OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Blackboard

Blackboard Inc. és una empresa estatunidenca especialitzada en tecnologies de l'aprenentatge. Aquesta és una plataforma no lliure que divideix les seves eines en els següents productes:
* Blackboard Learn: és el producte que proporciona l'administració del sistema d'aprenentatge. Permet la creació de cursos i la seva administració, la creació d'una comunitat en un campus, i un sistema per administrar els resultats dels alumnes.
* Blackboard Collaborate: proporciona un entorn web per fer conferències a través de web amb vídeo i àudio, és a dir permet fer classes virtuals.
* Blackboard Mobile: permet l'accés a tots els productes de blackboard per mitjà de plataformes mòbils (telèfons i tabletes).
* Blackboard Connect: Sistema per enviar gran quantitat de trucades telefòniques, cartes o e-mails, per notificar qualsevol cosa con podria ser emergències o desastres naturals.
* Blackboard Transact: Sistema per a cobrar a través de les targetes d'identificació universitàries, per pagat màquines expenedores, cafeteries,....
* Blackboard Analytics: Producte per realitzar informes com el nombre d'estudiants, informació financera, recursos humans…
Aquest programari és utilitzat per universitats de tot el món com Instituto Politécnico da Guarda (Portugal), King Khalid University (Aràbia Saudita), Université Paris Dauphine (França), Liverpool John Morres University (Regne Unit), University of the Free State (Sud-àfrica), University of North Dakota (Estats Units d'Amèrica), entre d'altres.

## Referències

* ↑ Rosell i Gui, Bruno. «Estudi del programari utilitzat a les universitats». web. Universitat Oberta de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2014].
# Boja acadèmia de policia 2: La primera missió

Boja acadèmia de policia 2: La primera missió (títol original en anglès: Police Academy: Their First Assignment) és una pel·lícula de comèdia de l'any 1985, dirigida per Jerry Paris. Va ser la primera seqüela de Boja acadèmia de policia.
La majoria dels actors que van participar en la primera pel·lícula van reapareixen en aquesta nova entrega. Com a novetat en el repartiment, Howard Hesseman interpreta a Pete Lassard (germà del Cte. Eric Lassard), Bobcat Goldthwait com a Zed, Art Metrano, Peter Van Norden i Colleen Camp entre d'altres.
Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català i emesa per primera vegada a TV3 el 20 de febrer de 1996.

## Repartiment

| Intèrpret | Personatge | Veu en català |
| Steve Guttenberg | Carey Mahoney | Eduard Farelo |
| Michael Winslow | Larvell Jones | Jordi Royo |
| David Graf | Eugene Tackleberry | Pepe Ribas |
| Bubba Smith | Moses Hightower | Enric Serra Frediani |
| Marion Ramsey | Laverne Hooks | Carme Capdet |
| Bruce Mahler | Douglas Fackler | Domènech Farell |
| George Gaynes | Cte. Eric Lassard | Ramon Puig |
| George R. Robertson | Jefe Henry Hurst | Fèlix Benito |
| Howard Hesseman | Pete Lassard | Eduard Elias |
| Art Metrano | Tte Mauser | Jaume Villanueva |
| Lance Kinsey | Proctor | Jordi Hurtado |
| Colleen Camp | Kathleen Kirkland | Montse Puga |
| Peter Van Norden | Vinnie Schtulman | Santi Lorenz |
| Bobcat Goldthwait | Zed | Germán José |
| Jennifer Darling | Alcaldesa Mary Sue Beal | Ana Maria Camps |
| Andrew Paris | Bud Kirkland | Enric Hernández |
| Bert Williams | Cambrer | Ferran Llavina |
| G. W. Bailey | convidat al casament | desconeguda |

## Recepció

La pel·lícula va ser l'onzena producció més taquillera de l'any, va recaptar en les taquilles nord-americanes fins a 55.600.000 dòlars en els prop de 1.613 cinemes on es va emetre. Va estar competint amb altres produccions com: Back to the Future, Rambo: First Blood Part II i Els Goonies. Pel que fa a vendes, es van recaptar 27.200.00 dòlars després de la publicació en VHS.
La pel·lícula va tenir un èxit satisfactori a Europa, recaptant a Espanya la xifra de 2.980.000 euros de l'època i aconseguint els 1,8 milions d'entrades venudes, el que vindria a equivaler a uns 10 milions d'euros actuals.

