OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gianni Da Campo

Giovanni Da Campo, dit Gianni, (Venècia, 8 de febrer de 1943 - 6 de maig de 2014)) és un director de cinema, escriptor, traductor i professor de lletres italià, especialista en la biografia i les obres de Georges Simenon.
Les pel·lícules de Gianni Da Campo tracten temes relacionats amb la limitació de les llibertats induïda per diverses institucions com la família i l'església, l'homosexualitat i el feminisme, tractats en un entorn íntim.

## Filmografia

* Pagine chiuse (1968)
* I parenti - Curtmetratge (1969)
* La ragazza di passaggio (1970)
* Il sapore del grano (1986)

## Notes

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Cinecitta.com.
* ↑ «Biografia sul Fondo Georges Simenon». Alasca.it. Arxivat de l'original el 2006-06-07. [Consulta: 11 abril 2023].
* ↑ «Gianni Da Campo». MyMovies.it.

## Bibliografia

* Giovanni Da Campo, Claudio G. Fava, Goffredo Fofi, Simenon, l'uomo nudo, Napoli, L'Ancora del Mediterraneo, 2004. ISBN 978-88-8325-143-6.
* Stanley G. Eskin, Georges Simenon, edizione italiana a cura di Gianni Da Campo, Venezia, Marsilio, 1996 e 2003. ISBN 978-88-317-8205-0. (vincitore nel 1979 del Premio Letterario Giovanni Comisso, "biografia")
* Marina Vlady, Vladimir, il volo interrotto, (Vladimir Vysotskij), traduzione di Gianni Da Campo, Venezia, Marsilio, Gli Specchi, 1990. ISBN 88-317-5363-0
* AA.VV., George Simenon...mon petit cinéma, il volume include il testo "Lettera aperta a George Simenon" di Gianni Da Campo, Edizioni di Bergamo Film Meeting, 2003
* Gianni Da Campo, Pagine Chiuse, Sceneggiatura integrale, Ed. biancoenero, "BN Rivista mensile di studi su cinema e spettacolo", fascicolo 5/6, Roma, maggio-giugno 1970
* Gianni Da Campo, Pagine Chiuse, racconto (sinossi), Rivista "Primi Piani 1971-72", a cura di Cosimo Scaglioso, Ed. Quaderno del cineforum - Siena, 1971
* AA.VV., Primo incontro con il cinema veneto a Conegliano, Cinema Moderno 8-11 ottobre 1973, fascicolo, Gianni Da Campo "Pagine chiuse" e "La ragazza di passaggio", Conegliano 1973
* Gianni Da Campo, Lettera per il compleanno di Valerio Zurlini, Ed. Cinit Cineforum Italiano, Rivista Ciemme n. 50, marzo 1983
* Ottavio Mai e Giovanni Minerba, Intervista a Gianni Da Campo, Rassegna cinematografica Da Sodoma a Hollywood 2, (proiezione de "Il sapore del grano"), 1987
* Gianni Da Campo, Valerio Zurlini: di cinema si muore, "La cosa vista" n. 7, Trieste 1988
* AA.VV., Valerio Zurlini, Atti del Convegno tenuto alla Casa del Mantegna di Mantova 30-31 marzo 1990, Gianni Da Campo, "Di cinema si muore" e "Intervista a Valerio Zurlini", 1990
# Violant Carnera

