OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gran Premi de l'Argentina del 1977

Resultats del Gran Premi de l'Argentina de Fórmula 1 de la temporada 1977, disputat al circuit Oscar Alfredo Galvez de Buenos Aires, el 9 de gener del 1977.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 20 | Jody Scheckter | Wolf - Ford | 53 | 1h 40' 11. 1 | 11 | 9 |
| 2 | 8 | Carlos Pace | Brabham - Alfa Romeo | 53 | + 43.24 s | 10 | 6 |
| 3 | 12 | Carlos Reutemann | Ferrari | 53 | + 46.02 s | 7 | 4 |
| 4 | 28 | Emerson Fittipaldi | Fittipaldi - Ford | 53 | + 55.48 s | 16 | 3 |
| 5 | 5 | Mario Andretti | Lotus - Ford | 51 | Part mecànica | 8 | 2 |
| 6 | 22 | Clay Regazzoni | Ensign - Ford | 51 | + 2 Voltes | 12 | 1 |
| 7 | 19 | Vittorio Brambilla | Surtees - Ford | 48 | Sense combustible | 13 | |
| Ret | 10 | Ian Scheckter | March - Ford | 45 | Part elèctrica | 17 | |
| NC | 16 | Tom Pryce | Shadow - Ford | 45 | No classificat | 9 | |
| Ret | 7 | John Watson | Brabham - Alfa Romeo | 41 | Suspensions | 2 | |
| Ret | 9 | Alex Ribeiro | March - Ford | 39 | Transmissió | 20 | |
| NC | 26 | Jacques Laffite | Ligier - Matra | 37 | No classificat | 15 | |
| Ret | 4 | Patrick Depailler | Tyrrell - Ford | 32 | Escalfament motor | 3 | |
| Ret | 1 | James Hunt | McLaren - Ford | 31 | Suspensions | 1 | |
| Ret | 2 | Jochen Mass | McLaren - Ford | 28 | Accident | 5 | |
| Ret | 3 | Ronnie Peterson | Tyrrell - Ford | 28 | Accident | 14 | |
| Ret | 29 | Ingo Hoffman | Fittipaldi - Ford | 22 | Motor | 19 | |
| Ret | 11 | Niki Lauda | Ferrari | 20 | Alim. combustible | 4 | |
| Ret | 18 | Hans Binder | Surtees - Ford | 18 | Accident | 18 | |
| Ret | 17 | Renzo Zorzi | Shadow - Ford | 2 | Caixa canvi | 21 | |
| NVS | 6 | Gunnar Nilsson | Lotus - Ford | | | 10 | |

## Altres

* Pole: James Hunt 1' 48. 68
* Volta ràpida: James Hunt 1' 51. 060 (a la volta 21)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-10-21. [Consulta: 7 abril 2010].
# Gran Premi de Mònaco del 2004

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 del 2004, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 23 de maig del 2004.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 7 | Jarno Trulli | Renault | 77 | 1:45'46.601 | 1 | 10 |
| 2 | 9 | Jenson Button | BAR - Honda | 77 | + 0.497 seg | 2 | 8 |
| 3 | 2 | Rubens Barrichello | Ferrari | 77 | + 75.766 seg | 6 | 6 |
| 4 | 3 | Juan Pablo Montoya | Williams - BMW | 76 | + 1 Volta | 9 | 5 |
| 5 | 12 | Felipe Massa | Sauber - Petronas | 76 | + 1 Volta | 16 | 4 |
| 6 | 16 | Cristiano da Matta | Toyota | 76 | + 1 Volta | 15 | 3 |
| 7 | 18 | Nick Heidfeld | Jordan - Ford | 75 | + 2 Voltes | 17 | 2 |
| 8 | 17 | Olivier Panis | Toyota | 74 | + 3 Voltes | 13 | 1 |
| 9 | 21 | Zsolt Baumgartner | Minardi - Cosworth | 71 | + 6 Voltes | 19 | |
| 10 | 4 | Ralf Schumacher | Williams - BMW | 69 | Caixa canvi | 12 | |
| Ret | 1 | Michael Schumacher | Ferrari | 45 | Accident | 4 | |
| Ret | 8 | Fernando Alonso | Renault | 41 | Accident | 3 | |
| Ret | 6 | Kimi Räikkönen | McLaren - Mercedes | 27 | Neumàtics | 5 | |
| Ret | 20 | Gianmaria Bruni | Minardi - Cosworth | 15 | Caixa canvi | 20 | |
| Ret | 19 | Giorgio Pantano | Jordan - Ford | 12 | Transmissió | 18 | |
| Ret | 14 | Mark Webber | Jaguar - Cosworth | 11 | Direcció | 11 | |
| Ret | 10 | Takuma Sato | BAR - Honda | 2 | Motor | 7 | |
| Ret | 5 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 2 | Accident | 8 | |
| Ret | 11 | Giancarlo Fisichella | Sauber - Petronas | 2 | Accident | 10 | |
| Ret | 15 | Christian Klien | Jaguar - Cosworth | 0 | Accident | 14 | |