## Referències

* ↑ «Boja acadèmia de policia 2». Boja academia de policia 2: la primera missió. [Consulta: 9 agost 2020].
* ↑ «Boja acadèmia de policia 2: La primera missió». Eldoblatge.com. [Consulta: 28 juliol 2022].
# Faouzi Bensaïdi

Faouzi Bensaïdi (àrab : فوزي بن السعيدي; Meknès, 14 de març de 1967) és un director, guionista i actor marroquí.

## Biografia

Faouzi Bensaidi es va formar com a actor a l'Institut d'Art Dramàtic i Animació Cultural de Rabat i després al Conservatori Nacional d'Art Dramàtic de París el 1995. Després de diverses produccions teatrals, va passar a la direcció de curtmetratges a partir del 1997, destacant La Falaise, que va guanyar 23 premis en festivals. Va coescriure el guió de Loin d'André Téchiné el 1999, després va signar el seu primer llargmetratge Mille mois el 2003.
La pel·lícula Volubilis va ser seleccionada a la secció Dies de Venècia al Festival de Cinema de Venècia 2017.

## Filmografia
### Director

* 1999 : La Falaise (curtmetratge)
* 2000 : Le Mur (curtmetratge)
* 2001 : Trajets (curtmetratge)
* 2003 : Mille mois
* 2006 : WWW. What A Wonderful World
* 2011 : Mort à vendre
* 2017 : Volubilis
* 2022: dies d'estiu
* 2023 : Déserts

### Guionista

Faouzi Bensaïdi és el guionista de totes les seues produccions excepte La Falaise.
* 2001 : Loin d'André Téchiné

## Referències

* ↑ Faouzi Bensaïdi sur le site africultures.com
* ↑ «Cinéma: Faouzi Bensaidi en compétition à la Mostra de Venise avec "Volubilis"» (en anglès). www.huffpostmaghreb.com. [Consulta: 15 agost 2017].
* ↑ Salima Guisser. «Une première mondiale pour «Jours d’été» de Faouzi Bensaidi». Aujourd'hui le Maroc, 15-11-2022. [Consulta: 16 setembre 2023].
# The Incredible Hulk

«The Incredible Hulk o L'increïble Hulk» té aquests significats:
* The Incredible Hulk o Hulk, personatge de ficció de Marvel Comics
* Sèries de còmic:
* The Incredible Hulk (còmic), còmic de Marvel basat en el personatge homònim (1962)
* The Incredible Hulk Weekly o Hulk Comic, antologia de còmics de Marvel UK en blanc i negre (1979-1980)
* Cinema i televisió:
** The Incredible Hulk (sèrie de televisió de 1978), sèrie de televisió estatunidenca protagonitzada per Bill Bixby
** The Incredible Hulk (sèrie de televisió de 1982), sèrie de televisió estatunidenca d'animació
** The Incredible Hulk (sèrie de televisió de 1996), sèrie de televisió estatunidenca d'animació
** The Incredible Hulk (anglès) o L'increïble Hulk (pel·lícula) (català), pel·lícula de 2008 protagonitzada per Edward Norton
* Videojocs:
** The Incredible Hulk (videojoc de 1994)
** The Incredible Hulk: The Pantheon Saga, videojoc de 1996
** The Incredible Hulk: Ultimate Destruction, videojoc de 2005
** The Incredible Hulk (videojoc de 2008)
* Miscel·lània: The Incredible Hulk Coaster, muntanya russa a Universal's Islands of Adventure, a Orlando (Florida, EUA)
# Jorge Arandes

Jorge Arandes Masip (Barcelona, 1929 - 13 de febrer de 2020) fou un periodista català.

