# Margot Fonteyn

Margaret Evelyn de Arias (Reigate, Surrey, 18 de maig de 1919-Ciutat de Panamà, 21 de febrer de 1991), coneguda amb el nom artístic de Margot Fonteyn, va ser una famosa ballarina britànica. Va passar tota la seua carrera com a ballarina al The Royal Ballet (abans Sadler's Wells Theatre Company), i finalment va ser nomenada prima ballerina assoluta de la companyia per la reina Elisabet II.

## Biografia

La seua mare fou Hilda, la filla il·legítima d'una dona irlandesa, Evelyn Acheson, i l'industrial brasiler Antonio Gonçalves Fontes, i el seu pare Felix Hookman., un enginyer mecànic britànic, que treballava per a la British-American Tobacco Company.
Va començar les classes de ballet als quatre anys, va estudiar a Anglaterra i la Xina, on son pare va ser traslladat per la seua faena quan ella tenia nou anys. La seua formació a Xangai va ser amb George Goncharov, la qual cosa va contribuir al seu continu interés pel ballet rus. Tornant a Londres als 14 anys, va ser convidada a unir-se a la Vic-Wells Ballet School per Ninette de Valois. Va succeir a Alicia Markova com a prima ballarina de la companyia el 1935. El coreògraf de Vic-Wells, Sir Frederick Ashton, va escriure nombroses parts per a Fonteyn i la seua parella de ball, Robert Helpmann, amb qui va ballar des dels anys 30 fins als 40.
El 1946, la companyia, ara rebatejada com a Sadler's Wells Ballet, es va traslladar a la Royal Opera House a Covent Garden on el soci més freqüent de Fonteyn durant la següent dècada va ser Michael Somes. La seua actuació a La bella dorment de Tchaikovsky es va convertir en un paper distintiu tant per a Fonteyn com per a la companyia, però també era coneguda pels ballets creats per Ashton, com ara Symphonic Variations (1946), Cinderella (1948), Daphnis i Chloe (1951), Sylvia (1952) i Ondine (1958).
Va dirigir la companyia en una gira pels Estats Units l’any 1949 i es va convertir en una celebritat internacional. Abans i després de la Segona Guerra Mundial, Fonteyn va actuar a les emissions televisives d'espectacles de ballet a Gran Bretanya i a principis dels anys 50 va aparéixer a The Ed Sullivan Show, la qual cosa va augmentar la popularitat de la dansa als Estats Units.
Es va casar amb el polític panameny Roberto Arias el 1955 i, aquell mateix any, va aparéixer en una producció en viu i en color de La bella dorment emesa a l'NBC. Tres anys més tard, ella i Somes van ballar per a l'adaptació televisiva de la BBC de El Trencanous. Gràcies al seu reconeixement internacional i a moltes sol·licituds d'artistes convidats, el Royal Ballet va permetre a Fonteyn convertir-se en ballarina independent el 1959.
L’abril del mateix any va participar en un colp d’Estat fallit a Panamà amb el suport de castristes cubans i la intenció de derrocar al president Arnulfo Arias Madrid, cosa per la qual va ser breument empresonada.
El 1961, quan Fonteyn estava pensant a retirar-se, Rudolf Nureyev va desertar del Kírov Ballet mentre ballava a París. Fonteyn, encara que reticent a associar-se amb ell a causa dels dinou anys de diferència d'edat, van debutar amb el Royal Ballet a Giselle el 21 de febrer de 1962. El duet es va convertir immediatament en una sensació internacional. Com a parella de ball van ser també coneguts per les seues interpretacions clàssiques en obres com ara Le Corsaire Pas de Deux, Les Sylphides, La Bayadère, Llac dels cignes, i Raymonda, en què Nureyev de vegades adaptava coreografies per mostrar el seu talent. Van estrenar Marguerite and Armand (1963) d'Ashton, que havia estat coreografiada específicament per a ells. Encara que Sir Kenneth MacMillan havia concebut el seu ballet Romeo and Juliet per a Lynn Seymour i Christopher Gable, per «raons burocràtiques» Fonteyn i Nureyev van ballar la nit d'obertura el 9 de febrer de 1965, per a decepció de MacMillan.
Roberto, el seu marit, va rebre un tir el juliol de 1964, quan intentaven assassinar-lo, que el va deixar tetraplègic, i va requerir una atenció constant per a tota la vida. L'any 1972, Fonteyn va entrar en semijubilació, tot i que va continuar ballant periòdicament fins a finals de la dècada. El 1979, el Royal Ballet va celebrar una festa en el seu honor i la va anomenar oficialment la prima ballerina assoluta de la companyia.
Es va retirar a Panamà, on va passar el seu temps escrivint llibres, criant bestiar i cuidant el seu marit. Va morir de càncer d'ovari exactament 29 anys després de la seua estrena amb Nureyev a Giselle.

