OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Isomescalina

La isomescalina, o 2,3,4-trimetoxifenetilamina, és una droga psicodèlica poc coneguda, isòmer de la mescalina. Malgrat la semblança estructural, l'isomescalina no produeix els mateixos efectes que la mescalina. Existeixen poques dades sobre la seva farmacologia, metabolisme i toxicitat.
La isomescalina va ser sintetitzada per primera vegada per Alexander Shulgin. Al seu llibre PIHKAL, es suggereix que qualsevol dosi potencialment activa seria "més de 400 mg". Malgrat la seva similitud estructural amb la mescalina, la isomescalina no ha produït cap efecte en humans. Hi ha molt poques dades sobre les propietats farmacològiques, el metabolisme i la toxicitat de la isomescalina.

## Referències

* ↑ «mescalina». Cercaterm | TERMCAT. [Consulta: 22 gener 2022].
* 1 2 Laing, Richard R.; Beyerstein, Barry L.; Siegel, Jay A. Hallucinogens: A Forensic Drug Handbook (en anglès). Academic Press, 2003-05-08, p. 75. ISBN 978-0-12-433951-4.
* ↑ Jacob, Peyton; Shulgin, Alexander T. «Sulfur analogues of psychotomimetic agents. Monothio analogs of mescaline and isomescaline». Journal of Medicinal Chemistry, 24, 11, 11-1981, pàg. 1348–1353. DOI: 10.1021/jm00143a017. ISSN: 0022-2623.

## Vegeu també

* Fenetilamina
# Front pseudofred

En meteorologia, un front pseudofred és un límit entre la regió d'entrada d'una supercèl·lula i el corrent descendent del flanc posterior. Normalment s'estén cap a l'exterior des d'un centre de mesocicló, generalment cap al sud o sud-oest, i es caracteritza per l'avançament de l'aire descendent cap al flux d'entrada. És una forma particular de front de ràfega.

## Referències

* National Weather Service Glossary Arxivat 2023-01-13 a Wayback Machine. (anglès)

## Vegeu també

* Front pseudocàlid
# Gran Premi de les Amèriques de motociclisme

El Gran Premi de les Amèriques, anomenat inicialment Gran Premi de Texas de motociclisme, és un Gran Premi de motociclisme que se celebrà per primer cop durant la temporada de 2013 al Circuit de les Amèriques (prop d'Austin), dins del calendari del Campionat del món de motociclisme.
És la tercera cursa de MotoGP als EUA, juntament amb el Gran Premi dels Estats Units (a Laguna Seca) i el Gran Premi d'Indianàpolis (a l'Indianapolis Motor Speedway), si bé les altres dues ja no formen part del Mundial.

## Guanyadors

    A 1 de gener de 2024
| Any | Circuit | Moto3 | Moto3 | Moto2 | Moto2 | MotoGP | MotoGP | Detalls |
| Any | Circuit | Pilot | Motocicleta | Pilot | Motocicleta | Pilot | Motocicleta | Detalls |
| 2023 | Amèriques | Iván Ortolá | KTM | Pedro Acosta | Kalex | Àlex Rins | Honda | Detalls |
| 2022 | Amèriques | Jaume Masiá | KTM | Tony Arbolino | Kalex | Enea Bastianini | Ducati | Detalls |
| 2021 | Amèriques | Izan Guevara | Gas Gas | Raúl Fernández | Kalex | Marc Márquez | Honda | Detalls |
| 2020 | Amèriques | Cancel·lat a causa de la pandèmia de COVID-19 | Cancel·lat a causa de la pandèmia de COVID-19 | Cancel·lat a causa de la pandèmia de COVID-19 | Cancel·lat a causa de la pandèmia de COVID-19 | Cancel·lat a causa de la pandèmia de COVID-19 | Cancel·lat a causa de la pandèmia de COVID-19 | Cancel·lat a causa de la pandèmia de COVID-19 |
| 2019 | Amèriques | Arón Canet | KTM | Thomas Lüthi | Kalex | Álex Rins | Suzuki | Detalls |
| 2018 | Amèriques | Jorge Martín | Honda | Francesco Bagnaia | Kalex | Marc Márquez | Honda | Detalls |
| 2017 | Amèriques | Romano Fenati | Honda | Franco Morbidelli | Kalex | Marc Márquez | Honda | Detalls |
| 2016 | Amèriques | Romano Fenati | KTM | Álex Rins | Kalex | Marc Márquez | Honda | Detalls |
| 2015 | Amèriques | Danny Kent | Honda | Sam Lowes | Speed Up | Marc Márquez | Honda | Detalls |
| 2014 | Amèriques | Jack Miller | KTM | Maverick Viñales | Kalex | Marc Márquez | Honda | Detalls |
| 2013 | Amèriques | Àlex Rins | KTM | Nico Terol | Suter | Marc Márquez | Honda | Detalls |