## Trajectòria

El seu debut professional al món de les ones es va produir el 1947, a Ràdio Miramar (EAJ39), de Barcelona. Havia seguit, al costat d'altres professionals del mitjà com Federico Gallo, Eduardo Berraondo i Miguel Ángel Valdivieso, entre d'altres, en els cursos organitzats per Juan Viñas per formar als primers locutors de la casa. Des d'una primera etapa es va especialitzar en programes de contingut musical, i més concretament la retransmissió de representacions d'òpera.
Més endavant, al costat de Federico Gallo, va iniciar i va presentar el programa Fantasía, en el qual al llarg dels anys van comptar amb col·laboradors com Maruja Fernández (Elena Francis), Lola Martínez o María Matilde Almendros.
Amb l'arribada de la televisió a Espanya, es va incorporar al nou mitjà i així, per exemple, va presentar, el 1960 un concurs Gane su viaje i entre 1962 i 1963 el programa Canciones para su recuerdo.
El 1965 va ser nomenat director de Radio Nacional de España a Barcelona. Durant els anys següents va treballar per modernitzar la ràdio a Espanya. Així, i de la mà del cap de programes de l'emissora, Pere Nin Vilella, va propiciar entre 1972 i 1974 un canvi a la programació per fer-la més àgil, i va introduir espais considerats precursors dels futurs magazines. En aquesta època, Nin va situar a un llavors desconegut Luis del Olmo al capdavant d'un programa anomenat Protagonistas, que es mantindria durant més de quatre dècades en la ràdio espanyola.
També va ser director gerent de Radiotelevisión Española a Barcelona, fins a 1981. El 1983, al costat de José María Ballvé, Luis del Olmo i Francisco Palasí, va engegar Ràdio Salut, dirigint aquesta emissora barcelonina, especialitzada en temes mèdics i sanitaris, fins a la seva jubilació, el 1998. Entre 1988 i 1989 va presentar en la mateixa emissora el micro espai d'opinió Compás de mediodía.
Des de 1996 era president de l'Associació Professional Espanyola d'Informadors de Premsa, Ràdio i Televisió (APEI-PRTV) i vicepresident de l'Associació Catalana de Ràdio Privada.
Va ser guardonat amb el Premi Ondas el 1958, el Premi Nacional de Radiodifusió el 1952 i l'Antena de Oro 1971.

## Referències

* ↑ Ortiz, Ángel; Gónzalez, Eugenio. María Pilar Martínez-Costa. Información radiofónica. Ariel, 2002, p. 314. ISBN 84-344-1296-6.
* ↑ Jorge Arandes http://hemeroteca-paginas.lavanguardia.com/LVE08/HEM/1987/12/23/LVG19871223-096.pdf

## Enllaços externs

* Clarós, Isabel «Entrevista a Jorge Arandes, presidente de la APEI» (en castellà). La Vanguardia, 10-06-1996.
# Grup del 24