Violant Carnera (Castellar del Vallès, 1559 - 1620) va ser una pagesa condemnada per actes de bruixeria. El seu nom real era Violant Pèlags, però el nom més utilitzat és amb el cognom del seu marit, que era Carner.
Entre 1605 i 1619 hi va haver cinc pedregades. En buscar culpables aviat es va arribar a la conclusió que era obra del diable i de les seves còmplices, les bruixes. Aviat van començar les delacions i moltes dones van començar a ser jutjades per tribunals civils.
Violant Carnera va ser denunciada per Narcís Carner, veí de les Arenes de Castellar del Vallès, el 25 de novembre del 1619. A banda de les pedregades, les acusava d'emmetzinar i renegar, entre d'altres. En aquell moment ella tenia 60 anys i vivia sola, ja que el seu marit havia fugit pels deutes i les seves dues filles després de casar-se havien anat a viure a Caldes de Montbui.
Unes setmanes després, el 17 de desembre de 1619 Violant va ser detinguda i tancada al castell de Castellar del Vallès amb dues dones més acusades de bruixeria, Jerònima Muntada i Eulàlia Oliveres. Va ser torturada per aconseguir que confessés, i va fer un relat sarcàsticament esperpèntic. Va confessar ser bruixa, haver renegat de Déu i adorar el dimoni tot realitzant aplecs amb altres bruixes i bruixots de la comarca. Va dir que havia ballat sardanes amb el dimoni, del qual va descriure el membre. Fins i tot va explicar que havia fet pedregar sobre Caldes. No la va defensar ningú. Després de la seva confessió el batlle de Castellar va traslladar el cas a Sabadell on, davant d'un grup format per autoritats, jutge, fiscal, metge i notari li van fer a Violant una advertència:
| « | Na Carnera ja saps com estàs condemnada a que sies torturada per a que digues la veritat quines persones hi havia amb ta companyia i han usat l'art de bruixa. | » |
Després de la tortura va delatar a altres dones i va ser condemnada a ser penjada públicament. Va ser una de les moltes dones que van ser assassinades durant la cacera de bruixes als Països Catalans.

## Referències

* 1 2 3 Rotger, Agnès. Elles! 65 dones oblidades de la història. Institut Català de les Dones, octubre de 2017, p. 66,67. ISBN 9788439396079.
* 1 2 3 4 «Violant Carnera - 11 personatges de la història de Catalunya que hauries de conèixer». [Consulta: 9 setembre 2023].
* ↑ Rotger, Agnès. «Violant Carnera, penjada per bruixa». Sàpiens. [Consulta: 21 abril 2022].
# Blanca de Rasquera

La blanca de Rasquera és una raça de cabra pròpia de diverses comarques meridionals de Catalunya com el Baix Camp, el Baix Ebre, el Montsià (aquí ja extinta), la Ribera d'Ebre i la Terra Alta. El seu nom prové del municipi ebrenc de Rasquera.
Filogenèticament estaria emparentada amb Capra prisca i influïda per Capra aegagrus tot i no saber-se del cert. No se sap gaire de l'origen de la seva existència a Catalunya, ja que en els texts medievals en què es parla de cabres no es descriuen morfològicament. Ara bé, gràcies a la tradició oral s'ha pogut establir que ja existien als inicis de la primera meitat del segle xx. A meitats del segle xx n'hi arribà a haver uns 30.000 exemplars, però ara n'hi ha només unes 5.000. La regressió de la raça l'està empenyent a viure a les zones més muntanyoses que és on es conserven més. Es troben en greu perill d'extinció perquè les dotze explotacions que encara hi havia el 2005 són velles i li manca el relleu generacional.
Es tracta d'una raça destinada principalment a la producció de cabrits de llet.

## Característiques

* Orelles grans, caigudes i cap endavant.
* Cap allargat.
* Els mascles pesen de 65 a 70 kg i les femelles de 55 a 60.
* Els mascles tenen una alçada mitjana fins a la creu de 77 cm i les femelles de 72.
* Ulls entre groc i taronges.
* Llavis gruixuts i amb freqüència pigmentats.
* Front ample i pla.
* Cua curta i de naixement baix.
* Capa o bé del tot blanca o bé negre i blanca.
* Pell gruixuda i elàstica.
* Mucoses no del tot pigmentades.

