OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ernst Leonard Lindelöf

Ernst Leonard Lindelöf (Hèlsinki, 7 de març de 1870 - Hèlsinki, 4 de juny de 1946) va ser un matemàtic finès.

## Vida i obra

Lindelöf era fill del professor de matemàtiques de la universitat d'Helsinki Leonard Lorenz Lindelöf. Ell mateix va estudiar en aquesta universitat en la qual es va graduar el 1893, passant a ser docent a continuació, quan Hèlsinki encara formava part de l'Imperi Rus. El 1895 va obtenir el doctorat sota la direcció de Hjalmar Mellin i el 1901 va fer ampliació d'estudis a la universitat de Göttingen. A partir de 1902 va ser professor titular de matemàtiques de la universitat d'Helsinki, fins que es va retirar el 1938.
Lindelöf és considerat com el pare de les matemàtiques a Finlàndia,, ja que va ser un docent entusiasta (dirigint nombroses tesis doctorals), un notable investigador (publicant una quarantena d'articles) i un destacable divulgador que va importants llibres de text com el seu tractat sobre el càlcul diferencial i integral i les seves aplicacions, publicat en quatre volums entre 1920 i 1946.
Des de 1907 va ser membre del comitè de redacció d'Acta Mathematica i va rebre doctorats honoris causa de diverses universitats escandinaves.

## Referències

* ↑ Abell i Braselton, 2018, p. 27.
* ↑ Chang, 2011, p. 266.
* ↑ Albers, 2011, p. 4.
* ↑ Myrberg, 1947, p. ii-iv.
* ↑ Myrberg, 1947, p. ii.

## Bibliografia

* Abell, Martha L.; Braselton, James P. Introductory Differential Equations (en (anglès)). Academic Press, 2018. ISBN 978-0-12-814498-5.
* Albers, Donald J. «One: Lars V. Ahlfors». A: Donald J. Albers, Gerald L. Alexanderson (eds.). Fascinating Mathematical People: Interviews and Memoirs (en (anglès)). Princeton University Press, 2011, p. 1-16. ISBN 978-0-691-14829-8.
* Backlund, R.J. «Ernst Lindelöf» (en suec). Scandinavian Actuarial Journal, Vol. 1946, Num. 1, 1946, pàg. 115. DOI: 10.1080/03461238.1946.10419633. ISSN: 0346-1238.
* Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en (anglès)). World Scientific, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
* Myrberg, P.J. «Ernst Lindelöf in memoriam» (en francès). Acta Mathematica, Vol. 79, 1947, pàg. i-iv. DOI: 10.1007/BF02404690. ISSN: 0001-5962.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Ernst Leonard Lindelöf» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Oettel, Herbert. «Lindelöf, Ernst Leonhard». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 18 juliol 2019]. (anglès)
# Jerry Rivera

Jerry Rivera (Humacao, 31 de juliol de 1973) és un cantant de salsa. El seu nom real és Gerardo Rivera Rodríguez
Molt prest la seva família es va mudar a la capital porto-riquenya, San Juan, on va realitzar els seus estudis primaris i secundaris. Els seus pares, que eren músics, ho van impulsar a convertir-se també en un músic i ja des de nen va acompanyar a la seva mare (cantant) i al seu pare (guitarrista i director dels Barons Trio) durant les seves actuacions.
Els seus cantants favorits són Eddie Santiago, Lalo Rodriguez i Frankie Ruiz. En 1986, quan tenia 13 anys, va acompanyar al seu pare que estava actuant en un hotel en Isla Verde, San Juan. Frankie Ruiz, que estava allotjat a l'hotel, va aparèixer i va cantar un parell de cançons amb ells i es van fotografiar junts.
En 1988, Tommy Olivencia va escoltar a Jerry cantar al costat del seu pare i li va recomanar que comencés la seva carrera en solitari. Quan Jerry tenia tan sols 14 anys, el seu pare va fer una maqueta i la va presentar al departament musical de CBS, que va fer que ho contractessin.
El seu primer disc, Abriendo Puertas, va tenir grans èxits amb les seves cançons,Esa Niña, Dime i Como un Milagro que van convertir al disc en número u de les llistes de Puerto Rico, posteriorment entre les comunitats llatines dels Estats Units i finalment per tota Amèrica Llatina.
El seu segon disc, Cuenta Conmigo, va guanyar tres discos de platí als Estats Units, Puerto Rico, Veneçuela i Colòmbia. Es va convertir en el disc de salsa més venut de la història, un record que fins a aquest moment posseïa Willie Còlon i va mantenir el número u de les llistes de música llatina durant tres setmanes consecutives. Jerry va rebre dos premis Lo Nuestro Awards com a cantant de l'Any i com a "Disc de l'Any".
En 1999, Rivera va gravar De Otra Manera, que incloïa el bolero Ese. Jerry va cantar la cançó amb el seu pare en el Roberto Clemente Coliseum de San Juan.
També va representar un petit paper en la pel·lícula I Like It Like That i també ha actuat com si mateix en la sèrie titulada Mi destino eres tú retransmès per Univision als Estats Units durant novembre de 2005. Jerry també ha aparegut en diverses produccions del Banco Popular de Puerto Rico, incloent Al Compás de un Sentimiento.