Es coneix com a grup del 24 (24年組, 24nen-gumi) o flors del 24 a una sèrie de dibuixants de shōjo manga que va renovar el còmic en incorporar nous temes i nous estils gràfics a les històries. Es diu així perquè les seues integrants són nascudes pels volts de l'any 24 del període Shōwa (1949). El nom de la generació va ser encunyat pels fans i la crítica, però les autores no sempre es van considerar part d'un grup unitari.
Les mangaka més associades amb la generació són Moto Hagio, Yumiko Ōshima i Keiko Takemiya. Altres artistes relacionades són Toshie Kihara, Ryoko Yamagishi, Minori Kimura, Riyoko Ikeda, Nanae Sasaya i Mineko Yamad.
Abans del grup del 24, el shōjo manga tractava temes bastant suaus i les històries solien ser protagonitzades per xiquetes d'escola primària. Amb l'arribada del nou corrent renovador, el gènere començaria a explorar una altra classe de temes, com la ciència-ficció, l'amor entre xics (el que es coneix normalment com shōnen-ai i yaoi), dones-gates, vampirs, i d'altres. Les històries també comencen a ambientar-se en llocs llunyans en temps i espai (la França de la revolució, per exemple). A més, les dibuixants pretenien exterioritzar conflictes i emocions íntims.
Durant els anys 50 i 60, el shōjo manga era dibuixat majoritàriament per autors masculins i les obres no se solien recopilar en toms, tal com corresponia al que es considerava un gènere menor. La situació comença a canviar a finals de la dècada del 1960, amb l'aparició d'unes noves dibuixants amb una nova narrativa. Amb Tezuka, el manga utilitzava moltes vinyetes per explicar una sola acció. Tanmateix, el grup del 24 va donar major importància als sentiments dels personatges en la narrativa, i va fer desaparèixer vinyetes utilitzant splash pages si era necessari. També utilitzaren elements propis de les precursores del gènere, com l'ús de pètals i flors en els dibuixos, com a recurs narratiu. Posteriorment, també van influir a autors masculins.
Mōto Hagio i Keiko Takemiya, que compartiren un apartament conegut com a Oizumi Salon, van introduir la ciència-ficció a les revistes femenines i això les va permetre publicar també a revistes dirigides a públic masculí. El fet de publicar també a revistes com Barazoku, dirigides a públic gay però consumides per dones, animà a Takemiya a llançar el 1970 el que seria la primera història professional de shōnen-ai, In the sunroom, on es va mostrar el primer bes entre homes de la història del manga.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 Estrada, Oriol «El grupo del 24». Comicmanía, 2019, pàg. 92-94. ISSN: 2604-7616.
* ↑ Thorn, Matt «The Magnificent Forty-Niners». The Comics Journal, 1, 269, 2005. Arxivat de l'original el 2017-06-05 [Consulta: 5 juny 2017].
* ↑ Thorn, Matt «Shôjo Manga—Something for the Girls». The Japan Quarterly, 48, 3, 2001. Arxivat de l'original el 2016-03-03 [Consulta: 16 desembre 2007].
# Kaos Urbano

Kaos Urbano és un grup de punk rock i oi! format per skinheads antifeixistes d'Alcobendas.

## Història

Les seves dues primeres maquetes es titulaven Falsa democracia i Son escoria, en les que el grup va quedar definit per les seves lletres directes contra el feixisme i el capitalisme.
En el seu primer àlbum, Bronka y rebelión, va començar la seva consolidació com un dels grups de música oi! antifeixista més importants l'Estat espanyol. Amb cançons com «Alcobendas», «Barrio obrero», «Espíritu del 69» (reivindicant l'esperit dels primers skinheads), «Música oi!» o «Okupa las calles» (en suport al món abertzale) Kaos Urbano es va fer conegut en els cercles antifeixistes de tot l'Estat.
Es van consagrar amb el seu segon disc: No hay vuelta atrás, amb onze temes que apel·len a la lluita proletària. Temes destacats com «Larga vida al oi!» o «Recordando tu pasado» són part de la història del punk ibèric. El tercer àlbum, El orden del Kaos, va tenir un notable èxit tot i tractar-se d'un grup incorrecte i anticomercial. La ràbia característica d'aquest grup s'aprecia en cançons com «El orden del Kaos», «Divide y vencerás», «Vagos y maleantes» o «Los hijos de la calle».
Els seus primers discs van ser editats per Potencial Hardcore, mentre que El orden del Kaos el va publicar per Working Class Records. Just després del llançament del disc es van separar i no va ser fins al 2010 que van tornar als escenaris a Arévalo. El 2011 el grup va publicar el seu quart disc titulat Te olbidaste de matarme al nacer.

