirall", "El Dia del seu Casament" i "Por Bobo", que estan presents en l'àlbum En viu en Goiânia (2016) i que va aconseguir el topo de les parades brasileres. Després van venir amb tot en el DVD "En viu en Campo Grande" amb musicas com: Bastó & Crochê, Sorte Que Cê Beija Bé, Como é Que Larga Desse Trem?, Combina Massa, entre altres 22 faixes.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«».
* ↑ «Gêmeas buscam sucesso nacional | Gazeta Digital». Gêmeas buscam sucesso nacional | Gazeta Digital. [Consulta: 10 desembre 2021].
# 487
## Esdeveniments

* Nòric: Odoacre, rei d'Itàlia dirigeix una campanya contra els rugis, que s'hi volien independitzar.
* Constantinoble: Teodoric el Gran ataca la ciutat. L'emperador Zenó aconsegueix dissuadir-lo a canvi de cedir als ostrogots els drets sobre la Diòcesi d'Itàlia en possessió dels ostrogots d'Odoacre.
* Albània del Caucas: Amb la proclamació del rei Vashagan III, el país recupera la independència dels perses sassànides.

## Referències

* ↑ van der Leeuw, Charles. Azerbaijan: a quest for identity: a short history (en anglès). Palgrave Macmillan, 2000, p.43. ISBN 0312219032.
# Spodoptera frugiperda

Spodoptera frugiperda és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família Noctuidae molt coneguda en l'àmbit agrícola per ser una plaga important.
L'eruga d'aquesta arna ataca diferents cultius d'importància econòmica, com per exemple Zea mays (blat de moro), Gossypium spp. (cotó) entre d'altres, per bé que és capaç d'alimentar-se de cent espècies diferent de plantes pertanyents a famílies molt diverses.

## Distribució

Spodoptera frugimerda és molt present a l'Àfrica subsahariana i a Amèrica com a plaga agrícola, però per causa del poder migratori dels adults té potencial per escampar-se cap al sud d'Europa i Àsia. Per causa dels vents que cíclicament travessen la Mediterrània procedents del sud, se la considera de risc ja que pot arribar a instal·lar-se a la riba nord de la nostra mar. De fet, ja s'ha detectat a Egipte, Marroc i les Illes Canàries. L'escalfament global podria ajudar a que llurs poblacions esdevinguin plaga a latituds altes com ara Europa, nord d'Àsia i Canadà.

## Referències

* 1 2 Bateman, Melanie L.; Day, Roger K.; Luke, Belinda; Edgington, Steve; Kuhlmann, Ulrich «Assessment of potential biopesticide options for managing fall armyworm (Spodoptera frugiperda ) in Africa» (en anglès). Journal of Applied Entomology, 142, 9, 11-2018, pàg. 805–819. DOI: 10.1111/jen.12565.
* 1 2 Wang, Jing; Huang, Yanru; Huang, Linsheng; Dong, Yingying; Huang, Wenjiang «Migration risk of fall armyworm (Spodoptera frugiperda) from North Africa to Southern Europe». Frontiers in Plant Science, 14, 03-04-2023. DOI: 10.3389/fpls.2023.1141470. ISSN: 1664-462X. PMC: PMC10106561. PMID: 37077648.
* ↑ «Global bioclimatic suitability for the fall armyworm, Spodoptera frugiperda (Lepidoptera: Noctuidae), and potential co-occurrence with major host crops under climate change scenarios» (en anglès). Climatic Change, vol. 161, 4, 01-08-2020, pàg. 555–566. Bibcode: 2020ClCh..161..555Z. DOI: 10.1007/s10584-020-02722-5. ISSN: 1573-1480.
# Gran Premi Fred Mengoni

El Gran Premi Fred Mengoni era una competició ciclista d'un dia que es disputava a Castelfidardo a la Província d'Ancona (Marques). La primera edició data del 2001 i formà part del calendari de l'UCI Europa Tour, de 2005 a 2006, i el 2008. El 2007 i 2008 també se'l va conèixer com a Gran Premio Industria, Commercio e Artigianato di Castelfidardo.
Juntament amb el Trofeu Ciutat de Castelfidardo va formar l'anomenada Due Giorni Marchigiana que premiava el millor ciclista en la suma de les dues curses.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2001 | Fabio Bulgarelli | Dimitri Gainitdinov | Branko Filip |
| 2002 | Danilo Di Luca | Bo Hamburger | Sylwester Szmyd |
| 2003 | Alessio Galletti | Bo Hamburger | Fortunato Baliani |
| 2004 | Damiano Cunego | Daniele Nardello | Cristian Moreni |
| 2005 | Luca Mazzanti | Francesco Failli | Lorenzo Bernucci |
| 2006 | Andrea Tonti | Rinaldo Nocentini | Santo Anzà |
| 2007 | Matteo Scaroni | Davide Bonnucelli | Antonino Puccio |
| 2008 | Aleksei Tsatévitx | Paolo Tomaselli | Maciej Paterski |