## Discografia

* Empezando a vivir (1989)
* Abriendo puertas (1990)
* Cuenta Conmigo (1992)
* Cara de niño (1993)
* Jerry Rivera: Lo nuevo y lo mejor (1994)
* Magia (1995)
* Fresco (1996)
* Ya no soy el niño aquel (1997)
* De otra manera (1998)
* Para siempre (2000)
* Historia 1 (2001)
* Rivera (2001)
* No me olvidarás: 20 grandes éxitos (2001)
* Vuela muy alto (2002)
* Tributo a Frankie Ruiz (2003)
* Ay, mi vida (2005)
* Caribe Gardel (2007)
* ¿Quién de los dos? (2009)
* El Amor Existe (2011)

## Enllaços externs

* http://www.musicofpuertorico.com/en/jerry_rivera.html Arxivat 2005-11-10 a Wayback Machine.
# Artturi Ilmari Virtanen

Artturi Ilmari Virtanen (Hèlsinki, Imperi Rus 1895 - Hèlsinki, Finlàndia 1973) fou un químic i professor universitari finlandès guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1945.

## Biografia

Va néixer el 15 de gener de 1895 a la ciutat de Hèlsinki, que en aquells homopaska moments formava part de l'imperi Rus i que avui en dia és la capital de Finlàndia. Va estudiar en el liceu clàssic de Viipuri, i posteriorment es va dedicar a l'estudi de química, biologia i física. L'any 1939 va obtenir el càrrec de professor de bioquímica a l'Institut Tecnològic de Finlàndia a Hèlsinki, dependent de la Universitat de Hèlsinki.
Virtanen morí l'11 de novembre de 1973 a la seva residència de Hèlsinki.

## Recerca científica

Les seves investigacions tracten sobre els aliments parcialment sintètics per al bestiar, els bacteris fixadors del nitrogen en els nòduls de l'arrel i també en la millora dels mètodes de preservació de la mantega.
El 1943 va publicar un mètode nutricional que va millorar l'emmagatzematge del farratge verd, important durant els hiverns llargs. El procés inclou l'addició de l'àcid hidroclòric o sulfúric diluït al gra per a emmagatzemar-lo novament. L'increment d'acidesa deté la fermentació i no té cap efecte nociu en el valor nutritiu del farratge o en els animals que el mengen. El 1945 fou guardonat amb el Premi Nobel de Química pels seus estudis aplicats a la química agrícola i en la nutrició, especialment en la preservació del farratge.

## Reconeixements

En honor seu s'anomenà l'asteroide (1449) Virtanen, descobert el 20 de febrer de 1938 per l'astrònom Yrjö Väisälä.