## Discografia

* Falsa democracia (1998)
* Son escoria (1999)
* Bronka y rebelión (2000)
* No hay vuelta atrás (2002)
* A la salud de los muertos (compartit amb Curasbun, 2004)
* El orden del Kaos (2005)
* De Madriz al infierno (DVD en directe, 2008)
* Te olvidaste de matarme al nacer (2011)
* Sexo, drogas y street punk (2014)
* Recuerdos & raíces (disc de versions, 2015)
* La hora del baile (2016)
* Más vivos que muertos (EP, 2018)
* Suburbiales (2019)
* Euforia (2022)
* Punk saves Madriz (2024)

## Referències

* ↑ Diez, Dani. «"Los Hijos de la Calle", el libro que cuenta la historia de KAOS URBANO» (en castellà), 28-10-2021. [Consulta: 25 octubre 2024].
* ↑ «Los conciertos de Radio 3 - Kaos Urbano» (en castellà), 23-02-2023. [Consulta: 25 octubre 2024].
* ↑ Sopena, Ángel H. «Kaos Urbano: canciones desde las entrañas» (en castellà), 08-03-2024. [Consulta: 25 octubre 2024].
* ↑ «La música es una gran herramienta para educar» (en castellà), 19-03-2016. [Consulta: 25 octubre 2024].
* ↑ Diez, Dani. «Entrevista a Peke de KAOS URBANO: "Llevamos ya mucho tiempo con la misma formación, y así esperamos seguir mucho más, y si, son ya muchos años de rodaje…"» (en castellà), 30-10-2019. [Consulta: 25 octubre 2024].
* ↑ Casañas, Jesús. «Solo queríamos sacar toda la rabia que teníamos contra la sociedad» (en castellà). Mondo Sonoro, 03-09-2023. [Consulta: 25 octubre 2024].

## Bibliografia

* González, David; Guindo, Rubén. Los hijos de la calle. La historia de Kaos Urbano. Madrid: Potencial Hardcore, 2021. ISBN 978-84-09-34397-3.
# Mundus

Mundus, mort el 536, fou un general de l'Imperi Romà d'Orient durant el regnat de l'emperador Justinià I.

## Origen i primers anys

Mundus era fill de Giesmus, rei dels gèpides, i nebot d'un altre rei gèpida, Trapstila. La data exacta del seu naixement és desconeguda. El seu pare va morir lluitant contra els ostrogots de Teodoric el Gran l'any 488, essent Mundus adoptat pels vencedors, amb qui va romandre a Itàlia fins a la mort de Teodoric el 526, retornant després a la seva terra natal.

## Al servei de Roma

El 529 Mundus va enviar emissaris a l'emperador d'Orient Justinià I per oferir-li la seva aliança. A canvi, Mundus fou designat magister militum per Illyricum, és a dir, cap militar de les tropes de l'imperi a la regió d'Il·líria i al llarg de la frontera marcada pel Danubi. Amb aquest càrrec, va derrotar les incursions dels eslaus i protobúlgars, enviant quantiosos botins a Constantinoble.
El 531, Mundus fou designat magister militum per Orientem, per reemplaçar Belisari quan aquest va perdre la batalla de Cal·linícon, però Mundus mai va viatjar a l'Orient per assumir el càrrec i un any més tard, se li designava de nou el càrrec de cap suprem de les forces d'Il·líria.
Mundus es trobava a Constantinoble al davant d'un contingent de mercenaris hèruls quan esclataren els Disturbis de la Nika. Davant dels fets, Mundus va seguir fidel a Justinià i juntament amb Belisari fou responsable de la massacre dels seguidors d'Hipaci, que tingué lloc a l'Hipòdrom de Constantinoble.

