OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nicèfor Brienni el Jove

Nicèfor Brienni (Nicephorus Bryennius) o Brienni el Jove fou el marit d'Anna Comnena. Va néixer a Orestiada, a Macedònia a la meitat del segle xi (1062) i era fill o, més probablement, net d'un famós general romà d'Orient també anomenat Nicèfor Brienni. Fou general de l'exèrcit, estadista i historiador.

## Biografia

Fou amic i lleial a l'emperador Aleix I Comnè (1081). Va ser un general distingit del seu exèrcit i un notable intel·lectual. L'emperador va crear per a ell el títol de panhipersebast (πανυπερσέβαστος), que l'equiparava a un «cèsar»; aquest darrer títol també li fou donat.
També va obtenir la mà de la seva filla Anna Comnena amb la qui va viure feliçment durant 40 anys i va tenir quatre fills: Aleix, Joan, Irene i Maria.
Es va distingir a la guerra contra Bohemon d'Antioquia i va negociar la pau del 1108. Anna va intentar que Nicèfor fos nomenat hereu però Aleix no va voler desheretar el seu fill Joan. Així quan Aleix va morir el 1118, Anna i Nicèfor van conspirar contra el jove Joan II Comnè, però el complot va fracassar, a causa del fet que Nicèfor va refusar d'actuar en el moment decisiu (cosa que la seva dona li va retreure). Els seus béns foren confiscats i els dos foren desterrats a Oenoe (després Unieh) a la costa de la mar Negra, on van viure retirats per bastants anys però amb el temps Nicèfor va recuperar el favor de l'emperador.
El 1137 fou enviat a Síria per intentar aixecar el setge d'Antioquia pels croats, però es va posar malalt i va tornar a Constantinoble on va morir poc després.

## Obra històrica

Per suggeriment de la seva sogra va escriure Ὕλη Ἱστορίας o Ὕλη Ἱστοριῶν (‘Matèria d'història’), una crònica dels regnes d'Isaac I Comnè, Constantí X Ducas, Romà IV Diògenes i Miquel VII Ducas Parapinaces, que és una de les obres més valuoses sobre història romana d'Orient.
A més de la informació recollida de primera mà, proporcionada pel seu pare i el seu cunyat, Brienni va fer ús dels treballs escrits per Miquel Psel·los, Joan Escilitzes i Miquel Ataliota. Com era d'esperar, el punt de vista que ofereix es veu afectat per consideracions personal i la seva relació propera a la família reial. El seu model d'escriptor va ser Xenofont; s'absté d'un ús excessiu de símil i la metàfora, i el seu estil és concís i senzill.
L'edició prínceps la va publicar Pierre Poussines el 1661 i Jacques Paul Migne va incloure la seva obra en la Patrologia Graeca, capítol CXXVII, del 1856.

## Referències

* 1 2 Rank, Melissa & Michael. The most powerful women in the middle ages (en anglès), 2013, p. 24. ISBN 9781492173960.
* ↑ Reinsch, D. R. «Der Historiker Nikephoros Bryennios: Enkel und nicht Sohn des Usurpators» (en alemany). Byzantinische Zeitschrift, 83, 2, 1990, pàg. 423 i 424. DOI: 10.1515/byzs.1990.83.2.423.

## Bibliografia

* Smith, William. Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. John Walton, 1849, p. 514.
# Les Visiteuses

Les Visiteuses és una pel·lícula pornogràfica francesa dirigida per Alain Payet i estrenada el 1994. És una paròdia pornogràfica de la pel·lícula Les Visiteurs de Jean-Marie Poiré, estrenada l'any anterior.

## Sinopsi

El comte de Monplaisyr, ajudat pel seu fidel servent Finouille le Craspouille, exerceix a consciència el seu deure senyorial de desflorar les donzelles del comtat quan apareix una dona grassa que també demana beneficiar-se dels seus serveis. Espantats, el comte i el seu còmplice fugen a tota velocitat i arriben al cau d'un bruixot on, arran d'una incomoditat, es troben llançats al futur. Arriben enmig d'una orgia desenfrenada que té lloc entre membres distingits de l'alta burgesia.

## Repartiment

* Tabatha Cash: l'encissadora
* Roberto Malone: elñ comte de Monplaisyr
* Alain L'Yle : Finouille le Craspouille
* Piotr Stanislas: el màgic / el ros (a l'època moderna)
* Christophe Clark: el doctor
* Alban Ceray: Charles-Henry
* Élodie Chérie: la dona de cambre
* Groseille : Guillemette, la dona grossa
* Étienne Jaumillot : el sacerdot
* Canelle : ?
* Zabou: ?
* Maeva : ?