## Mort i llegat

El 1989, poc abans de la mort del seu marit, a Fonteyn se li va diagnosticar un càncer d'ovari. Després d'haver utilitzat tots els seus estalvis per cuidar l'Arias en la seva llarga malaltia, ara sense pensió, temia el calvari. La seva fillastra, Querube Arias, la va cuidar i la va acompanyar a Houston, Texas, en els seus viatges habituals a M.D. Hospital Anderson.
Poc abans de la seva mort, Fonteyn es va convertir al catolicisme romà perquè pogués enterrar les seves cendres a la mateixa tomba que Arias. A mesura que la seva salut va empitjorar, va rebre una riuada regular de missatges i flors de simpatitzants, com la reina Elisabet II i el president de Panamà. Fonteyn va morir el 21 de febrer de 1991 en un hospital de la ciutat de Panamà, als 71 anys, en el 29è aniversari de la seva estrena amb Nureiev a Giselle. Va ser enterrada amb Arias prop de casa seva a Panamà i es va celebrar un servei commemoratiu a Londres el 2 de juliol de 1991 a l'Abadia de Westminster. Un Nureiev afligit, que estava tractant amb els seus propis problemes de salut - sida -, no va poder anar a cap dels dos serveis.
A la seva ciutat natal de Reigate, es troba una estàtua creada per l'escultor britànic Nathan David el 1980, en homenatge a Fonteyn. Representant-la en el seu paper preferit d'Ondine, l'estàtua va ser encarregada per fans de tot el món. La sala principal de Dunelm House, l'edifici del Sindicat d'Estudiants de la Universitat de Durham, rep el nom de Fonteyn Ballroom en el seu honor, així com el vestíbul del Great Hall of University College, Durham, al Castell de Durham. El 2005, Margot's Closet, una botiga de roba i complements de ball, batejada en homenatge a Fonteyn, va obrir a Marietta, Geòrgia, un suburbi d'Atlanta. L'Acadèmia de Ballet Margot Fonteyn establerta a Peekskill, Nova York, el 2007, rep el seu nom en honor.
A principis de la dècada del 1990, la planta fòssil Williamsonia margotiana va rebre el nom de Fonteyn. Va ser una de les cinc Women of Achievement seleccionades per a un conjunt de segells britànics emesos l'agost de 1996. A la pel·lícula de 1998 Hilary i Jackie sobre la violoncel·lista britànica Jacqueline du Pré, Fonteyn és retratada en un cameo per Nyree Dawn Porter. El 2005 Tony Palmer va fer un documental per a ITV sobre Fonteyn, titulat simplement Margot. Inclou entrevistes amb diversos companys del món de la dansa, l'assistent personal de Nureiev i la cunyada de Fonteyn, Phoebe Fonteyn. La BBC va fer una pel·lícula sobre Fonteyn, emesa el 30 de novembre de 2009, basada en la biografia de Daneman i protagonitzada per Anne-Marie Duff com la ballarina. El 2016, l'English Heritage Trust va instal·lar una placa blava a l'edifici on vivia Fonteyn quan actuava amb el Sadler's Wells Ballet. Per commemorar el 100è aniversari del seu naixement, The Theatre and Film Guild va instal·lar una placa blava commemorativa a Fonteyn a la casa de la seva infància a 3 Elm Grove Road, Ealing.

## Premis i reconeixements

* Nomenada membre de CBE en 1951 i de l'Ordre de l'Imperi Britànic EN 1961.
* Va ser una de les 5 dones seleccionades pels seus mèrits per a aparèixer en els segells britànics en 1996.
* Nomenada canceller de la Universitat de Durham entre 1981 i 1990.
* Estàtua in memoriam a la seva ciutat natal construïda per l'escultor Nathan David.