## Enllaços externs

* «Artturi Ilmari Virtanen» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Gran Premi de Mònaco del 1984

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1984, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 3 de juny del 1984.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 7 | Alain Prost | McLaren - TAG | 31 | 1h 01' 07. 740 | 1 | 4.5 |
| 2 | 19 | Ayrton Senna | Toleman - Hart | 31 | + 7.446 s | 13 | 3 |
| 3 | 28 | René Arnoux | Ferrari | 31 | + 29.077 s | 3 | 2 |
| 4 | 6 | Keke Rosberg | Williams - Honda | 31 | + 35.246 s | 10 | 1.5 |
| 5 | 11 | Elio de Angelis | Lotus - Renault | 31 | + 44.439 s | 11 | 1 |
| 6 | 27 | Michele Alboreto | Ferrari | 30 | + 1 Volta | 4 | 0.5 |
| 7 | 24 | Piercarlo Ghinzani | Osella - Alfa Romeo | 30 | + 1 Volta | 19 | |
| 8 | 5 | Jacques Laffite | Williams - Honda | 30 | + 1 Volta | 16 | |
| DSQ | 4 | Stefan Bellof | Tyrrell - Ford | 31 | Desqualificat | 20 | |
| Ret | 22 | Riccardo Patrese | Alfa Romeo | 24 | Direcció | 14 | |
| Ret | 8 | Niki Lauda | McLaren - TAG | 23 | Virolla | 8 | |
| Ret | 14 | Manfred Winkelhock | ATS- BMW | 22 | Virolla | 12 | |
| Ret | 12 | Nigel Mansell | Lotus - Renault | 15 | Virolla | 2 | |
| Ret | 1 | Nelson Piquet | Brabham - BMW | 14 | Part elèctrica | 9 | |
| Ret | 25 | Francois Hesnault | Ligier - Renault | 12 | Part elèctrica | 17 | |
| Ret | 2 | Corrado Fabi | Brabham - BMW | 9 | Part elèctrica | 15 | |
| Ret | 20 | Johnny Cecotto | Toleman - Hart | 1 | Virolla | 18 | |
| Ret | 16 | Derek Warwick | Renault | 0 | Col·lisió | 5 | |
| Ret | 15 | Patrick Tambay | Renault | 0 | Col·lisió | 6 | |
| Ret | 26 | Andrea de Cesaris | Ligier - Renault | 0 | Accident | 7 | |
| NVQ | 17 | Marc Surer | Arrows - Ford | | | | |
| NVQ | 3 | Martin Brundle | Tyrrell - Ford | | | | |
| NVQ | 23 | Eddie Cheever | Alfa Romeo | | | | |
| NVQ | 18 | Thierry Boutsen | Arrows - BMW | | | | |
| NVQ | 10 | Jonathan Palmer | RAM - Hart | | | | |
| NVQ | 21 | Mauro Baldi | Spirit - Hart | | | | |
| NVQ | 9 | Philippe Alliot | RAM - Hart | | | | |

## Altres

* Pole: Alain Prost 1' 22. 661
* Volta ràpida: Ayrton Senna 1' 54. 334 (a la volta 24)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-04. [Consulta: 23 abril 2010].
# Divi Kervella

Divi Kervella (París, 1957) és un escriptor i traductor en bretó, fill de Frañsez Kervella i Ivetig an Dred-Kervella.

## Biografia

Treballa per a l'edició en llengua bretona, i entre d'altres, ha traduït o editat:
* nombroses obres per infants (la darrera és el Petit Nicolas en bretó, segons Sempé, "Nikolazig e brezhoneg")
* Còmics (és el traductor de les aventures de Tintin, Astèrix, Le Chat i Les Blondes en bretó);
* Obres lexicogràfiques com un Vocabulaire des argots bretons;
* un mètode d'aprenentatge de la llengua bretona (Assimil nova edició en 2005).
També col·labora amb l'Oficina Pública de la Llengua Bretona, i publica regularment articles sobre les banderes a Bretanya a la revista "Al Lumanidig", editada per l'associació bretona de vexil·lologia i d'heràldica "Bannieloù Breizh", de la que n'és president del consell d'administració.

## Publicacions

* Le breton de poche, Langue de base Français - Langue enseignée Breton. Assimil. 2001
* Légendaire celtique. Coop Breizh. Amb Erwan Seure-Le Bihan, 2001
* Le breton, collection "sans peine", Éditions Assimil, 2005 ISBN 2-7005-0328-7
* Parle-moi breton, Éditions Assimil, 2011 ISBN 978-2-7005-0428-6
* Emblèmes et symboles des bretons et des celtes. Coop Breizh. 1998 et 3 autres éditions.
* Geriaoueg luc'hajoù ar brezhoneg, Vocabulaire argotique breton, An Alarc'h Embannadurioù, 2003
* Petit guide des noms de lieux bretons, Coop Breizh, 2007, ISBN 978-2-84346-302-0
* Guide des drapeaux bretons et celtes, (avec Mikael Bodlore-Penlaez) Yoran Embanner, 2008, ISBN 978-2-916579-12-2.
* Atlas de Bretagne / Atlas Breizh, (amb Mikael Bodlore-Penlaez), Coop Breizh, 2011, ISBN 978-2-84346-495-9.
* Nikolazig e brezhoneg, d'après Sempé et Goscinny, Éditions Imav, 2013.

## Notes i referències

* ↑ Quotidien "Ouest France" datat del 8 novembre 2013.
* ↑ (bretó) Bannieloù Breizh, dizoloit bed bannieloù Breizh, Gwenn ha du, Kroaz du, Erminig
* ↑ Drapeaux. Un guide pour 550 flammes bretonnes Arxivat 2015-04-07 a Wayback Machine., sur Le Télégramme
# Jesús Contreras Hernández

Jesús Contreras Hernández (Guadix, 14 de desembre de 1946) és Catedràtic Emèrit d'Antropologia Social de la Universitat de Barcelona i director de l'Observatori de l'Alimentació (ODELA) del Parc Científic de Barcelona.
Va llicenciar-se i doctorà (1976) en Filosofia i Lletres a la Universitat de Barcelona. Va ser professor Ajudant el 1972 i posteriorment Catedràtic d'Antropologia Social fins a la selva jubilación el 2017. Ha estat Chercheur Associé al CNRS a França i Professor Visitant a la Universitat de Cambridge (1992-1993).
Ha fet treball de camp a diferents zones de l'Estat espanyol i dels Andes peruans. Les seves especialitats són l'antropologia econòmica i l'antropologia de l'alimentació. Les investigacions més recents són sobre els àmbits dels comportaments del consum i, més particularment, els comportaments alimentaris. Ha desenvolupat diverses recerques sobre les relacions entre l'evolució de les formes de vida i la seva relació amb els canvis alimentaris. És autor d'una vintena de llibres i de dos-cents articles.

## Llibres més destacats

Entre els seus llibres, cal destacar:
* Les festes populars, conjuntament amb Joan Prat, Barcelona, Dopesa, 1979
* Bárbaros, paganos, salvajes y primitivos: una introducción a la antropología, conjuntament amb Joan Bestard Camps, Barcelona, Barcanova, 1987
* Subsistencia, ritual y poder en los Andes, Barcelona, Mitre, 1995
* Antropología de los pueblos de España, edítate conjuntament amb Joan Prat i Carós, Isidoro Moreno Navarro, i Ubaldo Martínez Veiga, Madrid, Taurs, 1993
* Antropología de la alimentación, Madrid, Eudema, 1993
* La gestión comunal de recursos : economía y poder en las sociedades locales de España y de América Latina, edítate conjuntament amb Marie Noëlle Chamoux, Barcelona, Icaria, 1996
* Productes de la terra, conjuntament amb Elena Espeitx i Juanjo Cáceres Nevot, Barcelona, Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca, 2003
* Sabores del Mediterráneo (2005),
* Alimentación y Cultura. Perspectivas antropológicas, conjuntament amb Mabel Gracia. Barcelona, Ariel, 2005

## Referències

* ↑ «Odela – Observatori de l'Alimentació ODELA». [Consulta: 15 octubre 2018].
* ↑ CV Miinisterio de Economía y Competitividad, ed. (17 de desembre de 2016). «Jesús Contreras Hernánez (CV)». Consultat el 15 d'octubre de 2018.
* ↑ FACSO UChile. «Entrevista a Prof. Jesús Contreras sobre Alimentación», 02-12-2015. [Consulta: 15 octubre 2018].
* ↑ «Jesús Contreras». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ «Jesús Contreras Hernández - Dialnet» (en castellà). [Consulta: 15 octubre 2018].
# Elias Tillandz

Elias Tillandz (1640–1693), nascut com Tillander, va ser un metge i botànic finlandès nascut a Suècia. Va ser professor de medicina a Turku. Va escriure el primer catàleg de plantes del seu país, Catalogus Plantarum, publicat el 1673.
El gènere de plantes epífites, Tillandsia, va rebre el nom de Tillandz per part de Carl Linnaeus.
L'abreviatura botànica d'aquest autor és Tillandz.