## Altres

* Pole: Jarno Trulli 1' 13. 985
* Volta ràpida: Michael Schumacher 1' 14. 439 (a la volta 23)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-16. [Consulta: 5 juliol 2010].
# Hadewijch

Hadewijch és una pel·lícula francesa de Bruno Dumont estrenada el 2009. Aquesta pel·lícula ha estat subtitulada en català.

## Argument

Sorpresa per la fe extàtica i cega d'Hadewijch, una novícia, la mare superior la deixa a la porta del convent. Hadewijch torna a ser Céline, jove parisenca i filla de diplomàtic. La seva passió amorosa per Déu, la seva ràbia i la seva trobada amb Yassine i Nassir la porten entre gràcia i bogeria per camins perillosos.

## Repartiment

* Julie Sokolowski: Céline
* Karl Sarafidis: Nassir
* Yassine Salim: Yassine
* David Dewaele: David

## Referències

* ↑ Hadewijch és una poetessa mística flamenca del segle xiii
* ↑ «Hadewijch». goitaquefanara.cat. Fundació .cat.
* ↑ «Hadewijch». The New York Times.
# Arctotídies

Arctotideae (abans dita Arctoteae) és una tribu de plantes dins la subfamília Cicoriòidia dins la família de les asteràcies.
Conté dues subtribus ben establertes monofilètiques: Arctotidineae i Gorteriinae i també altres gèneres més problemàtics, ja que són polifilètics.

## Referències

* ↑ Alexandra H. Wortley, V. A. Funk & John J. Skvarla «Pollen and the Evolution of Arctotideae (Compositae)». The Botanical Review, 74, 2008, pàg. 438-466.
# Conflicte entre Capets i Plantagenêts

El conflicte entre Capets i Plantagenêts cobreix un període de 100 anys (1159 a 1259) i fa confrontar el regne de França amb l'imperi Plantagenêt. Aquest conflicte també és anomenat per alguns historiadors com a «primera guerra dels Cent Anys».
La guerra té lloc quan al 1159 les armades d'Enric II d'Anglaterra entren a Périgueux. El rei d'Anglaterra havia decidit, en efecte, eixamplar les seves possessions al Sud-Est francès annexionant el comtat de Tolosa que comprenia, entre d'altres, el Quercy.
La guerra és el resultat de la reconquesta de França per part de la dinastia Capet. El poder reial, en efecte, s'estén fins a París i els seus voltants al moment de l'accessió al poder dels Capets.

## Referències

* 1 2 Plantagenêts et Capétiens

## Vegeu també

* Batalla de Taillebourg
# Gran Premi de l'Argentina del 1996

Resum dels resultats del Gran Premi de l'Argentina de Fórmula 1 de la temporada 1996, disputat al circuit Oscar Alfredo Gàlvez de Buenos Aires, el 7 d'abril del 1996.