## Enllaços externs

* «La cabra Blanca de Rasquera», TV3, 18 de juliol de 2005
* Santiago Álvarez Bartolomé, «La cabra blanca de Rasquera», El entorno rural, 2002

## Referències

* ↑ 'Història' Arxivat 2021-05-10 a Wayback Machine., «Cabra blanca de Rasquera» Les races domèstiques autòctones de Catalunya, Barcelona, UAB, s.d.
* 1 2 Sergi Carné i Fructuoso, La Cabra Blanca de Rasquera: Caracterització estructural de les explotacions i estudi morfològic de la raça”, Bellaterra, UAB, 2005, pàgina 78.
* ↑ 'Descripció' Arxivat 2021-05-10 a Wayback Machine., «Cabra blanca de Rasquera» Les races domèstiques autòctones de Catalunya, Barcelona, UAB, s. d.
# Dia Internacional del Tigre

El Dia Internacional del Tigre (ITD) se celebra el 29 de juliol de cada any a partir de 2010. Va ser creat amb motiu de la primera cimera mundial de tigres el 2010 a Sant Petersburg (Rússia). Hi ha 13 països que tenen una població de tigres salvatges; l'objectiu és fomentar-hi la consciència de protecció d'aquesta espècie i del seu hàbitat, atesa la demanda de pell al mercat xinès i tibetà. Sense mesures específiques, la població de tigres salvatges podria ser extinta en pocs anys. L'objectiu principal d'aquest dia és «crear un sistema global de conservació i restauració de la població de tigres en les fronteres del seu hàbitat natural històric; per mobilitzar l'opinió pública mundial en la protecció dels tigres» i doblejar la població l'any 2022, un projecte del Fons Mundial per la Natura batejat TX2.

## Referències

* ↑ «Vietnam observes International Tiger Day» (en anglès). Thanh Nién News, 29-07-2011. Arxivat de l'original el 2013-10-23 [Consulta: 1r setembre 2011].
* ↑ Watts, Jonathan «World's first tiger summit ends with £330m pledged amid lingering doubts». The Guardian, 24-11-2010.
* ↑ «Journée internationale du tigre, le 29 juillet» (en francès). Journée mondiale, s.d. [Consulta: 16 març 2017].
* ↑ «Una entitat índia adverteix que els tigres es podrien extingir en cinc anys». TV3 Notícies, 25-09-2005.
* ↑ «International Tiger Conservation Forum». Tiger Conservation Forum. Arxivat de l'original el 2018-09-23. [Consulta: 1r setembre 2011].
* ↑ «La població mundial de tigres, en mínims històrics». Mare Terra - Fundació Mediterrània, 30-07-2014. Arxivat de l'original el 2017-03-16 [Consulta: 16 març 2017]. Arxivat 2017-03-16 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* «The St. Petersburg Declaration on Tiger Conservation» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-03-31. [Consulta: 1r setembre 2011].
* «Global Tiger Recovery Program» (en anglès). Arxivat de l'original el 2010-11-23. [Consulta: 1r setembre 2011].
# Gilbert Dahan

Gilbert Dahan (Casablanca, 21 de maig del 1943) és un historiador de les religions francès.

## Biografia

Dahan és director de recerca al Centre Nacional de la Recerca Científica (CNRS) i a l'École pratique des hautes études (EPHE), membre emèrit del Laboratori d'Estudis del Monoteisme i sobretot un medievalista reconegut. Els seus treballs van renovar els estudis sobre l'exegesi de la Bíblia a l'Occident cristià durant l'edat mitjana.
També és un dels especialistes en l'obra de Bernhard Blumenkranz.