## Sobre la pel·lícula

* Les Visiteuses, rodada amb vestuari i en decorats medieval, gaudeix d'un pressupost relativament elevat en comparació amb la mitjana de pel·lícules pornogràfiques franceses. Parodiant una comèdia d'èxit, també juga la carta de l'humor, però, a diferència de l'obra de Jean-Marie Poiré, aquí no es pot fer cap comparació còmica amb les costums rústiques del passat, ja que l'obscè i el descarat són indiferentment el fet de les dues èpoques.
* Aquesta és l'última pel·lícula pornogràfica de Tabatha Cash que realment no té una escena "dura" ja que la seva única aparició, situada a la meitat de la pel·lícula, consisteix a ballar nua, amb una serp embolicada. al voltant del coll, davant de Roberto Malone. Posteriorment, després de masturbar-se amb una poma, es dirigeix a Roberto Malone a qui ella masturba amb una taronja.
* Mentre que Roberto Malone interpreta el comte de Monplaisyr, un personatge equivalent al comte de Montmirail interpretat per Jean Reno a la pel·lícula original, Alain L'Yle interpreta un personatge anomenat Finouille le Craspouille, equivalent a Jacquouille la Fripouille interpretada per Christian Clavier. El servidor aquí substitueix el Okay ! de Christian Clavier per l'exclamació Niquer !.
* Alain L'Yle també té una gran semblança amb Robin Williams, fins al punt que posteriorment es va convertir, després de retirar-se de la indústria del porno, en sosia professional de l'actor nord-americà. Aquesta versió porno dels Visiteurs ofereix doncs l'espectacle del paper de Christian Clavier parodiat per un doble de Robin Williams.

## Notes i referències

* 1 2 Philippe Rouyer, in Le Cinéma X, La Musardine, 2012, page 152
* ↑ Robin Williams's Suicide to Be Recreated By A Porn Star in Tasteless TV Documentary , The Daily Beast, 18 février 2015

## Enllaços externs

* Crítica a Le Point Q (prohibit a menors de 18 anys)
# Akkruva Colles

Akkruva Colles és una estructura geològica de la superfície de Venus.

## Referències

* ↑ «VENUS – Akkruva Colles». Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS [Consulta: 10 febrer 2025].
# Hristos Voupouras

Hristos Voupouras (Χρήστος Βούπουρας) és un director de cinema, guionista i autor grec.
Va néixer el 1954 a Lesbos i va estudiar direcció a l'escola Stavrakos. Ha fet pel·lícules i documentals i ha escrit tres novel·les.
La pel·lícula Mirupafshim va rebre el 1997 el premi a la millor pel·lícula al Festival Internacional de Cinema de Tessalònica.

## Filmografia

| Pel·lícules 1988 Lipotaktis 1997 Mirupafshim 2014 7 thymoi | Documentals 1999 Παμβώτις – Δημήτρης Χατζής 2001 O horos ton alogon |

## Llibres

* (2000) Μιρουπάφσιμ θα πει καλή αντάμωση (amb Iorgos Korras)
* (2004) Στο αδιέξοδο της οδού Ασωμάτων
* (2014) 7 θυμοί'

## Referències

* ↑ «Χρήστος Βούπουρας (1954)». Arxivat de l'original el 2013-07-06. [Consulta: 29 setembre 2016].
* ↑ Mirupafshim
# Lo Geronés

Lo Geronés va ser un setmanari d'informació general creat pel Centre Catalanista de Girona el 1894 i el primer exemplar va aparèixer el 7 d'abril, a un preu de deu cèntims. De 1908 fins a la seva desaparició el 16 de febrer de 1909 va ser diari i es va afegir a la capçalera «diari nacionalista». Era d'orientació catalanista i conservadora.
A l'inici va ser imprès a la premsa del Diario de Gerona, dirigit per Santiago Masó, que era força afí a les idees del Centre Catalanista. També va ser dirigit per Frederic Gispert i Serra i després per Joaquim Botet i Sisó, hi col·laboraren entre d'altres Pere Vayreda, Antoni Vives, Emili Saguer i Prudenci Bertrana. El seu contingut és predominantment polític, amb un enfocament catalanista, i conté cròniques de l'estranger, Espanya i Catalunya, així com un apartat de notícies de Girona, precedides de notes oficials i una secció literària important.