## Referències

* ↑ Parry, Jann «Equally at home on the range...» (en anglès). The Guardian [Londres], 31-10-2004. Arxivat de l'original el 16 gener 2018 [Consulta: 14 febrer 2018].
* ↑ Percival, John. «Fonteyn, Dame Margot [real name Margaret Evelyn Hookham; married name Margaret Evelyn de Arias]» (en anglès), 24-05-2008. Arxivat de l'original el 8 de juny 2018. DOI: 10.1093/ref:odnb/49643. [Consulta: 20 juny 2018]. De subscripció o mur de pagament
* ↑ «Hookham, Felix Collection», 2018. Arxivat de l'original el 20 juny 2018. [Consulta: 14 febrer 2022].
* ↑ Daneman, Meredith. Margot Fonteyn: A Life. Londres: Penguin Books, 2005, p. 34-39. ISBN 978-0-670-84370-1.
* ↑ «Prima ballerina» (en anglès). The Guardian [Londres], 05-03-2004. Arxivat de l'original el 27 maig 2018 [Consulta: 14 febrer 2022].
* 1 2 Percival, 2008.
* ↑ Monahan, James. Fonteyn, A Study of the Ballerina in her Setting (en anglès). Nova York: Pitman Publishing Corporation, 1957, p. 65. OCLC 952072044 [Consulta: 14 febrer 2022].
* ↑ Anderson, Jack «Margot Fonteyn Dead at 71; Ballerina Redefined Her Art» (en anglès). The New York Times [Nova York], 22-02-1991. Arxivat de l'original el 10 setembre 2017 [Consulta: 14 febrer 2022].
* ↑ Light, Janet «Despite Kelly and Astaire, Dance Film Still Developing» (en anglès). The Cincinnati Enquirer [Cincinnati, Ohio], 10-08-1975, p. 98 [Consulta: 14 febrer 2022].
* ↑ «Margot Fonteyn Marries» (en anglès). The Manchester Guardian [Londres], 07-02-1955, p. 1 [Consulta: 14 juny 2018].
* ↑ Arce, Begoña «Espia 'ballerina'». El periódico, 05-06-2010 [Consulta: 14 febrer 2022].
* ↑ Macaulay, Alastair editor=Robert Gottlieb (ed.). «Sex, violence, and Kenneth MacMillan». A: Reading dance: a gathering of memoirs, reportage, criticism, profiles. Nova York: Pantheon, 2008, p. 422.
* ↑ Campbell, Mary «Ballerina Dame Margot Fonteyn has foothold on dance history» (en anglès). The News-Press [Fort Myers, Florida], 16-02-1990, p. 54. Arxivat de l'original el 9 de desembre 2019 [Consulta: 14 febrer 2022].
* ↑ «Margot Fonteyn» (en anglès). Variety [Nova York], 24-02-1991. Arxivat de l'original el 20 juny 2018 [Consulta: 14 juny 2018].
* 1 2 The Guardian, 2004.
* ↑ Solway, 1998, p. 514.
* ↑ Daneman, 2005, p. 575–576.
* ↑ Daneman, 2005, p. 576.
* ↑ Variety Obituaries, 1991.
* ↑ Daneman, 2005, p. 574, 578.
* ↑ Solway, 1998, p. 516.
* ↑ The Pantagraph, 1980, p. 45.
* ↑ Historic England, 2016, p. 10.
* ↑ Johnson, 2011, p. 5.
* ↑ Brice, 2005, p. JQ3.
* ↑ Taylor, 2007.
* ↑ Chapman i Roberts, 1997, p. 9.
* ↑ PR Newswire, 1996.
* ↑ Stratton, 1998.
* ↑ Brooks, 2005.
* ↑ Preston, 2009.
* ↑ Slavin, 2016.
* ↑ The Music Hall Guild, 2019.
* ↑ «Dame Margot Fonteyn» (en anglès). www.the-ballet.com. [Consulta: 11 març 2018].
* ↑ «ROYAL MAIL STAMPS CELEBRATE "20TH CENTURY WOMEN OF ACHIEVEMENT"». www.prnewswire.co.uk. Arxivat de l'original el 2018-06-23. [Consulta: 11 març 2018].
* ↑ «Who's the greatest?» (en anglès). Redhill And Reigate Life. Arxivat de l'original el 2018-06-22. [Consulta: 11 març 2018].

## Bibliografia addicional

* Anderson, Jack «Margot Fonteyn Dead at 71; Ballerina Redefined Her Art». The New York Times [New York City, New York], 22-02-1991. Arxivat de l'original el 10 de setembre de 2017.
* Bentivoglio, Leonetta «Festa Grande a Mantova alla Corte dei Gonzaga» (en italià). la Repubblica [Roma, Itàlia], 16-09-1988. Arxivat de l'original el 24 de juny 2018 [Consulta: 24 juny 2018].
* Bentley, Toni «'Margot Fonteyn': Leaping Beauty». The New York Times [Novs York], 05-12-2004. Arxivat de l'original el 12 Juliol 2018 [Consulta: 12 juliol 2018].
* Bland, Alexander «Ballet: Right from the Start». The Observer [Londres], 29-11-1959, pàg. 14. Arxivat de l'original el 22 de juny 2018 [Consulta: 21 juny 2018].
* Bowcott, Owen «Dame Margot Fonteyn: the ballerina and the attempted coup in Panama». The Guardian [Londres], 28-05-2010. Arxivat de l'original el 28 Febrer 2018 [Consulta: 28 maig 2010].
* Brice, Leslie Everton «Shop outfits dancers in style». The Atlanta Journal-Constitution [Atlanta, Georgia], 31-03-2005, pàg. JQ3 [Consulta: 12 juliol 2018].
* Brooks, Richard «Fonteyn 'lost baby fathered by Nureyev'». The Sunday Times [Londres], 17-07-2005. Arxivat de l'original el 23 de juliol 2023 [Consulta: 12 juliol 2018].
* Bryden, Ronald «Dame Margot's Juliett—Great, and Perhaps, Last role». The Gazette [Montreal, Canadà], 02-04-1966, pàg. 20. Arxivat de l'original el 23 de juny 2018 [Consulta: 22 juny 2018].
* Campbell, Mary «Ballerina Dame Margot Fonteyn has foothold on dance history». The News-Press [Fort Myers, Florida], 16-02-1990, pàg. 54. Arxivat de l'original el 23 de juny 2018 [Consulta: 22 juny 2018].
* Chapman, Jenny L.; Roberts, Michael B. V.. Biodiversity: The Abundance of Life. Cambridge, Anglaterra: Cambridge University Press, 1997. ISBN 978-0-521-57794-6.
* Clarke, Mary. The Sadler's Wells Ballet: A history and an appreciation. Londres: Adam and Charles Black Ltd., 1955. OCLC 752903719.
* Crosby, John «Out of the Air». The Evening Review [East Liverpool, Ohio], 16-12-1955, pàg. 16. Arxivat de l'original el 22 de juny 2018 [Consulta: 22 juny 2018].
* Daneman, Meredith. Margot Fonteyn: A Life. Londres: Penguin Books, 2005. ISBN 978-0-670-84370-1.
* Dominic, Zoë; Gilbert, John Selwyn. Frederick Ashton: A Choreographer and His Ballets. Chicago, Illinois: Henry Regnery Company, 1973. OCLC 702862.
* Fiddick, Peter «Magic of Dance». The Guardian [London, England], 11-12-1979, pàg. 9. Arxivat de l'original el 24 de juny 2018 [Consulta: 23 juny 2018].
* Flynn, Greg «The Magic of Dance». The Australian Women's Weekly [Sydney, New South Wales, Australia], 49, 21-10-1981, pàg. 147–148. Arxivat de l'original el 13 de juliol 2018. ISSN: 0005-0458 [Consulta: 13 juliol 2018].
* Fonteyn, Margot. Autobiography. Nova York: Alfred A. Knopf, 1976. OCLC 882459895.
* Greskovic, Robert. Ballet 101: A Complete Guide to Learning and Loving the Ballet. Milwaukee, Wisconsin: Hal Leonard Corporation, 2005. ISBN 978-0-87910-325-5.
* Halewood, Lynette «Birmingham Royal Ballet: 'Scenes de Ballet', 'Dante Sonata', 'Enigma Variations'». Ballet Company Magazine. Bruce Marriott [Birmingham, Anglaterra], 4-2000. Arxivat de l'original el 3 de desembre de 2008 [Consulta: 21 juny 2018].
* Hall-Balduf, Susan «Ballet World Darkens (pt 1)». The Honolulu Advertiser [Honolulu, Hawaii], 07-01-1993, pàg. 19. Arxivat de l'original el 22 de juny 2018 [Consulta: 22 juny 2018]. i Hall-Balduf, Susan «Nureyev: Ballet great dies at 54 (pt 2)». The Honolulu Advertiser [Honolulu, Hawaii], 07-01-1993, pàg. 20. Arxivat de l'original el 23 de juny 2018 [Consulta: 22 juny 2018].