## Resultats

| Posició | Número | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 5 | Damon Hill | Williams - Renault | 72 | 1h 54' 55. 3 | 1 | 10 |
| 2 | 6 | Jacques Villeneuve | Williams - Renault | 72 | + 12.167 s | 3 | 6 |
| 3 | 3 | Jean Alesi | Benetton - Renault | 72 | + 14.754 s | 4 | 4 |
| 4 | 11 | Rubens Barrichello | Jordan - Peugeot | 72 | + 55.131 s | 6 | 3 |
| 5 | 2 | Eddie Irvine | Ferrari | 72 | + 1' 04.991 min. | 10 | 2 |
| 6 | 17 | Jos Verstappen | Footwork - Hart | 72 | + 1' 08.913 min. | 7 | 1 |
| 7 | 8 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 72 | +1' 13.400 min. | 9 | |
| 8 | 9 | Olivier Panis | Prost - Mugen - Honda | 72 | +1' 14.295 min. | 12 | |
| 9 | 14 | Johnny Herbert | Sauber - Ford | 71 | + 1 Volta | 17 | |
| 10 | 23 | Andrea Montermini | Forti F1 - Ford | 69 | + 3 Voltes | 22 | |
| Ret | 4 | Gerhard Berger | Benetton - Renault | 56 | Suspensions | 5 | |
| Ret | 1 | Michael Schumacher | Ferrari | 46 | Aleró trencat | 2 | |
| Ret | 20 | Pedro Lamy | Minardi - Ford | 39 | Transmissió | 19 | |
| Ret | 19 | Mika Salo | Tyrrell - Yamaha | 36 | Accelerador | 16 | |
| Ret | 12 | Martin Brundle | Jordan - Peugeot | 34 | Col·lisió | 15 | |
| Ret | 21 | Tarso Marques | Minardi - Ford | 33 | Col·lisió | 14 | |
| Ret | 15 | Heinz-Harald Frentzen | Sauber - Ford | 32 | Accident | 11 | |
| Ret | 10 | Pedro Diniz | Prost - Mugen - Honda | 29 | Incendi | 18 | |
| Ret | 18 | Ukyo Katayama | Tyrrell - Yamaha | 28 | Transmissió | 13 | |
| Ret | 16 | Ricardo Rosset | Footwork - Hart | 24 | Bomba d'oli | 20 | |
| Ret | 22 | Luca Badoer | Forti F1 - Ford | 24 | Col·lisió | 21 | |
| Ret | 7 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 19 | Accelerador | 8 | |

## Altres

* Pole: Damon Hill 1' 30. 346
* Volta ràpida: Jean Alesi 1' 29. 413 (a la volta 66)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2014-11-01. [Consulta: 19 març 2010].
# Consell de la República de Guinea Equatorial

El Consell de la República és un òrgan estatal de la Republica de Guinea Equatorial. La seva funció és assessorar al President de la República en la seva gestió durant el seu mandat i als altres poders de l'Estat.

## Història

El Consell de la República va ser establert després de la Independència de Guinea Equatorial. Segons la Constitució de Guinea Equatorial de 1968, la funció de l'òrgan era entre d'altres, dictaminar sobre la constitucionalitat de lleis i procediments, i assessorar al President de la República.
El Consell es componia de sis membres, un d'ells era el seu President. D'acord amb la Constitució: "Aquests sis Consellers seran escollits lliurement per meitat per cadascun dels Consells Provincials entre persones naturals de cadascuna de les Províncies que no pertanyin ni al Consell Provincial ni a l'Assemblea de la República." El President del Consell era la tercera autoritat del país, després del President i el Vicepresident. Després de la independència, Andrés Moisés Mba Ada va ser escollit primer President del Consell.
En 1971, després d'haver-se iniciat la dictadura de Francisco Macías Nguema, el Consell de la República va ser suprimit per decret presidencial.
El Consell de la República va ser re-introduït en 2012 després de les reformes constitucionals a la Llei Fonamental de Guinea Equatorial de 1991 aprovades en referèndum de 2011. Les seves funcions actuals són similars a les de 1968, incloent la defensa de la constitució i el manteniment de la seguretat, la unitat nacional, la integritat territorial, l'Estat de Dret i la sobirania. En l'actualitat es compon de nou membres, triats pels Ex-Presidents de la República, els Ex-Presidents de la Cambra dels diputats, els Ex-Presidents del Senat, els Ex-Presidents de la Cort Suprema de Justícia i els Ex-Presidents del Tribunal Constitucional. Els Ex-Presidents de la República seran membres vitalicis de ple dret del Consell de la República.
L'actual president del Consell de la República és Ignacio Milam Tang.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ley Fundamental de Guinea Ecuatorial». Arxivat de l'original el 2017-10-23. [Consulta: 21 juliol 2017].
* 1 2 3 «Constitución de Guinea Ecuatorial de 1968», 24-07-1968. [Consulta: 21 juliol 2017].
* 1 2 «Ha muerto Andrés Moisés Mba Ada», 14-11-2006. Arxivat de l'original el 2008-12-03. [Consulta: 2 juliol 2017].
* ↑ «Decreto Número 115 -1971 (Guinea Ecuatorial)», 07-05-1971. [Consulta: 14 juliol 2017].
* ↑ «Presidente del Consejo de la República de Guinea Ecuatorial recibe al Embajador cubano». , 05-05-2017 [Consulta: 21 juliol 2017]. Arxivat 2017-08-06 a Wayback Machine.
# Gran Premi de l'UVF