## Guerra gòtica a Itàlia

EI 535, quan Justinià es va llançar a la reconquesta d'Itàlia durant la guerra gòtica, Mundus va dirigir els seus homes cap a Dalmàcia, en mans dels gots, mentre Belisari invadia Itàlia per mar. Mundus va derrotar l'enemic i va prendre la capital, Salona; però poc després, un nou exèrcit gòtic arribava per reclamar la província. Malauradament, en una batussa a prop de Salona, el fill de Mundus es veié atrapat en una emboscada i caigué davant dels Gots. Davant la notícia, Mundus va ordenar al seu exèrcit al complet que ataquessin els Gots i aconseguí una important victòria, però ell va resultar mortalment ferit.
Sense comandant en cap, l'exèrcit imperial es va retirar de les terres conquerides.

## Referències

* 1 2 Theophanes, 6032
* ↑ Joan Malales, 450-451.
* ↑ Marcel·lí Comes, AD 530.
* ↑ Πóλεμων (en anglès), p. Ll 1, XXIV.
* ↑ Procopi, Πóλεμων (, I.V.11)
* ↑ Procopi, Πóλεμων, I.VII

## Fonts

* Procopi, History of the warsVolume I.. (Project Gutenberg)
* Joan Malalas, Chronographia
* Teòfanes el Confessor, Chronicle
* Comte Marcel·lí, Chronicon
Viccionari
# Li Peifu

Li Peifu (en xinès:李佩甫; en pinyin: Lǐ Pèifǔ) (Xuchang, Henan 1953), escriptor xinès, Premi Mao Dun de Literatura de l'any 2015.

## Biografia

Li Peifu va néixer l'octubre de 1953 a Xuchang, província de Henan a la Xina.
El 1979 va començar a treballar al Centre de Cultura de Xuchang i es va convertir en editor de la revista Mangyuan ("莽原").
No va poder estudiar ni anar a la Universitat fins finalitzada la Revolució Cultural. El 1984, es va llicenciar en literatura xinesa per la Universitat de Ràdio i Televisió de Henan (河南 广播 电视大学).
El 1988 va ingressar a l'Associació d'Escriptors i l'Associació d'Art i Literatura de Henan.
Ha escrit una quantitat important de relats curts, de novel·les i de guions per a la televisió.
El 2015, amb la seva novel·la 生命册, traduïda a l'anglès com The Book of Life o A Record of Life, va ser un dels cinc guanyadors del Premi Mao Dun on retrata la transformació de mig segle de la Xina, a partir de la història de la fugida de la pobresa del seu protagonista Wu Zhipeng, un camperol del seu poble natal a la província de Henan. En una entrevista va declarar les dificultats que va tenir per escriure aquesta obra : "Vaig trigar tres anys a escriure aquesta obra, però vaig trigar 50 anys a preparar-la. Inicialment vaig escriure 80.000 paraules, però després les vaig eliminar totes. El meu hàbit d'escriptura és utilitzar la primera frase per definir el llenguatge i la direcció emocional de tota l'obra. Però aleshores no vaig trobar la primera frase. Més tard vaig anar a viure al camp durant tres mesos i, després de tornar, un dia, em vaig adonar de sobte: sóc una llavor. Aquesta és la primera frase de la novel·la, vaig trigar un any o dos a trobar-la."
Se'l considera un gran retratista de personatges que tenen la qualitat visual d'un quadre o d'una pel·lícula, fet que ha portat que algunes de les seves obres han estat adaptades al cinema.

## Obres destacades

* 1999: 羊的门, Door of the Sheepfold
* 2000: 金屋, The Golden House
* 2003: 城的灯, The Light of the Cities
* 2005: 李氏家族, El clan dels Li
* 2007: 钢婚, Noces d'acer
* 2012: 生命册, L'àlbum de la vida

### Guions per a la televisió

* The Story of Ying River, 颍河故事
* Ordinary Story, 平平常常的故事
* Memorable Years: Stories of Red Flag Canal 难忘岁月——红旗渠的故事
* Shen Fengmei 申凤