* Jackson, Kenneth T.; O'Neill, William L. The Scribner Encyclopedia of American Lives: The 1960s. ll: M-Z. Nova York: C. Scribner's Sons, 2003. ISBN 978-0-684-31222-4. «(Ed) Sullivan presented the prima ballerina Margot Fonteyn in 1958 and then teamed her with Rudolf Nureyev in 1965.»
* Johnson, Daniel «Renowned opera singer installed as new Chancellor». Palatinate [Durham, Anglaterra], 25-10-2011, pàg. 4–5 [Consulta: 13 juliol 2018].
* Kaufman, Sarah L. The Art of Grace: On Moving Well Through Life. Nova York: W.W. Norton & Company, 2015. ISBN 978-0-393-24396-3. Arxivat 2024-07-10 a Wayback Machine.
* Kavanagh, Julie. Nureyev: The Life. Novs York: Knopf Doubleday Publishing Group, 2011. ISBN 978-0-307-80734-2. Arxivat 2024-07-10 a Wayback Machine.
* Lebrecht, Norman. Covent Garden: The Untold Story: Dispatches from the English Culture War, 1945-2000. Boston, Massachusetts: Northeastern University Press, 2001, p. 225. ISBN 978-1-55553-488-2.
* Light, Janet «Despite Kelly and Astaire, Dance Film Still Developing». The Cincinnati Enquirer [Cincinnati, Ohio], 10-08-1975, pàg. 98. Arxivat de l'original el 10 de juliol 2024 [Consulta: 22 juny 2018].
* Lloyd, Stephen. Constant Lambert: Beyond the Rio Grande. Woodbridge, Suffolk, Anglaterra: Boydell & Brewer Ltd, 2014. ISBN 978-1-84383-898-2. Arxivat 2024-07-10 a Wayback Machine.
* Mackenzie, Vicki «Margot Fonteyn Hangs up Her Shoes». The Australian Women's Weekly. Bauer Media Group [Sydney, New South Wales, Austràlia], 47, 19-03-1980, pàg. 7–9. Arxivat de l'original el 13 de juliol 2018. ISSN: 0005-0458 [Consulta: 13 juliol 2018].
* Mitoma, Judy. Envisioning Dance on Film and Video. Nova York: Routledge, 2002. ISBN 978-0-415-94171-6. Arxivat 2024-07-10 a Wayback Machine.
* Monahan, James. Fonteyn, A Study of the Ballerina in her Setting. Nova York: Pitman Publishing Corporation, 1957. OCLC 952072044.
* Ondaatje, Christopher «Superman». The Nation [Sri Lanka], 31-01-2010. Arxivat de l'original el 17 Novembre 2016 [Consulta: 24 juny 2018].
* Parry, Jann «Equally at home on the range...». [he Guardian [Londres], 31-10-2004. Arxivat de l'original el 16 gener 2018 [Consulta: 20 juny 2018].
* Pouteau, Jacques «'The World's Ballerina', Dame Margo 60 this week». The Canberra Times [Canberra, ACT, Austràlia], 16-05-1979, pàg. 26. Arxivat de l'original el 1 de juliol 2024 [Consulta: 13 juliol 2018].
* Preston, John «Margot, BBC Four, review». The Daily Telegraph [Londres], 04-12-2009. Arxivat de l'original el 12 Desembre 2017.
* Rinaldi, Robin. Ballet. Nova York: Infobase Publishing, 2010. ISBN 978-1-4381-3189-4. Arxivat 2024-07-10 a Wayback Machine.
* Roberts, Jerry. «Clark Jones». A: Encyclopedia of Television Film Directors. I. Lanham, Maryland: Scarecrow Press, 2009. ISBN 978-0-8108-6378-1.
* Rubin, Merle «A portrait as poised as a dance; Pavlova: Portrait of a Dancer, presented by Margot Fonteyn. New York: The Viking Press. 160 pàgines 200 black-and-white photographs. $25». The Christian Science Monitor [Boston, Massachusetts], 25-10-1984. Arxivat de l'original el 6 Octubre 2015 [Consulta: 23 juny 2018].
* Sarmento, William E. «Margot and Rudy together again—for the last time?». The Lowell Sun [Lowell, Massachusetts], 07-12-1975, pàg. 30. Arxivat de l'original el 24 de juny 2018 [Consulta: 24 juny 2018].
* Schopf, Davor. Yuresha—Visions and Dreams. Zagreb, Croàcia: Hilarion, 2011. ISBN 978-953-56634-0-9.
* Shearer, Ann «Duke's triumph amid the academic glory». The Guardian [Londres], 19-02-1966, pàg. 14.
* Snodgrass, Mary Ellen. «Fonteyn, Margot (1919-1991)». A: The Encyclopedia of World Ballet. Lanham, Maryland: Rowman & Littlefield Publishers, 2015, p. 133–134. ISBN 978-1-4422-4526-6. Arxivat 2024-07-10 a Wayback Machine.
* Solway, Diane. Nureyev: His Life. Nova York: William Morrow and Company, 1998. ISBN 978-0-688-12873-9.
* Stratton, David «Hilary and Jackie». Variety. Variety, Inc. [Nova York], 14-09-1998. Arxivat de l'original el 11 Juliol 2018 [Consulta: 11 juliol 2018].
* Taylor, Ihsan «A Home for a Ballet Academy, and the Vision of Its Namesake». The New York Times [Nova York], 18-11-2007. Arxivat de l'original el 11 Juliol 2018 [Consulta: 11 juliol 2018].
* Terrace, Vincent. Encyclopedia of Television Subjects, Themes and Settings. Jefferson, Carolina del nord: McFarland & Company, 2007. ISBN 978-0-7864-2498-6.
* Whitbeck, Doris «Fonteyn Studies Desdemona role». The Hartford Courant [Hartford, Connecticut], 15-06-1975, pàg. 149. Arxivat de l'original el 24 de juny 2018 [Consulta: 24 juny 2018].
* «A Panama Invasion: Hunt for fifty men». The Manchester Guardian [Londres], 27-04-1959, pàg. 5. Arxivat de l'original el 22 de juny 2018 [Consulta: 21 juny 2018].
* «Ballet at Covent Garden». The Manchester Guardian [Londres], 26 Abril 1946b, pàg. 3. Arxivat de l'original el 21 de juny 2018 [Consulta: 21 juny 2018].
* «Benjamin Franklin Medal». Journal of the Royal Society of Arts. Royal Society for the Encouragement of Arts, Manufactures and Commerce [Londres], 134, 6-1986, pàg. 427. ISSN: 0035-9114. JSTOR: 41374158.
* «Dancing Defector: London Acclaims Ballet Twosome». The Corpus Christi Caller-Times [Corpus Christi, Texas], 30-12-1962, pàg. 16. Arxivat de l'original el 22 de juny 2018 [Consulta: 22 juny 2018].
* «Fonteyn, Nureyev Broadway-Bound». The Asbury Park Press [Asbury Park, New Jersey], 21-10-1975, pàg. 9. Arxivat de l'original el 24 de juny 2018 [Consulta: 24 juny 2018].
* «Highlights of the Week: Thursday». The Australian Women's Weekly. Bauer Media Group [Sydney, New South Wales, Australia], 49, 14-10-1981, pàg. 177. Arxivat de l'original el 2024-07-01. ISSN: 0005-0458 [Consulta: 13 juliol 2018].
* «London Ballet Fans Hail Ex-Russian Star». The Hartford Courant [Hartford, Connecticut], 22-02-1962, pàg. 10. Arxivat de l'original el 23 de juny 2018 [Consulta: 22 juny 2018].
* «Margot Fonteyn». Variety [New York City, New York], 24-02-1991. Arxivat de l'original el 20 June 2018 [Consulta: 20 juny 2018].
* «Margot Fonteyn, 66 in Sleeping Beauty». The Gazette [Montreal, Canada], 05-02-1986, pàg. 16. Arxivat de l'original el 24 de juny 2018 [Consulta: 24 juny 2018].
* «Margot Fonteyn Marries». The Manchester Guardian [London, England], 07-02-1955, pàg. 1. Arxivat de l'original el 22 de juny 2018 [Consulta: 22 juny 2018].
* «Margot, Greene Honored». The Miami News [Miami, Florida], 14-06-1962, pàg. 24. Arxivat de l'original el 9 de desembre 2019 [Consulta: 12 juliol 2018].

## Enllaços externs

* «Biografía Margot Fonteyn» (en castellà). Portal Danza y Ballet. Arxivat de l'original el 9 maig 2022. [Consulta: 14 febrer 2022].
* Fernández, Tomás; Tamaro, Elena. «Margot Fonteyn» (en castellà). Biografías i vidas. La enciclopedia biográfica en línea. [Consulta: 14 febrer 2022].
* «Margot Fonteyn / Rudolf Nureyev: Giselle (PAS DE DEUX FROM ACT II)». YouTube. [Consulta: 14 febrer 2022].