## Referències

* ↑ «Texas lands MotoGP from 2013» (en anglès). Dorna Sports. MotoGP.com, 12-04-2011 [Consulta: 5 setembre 2011]. Arxivat 24 de setembre 2013 a Wayback Machine.
# L'Astrée

L'Astrée és una novel·la pastoral de l'autor provençal en llengua francesa Honoré d'Urfé, publicada entre els anys 1607 i 1627. Possiblement es tracti de l'obra més important de la literatura francesa del segle xvii. En part degut al seu èxit a tot Europa i en part per les seves dimensions, que comprenen sis parts, quaranta històries i seixanta llibres en 5.399 pàgines se l'ha anomenat la “novel·la de novel·les”. A l'època era llegida a totes les corts europees i fou traduïda a multitud d'idiomes. Fins i tot avui en dia n'apareixen noves edicions, tant completes com en versions reduïdes o versionada com a còmic. Les tres primeres parts aparegueren el 1607, 1610 i 1619; després de la mort d'Honoré d'Urfé el 1625 la quarta va ser completa per Balthazar Baro, mentre que les parts cinequena i sisena foren contribució de Pierre Boitel, senyor de Gaubertin. Les dues darreres parts es solen numerar com una de sola.
Les principals edicions de l'obra aparegueren els anys 1733, 1925 i 2006. El 2007 aparegué una versió cinematogràfica dirigida per Éric Rohmer: Les Amours d'Astrée et de Céladon. Gérard Pesson en realitzà una òpera el juny de 2009. En la seva obra El destí social de l'home: o teoria dels quatre moviments, Charles Fourier va discutir el que anomenà “amor celadònic” com a forma d'amor purament espiritual representat per Céladon en aquesta obra.

## Argument

L'argument és molt complex, si bé bona part de la trama es concentra en l'amor perfecte entre Astrée, en català Astrea, l'heroïna que dona nom al llibre, i Céladon, en una història ambientada en terres dels gals. Les perfídies i ambicions polítiques dels altres personatges, que comporten a la parella nombroses desventures, ocupen la major part de la novel·la, sovint interrompuda per digressions cap altres històries que no hi guarden relació si bé donen estructura i una idea del món en el qual viuen. Les descripcions de Forez fetes per D'Urfé són prou versemblants per reconèixer llocs reals sense ambigüitat. Els visitants de Boën-sur-Lignon poden visitar avui en dia els chemins de l'Astrée (o “camins de l'Astrée”) i el Grand Pré al terreny de les possessions del mateix d'Urfé.

## Referències

* ↑ Sovint s'atribueix, però, erròniament aquesta part a un “Borstet” donat a un error d'impremta a l'obra De l'usage des romans (1735) de Lenglet du Fresnoy
* ↑ Beecher, Jonathan (1990). Charles Fourier: The Visionary and His World. University of California Press, ISBN 978-0-520-07179-7
* ↑ Hekma, Gert; Oosterhuis, Harry; Steakley, James D. (1995). Gay men and the sexual history of the political left. Psychology Press, ISBN 978-1-56024-724-1

## Vegeu també

* Celadont (color)

## Enllaços externs

* «L'Astrée». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* (francès) Deux visages de l'Astrée Arxivat 2010-07-30 a Wayback Machine.
# Joliu

El joliu (Scilla lilio-hyacinthus) és una espècie de plantes angiospermes del gènere Scilla dins la família de les asparagàcies (Asparagaceae).
Addicionalment pot rebre el nom de pinya blava del Pirineu. També s'ha recollit la variant lingüística xulius.
La fageda amb presència del joliu és un domini climàtic en la Vegetació dels Països Catalans sota el nom científic de Scillo-Fagetum
Es troba a les dues bandes dels Pirineus i al Massís Central francès. Es fa en boscos, fins als 2.000 metre d'altitud, preferentment en llocs humits i calcaris.

## Descripció

És una planta perenne i vivaç amb bulb, fa entre 15 i 40 cm d'altura, fulles llargues, entre 10 i 25 cm, i lanceolades. Les flors són blaves amb sis tèpals i s'agrupen en una inflorescència en raïm. Floreix d'abril a juny. El fruit és una càpsula.

## Taxonomia

Aquesta espècie va ser publicada per primer cop l'any 1753 al primer volum de l'obra Species Plantarum de Carl von Linné (1707-1778).

### Sinònims

Els següents noms científics són sinònims de Scilla lilio-hyacinthus:
* Sinònims homotípics
* Oncostema lilio-hyacinthus (L.) Speta
* Tractema liliohyacinthus (L.) Speta
* Sinònims heterotípics
* Ornithogalum squamosum Lam.
* Scilla squamosa Dulac
* Stellaris squamosa (Dulac) Bubani

## Història taxonòmica

A les antigues classificacions botàniques clàssiques era dins la família de les liliàcies (Liliaceae) i a la classificació filogenètica APG II va se ubicada a la família Hyacinthaceae.

## Referències

* 1 2 «joliu». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 4 abril 2024].
* 1 2 «Scilla lilio-hyacinthus» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 25 abril 2023].
* ↑ Tutin et alii, 1980, p. 42.
* ↑ «Scilla liliohyacinthus L.» (en anglès). International Plant Names Index, The Royal Botanic Gardens, Kew, Harvard University Herbaria & Libraries and Australian National Botanic Gardens. [Consulta: 4 abril 2024].
* ↑ Linné, 1753, p. 308.

## Bibliografia

* Tutin, T.G.; Heywood, V.H.; Burges, N.A.; Moore, D.M.; Valentine, D.H.; Walters, S.M.; Webb, D.A.. Flora Europaea. Alismataceae to Orchidaceae (en anglès). vol. 5. Cambridge University Press, 1980. ISBN 0-521-20108-X.
* von Linné, Carl. Species plantarum, exhibentes plantas rite cognitas ad genera relatas, cum differentiis specificis, nominibus trivialibus, synonymis selectis, locis natalibus, secundum systema sexuale digestas (en llatí). Estocolm: Laurentius Salvius, 1753.
Viccionari
# Comunitat de comunes de la Val d'Essonne

La Comunitat de comunes de la Val d'Essonne (oficialment: Communauté de communes du Val d'Essonne) és una Comunitat de comunes del departament de l'Essonne, a la regió de l'Illa de França.
Creada al 2002, està formada per 21 municipis i la seu es troba a Ballancourt-sur-Essonne.

## Municipis

* Auvernaux
* Ballancourt-sur-Essonne
* Baulne
* Cerny-sur-l'Essonne
* Champcueil
* Chevannes
* D'Huison-Longueville
* Écharcon
* La Ferté-Alais
* Fontenay-le-Vicomte
* Guigneville-sur-Essonne
* Itteville
* Leudeville
* Mennecy
* Nainville-les-Roches
* Ormoy
* Orveau
* Saint-Vrain
* Vayres-sur-Essonne
* Vert-le-Grand
* Vert-le-Petit

## Referències

* ↑ CC du Val d'Essonne

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2017-09-13 a Wayback Machine.
# Boig per tu

«Boig per tu» té aquests significats:
# Lacòlit

Un lacòlit és una formació rocosa de roca intrusiva que sorgeix d'una massa batolítica inferior. Els lacòlits tenen formes variades però normalment es presenten en bosses o paquets horitzontals, seguint els plans de sedimentació de les roques que travessen. El contorn del lacòlit és convex amb una forma arquejada en la part superior per la pressió de la roca intrusiva.
Un lacòlit té, normalment, una forma lenticular. Les dimensions són inferiors a 10 km de diàmetre i el seu gruix pot arribar a alguns centenars de metres. Té la base plana i un sostre convex al capdamunt. Es forma en concordança amb una sèrie sedimentària o massís concordant o capa filó.Durant la formació, la intrusió magmàtica no arriba a la superfície del sòl, però s'hi manté a prop. La intrusió pot originar diferents branques i adoptar formes diverses.

## Exemples

Torres del Paine
La cambra de magma plena i solidificada de les Torres del Paine (Patagònia) és un dels conjunts lacolítics millor exposats, construït de manera creixent per intrusions de magma horitzontal granític i màfic. Les intrusions de làmines horitzontals també eren alimentades per altres intrusions verticals.
Henry Mountains
Un dels llocs més coneguts per a l'observació són les Henry Mountains a Utah.A nivells poc profunds, el procés té una major eficiència i el magma produeix l'aixecament del sostre verticalment i cap a amunt.

## Referències

* ↑ «lacòlit». enciclopèdia,cat, GEC, 1987. [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ «lacòlit». Diccionari de Geologia, IEC-CIT, 2022. [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ «lacòlit, Diccionari de Geografia Física». termcat.cat, Centre de Terminologia, 2022. [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ «lacòlit». IEC, Aportació a la terminologia geogràfica catalana, 2022. [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ «Estructures originades pels magmes». educaciodigital.cat, Generalitat de Catalunya, Departament d'Educació, 2020. [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ Leuthold, J.; Müntener, O.; Baumgartner, L. P.; Putlitz, B. «[http://doc.rero.ch/record/291091/files/egu011.pdf Petrological Constraints on the Recycling of Mafic Crystal Mushes and Intrusion of Braided Sills in the Torres del Paine Mafic Complex (Patagonia)]» (PDF) (en anglès). Journal of Petrology, 55, 5, 2014, pàg. 917-949. DOI: 10.1093/petrology/egu011 [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ Habert, G.; de Saint Blanquat, M. «Rate of construction of the Black Mesa bysmalith, Henry Mountains, Utah.». Geological Society, London, Special Publications., 2004, pàg. 163-173. DOI: 10.1144/GSL.SP.2004.234.01.10.
# 390
## Esdeveniments

* 27 de febrer - Imperi Romà: Teodosi I el Gran emet un edicte proclamant que el cristianisme és l'única religió acceptable.
* 6 d'agost - Imperi Romà: Teodosi I el Gran publica un decret condemnant a la foguera l'homosexualitat.
* Tessalònica (Grècia): en resposta als avalots a la ciutat, l'emperador romà Teodosi I el Gran ordena una gran matança dels seus habitants.
* Milà (Itàlia): el bisbe de la ciutat, sant Ambròs, excomunica l'emperador Teodosi com a càstig per la repressió de Tessalònica, obligant-lo a humiliar-se durant mesos per aconseguir el perdó.
* Armènia: pel tractat de pau entre l'Imperi Romà i el sassànida, el país queda repartit entre ambdues potències.
* Malwa (Índia): els guptes de Magadha s'annexionen la regió.
* Constantinoble: Teodosi I el Gran fa portar des de Karnak, a l'Egipte, un gran obelisc que presidirà l'hipòdrom de la ciutat.
* Milà (Itàlia): es realitza un concili a la ciutat.
* Les Dionisiaques de Nonnos son la primera peça de la literatura occidental en la que se celebra la passió homosexual.

## Naixements

* Hongria: Bleda, rei dels huns, juntament amb el seu germà Àtila (m. 445).
* Llemotges (Aquitània): sant Pròsper d'Aquitània, pare de l'Església (m. 460).
* Sisan (Capadòcia): sant Simeó Estilita el Vell, asceta (m. 459).

## Necrològiques

* Roma: Temisti, retòric i filòsof grec.
* Roma: Sext Aureli Víctor, historiador romà.
* Antioquia (Síria): sant Pal·ladi, asceta.

## Referències

* ↑ Fone, Byrne, 1936-. Homophobia : a history. Nova York, New York: Metropolitan Books, 2000. ISBN 0-8050-4559-7.
# Assassinat de Paweł Adamowicz

Paweł Adamowicz era l'alcalde de Gdańsk quan va ser assassinat durant l'esdeveniment de caritat més popular de Polònia, la Gran Orquestra de la Caritat de Nadal. L'incident va tenir lloc el 13 de gener de 2019 en Targ Węglowy a la ciutat de Gdańsk, Polònia.

## Assassinat

Durant la 27a Final de la Gran Orquestra de la Caritat Nadalenca en Gdańsk, Paweł Adamowicz estava de peu en l'escenari entre d'altres. L'atacant va pujar il·legalment a l'escenari i el va apunyalar tres vegades. Llavors Stefan Wilmont (l'atacant) va dir:
| « | Halo! Halo! El meu nom és Stefan Wilmont. Jo he estat en la presó innocentment. He estat en la presó innocentment. La Plataforma Cívica m'estava torturant. Per això, ha mort Adamowicz. | » |
Després del seu discurs, els treballadors tècnics van dominar a l'atacant. Paweł Adamowicz va morir a l'hospital l'endemà.

## L'atacant

L'atacant era un reincident. En el moment de l'incident tenia 27 anys. D'adolescent ja tenia problemes amb la llei, i va robar un banc diverses vegades. Abans de l'assassinat de Adamowicz, havia estat a la presó.

## Referències

* ↑ «Polish mayor stabbed at charity event» (en anglès). , 14-01-2019 [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «Mayor in Poland Is Stabbed Onstage at Charity Event» (en anglès). , 13-01-2019 [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «Gdańsk zaprasza na 27. Finał». www.gdanskdlaorkiestry.pl. Arxivat de l'original el 16 de gener 2019. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «Sprawca ataku na prezydenta Adamowicza to przestępca z Gdańska» (en polonès). [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ Mieśnik, Magda. «Paweł Adamowicz dźgnięty nożem. To on obezwładnił Stefana W. "Nie jestem bohaterem"» (en polonès), 14-01-2019. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «Paweł Adamowicz nie żyje. Prezydent Gdańska miał 53 lata» (en polonès). [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ Ruszkiewicz, Sylwester. «Zabójca Pawła Adamowicza miał schizofrenię paranoidalną, niedawno odstawił leki» (en polonès), 14-01-2019. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ News, Polsat. «"Wiedział, że nóż po wbiciu trzeba przekręcić, żeby uszkodzić narządy. Wiedział jak zabijać" – Polsat News» (en polonès). [Consulta: 13 maig 2020].
# Antoni Marsà i Bragado

Antoni Marsà Bragado (Madrid, 1877 – 12 d'octubre de 1965) fou un polític espanyol d'ascendència catalana. El seu pare era un republicà de Terrassa, fundador de la Casa del Poble a la vila. Va estudiar dret a Madrid i Barcelona, i va realitzar els seus estudis de doctorat de la mà amb Fernández Prida Ureña, Azcárate i Francisco Giner de los Ríos. La seva activitat política comença col·laborant amb Francesc Pi i Margall en el Partit Federal, qui el nomenà secretari del Centre Federal a Madrid, i poc després amb Nicolás Salmerón en Unió Republicana.
Fou elegit regidor de sanitat de l'ajuntament de Barcelona en 1905 per la Unió Republicana, i formà part de la comissió que intentà la creació d'una policia paral·lela antiterrorista, sota la direcció de l'inspector anglès Charles Arrow. Va donar suport la Solidaritat Catalana i posteriorment es va integrar en la UFNR, però després es va acostar al partit de Melquíades Álvarez. El 1926 va fundar juntament amb Alejandro Lerroux l'Aliança Republicana, integrant-se en el Partit Republicà Radical.
De 1933 al 25 de maig de 1934 fou Fiscal General de la Segona República Espanyola i posteriorment fou nomenat Conseller Permanent de l'Estat. Destituït en esclatar la guerra civil espanyola, es va amagar a Barcelona amb altres membres de la família fins al gener del 1939 època en què Barcelona va ser presa pel bàndol nacional. El 1942 tornà a Madrid, on fou acusat de pertànyer a la maçoneria i fou desterrat tres anys a Pamplona. El seu fill, Graco Marsà, fou condemnat a 20 anys de presó per militància socialista.

## Referències

* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.194. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ «Antoni Marsà i Bragado». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Antonio Marsá Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a Colladomediano.es
# Sevilla Atlético Club

El Sevilla Atlético Club és un equip de futbol andalús de la ciutat de Sevilla, filial del Sevilla Fútbol Club.
El club va ser fundat l'1 de març de 1950 com a Club Deportivo Puerto (1950-60). Posteriorment s'anomenà Sevilla Atlético Club (1960-91), Sevilla Fútbol Club B (1991-06) i novament Sevilla Atlético des del 2006. Va arribar a jugar a Segona Divisió.
Uniforme tradicional del club:
* Sevilla At.

## Referències

* ↑ «Història» (en castellà). La futbolteca. [Consulta: 13 novembre 2018].
* ↑ «Clasificación 2ª División 2017-18» (en castellà). BDFutbol. [Consulta: 13 novembre 2018].
# 440
## Esdeveniments

* 29 de setembre, Roma: Lleó I el Gran és escollit papa succeint Sixt III.
* Juny, Sicília: Els vàndals de Genseric hi desembarquen, assolen l'illa i assetgen Palerm.
* Gàl·lia: Els francs fan incursions, saquegen Colònia i Magúncia i destrueixen Trèveris.
* Britànnia: El rei Cunedda funda el Regne de Gwynedd.

## Naixements

* Regne d'Ibèria: Vakhtang I Cap de Llop, rei. (m. 522)
* Gàl·lia: Austrapius, darrer rei dels menapis. (m. 508)
* Kanchipuram, Índia: Bodhidharma, monjo budista que va introduir l'art marcial del kung fu i el budisme a la Xina.

## Necrològiques

* 18 d'agost, Roma, Imperi Romà d'Occident: Sant Sixt III, papa.
* Constantinoble, Imperi Romà d'Orient: Sòcrates Escolàstic, orador i escriptor religiós grec.
# Castigo de Dios

Castigo de Dios és una pel·lícula muda espanyola en blanc i negre de drama rural del 1925. escrita, protagonitzada i dirigida per Hipólito Negre Olaria. Es va estrenar al gener de 1926 al Gran Teatre de València.

## Argument

Antón és el fill de Rómul, un cacic enriquit de manera criminal, que intenta coaccionar amb males arts Maria, la filla de l’alcalde perquè es casi amb ell. Però ella està enamorada de Pablo, el criat del cacic i s'oposa a les seves pretensions. Després de la intervenció del capellà del poble finalment Pablo i Maria es poden casar. Però durant la cerimònia Rómul irromp a l'església i accidentalment mata Antón, i d'aquesta manera rep el càstic de déu.

## Repartiment

* Hipólito Negre ... Ròmul
* Juan Carboneras ... Pablo
* Elvira Cortés ... María
* Juan Sánchez
* José María Gautier.

## Producció

Fou rodada a Llucena, localitat natal d'Hipólito Negre, amb actors semiprofessionals i l'operador Josep Gaspar, i produïda amb pocs mitjans. Es tracta d'una producció artesanal, realitzada al marge de la indústria cinematogràfica d'aleshores i dirigida al públic rural. Segons Juan Piqueras a la seva Revisión del cine levantino publicada a La pantalla en 1929, li atorga el nom de Justicia de Dios, i sembla que es va tornar a estrenar el 1932.

## Restauració

Durant molts anys es va considerar perduda, però la filla de la seva productora Caterina Gaspar, amiga d'Hipólito Negre, en conservava una còpia en mal estat a Faura. El 1988 fou restaurada laboriosament per tècnics de la Filmoteca Valenciana i fou exhibida amb la música composta originalment pel pianista Julián Llinás.

## Referències

* ↑ Cine. Castigo de Dios, de Hipólito Negre a Región de Murcia Digital
* ↑ Castigo de Dios al web de l'Institut Cervantes
* ↑ Castigo de Dios al Diccionario Audiovisual Valenciano
* ↑ La Filmoteca valenciana presenta la restauración de una cinta de 1925, El País, 29 de maig de 1998
* ↑ La Filmoteca regresa al pasado con la proyección de «Castigo de Dios», Levante EMV, 26 de gener de 2018

## Enllaços externs

* Castigo de Dios a Vimeo
* Castigo de Dios al web de la Filmoteca Valenciana