## Segona etapa: El Gironès

L'any 1916 la revista començà una segona etapa sota el nom de El Gironès, mentre feia les funcions d'òrgan de la Lliga Regionalista. Rafael Masó i Valentí en dissenyà la capçalera i fins al 1922 mantingué una periodicitat setmanal, que després passà a ser bisetmanal i trisetmanal.
A partir de l'agost de 1917 el setmanari passà a imprimir-se a la Impremta Masó i, tal com explica al catàleg "Treballem per l'art" - La Impremta Masó de Girona (1889-1992) de la Fundació Rafael Masó, s'hi afegiren en els anys següents diversos suplements:
* Nostres Lletres (1919)
* Nostres Arts (1919)
* Nostra Joventut (1919)
* Fulla de Joventut Nacionalista (1921)
* Fulla esportiva d'El Gironès (1922)
La revista deixà de publicar-se definitivament el 6 de desembre de l'any 1924.

## Referències

* ↑ «La integritat de la Patria». Lo Geronés, any 3, 96, 16-02-1896, pàg. 1.
* ↑ Serra Albó, Xavier. «L'altaveu del Centre: Lo Geronés». A: Emili Saguer: notari, polític i home de negocis. 1865-1940 (tesi). Girona: Universitat de Girona, 2017, p. 100-103.
* 1 2 «Lo Geronés». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Serra Albó, 2016, p. 103.
* ↑ Serra Albó, 2016, p. 52.
* ↑ Serra Albó, 2016, p. 101.
* ↑ Serra Albó, 2016, p. 15.
* ↑ «Geronés, Lo». Hemeroteca. Arxiu Municipal de Girona. [Consulta: 13 agost 2019].
* 1 2 «El Gironès | enciclopedia.cat». [Consulta: 21 octubre 2024].
* ↑ Barjau, Santi. "Treballem per l'art". La Impremta Masó de Girona (1889-1992). Girona: Úrsula Llibres, 2019, p. 83. ISBN 978-84-94-946417-5-6.

## Enllaços externs

* «Repositori digital de 535 exemplars des del 7/4/1894 fins al 28/3/1908». Arxiu Municipal de Girona, 2005-2019.
# Kim Hong-sun

Kim Hong-sun (김홍선) nascut el 21 d’octubre de 1976, és un director de cinema i guionista de Corea del Sud.

## Biografia

Kim Hong-seon va néixer a Corea del Sud. Va obtenir un títol de postgrau en belles arts especialitzat en cinema i audiovisuals a la Tisch School of the Arts a Nova York.
Va començar la seva carrera televisiva com a ajudant de direcció de sèries de televisió com ara 90 Days, Time to Love (90일, 사랑할 시간, 2006), Working Mom (워킹맘, 2008), Syle (스타일, 2009) i Big Thing (대물, 2010).
L'any 2012, va presentar el seu primer llargmetratge Traffickers (공모자들) com a director, coproductor i co-guionista, pel qual va guanyar el premi al millor director novell als Blue Dragon Film Awards.
El 16 de setembre de 2022 va presentar la seva pel·lícula Project Wolf Hunting (늑대사냥) en avantpremière al Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2022, a la categoria "Midnight Madness".

## Filmografia
### Com a director

* 2012 : Gongmojadeul (공모자들)
* 2014 : The Con Artists (기술자들)
* 2017 : The Chase (반드시 잡는다)
* 2019 : Metamorphosis (변신)
* 2022 : Project Wolf Hunting (늑대사냥)

### Com a guionista

* 2012 : Gongmojadeul (공모자들)
* 2022 : Project Wolf Hunting (늑대사냥)

## Distincions
### Premis

* Blue Dragon Film Awards 2012 : Millor director novell Gongmojadeul (공모자들)
* Premi Especial del Jurat al LV Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya.

### Nominació

* Grand Bell Awards 2012 : Millor director novell per Gongmojadeul (공모자들)

## Referències

* 1 2 3 «Kim Hong-sun». KoBiz..
* ↑ Lee Mi-ji. «서인국X장동윤 '늑대사냥', 토론토 미드나잇 매드니스 초청..'괴물' 이후 16년만(공식)». Herald Pop. Naver, 5 août 2022..
* ↑ Palmarès del Festival de Sitges 2022: tots els premis, pel·lícula guanyadora i cineastes guardonats, el nacional.cat, 18 d'octubre de 2022

## Enllaços externs

* (anglès) Kim Hong-seon a Hancinema
* (coreà) Kim Hong-seon a KoBiz
# Conjunt buit

El conjunt buit és el conjunt matemàtic que no té cap element. Se'l representa pel símbol ∅ ($\varnothing$) o ø, Ø ($\emptyset$), i també per la notació. Algunes de les seves propietats són:
* Per a tot conjunt A, el conjunt buit és subconjunt d'A:
* : ∀A: ∅ ⊆ A
* Per a tot conjunt A, la unió d'A amb el conjunt buit és A:
* : ∀A: A ∪ ∅ = A
* Per a tot conjunt A, la intersecció d'A amb el conjunt buit és el conjunt buit:
* : ∀A: A ∩ ∅ = ∅
* Per a tot conjunt A, el producte cartesià d'A i el conjunt buit és buit:
* : ∀A: A × ∅ = ∅
* L'únic subconjunt del conjunt buit és el mateix conjunt buit:
* : ∀A: A ⊆ ∅ ⇒ A = ∅
* El nombre d'elements del conjunt buit (la seva cardinalitat) és zero:
* : card(∅) = 0
* Per a qualsevol propietat:
** per a tot element del conjunt buit ∅ es compleix la propietat
** no hi ha cap element del conjunt buit ∅ pel qual es compleixi la propietat
* A més a més, si per a qualsevol propietat es compleix que:
** per a tot element de V es compleix la propietat
** no hi ha cap element de V pel qual es compleixi la propietat
    aleshores V = ∅

## El seu ús en lingüística

Sovint en lingüística s'utilitza el símbol de conjunt buit per a designar el morfema zero. En l'Alfabet Fonètic Internacional, el símbol ø representa la vocal semitancada anterior arrodonida.

## Referències

* ↑ «13 Classes de Conjunts i Exemples - Ciència - 2022». [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ «CUB - conjunt buit conjunt nul < Abreviacions». [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ Weisstein, Eric W. «Empty Set» (en anglès). [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ «Empty Set – Explanation & Examples» (en anglès americà). [Consulta: 18 gener 2022].
* ↑ «What Is the Empty Set in Set Theory?» (en anglès). [Consulta: 18 gener 2022].
* ↑ «Empty Set - Definitions, Properties, Examples | Null Set» (en anglès). [Consulta: 18 gener 2022].
* ↑ «morfema cero [morfema –Ø]» (en castellà). [Consulta: 13 febrer 2025].

## Vegeu també

* No-res
* Producte buit
* Teoria de conjunts
# Parnassius phoebus

Parnassius phoebus és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels papiliònids (Papilionidae) de distribució holàrtica.

## Distribució

Present a Europa, Àsia central i Amèrica del Nord. A Europa només es troba a la part central dels Alps, concretament a França, Itàlia, Suïssa i Àustria, mentre que és molt rara al sud d'Alemanya i Liechtenstein, i al nord dels Urals. A l'Àsia es troba al Caucas, l'Altai, Tian Shan i a través del centre i sud de Sibèria fins a l'Extrem Orient Rus. Finalment, a Amèrica del Nord es troba a les Muntanyes Rocoses.

## Descripció

Envergadura alar entre 56 i 60 mm. Dimorfisme sexual poc aparent, en tenir la femella una major extensió de marques grises i tenir un mínim d'una taca vermella a l'anvers de l'ala anterior. Anvers de color blanc amb escates grises, sobretot a la part basal. L'anvers de l'ala anterior presenta diverses taques negres vora el marge, sovint acompanyades d'una o dues de vermelles amb rivet negre. Anvers de l'ala posterior amb dos grans ocels vermells envoltats de negre i que poden tenir el centre de color blanc. Revers similar a l'anvers, amb vermell a la zona basal. Es distingeix de l'apol·lo (Parnassius apollo), present a la península Ibèrica, sobretot per la mida clarament més petita i perquè no presenta taques vermelles al revers de les ales anteriors.

## Hàbitat

Vessants herbats, tarteres, prats humits amb abundància de flors i en marges de rierols. Als Alps, rang altitudinal des dels 1600 m fins als 2800 m, però generalment entre els 1800 m i els 2200 m. L'eruga s'alimenta de Saxifraga aizoides. Al sud-est dels Alps es nodreix de Rhodiola rosea, mentre que a l'Amèrica del Nord de crespinells del gènere Sedum i d'altres crassulàcies.

## Període de vol i hibernació

Vola en una sola generació entre finals de juny i finals d'agost, segons l'altitud. Hiberna com a eruga dins de l'ou.

## Comportament

Les femelles ponen els ous en diversos substrats pròxims a la planta nutrícia, com ara molsa, vegetació seca, pedres, o directament sobre el sòl, mentre que a la planta nutrícia mateix ho fan rarament. D'altra banda, l'eruga emmagatzema un compost tòxic, concretament un glucòsid cianogènic anomenat sarmentosina, que prové de la planta nutrícia, de manera que, junt amb els adults i els seus ous, són poc atraients per als depredadors.

## Referències

* ↑ «Funet» (en anglès). [Consulta: 13 abril 2024].
* ↑ «Parnassius phoebus» (en anglès). UICN, 29-01-2009. [Consulta: 13 abril 2024].
* 1 2 3 4 5 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Collins Field Guide to the Butterflies of Britain and Europe (en anglès). Collins, 2008. ISBN 978-0-00-724234-4.
* 1 2 3 4 5 Moussus, Jean-Pierre; Lorin, Thibault; Cooper, Alan. Guide pratique des papillons de jour (en francès). Delachaux et Niestlé, 2022. ISBN 978-2-603-02915-2.

## Enllaços externs

* Eurobutterflies (anglès)
# Chloé Cruchaudet

Chloé Cruchaudet (Lió, 2 de novembre de 1976) és una dibuixant i animadora francesa.

## Biografia

Es va diplomar en animació a París l'any 2000. Relacionat amb la seva titulació ha col·laborat en projectes televisius com L'âne tro-tro, Artomic Betty i diversos episodis pilot.
També ha treballat com a dibuixant per a l'editorial Petit à Petit i adaptant al còmic les Faules de La Fontaine.
L'any 2008 va rebre el Gran Premi Goscinny pel còmic Groenlandia-Manhattan, editat per Norma Editorial. Repassa la vida de Minik, un esquimal que el 1897 va ser traslladat a Nova York a la força i perd les seves arrels i identitat.
Ha aconseguit entre altres guardons el premi del públic a Angoulême 2014 per la novel·la gràfica Mauvais Genre (2014), que s'ha traduït i publicat a Espanya amb el títol Degenerado. Aquesta és una adaptació de la biografia La garçonne et l'assassin (2011), de Danièle Voldman i Fabrice Virgili, que explica la història del soldat desertor Paul Grappe, que es va transvestir per poder tornar clandestinament a París.

## Guardons

* Per Groenlandia-Manhattan: Gran Premi Goscinny 2008.
* Per Mauvais Genre: premi del públic al Festival d'Angoulême de 2014, Landerneau BD, premi Coup de Coeur del saló de Saint Malo 2013, Gran Premi de la Crítica ACBD.

## Referències

* ↑ «'Groenlandia-Manhattan', el trágico destino de Minik el esquimal». RTVE, 16-06-2011 [Consulta: 13 maig 2014].
* ↑ «Dibbuks». Arxivat de l'original el 14 de maig 2014. [Consulta: 13 maig 2014].

## Enllaços externs

* Pince a linge (blog personal de Chloé Cruchaudet) (francès) Arxivat 2014-05-13 a Wayback Machine.
# Canibek Giray