## Referències

* ↑ Brummitt, R. K.; C. E. Powell. Authors of Plant Names. Royal Botanic Gardens, Kew, 1992. ISBN 1-84246-085-4.

## Enllaços externs

* Finlands minnesvärde män, band 1, 1853-1854, s.161-171 (suec)
* Ruoff, E. Til-Landz, Elias (1640–1693) (finès)
* Ruoff, E. Tillandz, Elias (1640–1693 (suec)
# Gran Premi de Mònaco del 1989

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1989, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 7 de maig del 1989.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 1 | Ayrton Senna | McLaren - Honda | 77 | 1h 53' 33. 2 | 1 | 9 |
| 2 | 2 | Alain Prost | McLaren - Honda | 77 | + 52.529 s | 2 | 6 |
| 3 | 8 | Stefano Modena | Brabham - Judd | 76 | + 1 Volta | 8 | 4 |
| 4 | 21 | Alex Caffi | Dallara - Ford | 75 | + 2 Voltes | 9 | 3 |
| 5 | 4 | Michele Alboreto | Tyrrell - Ford | 75 | + 2 Voltes | 12 | 2 |
| 6 | 7 | Martin Brundle | Brabham - Judd | 75 | + 2 Voltes | 4 | 1 |
| 7 | 10 | Eddie Cheever | Arrows - Ford | 75 | + 2 Voltes | 20 | |
| 8 | 19 | Alessandro Nannini | Benetton - Ford | 74 | + 3 Voltes | 15 | |
| 9 | 3 | Jonathan Palmer | Tyrrell - Ford | 74 | + 3 Voltes | 23 | |
| 10 | 5 | Thierry Boutsen | Williams - Renault | 74 | + 3 Voltes | 3 | |
| 11 | 16 | Ivan Capelli | March - Judd | 73 | + 4 Voltes | 22 | |
| 12 | 25 | René Arnoux | Ligier - Ford | 73 | + 4 Voltes | 21 | |
| 13 | 22 | Andrea de Cesaris | Dallara - Ford | 73 | + 4 Voltes | 10 | |
| 14 | 20 | Johnny Herbert | Benetton - Ford | 73 | + 4 Voltes | 24 | |
| 15 | 6 | Riccardo Patrese | Williams - Renault | 73 | + 4 Voltes | 7 | |
| Ret | 24 | Lluís Pérez Sala | Minardi - Ford | 48 | Sobreescalfament | 26 | |
| Ret | 40 | Gabriele Tarquini | AGS - Ford | 46 | Part elèctrica | 13 | |
| Ret | 31 | Roberto Moreno | Coloni - Ford | 44 | Caixa canvi | 25 | |
| Ret | 30 | Philippe Alliot | Larrousse - Lamborghini | 38 | Motor | 17 | |
| Ret | 15 | Mauricio Gugelmin | March - Judd | 36 | Motor | 14 | |
| Ret | 11 | Nelson Piquet | Lotus - Judd | 32 | Col·lisió | 19 | |
| Ret | 27 | Nigel Mansell | Ferrari | 30 | Caixa canvi | 5 | |
| Ret | 32 | Pierre-Henri Raphanel | Coloni - Ford | 19 | Caixa canvi | 18 | |
| Ret | 26 | Olivier Grouillard | Ligier - Ford | 4 | Caixa canvi | 16 | |
| Ret | 23 | Pierluigi Martini | Minardi - Ford | 3 | Embragatge | 11 | |
| Ret | 9 | Derek Warwick | Arrows - Ford | 2 | Part elèctrica | 6 | |
| NVQ | 38 | Christian Danner | Rial - Ford | | | | |
| NVQ | 29 | Yannick Dalmas | Larrousse - Lamborghini | | | | |
| NVQ | 12 | Satoru Nakajima | Lotus - Judd | | | | |
| NVQ | 18 | Piercarlo Ghinzani | Osella - Ford | | | | |
| NVQ | 36 | Stefan Johansson | Onyx - Ford | | | | |
| NVQ | 17 | Nicola Larini | Osella - Ford | | | | |
| NVQ | 34 | Bernd Schneider | Zakspeed - Yamaha | | | | |
| NVQ | 37 | Bertrand Gachot | Onyx - Ford | | | | |
| NVQ | 33 | Gregor Foitek | Euro Brun - Judd | | | | |
| NVQ | 39 | Volker Weidler | Rial - Ford | | | | |
| NVQ | 35 | Aguri Suzuki | Zakspeed - Yamaha | | | | |
| NVQ | 41 | Joachim Winkelhock | AGS - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Ayrton Senna 1' 22. 308
* Volta ràpida: Alain Prost 1' 25. 501 (a la volta 59)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-01-18. [Consulta: 4 maig 2010].
# De figuris Veneris

De figuris Veneris (del llatí, «Sobre les figures de Venus»), o Apophoreta, és un llibre escrit pel filòsof alemany Friedrich Karl Forberg (1770-1848), publicat el 1824 a Alemanya en llatí i en grec.
L'obra és un recull dels escrits dels autors antics sobre les pràctiques sexuals grecoromanes. La informació es divideix en vuit capítols, d'acord amb les parts del cos involucrades, comentades per Forberg, finalitzat amb una llista de noranta-cinc posicions sexuals il·lustrades per l'artista Édouard-Henri Avril (1848-1928).
Inicialment Apophoreta era un suplement publicat al llibre Hermaphroditus, d'Antonio Beccadelli (1394-1471), que reuneix epigrames obscens. Amb el temps, l'obra va guanyar popularitat, però només seixanta anys després que el text fos editat i publicat de forma independent.
La primera versió fora d'Alemanya va sorgir a França. El seu traductor i editor va ser Alcide Bonneau, que també va tractar d'incloure el subtítol Manual d'Erotologia Clàssica; ja el 1906, l'obra va rebre les il·lustracions de l'artista Édouard-Henri Avril. En 1899, Charles Carrington la va traduir a l'anglès. El 1907, Charles Hirsch va realitzar una nova traducció a l'anglès.
La majoria de les seves edicions es van limitar a l'alta societat o van sofrir algun tipus de censura: una còpia editada a França va ser dipositada immediatament en els prestatges secrets de la Biblioteca Nacional.

## Referències

* ↑ Turner, 2003, p. 391.
* ↑ Thomas, 1969, p. 284.
* ↑ Camille i Rifkin, 2001, p. 86-87.

## Bibliografia

* Camille, Michael; Rifkin, Adrian. Other objects of desire: collectors and collecting queerly (en anglès). Wiley-Blackwell, 2001. ISBN 0-631-23361-X.
* Faraone, Christopher A; McClure, Laura. Prostitutes and courtesans in the ancient world (en anglès). University of Wisconsin Press, 2006. ISBN 0299213145.
* Halperin, David M. Before sexuality: the construction of erotic experience in the ancient Greek world (en anglès). Princeton University Press, 1991. ISBN 0691002215.
* Parra García, Luis; ruiz Vila, José Manuel. De figuris Veneris: el Manual de erótica clásica de F. K. Forberg (en castellà). 3. Madrid: Cuadernos de filología clásica: Estudios latinos, 1997, p. 153-164 [Consulta: 4 agost 2016]. Arxivat 2010-03-31 a Wayback Machine. ISSN 1988-2343/ISSN 1131-9062
* Thomas, Donald. A long time burning (en anglès), 1969.
* Turner, James. Schooling sex: libertine literature and erotic education in Italy, France, and England, 1534-1685 (en anglès). Oxford, New York: Oxford University Press, 2003. ISBN 0-19-925426-5.
# Jever

Jever és una ciutat d'Alemanya capital del districte de Friesland a la Baixa Saxònia. Tenia 13.826 habitants el 2012. El nom de «Jever» sovint s'associa a la marca de cervesa que s'hi fabrica. Aquesta ciutat és una popular destinació de vacances. De forma no oficial Jever es diu també «Marienstadt» (Ciutat de Maria) en referència a Maria de Jever, la darrera governant de la ciutat independent que li va atorgar els drets de ciutat el 1536. Els seus habitants reben el nom de Jeveraner.
És regat pel Hookstief, el Tettenser Tief i el Mühlentief. És l'única localitat del districte que no toca al mar.

## Llocs d'interès

* El molí d'Accum del 1746
* El Castell de Jever (Schloss Jever)
* Monument als jueus assassinats durant el Tercer Reich
* La casa de la vila
* Les cases antigues al nucli històric
* La fàbrica de cervesa Jever i el seu museu
* El museu dels bombers a l'antiga estació de mercaderies, prop de l'estació del ferrocarril
* Friesisches Brauhaus, fàbrica de cervesa que porta el nom de la ciutat
* Castell de Jever (Schloss Jever)
* Monument als jueus assassinats
* El molí

## Referències

* ↑ «Jever». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Hjalmar Mellin

Hjalmar Mellin (Liminka, 19 de juny de 1854 - Hèlsinki, 5 d'abril de 1933) va ser un matemàtic finés, conegut per haver enunciat la transformada de Mellin.

## Vida i Obra

Mellin, fill d'un pastor protestant que abans havia sigut mestre d'escola, va fer els seus estudis secundaris al liceu de Hämeenlinna, uns cent quilòmetres al nord de Hèlsinki i els seus estudis universitaris a la Universitat d'Helsinki. El 1881 va defensar la seva tesi doctoral sobre funcions algebraiques de variable complexa sota la direcció de Gösta Mittag-Leffler. El curs 1881-2 va estudiar a la universitat de Berlin i els dos cursos següents va tornar amb Mittag-Leffler a la universitat d'Estocolm.
A partir de 1884 i fins a la seva jubilació el 1926, va ser professor del Institut Politècnic de Hèlsinki que el 1908 es va convertir en la Universitat Tècnica de Finlàndia i avui és la Universitat Aalto.
Mellin va ser influenciat per dues obres de Salvatore Pincherle de 1886 i 1888, i sembla que sota aquesta influència va arribar a la conclusió que les eines més efectives per a les seves investigacions es trobaven en la teoria de les funcions de Cauchy. A partir de 1896 va desenvolupar la transformada de Mellin (molt relacionada amb les transformades de Laplace i de Fourier) i la va aplicar a la resolució de problemes sobre comportament asimptòtic de les integrals i sobre solucions de les equacions diferencials.

## Referències

* ↑ Paris i Kaminski, 2001, p. 25.
* ↑ Lindelöf, 1933, p. i.
* ↑ Paris i Kaminski, 2001, p. 25-26.
* ↑ Lindelöf, 1933, p. ii.
* ↑ Flajolet, Gourdon i Dumas, 1995, p. 3.
* ↑ Roy, 2017, p. 373.

## Bibliografia

* Flajolet, Philippe; Gourdon, Xavier; Dumas, Philippe «Mellin transforms and asymptotics: Harmonic sums» (en anglès). Theoretical Computer Science, Vol. 144, Num. 1-2, 1995, pàg. 3-58. DOI: 10.1016/0304-3975(95)00002-E. ISSN: 0304-3975.
* Lindelöf, Ernst «Robert Hjalmar Mellin» (en alemany). Acta Mathematica, Vol. 61, Num. 1, 1933, pàg. i-vi. DOI: 10.1007/BF02547784. ISSN: 0001-5962.
* Paris, R.B.; Kaminski, D. Asymptotics and Mellin-Barnes Integrals (en anglès). Cambridge University Press, 2001. ISBN 0-521-79001-8.
* Roy, Ranjan. Elliptic and Modular Functions from Gauss to Dedekind to Hecke (en anglès). Cambridge University Press, 2017. ISBN 978-1-107-15938-9.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Hjalmar Mellin» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Tyrkkö, Jyrki. «Hjalmar Mellin (1854-1933) - Huippumatemaatikko Einsteinin kriitikkona». Tieteellisten seurain valtuuskunta, 2003. [Consulta: 5 maig 2018]. (finès)
* «Hjalmar Mellin's publications». MacTutor History of Mathematics. [Consulta: 5 maig 2018]. (anglès)