## Publicacions principals

* Les Intellectuels chrétiens et les Juifs au Moyen Âge, Cerf, París 1990, 648 p.
* La polémique chrétienne contre le judaïsme au Moyen Âge, Albin Michel, París, 1991, 148 p.
* La rhétorique d'Aristote : traditions et commentaires de l'Antiquité aux segle xii (sous la direction de G. Dahan et I. Rosier-Catach), Vrin, París, 1998, 360 p.
* L’Exégèse chrétienne de la Bible en Occident médiéval, xiie-xive siècles, Cerf, París, 1999, 490 p.
* Le brûlement du Talmud à Paris 1242 - 1244 (sota la direcció de Gilbert Dahan), Cerf, París,
* Les Mages et les Bergers (en collaboration), Cerf, París, 2000, 128 p.
* L'Occident médiéval, lecteur de l'Écriture, Cerf, París, 2001, 100 p.
* L'Expulsion des Juifs de France (1394) sota la direcció de Gilbert Dahan, Cerf, París, 2004, 272 p.
* Lire la Bible au Moyen Âge - Essais d'herméneutique médiévale, Droz, Ginebra, 2009, 448 p.
* L’Épître de Jacques dans sa tradition d'exégèse, Cerf, París, 2012, 162 p.

## Referències

* ↑ Brepols. Études d'exégèse médiévale offertes à Gilbert Dahan par ses élèves (en francès), 2012, p. 288. ISBN 978-2-503-54802-9.
# Akio Chiba

Akio Chiba (ちばあきお or 千葉 亜喜生, Chiba Akio, 29 de gener de 1943 – 13 de setembre de 1984) fou un mangaka japonès nascut en Shenyang, Liaoning, Xina (part de la Manxúria). Chiba és conegut per publicar les seues obres tant en revistes shōnen com en revistes shōjo. Chiba va fer el seu debut professional el 1967 amb el seu manga Sabu to Chibi mentre treballa d'assistent pel seu germà major, Tetsuya. En 1977, va guanyar el 22è Premi de Manga Shogakukan per shōnen amb en el seu treball amb Captain i Play Ball.
Chiba va cometre suïcidi en 1984 (a l'edat de 41) per problemes relacionats amb un trastorn bipolar.

## Treballs

Enumerats per ordre cronològic.
* Kōsha Ura no Eleven (febrer de 1971, Bessatsu Shōnen Jump, Shueisha)
* Han-chan (setembre de 1971, Bessatsu Shonen Jump)
* Michikusa (gener de 1972, Bessatsu Shonen Sunday)
* Captain (26 volums, 1972-1979, Bessatsu Shonen Jump, passat a sèrie d'anime en 1980)
* Play Ball (22 volums, 1973-1978, Weekly Shonen Jump)
* Fushigi Tōbo-kun (1982-1983, Weekly Shonen Jump, escrit per Tarō Nami)
* Champ (abril-novembre de 1984, Weekly Shonen Jump, escrit per Tarō Nami)
** Este fou el seu últim treball.
Sources:

## Referències

* 1 2 3 «Akio CHIBA» (en anglès). Anime News Network. [Consulta: 19 juny 2007].
* 1 2 3 «ちばあきお» (en japanese). [Consulta: 19 juny 2007].
* ↑ «小学館漫画賞：歴代受賞者» (en (japonès)). Shogakukan. Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 19 agost 2007].
* 1 2 «ちばあきお» (en japanese). Manga Jidai. [Consulta: 19 juny 2007].
* ↑ «ちばあきお» (en japanese). Japanese Movie Database. [Consulta: 19 juny 2007].

## Enllaços externs

* Akio Chiba a l'Enciclopèdia d'Anime News Network (anglès) (anglès)
# Charly

«Charly» té aquests significats:
* Charly (1968), pel·lícula estatunidenca dirigida per Ralph Nelson, estrenada el 1968, treta de la novel·la Flowers for Algernon de Daniel Keyes
* Charly (Cher), municipi al departament de Cher (regió de Centre – Vall del Loira)
* Charly (Roine), municipi a la metròpoli de Lió (regió de Alvèrnia - Roine-Alps)
* Charly-Oradour, municipi al departament del Mosel·la (regió de Gran Est)
* Charly-sur-Marne, municipi al departament de l'Aisne (regió d'Alts de França)
* cantó de Charly-sur-Marne, cantó francès al districte de Château-Thierry (departament de l'Aisne)
# Boeing F/A-18E/F Super Hornet

Els Boeing F/A-18 Hornet E i F són variant d'un caça bombarder supersònic a reacció dissenyat per a operar com a avió embarcat des de portaavions. És una versió millorada del McDonnell Douglas F/A-18 Hornet.