## Referències

* 1 2 3 Duzan, Brigitte. «Li Peifu, Presentation» (en francès), 20-08-2015. [Consulta: octubre 2019].
* ↑ «Winners of 9th Mao Dun Literature Prize announced» (en anglès), 17-08-2015. [Consulta: octubre 2019].
* ↑ «Li Peifu» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-11-19. [Consulta: octubre 2019].
* ↑ «李佩甫». [Consulta: 24 març 2024].
# Gresca Gegantera d'Andorra la Vella

La Gresca Gegantera d’Andorra la Vella és una entitat andorrana que té la missió de difondre la cultura popular i pirinenca del Principat d’Andorra. Fou constituïda l’any 1985 per una agrupació de deu persones i amb el suport del comú d'Andorra la Vella.
L’associació està formada per grallers, geganters i simpatitzants i celebra bona part dels seus actes amb altres colles geganteres a Catalunya –agermanada des dels seus inicis amb els Gegants de Sant Pol de Mar. El seu acte principal té lloc durant la festa major d’Andorra la Vella, celebrada l’inici de l'agost. Durant aquesta diada, la colla celebra una cercavila amb les seves dues peces de ball pròpies, el Ball de gegants (musicat per Joan Roure i Jané i amb la coreografia adoptada dels Gegants de Solsona) i el Ball Medieval (obra d'Albert Barrumeu i coreografiat per Maria Àngels Velando). Entre 1988 i 1992 fou coorganitzadora de la Nit de Foc, acte de crema de falles del Pirineu, i posteriorment hi continuà només com a participant.

## Gegants i els seus orígens

La Gresca Gegantera d’Andorra la Vella té quatre figures diferents. El Carlemany, de 3,50 metres d’alçada i 60 quilograms de pes, i l’Ermessenda, de 3,75 m i 50 kg, en són els gegants principals. Foren creats al taller del sastre festiu català Manuel Casserras i Boix i es batejaren el dia de la creació de la colla. Més endavant, el desè aniversari de l'entitat, s'hi uní el gegantó Martí (2,75 m, 30 kg), creat al taller El Drac Petit del català Jordi Grau i de temàtica esquiadora. Amb el temps s'hi van unir dos nous capgrossos, la Multa i el Decret.
Amb el Carlemany i l’Ermessenda, la colla participà als Jocs Paralímpics de Barcelona de 1992 i van batre un rècord Guinness el 1995 quan els van fer pujar fins al cim del Casamanya.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 Valls, Àlvar. Diccionari enciclopèdic d'Andorra. Andorra la Vella: Fundació Crèdit Andorrà, 2006, p. 238-239. ISBN 978-99920-1-629-9.
* 1 2 3 4 Pérez, Lidia. «35 anys entre gegants». Andorra la Vella: Diari d'Andorra, 15-03-2020. [Consulta: 5 juliol 2021].
* 1 2 3 4 5 «Gresca Gegantera». Comú d'Andorra la Vella, n.d. [Consulta: 5 juliol 2021].
* ↑ Burgos i Mateu, Xavier; Samarra i Pujol, Albert «Falles d'Andorra la Vella, de l'oblit al reconeixement». El patrimoni festiu del Pirineu. 10es trobades culturals pirinenques. Societat Andorrana de Ciències, 10, 2014, pàg. 53–64. DOI: 10.2436/15.0110.19.6.
# Camelus ferus

Camelus ferus és una espècie d'artiodàctil de la família dels camèlids. Actualment viu a Mongòlia i la Xina i fins al segle xix existí també al Kazakhstan. El seu hàbitat natural són els deserts de diferents tipus. És capaç de beure aigua salabrosa que no és potable per al camell bactrià. Està amenaçat per la caça, la mineria il·legal i la destrucció del seu hàbitat per la ramaderia. El seu nom científic, ferus, significa ‘fer’ en llatí.

## Referències

* ↑ Hare, J. «Camelus ferus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2008. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2008.RLTS.T63543A12689285.en. [Consulta: 8 març 2022].
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :