OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paulo Werneck

Paulo Werneck (Rio de Janeiro, 29 de juliol de 1907 - Rio de Janeiro, 22 de desembre de 1987) va ser un artista plàstic brasiler.

## Carrera artística

Autodidacte, Werneck va ser pintor, dibuixant i il·lustrador de llibres infantils i columnes polítiques en diversos diaris del país. És considerat una peça important del modernisme brasiler.
Va ser responsable de la introducció de la tècnica del mosaic al seu país i va contribuir amb murals i panells per a projectes de diversos arquitectes. El seu primer panell va ser instal·lat a l'Instituto de Resseguros do Brasil (Rio de Janeiro), a invitació de l'arquitecte Marcelo Roberto. També destaquen els murals de l'Església de Sant Francesc d'Assis i a la Casa Kubitschek (Complex de Pampulha, a Belo Horizonte, 1943) i al Col·legi de Cataguases (1945), tots ells projectats per Oscar Niemeyer; els de l'Estadi Maracanã; i els de Brasília, al Senat del Brasil i al Palau Itamaraty.

## Idees polítiques

Va formar part de l'elit comunista del Brasil. Al seu despatx del barri carioca de Laranjeiras es reunia amb Candido Portinari, Carlos Scliar, Glauco Rodrigues, Israel Pedrosa i Oscar Niemeyer, entre d'altres, i debatien sobre art i política.

## Referències

* ↑ «Paulo Werneck» (en portuguès brasiler). Enciclopédia Itaú Cultural. Arxivat de l'original el 2022-05-23. [Consulta: 18 juny 2024].
* 1 2 Ramalho de Rezende, Suzanna. Paulo Werneck: a produção mural e a arquitetura moderna brasileira (Tesi) (en portuguès brasiler). Universidade de São Paulo, 2018-05-11.
* 1 2 3 4 «Exposição sobre o muralista Paulo Werneck em Belo Horizonte» (en portuguès brasiler). ArchDaily, 12-11-2014. Arxivat de l'original el 2022-05-19. [Consulta: 18 juny 2024].
* ↑ «Quando, como e por que Francisco Inácio Peixoto resolveu fazer um colégio?» (en portuguès). Jornal Meia Pataca, 29-08-2023. [Consulta: 18 juny 2024].
* ↑ «Mosaicos monumentais de Paulo Werneck voltam à vida no estádio» (en portuguès brasiler). O Globo. Grupo Globo, 30-11-2013. Arxivat de l'original el 2019-02-20. [Consulta: 18 juny 2024].

## Enllaços externs

* «Paulo Werneck. Muralista brasileiro» (en portuguès brasiler). Projeto Paulo Werneck. Arxivat de l'original el 2013-07-29.
# Gimnàstica als Jocs Olímpics d'estiu de 1904 - Anelles

Les anelles va ser una de les proves de gimnàstica artística que es va disputar als Jocs Olímpics de Saint Louis de 1904. La prova tingué lloc el divendres 28 d'octubre de 1904. Es desconeix la quantitat exacta de participants, i sols ens ha arribat el nom de 3 gimnastes, tots dels Estats Units.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Herman Glass | William Merz | Emil Voigt |

## Resultats

| Gimnasta | Puntuació |
| Herman Glass | 45 |
| William Merz | 35 |
| Emil Voigt | 32 |

## Enllaços externs

* Charles J.P. Lucas. The Olimpic Games 1904 Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* J.E. Sullivan. Spalding's Athletic Almanac for 1905 Arxivat 2011-08-29 a Wayback Machine. (anglès)
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich», 1999. [Consulta: 4 desembre 2008]. (polonès)
# Portal d'Arxius Espanyols

El Portal d'Arxius Espanyols, en castellà i originalment Portal de Archivos Españoles (PARES) és una plataforma informàtica creada pel Ministeri de Cultura espanyol, que permet l'accés a documents digitalitzats de la xarxa d'arxius històrics de l'Estat espanyol, amb l'objectiu de difondre millor la seva informació. El portal ofereix una àmplia base de dades de franc dirigida als investigadors i als ciutadans en general. Fou Inaugurat el maig de 2007, i es va actualitzar a PARES 2.0 el 10 de maig de 2016, amb més de 33,9 milions d'imatges digitals i 8,6 milions d'arxius de documents.
Pares recull, entre d'altres, els continguts de l'Arxiu General d'Índies, l'Arxiu General de Simancas, l'Arxiu Històric Nacional, l'Arxiu de la Corona d'Aragó, l'Arxiu General de l'Administració, l'Arxiu General de la Guerra Civil Espanyola, l'Arxiu de la Reial Audiència i Cancelleria de Valladolid, Archivo Histórico Provincial de lava, l'Arxiu Històric Provincial de Guipúscoa i l'Arxiu Històric Provincial de Vizcaia. A més, a aquests continguts s'han anat unint altres projectes com el registre de Deportats Espanyols a Camps de Concentració Nazis, Cartells de la Guerra Civil Espanyola o les Respostes Generals del Catastre d'Ensenada.
Des del seu llançament el 2007, i la seva actualització com a PARES 2.0 el 2016, el nombre de consules i accessos ha anat augmentant progressivament, i ja l'any 2019 més de la meitat dels usuaris que accedeixen al portal procedeixen des de fora de l'Estat espanyol.

## Referències

* 1 2 «El portal Pares permite consultar los principales archivos estatales. Cultura ha llevado a Internet los 1,7 millones de documentos y 19 millones de fotos de los once archivos que están digitalizados». El País, 11-05-2007 [Consulta: 1r juliol 2020].
* ↑ «Portal de ARchivos ESpañoles PARES». Revista de Arte, 09-05-2007 [Consulta: 1r juliol 2020].
* ↑ «El 54% de los usuarios del Portal de Archivos Españoles accede desde fuera de España». La Vanguardia, 07-06-2019 [Consulta: 1r juliol 2020].

## Bibliografia

* García-González, María Segunda; Chaín Navarro, Celia «Paresː portal de archivos españoles. Generando puentes entre el investigador y los fondos archivísticos». Investigación bibliotecológica, Vol. 24, Núm. 51, 2010, pàg. 43-68. ISSN: 0187-358X.

## Enllaços externs

* Portal de Archivos Españoles (PARES)
# Premis ATV 2000

Els III Premis ATV corresponents a 2000 foren entregats per l'Acadèmia de les Ciències i les Arts de Televisió d'Espanya el 19 d'abril de 2001 en una gala celebrada al Palacio de Congresos (Campo de las Naciones) i retransmesa per Telecinco. Fou presentada per José Coronado, Boris Izaguirre i Núria Roca, que seria la dona més elegant dels premis. Hi van actuar, entre d'altres, Guaraná, Natalia Oreiro i Faith Hill.

## Guardonats

| Categoria | Programa | Persona | Resultat |
| Interpretació Masculina | El Abuelo | Fernando Fernán Gómez | Guanyador |
| Interpretació Masculina | 7 vidas | Javier Cámara | Nominat |
| Interpretació Masculina | El Comisario | Fernando Valverde | Nominat |
| Interpretació Femenina | 7 Vidas | Amparo Baró | Guanyadora |
| Interpretació Femenina | Compañeros | Tina Sáinz | Nominada |
| Interpretació Femenina | Periodistas | Alicia Borrachero | Nominada |
| Interpretació Femenina | ¡Ala... Dina! | Paz Padilla | Nominada |
| Comunicador de Programes d'Entreteniment | Caiga quien caiga | El Gran Wyoming | Guanyador |
| Comunicador de Programes Informatius | Telediario | Ana Blanco | Guanyadora |
| Productor Executiu | 25 años de Monarquía | José Carbajo | Guanyador |
| Programa de Ficción | El Abuelo | El Abuelo | Guanyador |
| Programa de Ficción | 7 Vidas | 7 Vidas | Nominat |
| Programa de Ficción | El Comisario | El Comisario | Nominat |
| Programa de variedades y concursos | Las noticias del guiñol | Las noticias del guiñol | Guanyador |
| Magazine, Talk show | Caiga quien caiga | Caiga quien caiga | Guanyador |
| Programa Informatiu | Telediario | Telediario | Guanyador |
| Programa Infantil | El conciertazo | El conciertazo | Guanyador |
| Programa Divulgatiu | Versión española | Versión española | Guanyador |
| Programa Esportiu | Retransmissió Copa Davis | Retransmissió Copa Davis | Guanyador |
| Programa autonòmic | El color de la vida: homenaje a Carlos Cano | El color de la vida: homenaje a Carlos Cano | Guanyador |
| Direcció | Ésta es mi tierra | Ésta es mi tierra | Guanyador |
| Direcció | El Abuelo | El Abuelo | Nominat |
| Direcció | El comisario | El comisario | Nominat |
| Realització | Jocs Olímpics de Sydney | Jocs Olímpics de Sydney | Guanyador |
| Guió | El Abuelo | El Abuelo | Guanyador |
| Direcció Artística | El comisario | El comisario | Guanyador |
| Fotografia | Un país en la mochila | Un país en la mochila | Guanyador |
| Fotografia | El Abuelo | El Abuelo | Nominat |
| Música Original | Un país en la mochila | Un país en la mochila | Guanyador |
| Música Original | El Abuelo | El Abuelo | Nominat |
| Canal Temàtic | Canal 24 horas | Canal 24 horas | Guanyador |
| Premi Especial a tota una vida | Matías Prats Cañete | Matías Prats Cañete | Guanyador |

## Referències

* ↑ Finalistas de los premios de la ATV, El País, 10 de març de 2001
* ↑ Nuria Roca, elegida la mujer más elegante de los Premios de la Televisión, hola.com, 27 d'abril de 2001
* ↑ El Gran Wyoming, Amparo Baró y Fernán Gómez, triunfadores de los premios de la Academia de TV, hola.com, 20 d'abril de 2001

## Vegeu també

* TP d'Or 2000
* Antena de Oro 2000
* Premis Ondas 2000
# Associació de Joves Agricultors i Ramaders de Catalunya

L'Associació de Joves Agricultors i Ramaders de Catalunya, també coneguda com a Joves Agricultors i Ramaders de Catalunya o per les seves sigles JARC, és una associació agrària catalana que té per objectiu vetllar pels interessos professionals del sector i la millora de les seves condicions de treball. Va ser fundada l'any 1997 a partir de la unió de tres organitzacions agràries territorials: Ramaders i Pagesos de Catalunya, Joves Agricultors de Girona i la Unió de Sindicats Agraris de Catalunya, i inicialment va pertànyer inicialment a l'Associació Agrària de Joves Agricultors (ASAJA).
A data de 2025, és la segona força a les taules agràries de Catalunya i l'única associació agrària catalana que pertany a la Coordinadora d'Organitzacions d'Agricultors i Ramaders (COAG). Des de la seva creació, l’entitat ha crescut amb força. Ha passat d’obtenir un 19% de representativitat en les eleccions agràries del 2002 a un 29,71% en els darrers comicis del 2021, consolidant-se així com la segona associació agrària amb més representació a Catalunya.
Des de 2021, el president de l’organització agrària catalana és Joan Carles Massot, en substitució de Francesc Xavier Vela.

## Referències

* ↑ «Associacions agràries». DARPA. Arxivat de l'original el 2020-01-10. [Consulta: 20 maig 2020].
* ↑ «Joves Agricultors i Ramaders de Catalunya (JARC)». Revista Baix Empordà. [Consulta: 20 maig 2020].
* 1 2 3 «JARC releva a Unió de Pagesos como organización catalana en COAG». Europa Press, 30-07-2009. [Consulta: 20 maig 2020].(castellà)
* ↑ «Eleccions Agràries 2021». DARPA, 16-04-2021. [Consulta: 10 febrer 2025].
* ↑ «Sedes Regionales». COAG. [Consulta: 20 maig 2020].(castellà)
* ↑ «Resultats electorals comparats». DARPA. Arxivat de l'original el 2020-05-02. [Consulta: 23 setembre 2024].
* ↑ «Joan Carles Massot assumeix la presidència de JARC a Catalunya». Segre, 25-02-2021. [Consulta: 23 setembre 2024].
* ↑ «El tarragoní Francesc Xavier Vela, nou president de Jarc». Nació Digital, 15-05-2018. [Consulta: 23 maig 2020].

## Enllaços externs

* pàgina web de la JARC
# Listen Lester

Listen Lester és una pel·lícula muda dirigida per William A. Seiter i interpretada per Louise Fazenda, Harry Myers i Alec B. Francis entre d'altres. Fou estrenada el 20 de maig de 1924. Està basada en la comèdia musical homònima de Harry Linsley Cort, G. E. Stoddard i Harold Orlog estrenada a Broadway el 23 de desembre de 1918. Durant el rodatge, Dot Farley va patir un accident amb cremades.

## Argument

El coronel Dodge, que es vidu, no es vol complicar la vida casant-se de nou però Arbutus Quilty, una antiga enamorada, el vol demandar per trencament de promesa. Per això decideix anar a passar unes vacances a Florida amb la seva filla Mary.
Contracta, però, una detectiva, Miss Pink, per tal que intenti recuperar les cartes d'amor que ell havia enviat a la senyoreta Quilty i que poden servir com a prova en el judici. La senyoreta Quilty però els ha seguit a Florida. Listen Lester, un detectiu de l'hotel es veu involucrat en el pla per recuperar les cartes. Després de tota una sèrie de malentesos i complicacions, el coronel Dodge s'adona que el millor per a ell es casar-se amb la senyoreta Quilty i Mary es casa amb Lester.

## Repartiment

* Louise Fazenda (Arbutus Quilty)
* Harry Myers (Listen Lester)
* Eva Novak (Mary Dodge)
* Alec B. Francis (Colonel Dodge)
* George O'Hara (Jack Griffin)
* Lee Moran (William Penn)
* Dot Farley (Miss Pink)

## Referències

* 1 2 Pitts, Michael R. Famous Movie Detectives III (en anglès). Scarecrow Press, 2004, p. 286. ISBN 9780810836907.
* ↑ Goble, Alan. The Complete Index to Literary Sources in Film (en anglès). Walter de Gruyter, 2011-09-08. ISBN 9783110951943.
* ↑ Bradley, Edwin M. The First Hollywood Musicals: A Critical Filmography of 171 Features, 1927 through 1932 (en anglès). McFarland, 2004, p. 323. ISBN 9780786420292.
* ↑ «Dot Farley – Women Film Pioneers Project». Arxivat de l'original el 2019-08-16. [Consulta: 5 gener 2019].
* ↑ «Listen Lester» (en anglès). American Film Institute. [Consulta: 5 gener 2019].
# Anabantoidis

Els anabantoidis (Anabantoidei) són un subordre de peixos teleostis de l'ordre perciformes. Són d'aigua dolça i estan distribuïts per Àsia i Àfrica. Coneguts vulgarment com a laberíntics o anabàntids a causa que tenen un òrgan que els permet respirar aire. Són peixos de mida petita o mitjana que habiten principalment ambients d'aigües estancades. Tenen gran importància en l'aquariofília.

## Distribució geogràfica

Els laberíntics són principalment oriünds de l'est d'Àsia. Es poden trobar a Corea, al sud de la Xina, Malàisia, Filipines i l'Índia. Només els dels gèneres Ctenopoma i Microtenopoma habiten en aigües africanes.

## Morfologia

La seva longitud varia entre 3 i 80 cm. El cos és generalment allargat i lateralment comprimit. Solen tenir les aletes dorsal i anal molt desenvolupades, i la caudal arrodonida. Les escates són ctenoides (excepte en el gènere Sandelia, que posseeix escates cicloídeas). Solen presentar dimorfisme sexual, sent el mascle generalment més vistós que la femella.
La principal peculiaritat anatòmica dels laberíntics és el laberint, òrgan respiratori accessori consistent en un reticle de làmines altament vascularitzades que es troba sota l'opercle. Gràcies a aquesta estructura anatòmica, els laberíntics poden respirar oxigen atmosfèric i viure en aigües estancades pràcticament anòxiques: el peix treu el cap a la superfície, empassa aire i el manté com en una bombolla en la cavitat branquial, una vegada esgotat l'oxigen de la bombolla, la mateixa és alliberada a través de l'opercle per alliberar el diòxid de carboni contingut en ella. El desenvolupament del laberint és variable: en alguns tipus d'aigües amb molt poc oxigen, el laberint es desenvolupa a costa de les brànquies, que són gairebé rudimentàries, fins al punt que el peix pot morir si se li impedeix prendre aire, en altres espècies (ex: Ctenopoma) el laberint està menys desenvolupat.

## Comportament

Els anabàntids tenen un caràcter actiu i en alguns casos agressiu (particularment els del gènere Ctenopoma). Hi pot haver hostilitat entre mascles congèneres (ex. Betta', Macropodus).

## Referències

* 1 2 3 4 Pinter, H. (1986). Labyrinth Fish. Barron's Educational Series, Inc., ISBN 0-8120-5635-3
# Quartet Mèlt

El Quartet Mèlt és un grup vocal creat el 2012 i format per quatre cantants: la soprano Magalí Sare (Bellaterra), la contralt Ariadna Olivé (Barcelona), el tenor Eloi Fort (Tarragona) i el baríton Oriol Quintana (Sabadell), influïts pel cant coral. La soprano Carolina Alabau (de Rubí) va substituir Magalí Sare puntualment l'any 2019 i, definitivament, a partir de l'any 2021.
Treballen un repertori molt ampli i variat, basat essencialment en obres escrites per a cor mixt a quatre veus a cappella, i que comprèn des de la música antiga fins a temes moderns de gèneres diversos i de caràcter popular.

## Trajectòria

El grup es va unir pel món del cant coral català i, junts, van decidir emprendre un projecte conjunt amb l'objectiu de gaudir de la música i transmetre-la a tothom qui els escoltés. La popularitat del grup es va veure impulsada en l'àmbit català gràcies a la seva participació, durant la tardor del 2015, en la tercera temporada del concurs musical de TV3 Oh happy day, de la qual es van proclamar guanyadors; i a la seva col·laboració amb el disc de La Marató de TV3 el desembre del mateix any.
El 22 d'abril de 2016 van publicar el seu primer disc, Maletes, on es recull una varietat de les peces que havien estat treballant al llarg de la seva trajectòria fins aquell moment. El segon disc, Xarrampin!, dedicat a les nadales el van publicar el 23 de novembre de 2017 i comptava amb arranjaments instrumentals de Joan Albert Amargós.
El 2019 van portar el seu espectacle Imparables a diversos teatres, oferint un viatge en el temps i la música, amb la narració dramatitzada d'Òscar Orbezo, que també era el guionista i director de l'espectacle.

## Referències

* ↑ «El talent neix o es cultiva?». Ara.cat.
* ↑ «El Quartet Mèlt enamora el teatre Kursaal». Regió7.
* 1 2 Jurado, Ismael. «Diari de Sabadell: Prodigioses veus del Quartet Mèlt | Mitjans | U i U Promotors». Arxivat de l'original el 2017-03-04. [Consulta: 4 març 2017].
* 1 2 3 4 5 «Qui Som». Quartet Mèlt. [Consulta: 6 juliol 2024].
* ↑ «Discografia». Quartet Melt. [Consulta: 26 setembre 2020].
* ↑ Miquel Gascón. «– 130 – Roda de premsa IMPARABLES – El Molino – 2018.12.20 (temp. 18/19 – RdP 028)». voltar i voltar. [Consulta: 26 setembre 2020].
* ↑ BARCELONAUTES / IMPARABLES - QUARTET MELT a YouTube

## Enllaços externs

* Quartet Mèlt - Lloc web oficial
# Border Gateway Protocol

El BGP o Border Gateway Protocol és un protocol de comunicació mitjançant el qual s'intercanvia informació d'encaminament entre sistemes autònoms. Per exemple, els ISP registrats a Internet solen compondre's de diversos sistemes autònoms i per a aquest cas és necessari un protocol com BGP. Entre els sistemes autònoms dels ISP s'intercanvien les seues taules de rutes a través del protocol BGP. Aquest intercanvi d'informació d'encaminament es fa entre els encaminadors externs de cada sistema autònom. Aquests encaminadors han de suportar BGP. Es tracta del protocol més utilitzat per a xarxes amb intenció de configurar un EGP (external gateway protocol).
La forma de configurar i delimitar la informació que conté i intercanvia el protocol BGP és creant el que es coneix com a sistema autònom. Cada sistema autònom (AS) tindrà connexions o, millor dita, sessions internes (iBGP) i a més sessions externes (eBGP).
El protocol de gateway fronterer (BGP) és un exemple de protocol de gateway exterior (EGP). BGP intercanvia informació d'encaminament entre sistemes autònoms alhora que garanteix una elecció de rutes lliures de bucles. És el protocol principal de publicació de rutes utilitzat per les companyies més importants d'ISP en Internet. BGP4 és la primera versió que admet encaminament entre dominis sense classe (CIDR) i agregat de rutes. A diferència dels protocols de gateway interns (IGP), com Routing Information Protocol, OSPF i EIGRP, no usa mètriques com nombre de salts, amplada de banda, o retard. En canvi, BGP pren decisions d'encaminament basant-se en polítiques de la xarxa, o regles que utilitzen diversos atributs de ruta BGP.

## Enllaços externs

* Problema de Seguretat, per Kriptopolis (castellà)
* Seguretat en BGP Arxivat 2006-02-22 a Wayback Machine., per Saulo Barajas (castellà)
* Entrevista en la revista Wired sobre un problema de seguretat (anglès)
# Winnipeg (desambiguació)

«Winnipeg» té aquests significats:
* Winnipeg (vaixell), vaixell que Pablo Neruda va llogar, com a cònsol de Xile a França, per salvar milers d'exiliats republicans espanyols
* Winnipeg, capital i la ciutat més poblada de la província de Manitoba, Canadà, a les praderies de l'Oest del Canadà
* Winnipeg Jets, equip professional d'hoquei sobre gel a Winnipeg (Manitoba, Canadà) que juga en la National Hockey League (NHL)
* Llac Winnipeg, gran llac d'Amèrica del Nord a la província de Manitoba (Canadà)
* Riu Winnipeg, curt riu del Canadà que uneix el Lake of the Woods, a la província d'Ontario
# Trossos de Falset

Els Trossos de Falset són uns camps de conreu del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Mur, en terres del poble del Meüll.
Estan situats just al costat septentrional del Mas de Falset, al capdamunt del coster coronat per aquesta masia. Al nord-oest hi ha l'Obagueta de Falset i al nord el lloc de l'Auberola.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Le Locataire diabolique

Le locataire diabolique és una pel·lícula muda dirigida per Georges Méliès i protagonitzada pel mateix director el seu fill, entre d'altres. La pel·lícula que va ser produïda per la companyia francesa Star Film amb el número de catàleg referència 1091–1095, es va estrenar l'any 1909.

## Argument

L'argument té dues parts. En la primera part, un mag arriba a la consergeria d'una casa per tal de llogar una habitació. Tot i que l'habitació encara s'està pintant i no té cap moble l'home accepta quedar-se-la però el conserge no aconsegueix que li pagui per en avançada. Fa fora el conserge i l'home que està pintant les parets i aleshores, de la seva bossa de viatge comença a extreure mobles, parament, quadres per decorar la casa i parar la taula. També n'extreu la seva família (dos nens i la seva dona), i una criada que serveix el sopar. En la segona part, el mag està sol en un sofà llegint el diari quan el conserge entra per reclamar els diners. Aquest el fa fora i diu que no pot pagar. Mentre el conserge va a buscar ajuda, el mag torna a endreçar-ho tot en la seva bossa de viatge excepte una petita calaixera; extreu una escala de la bossa i s'escapa per la finestra. En arribar el conserge amb l'autoritat el pis es buit. Observen que la calaixera es mou i pensant que a dins hi ha el mag la comencen a picar, moment en el qual aquesta explota.

## Repartiment

* Georges Méliès (l'inquilí diabòlic)
* André Méliès (el nen)
* François Lallement (la policia)
* Charles Claudel (el conserge)
* Octavie Huvier (la dona del conserge)

## Producció

En la pel·lícula, Meliés fa servir una tècnica que ja havia usat moltes vegades, l'stop action: El mag llença amb precisió els quadres a la paret els quals queden penjats de manera màgica. Es tractava d'aturar la seqüència just en el moment en què queia i aleshores continuar la filmació amb el quadre ja enganxat a la paret. La idea de Meliés d'anar traient enormes objectes de la bossa va ser posteriorment copiada moltes vegades, com per exemple a Mary Poppins de Walt Disney.

## Referències

* 1 2 Parrill, William B. European Silent Films on Video: A Critical Guide (en anglès). McFarland, 2011-04-11. ISBN 9780786464371.
* ↑ Marimón, Joan. El montaje cinematográfico. Del guion a la pantalla (en castellà). Edicions Universitat Barcelona, 2014-05-26. ISBN 9788447538065.

## Enllaços externs

* “Le locataire diabolique" a YouTube