## Referències

* ↑ «G.P Marchigiana-G.P Fred Mengoni (Ita) - Cat.1.2». Arxivat de l'original el 2016-03-02. [Consulta: 30 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2009-09-08 a Wayback Machine.
* Palmarès 1 a museociclismo.it
* Palmarès 2 a museociclismo.it
# Castell de Montagut (Llagostera)

El Castell de Montagut és una antiga fortalesa situada al pic de Montagut, al Massís de l'Ardenya, dins del municipi de Llagostera (Gironès), declarat Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

El castell és al capdamunt del cim del puig de Montagut, del qual només es conserven restes de la fortificació. A causa de les poques proves conservades i la falta de documentació i estudis no se sap gaire de la seva històrica.
Del castell se'n conserva la part inferior d'una torre de planta circular i part del clos emmurallat. D'aquest en roman un mur septentrional que s'adossa a la torre, amb diverses espitlleres i una petita porta d'accés. Pel costat sud de la torre, també es conserva l'arrencament d'un mur que correspondria a les estances interiors. És probable que es conservin més restes en el subsòl.
Per les característiques arquitectòniques que es conserven, es considera una obra dels segles x-xi, i es pensa que en els segles xiv i xv, el castell només servia com a torre de guaita.

## Història

La primera menció d'un ipso far entre Llagostera i Tossa de Mar és de l'any 966. En aquell moment un far era una atalaia per protegir un indret d'interès estratègic, en aquest cas la costa i els camins cap a les cales que eren ports naturals. Es van construir principalment per a protegir el litoral marítim davant la pirateria sarraïna.
Els castells en aquell moment es feien per protegir el poder que acabaven de guanyar els aristòcrates feudals tenien funcions militars, administratives, residencials i simbòliques, per recordar a tothom qui manava. Per això es va rodejar la torre de guaita amb una muralla.
El primer propietari conegut del castell va ser Berenguer de Ros, un cavaller de la parròquia de Sant Feliu de Llagostera. El 1r de desembre de 1284 va vendre el Castell de Montagut a Bernat de Peratallada, fill de Gilabert IV de Cruïlles, senyor de Cruïlles i Bestracà i futur company d'armes del rei Pere II el Gran en la conquesta de Sicília. Es va vendre per 1.000 sous de moneda barcelonesa, una quantitat petita que indica que en aquell moment el castell havia deixat de tenir el valor que havia tingut anteriorment.
Un germà de Bernat de Peratallada, Gilabert de Cruïlles, que era sagristà major, va donar la potestat del castell a dos religiosos el 1330 per vendre'l. El va comprar el bisbe de Girona Gastó de Montcada, que després el va donar al seu germà Ot de Montcada i de Pinós, senyor de Llagostera.
Des de mitjans del segle xiv va ser abandonat quant la gent es va traslladar als castells a la plana més apropiats per a la vida cortesana. Mentre el Castell de Montagut perdia importància en guanyava el Castell de Llagostera, aixecat el 1288.
Aquest castell formava part de la Baronia de Llagostera, fins a mitjan segle xix.

## Referències

* 1 2 3 «Castell de Montagut de Llagostera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 gener 2019].
* 1 2 3 4 5 Turon Izquierdo, Pau «El castell de Montagut, una fortalesa medieval en el massís de l’Ardenya-Cadiretes». Quaderns de la Selva, 29, 2017.
# 639
## Esdeveniments

* Austràsia: Amb la mort de Dagobert I, el seu fill Sigebert III passa a ésser titular en solitari del tron d'Austràsia, amb vuit anys. El govern el durà el majordom de palau Pipí de Landen.
* Nèustria: Per la mort del seu pare Dagobert I, Clodoveu II, de quatre anys, esdevé rei de Nèustria i Borgonya.
* Regne de Toledo: Abans de morir, el rei visigot Khíntila aconsegueix que els nobles reconeguin el seu fill Tulga com a nou rei.
* Salona (Dalmàcia): Els àvars envaeixen tota la regió, ocupen la ciutat i la incendien.
* Síria: Els àrabs culminen l'ocupació de tota la província.
* Egipte: Els àrabs n'expulsen els perses i ocupen tot el país.
* Kanat dels Turcs Occidentals (Àsia central): El kan Yukukshad Irbis pren el lideratge amb la intenció de fer fora els xinesos i reunificar el kanat.
* Síria: Es declara la pesta a tota la regió i fins a Palestina. Causa més de 25.000 morts.
* Emmaús (Judea): Per l'epidèmia de pesta, la ciutat queda pràcticament despoblada, perdent la capitalitat.
* Medina (Aràbia): El califa Úmar ibn al-Khattab decreta que el calendari musulmà s'ha de comptar a partir de l'any de l'Hègira de Mahoma.

## Necrològiques

* 19 de gener, Saint-Denis, Nèustria: Dagobert I, rei merovingi.
* Síria: Abu-Ubayda ibn al-Jarrah, un dels deu principals sahaba del profeta Mahoma i governador de la regió, de la pesta.
# Eric Correa

Eric «Bobo» Correa (Nova York, 27 d'agost de 1968) és un percussionista i membre dels grups Beastie Boys, Cypress Hill i Ritmo Machine.

## Biografia i carrera

Eric Correa és fill de músic de jazz llatí Willie Bobo. Va començar a tocar la bateria als quatre anys i va fer la seva primera aparició pública als escenaris als cinc anys, actuant amb el seu pare.
Quan tenia 15 anys, el seu pare va morir i ell es va fer càrrec durant un any de la seva banda de jazz llatí mentre encara estava a l'institut. Va assistir a la Universitat Estatal de Califòrnia durant tres anys (1985-1988), va treballar als estudis de jazz del Departament de música i va gravar tres LP de jazz aclamats per la crítica: We Back Back, Diversions i Monstrosity!. Mercès a la recomanació d'un amic, va obtenir una audició amb els Beastie Boys que van acceptar d'incorporar-lo a la gira de l'àlbum Check Your Head.
Correa va acabar enregistrant amb els Beastie Boys els àlbums Ill Communication i Hello Nasty. Mentre estava de gira amb el grup, Correa va coincidir amb el grup Cypress Hill i s'hi va unir com a percussionista per a les gires internacionals, repartint el temps entre ambdós grups.
Quan Beastie Boys va començar a fer aturades llargues entre gires, Correa es va convertir en membre oficial a temps complet de Cypress Hill i ha girat i enregistrat amb el grup des de 1994. L'agost de 2005, Correa va gravar el seu àlbum de debut, Meeting of the Minds, en un estudi de Tucson. Va ser publicat per Nacional Records el 18 de novembre de 2008. El disc compta amb les col·laboracions de B-Real i Tony Touch. El 2012, Correa es va unir amb Latin Bitman per a formar el grup Ritmo Machine, que va publicar l'àlbum Welcome To The Ritmo Machine amb Nacional Records. L'àlbum compta amb col·laboracions de Mix Master Mike, Sen Dog i Ana Tijoux, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Cypress Hill, la banda de hip hop norteamericana que pide justicia por Santiago Maldonado». [Consulta: 14 setembre 2019].
* ↑ Valdes-Rodriguez, Alisa (2000) "Taking Control and Being Real With the Men of Cypress Hill", Los Angeles Times, April 25, 2000, p. 2 (Ent.)
* ↑ Langlands, Johnny (2010) "Cypress Hill: Bobo in the Corner", The Skinny, March 30, 2010; retrieved 2011-07-23
* ↑ "LIMP BIZKET, CYPRESS HILL AX LOCAL SHOW", Rocky Mountain News, July 28, 2000.
# Vint anys no és res

Vint anys no és res és una pel·lícula documental dirigida per Joaquim Jordà l'any 2004.

## Argument

Reflexiona sobre la història dels protagonistes de Numax presenta... (1980), documental del mateix Jordà sobre l'autogestió de la fàbrica d'electrodomèstics Numax Electrospiro entre els anys 1977 i 1979.
| « | Des de sempre, des d'aquells llunyans anys setanta, mentre estava filmant la festa que tanca Numax presenta..., vaig pensar que aquelles imatges i aquelles paraules, els desitjos que reflectien de canvi i transformació tant individual com col·lectiva, calia que tinguessin una continuació. Un projecte que podria portar el balzaquià títol de "Les il·lusions perdudes". Recollir, al cap d'uns anys, aquells personatges que amb una alegria contradictòria, tenyida de por i carregada d'esperança, expressaven els seus desitjos de canvi. Un canvi profund, la manera de viure que havien palpat durant els mesos. Acabat de feia poc el rodatge de Numax presenta... vaig decidir, doncs, donar una segona i definitiva part a aquell film. La qüestió que es plantejava era determinar el 'quan', quan s'havia de realitzar el projecte. | » |
El film comença amb el final de Numax presenta..., on els treballadors es juraven a si mateixos que no tornarien a treballar per a un patró. Jordà ens retrata que, malgrat tot, alguns ho han aconseguit. El que tenen en comú tots els personatges del film és que consideren que van ser traïts; tots ells senten que la Transició va donar l'esquena a tots aquells que després de lluitar per l'arribada de la democràcia no encaixaven en els nous propòsits.
Va ser nominada com a millor pel·lícula documental als Premis Goya 2006.

## Referències

* ↑ Manresa, Laia. Joaquín Jordà: la mirada lliure. Barcelona: Barcelona: Filmoteca de Catalunya: Pòrtic, 2006, p. 206. ISBN 84-393-7068-7.
* ↑ Angulo, Jesús «La mirada poliédrica de Joaquín Jordá». Nosferatu: revista de cine, 4-2006, pàg. 11-30.
* ↑ «Veinte años no es nada - Premios Goya 2006».

## Bibliografia

* Guerra, Carles «La militancia biopolítica de Joaquín Jordá». Cinema Comparat/ive Cinema, 5, 2014, pàg. 50-55.
* Sande, José Manuel «Joaquim Jordá: más allá de la disidencia». Diagonal, 10-05-2006.

## Enllaços externs

* «Presentació de Veinte años no es nada amb Joaquín Jordà i Josep Maria Català». Congrés Internacional de Cinema Europeu Contemporan, 31-05-2005.