El Gran Premi de l'UVF era una cursa ciclista de la modalitat de velocitat que es disputava anualment a París. Era organitzada per la Union vélocipédique de France, l'antecedent de la Federació francesa de ciclisme. Juntament amb el Gran Premi de París i el Campionat del Món, formaven les proves més importants en la disciplina de la velocitat.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1894 | Arthur Augustus Zimmerman | George August Banker | Arthur Edwards |
| 1895 | George August Banker | Ludovic Morin | Paul Bourillon |
| 1896 | No disputat |
| 1897 | Ludovic Morin | Paul Masson | Paul Bourillon |
| 1898 | Georges Deschamps | Louis Grogna | David Parlby |
| 1899 | Gian Ferdinando Tomaselli | Louis Grogna | Jean-Baptiste Louvet |
| 1900 | Jean-Pierre Domain | Tom Gascoyne | Jean Mathieu |
| 1901 | Diego Conelli | Edmond Jacquelin | Charles-Louis Van den Born |
| 1902 | Paul Bourotte | Louis Grogna | Harrie Meyers |
| 1903 | Thorvald Ellegaard | Harrie Meyers | Charles Piard |
| 1904 | Walter Rütt | Charles Piard | Henri Mayer |
| 1905 | Henri Mayer | Gabriel Poulain | Frank Kramer |
| 1906 | Gabriel Poulain | Frank Kramer | Henri Mayer |
| 1907 | Thorvald Ellegaard | Henri Mayer | Walter Rütt |
| 1908 | Émile Friol | Thorvald Ellegaard | Walter Rütt |
| 1909 | Walter Rütt | Thorvald Ellegaard | Victor Dupré |
| 1910 | Émile Friol | Thorvald Ellegaard | Marcel Dupuy |
| 1911 | Émile Friol | Thorvald Ellegaard | Léon Hourlier |
| 1912 (1) | Thorvald Ellegaard | Cesare Moretti | Victor Dupré |
| 1912 (2) | Julien Pouchois | Émile Friol | Victor Dupré |
| 1913 | Cesare Moretti | Émile Friol | Thorvald Ellegaard |
| 1914-1918 | No disputat |
| 1919 | Marcel Dupuy | Gabriel Poulain | Bertrand Casas |
| 1920 | William Bailey | Emile Otto | Marcel Dupuy |
| 1921 | Harris Horder | Lucien Louet | Fernand Fournous |
| 1922 | Robert Spears | Cesare Moretti | Piet Moeskops |
| 1923 | Piet Moeskops | Lucien Michard | Cesare Moretti |
| 1924 | Lucien Michard | Charles Guyot | Jean Cugnot |
| 1925 | Lucien Michard | Aloïs Degraeve | Emile Otto |
| 1926 | Lucien Michard | Maurice Schilles | Lucien Faucheux |
| 1927 | Lucien Faucheux | Piet Moeskops | Maurice Schilles |
| 1928 | Lucien Michard | Lucien Faucheux | Robert Spears |
| 1929 | Mario Bergamini | Cesare Moretti | Aloïs Degraeve |
| 1930 | Piet Moeskops | Lucien Michard | Lucien Faucheux |
| 1931 | Lucien Michard | Lucien Faucheux | Louis Gérardin |
| 1932 | Lucien Michard | Louis Gérardin | Jef Scherens |
| 1933 | Jef Scherens | Louis Gérardin | Lucien Michard |
| 1934 | Jef Scherens | Louis Gérardin | Lucien Michard |
| 1935 | Albert Richter | Lucien Michard | Jef Scherens |
| 1936 | Louis Gérardin | Jef Scherens | Albert Richter |
| 1937 | Louis Gérardin | Albert Richter | Jef Scherens |
| 1938 | Albert Richter | Jef Scherens | Louis Chaillot |
| 1941 | Louis Gérardin | — | — |
| 1942 | Jef Scherens | — | — |
| 1943 | Emile Gosselin | — | — |
| 1945 | Emile Gosselin | — | — |

## Enllaços externs

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu Arxivat 2014-02-24 a Wayback Machine.
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Volci

Volci va ser una ciutat d'Etrúria situada en una plana a la riba dreta del riu Armina (avui Fiora), a uns 15 km de la desembocadura.
No apareix gairebé a la història, però Claudi Ptolemeu i Plini el Vell la citen, i diuen que era un municipi. També la menciona Esteve de Bizanci, que la anomena Ὄλκιον (Holkion).
Va ser una de les dotze ciutats principals etrusques i membre de la Lliga Etrusca. Se sap perquè l'esmenten els Fastii Capitolinii, que registren un triomf romà l'any 280 aC, quan els seus habitants, anomenats volsinienses o volcientes, van ser derrotats en una de les darreres lluites dels etruscs contra Roma per la independència. El 273 aC, els romans van establir una colònia al seu territori, al lloc de Cosa. Plini el Vell diu expressament que Cosa (Cosa Volcientium) era una dependència de Volci.
Les inscripcions demostren que la ciutat era important durant l'Imperi, i que encara existia al segle iv i va desaparèixer més tard, durant l'edat mitjana.
La ciutat no es va descobrir fins al 1828, quan les excavacions van començar a posar a la llum nombrosos objectes, la necròpolis i altres edificis, fins al punt que es pot considerar un dels principals jaciments de la cultura etrusca (més de sis mil tombes, milers d'objectes de tota mena i de diferents períodes). El lloc de les excavacions és proper al punt anomenat avui dia Ponte della Badia, un pont romà al riu Armina, encara que els fonaments del pont poden ser etruscos. Les restes d'edificis (poc nombrosos) són d'època romana.
La plana on era antigament és encara coneguda com a Pian di Voci i té a uns 15 km la ciutat de Montalto, a la boca del riu Fiora o Armina.

## Referències

* ↑ «Volci». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Claudi Ptolemeu. Geographia, III, 1, 49
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, III, 5
* ↑ Smith, William (ed.). «Volci». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 24 agost 2022].
# Metcalfa pruinosa

Metcalfa pruinosa és una espècie d'hemípter auquenorrinc de la família Flatidae. És originari d'Amèrica del Nord i s'ha estès a altres països com Àustria, França, Itàlia, Suïssa, i d'altres països dins la zona neotropical.
A Europa es va introduir primer accidentalment al Veneto, Itàlia cap a 1979 i després ràpidament va colonitzar el sud de França. A Catalunya va aparèixer en primer lloc a Tarragona el 1988 i després s'ha estès a gran part del territori. Produeix una mel de melada molt apreciada, però d'altra banda pot produir malalties a les plantes.

## Descripció

Els adults d'aquest insecte fan de 4 a 7 mm de llargada (incloent-hi les ales). El seu color varia del blanquinós al grisenc. Els ulls compostos són grossos i grocs. Les ales del darrere són trapezoïdals amb taques blanquinoses.

## Història natural

Es nodreix de nombrosos vegetals, aprofita les proteïnes i exsuda les substàncies ensucrades que atrauen nombrosos himenòpters i entre ells les abelles que transformen la substància dolça exsudada en mel. Sobre la substància sucrosa exsudada s'hi desenvolupa una fumagina perjudicial per a les plantes.
Es troba de mitjans de juliol fins a les darreries de la tardor. Els adults i les nimfes estan coberts d'una substància cerosa i per això és l'epítet científic de “pruinosa” que en llatí significa “gebrat”.
Al voltant de setembre i octubre s'alimenten de nit. Té una sola generació per any. La femella pon uns 100 ous, normalment en l'escorça de les plantes hoste. Els ous passen l'hivern i es desclouen de mitjans de maig a mitjans de juny.
* Metcalfa pruinosa
* Larva

## Plantes hoste

És molt polífag, entre d'altres xucla la saba d'espècies forestals d'Acer, Clematis vitalba, Cornus, Crataegus, Ligustrum vulgare, Robinia pseudoacacia, Salix, Sambucus nigra', Ulmus, etc.
Entre les cultivades ataca a la vinya (Vitis vinifera), els cítrics (Citrus), pomera, albercoquer (Prunus armeniaca), presseguer (Prunus persica), esbarzers (Rubus), gerderes (Rubus idaeus), etc.

## Tractament

Es pot eliminar amb diversos insecticides o, en agricultura ecològica, amb sabó negre o d'argila caolinita. El seu paràsit natural és l'himenòpter Neodryinus typhlocybae originari com ell d'Amèrica del Nord.

## Referències

* A. Kahrer - Introduction and possible spread of Metcalfa pruinosa (Cicadina; Flatidae) in Austria - Institut für Pflanzengesundheit, AGES, Spargelfeldstrasse 191, A-1220 Wien, Austria
* Fabrizio Santi, Stefano Maini - Metcalfa pruinosa - DiSTA, Dipartimento Scienze e Tecnologie Agroambientali Area di Entomologia "G. Grandi" – Facoltà di Agraria Università di Bologna - Entom.unibo Arxivat 2010-08-13 a Wayback Machine.
* Xavier Pons, Belén Lumbierres, Salvador García, Pablo L. Manett. Metcalfa pruinosa (Say) (Homoptera: Flatidae), ¿una plaga potencial de plantas ornamentales en espacios verdes urbanosde Cataluña? Bol. San. Veg. Plagas, 28: 217-222, 2002

## Enllaços externs

* srpv Arxivat 2007-07-03 a Wayback Machine.
* Ages Arxivat 2012-01-26 a Wayback Machine.
# Marcianòpolis

Marcianòpolis (en llatí Marcianopolis, en grec antic Μαρκιανούπολις) va ser una ciutat de Mèsia a menys de 30 km d'Odessus (actual Varna). El seu nom li va ser donat en honor d'Úlpia Marciana, la germana de Trajà, segons Ammià Marcel·lí. El seu emplaçament correspon a la moderna ciutat búlgara de Devnia.
Claudi II el Gòtic va derrotar els gots en diverses batalles prop d'aquesta ciutat. Valent hi va instal·lar un quarter d'hivern permanent l'any 368 on, en anys successius acampaven les legions. Un enfrontament entre el governador de Marcianòpolis, Lupicí, i el rei got Fritigern, va marcar l'inici d'una sèrie d'enfrontaments entre gots i romans. Hi va tenir lloc, entre d'altres, la batalla de Marcianòpolis l'any 376. Els huns la van destruir en 447 després de la batalla de l'Utus.
L'any 587, els àvars la van saquejar però els romans d'Orient la van recuperar i la van fer servir de base per al seu atac contra els àvars més enllà del Danubi l'any 596.
Al segle vii, es va dir Peristhlava o Presthlava (Περισθλάβα) i va ser la capital del regne de Bulgària. L'any 917 la va conquerir Sviatoslav el Rus, i més tard la va reconquerir Joan Zimisces, que va matar 8.500 russos i va alliberar els fills del rei búlgar, als que va donar una diadema reial simbòlica.
A mesura que els eslaus es van establir als Balcans al segle vii, van anomenar les ruïnes de l'antiga ciutat Devina. En l'actualitat, les restes de la ciutat romana són l'amfiteatre i diversos mosaics. El Museu dels Mosaics a Devnya conté alguns mosaics in situ.

## Referències

* ↑ Thompson, Edward Arthur; Heather, Peter. Blackwell. The Huns (en anglès), 1999, p. 101–102. ISBN 0-631-21443-7.
* ↑ Smith, William (ed.). «Marcianopolis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 20 novembre 2022].
* ↑ «Mozaikite» (en búlgar). МУЗЕЯТ НА МОЗАЙКИТЕ В ДЕВНЯ (Museu dels Mosaics de Devnya. [Consulta: 20 novembre 2022].
# Gran Premi de l'est dels Estats Units del 1985

Resultats del Gran Premi de l'est dels Estats Units de Fórmula 1 de la temporada 1985, disputat al circuit urbà de Detroit el 23 de juny del 1985.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 6 | Keke Rosberg | Williams - Honda | 63 | 1h 55' 40. 1 | 5 | 9 |
| 2 | 28 | Stefan Johansson | Ferrari | 63 | + 57.549 s | 9 | 6 |
| 3 | 27 | Michele Alboreto | Ferrari | 63 | + 1' 03.170 min. | 3 | 4 |
| 4 | 4 | Stefan Bellof | Tyrrell - Ford | 63 | + 1' 06.225 min. | 19 | 3 |
| 5 | 11 | Elio de Angelis | Lotus - Renault | 63 | + 1' 26.966 min. | 8 | 2 |
| 6 | 7 | Nelson Piquet | Brabham - BMW | 62 | + 1 Volta | 10 | 1 |
| 7 | 18 | Thierry Boutsen | Arrows - BMW | 62 | + 1 Volta | 21 | |
| 8 | 8 | Marc Surer | Brabham - BMW | 62 | + 1 Volta | 11 | |
| 9 | 23 | Eddie Cheever | Alfa Romeo | 61 | + 2 Voltes | 7 | |
| 10 | 25 | Andrea de Cesaris | Ligier - Renault | 61 | + 2 Voltes | 17 | |
| 11 | 17 | Gerhard Berger | Arrows - BMW | 60 | + 3 Voltes | 24 | |
| 12 | 26 | Jacques Laffite | Ligier - Renault | 58 | + 5 Voltes | 16 | |
| Ret | 12 | Ayrton Senna | Lotus - Renault | 51 | Accident | 1 | |
| Ret | 3 | Martin Brundle | Tyrrell - Ford | 30 | Accident | 18 | |
| Ret | 10 | Philippe Alliot | RAM - Hart | 27 | Accident | 23 | |
| Ret | 5 | Nigel Mansell | Williams - Honda | 26 | Accident | 2 | |
| Ret | 2 | Alain Prost | McLaren - TAG | 19 | Frens | 4 | |
| Ret | 22 | Riccardo Patrese | Alfa Romeo | 19 | Part elèctrica | 14 | |
| Ret | 16 | Derek Warwick | Renault | 18 | Transmissió | 6 | |
| Ret | 15 | Patrick Tambay | Renault | 15 | Accident | 15 | |
| Ret | 29 | Pierluigi Martini | Minardi - Motori Moderni | 11 | Motor | 25 | |
| Ret | 1 | Niki Lauda | McLaren - TAG | 10 | Frens | 12 | |
| Ret | 19 | Teo Fabi | Toleman - Hart | 4 | Embragatge | 13 | |
| Ret | 9 | Manfred Winkelhock | RAM - Hart | 3 | Turbo | 20 | |
| Ret | 24 | Piercarlo Ghinzani | Osella - Alfa Romeo | 0 | Accident | 22 | |

### Altres

* Pole: Ayrton Senna 1' 42. 051
* Volta ràpida: Ayrton Senna 1' 45. 612 (a la volta 51 de 63)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-01-17. [Consulta: 23 abril 2010].
# Chiromyscus

Chiromyscus és un gènere de rosegadors de la família dels múrids.

## Descripció
### Dimensions

El gènere Chiromyscus agrupa rosegadors de petites dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 138-180 mm i una cua de 200–233 mm.

### Característiques cranials i dentals

El crani presenta un neurocrani ample, una bul·la timpànica petita i arcs superciliars ben desenvolupats.

### Aspecte

El cos és esvelt. El pelatge és llis, les parts dorsals varien del marró-taronja al marró rogenc, mentre que les ventrals són completament blanques. Al voltant dels ulls hi ha anells més foscos que formen una característica màscara facial. Les orelles són relativament petites i rodones. Els peus són curts i amples, adaptació a una vida arborícola, amb l'hàl·lux escurçat, oposable i dotat d'una ungla aplanada, en lloc d'una urpa com en el cas de Niviventer, un gènere semblant. La cua és molt més llarga que el cap i el cos i és generalment bicolor.

## Distribució

El gènere és difós al sud-est asiàtic.

## Referències

* ↑ Andrew T. Smith i Yan Xie, A guide to the Mammals of China, Princeton University Press, 2008, ISBN 978-0-691-09984-2.
* ↑ Balàkirev, A. I.; Abràmov, A. V.; Rojnov, V. V. 2014. «Phylogenetic relationships in the Niviventer-Chiromyscus complex (Rodentia, Muridae) inferred from molecular data, with description of a new species». ZooKeys, 451: 109–136