## Especificacions (F/A-18E/F)

Dades de U.S. Navy fact file, others
Característiques generals
* Tripulació: F/A-18E: 1 (pilot), F/A-18F: 2 (pilot i oficial de sistemes d'armament)
* Longitud: 18,31 m
* Envergadura: 13,62 m
* Alçada: 4,88 m
* Superfície de l'ala 46,5 m²
* Pes buit: 14.552 kg
* Pes carregat: 21.320 kg (en configuració de combat aire-aire)
* Pes màxim d'enlairament: 29.937 kg
* Motor: 2× turboventiladors General Electric F414-GE-400
** Impuls normal: 62,3 kN cada un
** Impuls amb postcremador: 97,9 kN cada un
* Capacitat de combustible intern: F/A-18E: 6.780 kg, F/A-18F: 6.354 kg
Rendiment
* Velocitat màxima: Mach 1,8 (1.915 km/h) at 40.000 peus (12.190 m)
* Abast: 2.346 km
* Radi de combat: 390 mn, 722 km per a missions d'atac a superfície
* Abast en trasllat: 1.800 mn, 3.330 km
* Sostre de servei: 15.000+ m
* Ràtio d'ascens: 228 m/s
* Càrrega alar: 459 kg/m²
* Impuls/pes: 0,93 (1,1 carregat i amb 50% de combustible intern)
Armament
* Metralladores: 1× canó automàtic M61A2 Vulcan amb 412 cartutxos
* Punts d'ancoratge: 11 en total amb una capacitat de 8.050 kg

## Referències

* ↑ "F/A-18 fact file." Arxivat 2014-01-11 a Wayback Machine. U.S. Navy, 13 October 2006. Retrieved: 25 July 2011.
* ↑ "F/A-18E/F Super Hornet." Aerospaceweb.org. Retrieved: 16 August 2010.
* ↑ "F/A-18E Hornet".blogspot.com. Retrieved: 31 January 2011.
* ↑ «F/A-18E/F Super Hornet». Fas.org. Arxivat de l'original el 2011-10-26. [Consulta: 9 setembre 2011].
* ↑ "F/A-18F Super Hornet" Arxivat 2013-04-12 a Wayback Machine. Fighterworld. Retrieved: 20 February 2013
* ↑ NATOPS A1-F18EA-NFM-200 summary of store drag index numbers, p. 39.
# EBay

eBay és una pàgina web destinada a la subhasta de productes a través d'Internet. És un dels pioners en aquest tipus de transaccions, ja que la seva presència a la comunitat en línia és des dels inicis d'internet en el món comercial.

## Descripció

* Subhasta: és la transacció més comuna en aquest lloc. El venedor posa un preu de sortida i una duració determinada per a l'anunci i mentre duri aquest període, els compradors en pagaran. El pagador més alt s'emporta l'article sota les condicions d'entrega i devolucions imposades pel venedor.
* Compra-ho ja!: el venedor estableix un preu fix i, si el demandant està disposat a pagar-ho, serà seu.
* Anunci classificat: venda d'articles sota aquesta forma d'anunci en què s'exposen les característiques d'aquest article i el seu preu.
El venedor pot establir la seva pròpia política de pagaments: PayPal, targeta de crèdit, transferència bancària o contra reembossament en el moment de la recepció de l'encàrrec i així es fa constar a l'anunci, juntament amb la descripció del producte i la foto, si escau. A canvi de publicar el seu anunci, eBay cobra una comissió a l'oferent en cas de venda, en proporció al preu final de la venda.
Tot i que últimament s'ha augmentat la seguretat i la protecció al comprador, no s'ha d'oblidar que qualsevol transacció a eBay és un tracte en què no intervé l'empresa, per la qual cosa l'èxit de la compravenda depèn de la bona fe de l'altra part. En realitat, eBay és un sistema d'intermediació automàtica, en què els usuaris poden qualificar l'altre usuari mitjançant un sistema de punts positius o negatius, segons l'èxit de l'operació. No obstant això, de vegades aquest sistema ha demostrat ser fàcilment manipulable, cosa que al principi de tot hi havia hagut casos d'estafa amb venedors asiàtics i productes d'alta tecnologia (televisors LCD a preus de ganga, etc.). Per tal d'evitar-ho, cal fixar-se en la forma de pagament del producte que es compra, i si aquesta forma de pagament disposa de la «protecció al comprador» d'eBay, que cobreix fins a una quantitat en cas de frau, encara que amb unes despeses de 30 € per reclamació.

## Història

eBay va ser fundada el 1995 per Pierre Omidyar a San Jose, Califòrnia. El primer article venut va ser un punter làser inservible per un preu de 14,83 dòlars. Sorprès, Omidyar va contactar amb el guanyador de la subhasta amb l'objectiu d'investigar.
L'any 1999 començà la seva transacció borsària a l'índex Nasdaq. L'any 2002 compra l'empresa PayPal, i el maig de 2005 comprà el portal d'anuncis classificats Loquo.
*2008

## Referències

* ↑ «Forma Subasta», 03-02-2010. [Consulta: 18 agost 2016].

## Vegeu també

* Sniper

## Enllaços externs

* Web oficial d'eBay
# Burgess Meredith

Burgess Meredith (Cleveland, 16 de novembre de 1907 - Malibu, 9 de setembre de 1997) va ser un actor, director i productor estatunidenc. Actiu durant més de sis dècades, se l'ha destacat com dels actors més importants del segle xx. Va ser membre del Actors Studio i va guanyar diversos Premis Emmy, un Premis Saturn i va estar nominat dos cops al Premi Oscar. Entre les seves interpretacions inicials destaquen Of Mice and Men (1939), The Story of G.I. Joe (1945) o Una passejada al sol (1945). Posteriorment va participar en El dia de la llagosta (1975) o Rocky (1976). També va narrar diversos documentals.
Malgrat la seva popularitat intermitent a Hollywood, era fonamentalment un actor de gènere, i va interpretar diversos rols importants en obres teatrals de Shakespeare, O'Neill o Samuel Beckett.

## Referències

* ↑ Gussow, Mel «Burgess Meredith, 89, Who Was at Ease Playing Good Guys and Villains, Dies» (en anglès). The New York Times, 11-09-1997. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «CNN - Burgess Meredith dies at 89 - Sept. 10, 1997». [Consulta: 8 juny 2018].
# We're No Angels (pel·lícula de 1955)

We're No Angels és una pel·lícula estatunidenca de 1955 dirigida per Michael Curtiz, i interpretada per Humphrey Bogart, Peter Ustinov, Aldo Ray i Joan Bennett, entre d'altres.
És una de les poques comèdies que va fer Bogart, qui ja havia treballat anteriorment amb Curtiz a Casablanca el 1942, entre d'altres. Aquesta seria la seva darrera col·laboració.
El guió està basat en la comèdia nadalenca de Broadway My Three Angels, de Samuel i Bella Spewack, una adaptació a l'anglès de l'original en francès escrit per Albert Husson: La Cuisine des Anges.
Neil Jordan en va fer un remake l'any 1989: No som àngels.

## Argument

Uns dies abans de Nadal, tres convictes que s'han escapat de la presó de l'Illa del Diable, a uns quilòmetres de la Guaiana Francesa, arriben a la costa. La seva intenció és marxar d'allà en un dels vaixells que hi ha al port; però han de menjar, i necessiten diners i roba per a passar desapercebuts entre els colons.
Els fugitius Joseph, Albert i Jules entren a la botiga dels Ducotel amb la intenció de robar-hi, i allà coneixen Amelie, l'atractiva filla del Felix i Isabelle. Però s'adonen que l'economia de la família està a punt de fer fallida, de manera que, aprofitant que el sostre del local està en mal estat, s'ofereixen a arreglar-lo ells mateixos; així, de dia no cridaran l'atenció de la gent del poble i durant la nit podran robar-hi el que necessiten.
És llavors quan arriba Andre, el cosí ric de la família, i demana revisar els llibres de comptabilitat, ja que és el propietari de l'establiment i els pot fer fora si les xifres no el contenten. Els presoners comencen a plantejar-se la possibilitat d'assassinar-lo; però se'ls avança Adolphe, la serp verinosa que Albert té com a mascota.

## Repartiment

* Humphrey Bogart: Joseph
* Peter Ustinov: Jules
* Aldo Ray: Albert
* Joan Bennett: Amelie Ducotel
* Basil Rathbone: Andre Trochard
* Leo G. Carroll: Felix Ducotel
* John Baer: Paul Trochard
* Gloria Talbott: Isabelle Ducotel

## Obres relacionades

* La Cuisine des Anges, d'Albert Husson
* My Three Angels, de Samuel i Bella Spewack
* No som àngels, pel·lícula de 1989 dirigida per Neil Jordan

## Referències

* ↑ Origen My Three Angels (anglès)
* ↑ Origen La Cuisine des Anges Arxivat 2011-02-22 a Wayback Machine. (anglès)
# Nitre

El nitre o salnitre és la forma mineral del nitrat de potassi, un compost químic de fórmula KNO₃. És un mineral dins la classe dels nitrats que cristal·litza en un sistema ròmbic. A la natura es presenta en forma d'agregats aciculars, eflorescències i crostes. Es forma a partir de residus d'animals i microorganismes. És conegut des de temps ancestrals, sent nomenat així a partir del seu nom llatí, nitrum , al seu torn provinent del grec antic, nítron , un mot d'origen egipci.
S'utilitza principalment en la fabricació d'àcid nítric, àcid sulfúric i nitrat potàssic; a part és un agent oxidant i és usat en agricultura com a fertilitzant nitrogenat que pot reemplaçar la urea pel seu alt contingut en nitrogen. Es troba en forma d'eflorescències a moltes coves calcàries, a Catalunya en tenim l'exemple notable de les coves del Salnitre a Montserrat.
Altres usos són en la fabricació de dinamita, explosius, pirotècnia, medicina, vidres, fòsfors, gasos, sals de sodi, pigments, conservant d'aliments, esmalt per a terrisseria, etcètera.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, el nitre pertany a «05.N - Nitrats sense OH o H₂O» juntament amb els següents minerals: nitratina, gwihabaïta i nitrobarita.

## Característiques químiques

És un nitrat de potassi anhidre natural.
És l'anàleg (amb potassi) de la nitratina (amb sodi).
A part dels elements de la seva fórmula, sol portar com a impureses: sodi i liti.

## Formació i jaciments

Apareix formant eflorescències superficials a les regions àrides, en coves o altres llocs secs i protegits.
També apareix en sòls rics en matèria orgànica, especialment després de la pluja durant l'època de calor -formant el salnitre-.
Sol trobar-se associat a altres minerals com: nitratina, nitrocalcita, nitromagnesita, epsomita, guix o calcita.

## Usos

En la seva manipulació s'ha de prendre precaucions, ja que és detonant en contacte amb substàncies combustibles.

## Vegeu també

* Bernard Courtois, director d'una nitrera (o salpêtrière), descobridor del iode.
* Història de la pólvora a Catalunya
* Mines de nitre de Humberstone i Santa Laura
* Caliche
* Salnitrera
* Nitratina

## Referències

* 1 2 Gran Enciclopèdia Catalana. Volum 20. Reimpressió d'octubre de 1992. Barcelona: Gran Enciclopèdia Catalana, 1992, p. 184. ISBN 84-7739-021-5.
* ↑ «Nitre». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 10 octubre 2021].

## Enllaços externs

* Nitro, mindat.org .
* Nitro, webmineral.com .
* Instruccions de nitre, Mineral Data Publishing .