Canibek Giray (vers 1545-1636) fou kan de Crimea (1610-1623 i 1628-1635). El seu origen és incert: Von Hammer diu que era fill de Mubarak Giray; Blau diu que era fill de Mehmed Giray; i Langles diu que era germà de Selamet Giray; altres autors encara donen altres versions. Fou el khalgay de Selamet I Giray i el va succeir quan va morir.
Va nomenar el seu germà Devlet Giray com a khalgay i Azemet Giray (fill de Selament Giray) com a nureddin. Shahin Giray i Mehmed Giray van considerar un greuge aquests nomenaments i es van revoltar assetjant a Canibek Giray a Subak Baghri, i després a Bagchi-Sarai; la deserció dels soldats rebels va obligar a Shahin a fugir a Pèrsia i a Mehmed a Constantinoble. Mehmed, amb suport d'un partit circassià, va intentar obtenir el suport del gran visir Gümülcineli Damat Nasuh Pasha per ser nomenat al tron, però els adversaris del gran visir van informar al sultà que en realitat del que es tractava era de posar un descendent de Genguis Khan al tron otomà, i Mehmed fou empresonat a la fortalesa de les Set Torres; tres anys després en va poder fugir.
El 1618 Canibek Giray apareix en campanya contra Pèrsia, havent sortit de Kaffa amb 30.000 tàtars que van desembarcar a Trebisonda, i amb els quals va assolar el Nakhitxevan fent 15.000 presoners; es va reunir amb els otomans a la plana de Chulbek, però després fou derrotat pel governador de Tabriz a Sarav, en la qual van morir els beglerbegis de Rumèlia, Diyarbekir i Van entre d'altres; el kadiasker i el mufti del kan també van morir i Canibek Giray va salvar la vida per poc.
El 1621 va prendre part a la campanya del sultà a Polònia on les forces otomanes foren derrotades a Khotin però el kan va aconseguir molta fama juntament amb el kan nogai Kantemir Mirza, que fou recompensat amb el govern d'Otchakof.
El 1623 Canibek Giray fou deposat com a kan sense cap motiu conegut, i se li va concedir el sandjak de Chermen, a Rodes, com un feu. En lloc seu fou nomenat finalment Mehmed III Giray el germà de Selamat Giray.
Després d'un intent de restitució que no va reeixir el mateix 1623, el 1628 Mehmed III Giray fou deposat i va fugir al Don i Canibek fou llavors restaurat. El seu germà Devlet Giray fou nomenat khalgay i Asamet Giray nureddin. Va fer la pau amb el beg dels Mansur.
Va enviar a Devlet Giray i a Islam Giray a assolar Polònia però foren derrotats i Islam fou fet presoner. Canibek Giray era ja molt vell i el seu cap no funcionava bé i actuava com un infant. Finalment el 1635 la Porta va decidir deposar-lo i enviar-lo en exili a Rodes on va morir poc després. A Crimea el va succeir İnayet Giray (germà de l'antic kan Toqtamış Giray).

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Samuel Bochart

Samuel Bochart (Rouen 1599 - Caen 1667) va ser un clergue protestant francès i un erudit.
Era fill d'un clergue també protestant. Va defensar tres tesis en teologia a Sedan (Ardenes), Saumur i Leiden Des de l'any 1621 va viure a Oxford i l'any 1628 passà a Caen.
Dominava 17 idiomes entre ells, l'etípo, el fenici i el caldeu. Va ser autor d'un diccionari àrab amb 30.000 paraules. Va representar els protestants al sínode de Loudun el 1659. El 1652 va ser invitat a la Cort per la reina Cristina de Suècia, com també ho havia fet amb René Descartes.
Mantenia polèmiques amb el teòlegs catòlics com la mantinguda el 1628 amb el jesuïta Veron. Durant la discussió amb el teòleg protestant Huet va patir un atac de feridura el 16 de maig de 1667 que li va produir la mort.

## Algunes obres

* Geographia Sacra, sur les premiers âges du monde, Cadomi, typis Petri Cardonelli, 1646;
* De consiliandis in religionis negotio protestantibus, 1662;
* Hiérozoïcon, 1663, història de tots els animals citats a la Bíblia;
* Traité des minéraux, des plantes, des pierreries dont la Bible fait mention;
* Traité du paradis terrestre.

## Referències

* Je m'appelle Byblos, Jean-Pierre Thiollet, H & D, Paris, 2005 (pp. 234-243). ISBN 2 914 266 04 9
# Associação Académica do Mindelo

L'Associação Académica do Mindelo és un club de futbol capverdià de la ciutat de Mindelo a l'illa de São Vicente.

## Palmarès

* Lliga capverdiana de futbol
** Després de la independència: 1989, 2022
** Abans de la independència: 1953, 1964, 1967
* Lliga de São Vicente de futbol
** 1948, 1953, 1963, 1964, 1967, 1972, 1986–87, 1994–95, 2003–04, 2006–07
* Torneig d'Obertura de São Vicente de futbol
** 2001-02, 2006-07
* Copa capverdiana de futbol:
** 2023

## Jugadors destacats

* Carlos Alhinho (1963-65)

## Referències

* ↑ «Futebol São Vicente: MOAVE patrocina Académica do Mindelo para época 2014/2015». Criolosport, 17-12-2014. Arxivat de l'original el 19 de desembre 2014. [Consulta: 19 desembre 2014]. (portuguès)
* ↑ «Futebol regional São Vicente:Académica do Mindelo perde título na secretaria» (en portuguès). Criolosport, 25-04-2017. Arxivat de l'original el 29 de juliol 2019. [Consulta: 13 maig 2017].
* ↑ «Cape Verde Islands - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Cape Verde Islands - List of Regional Tournament Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Cape Verde Islands - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 agost 2019].
# La Cocona

La Cocona és una muntanya de 552 metres que es troba al municipi de Cervelló, a la comarca catalana del Baix Llobregat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya