OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Albertus Geldermans

Albertus Geldermans, més conegut com a Ab Geldermans, (Beverwijk, 17 de març de 1935) és un ciclista neerlandès, ja retirat, que fou professional entre 1959 i 1966.
Durant la seva carrera destaquen les victòries a la Lieja-Bastogne-Lieja de 1960, la Volta a Alemanya de 1960, una etapa de la Volta a Espanya de 1962 i el Campionat dels Països Baixos en ruta del mateix any. També portà el mallot groc del Tour de França durant dues etapes en l'edició de 1962. Una vegada retirat va exercir de director esportiu de l'equip nacional neerlandès.

## Palmarès

* 1957
** 1r a la Volta a IJsselmeer
** 1r a la Volta a Zuid-Holland
* 1960
** 1r de la Lieja-Bastogne-Lieja
** 1r de la Volta a Alemanya i vencedor d'una etapa
* 1961
** 1r dels 4 dies de Dunkerque
** 1r de la Menton-Gènova-Roma i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa de la Volta als Països Baixos
* 1962
** Campió dels Països Baixos en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Aude
* 1963
** 1r a Manche-Océan
** Vencedor d'una etapa al Midi Libre
* 1965
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Andalusia
* 1966
** Vencedor d'una etapa a la París-Niça

### Resultats al Tour de França

* 1960. 12è de la classificació general
* 1961. Abandona (6a etapa)
* 1962. 5è de la classificació general. Porta el mallot groc durant 2 etapes
* 1963. 24è de la classificació general
* 1964. 38è de la classificació general
* 1965. Abandona (10a etapa)
* 1966. 69è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1958. 40è de la classificació general
* 1962. 10è de la classificació general i vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1964. 37è de la classificació general

## Referències

* ↑ «GELDERMANS Albertus "Ab"». [Consulta: 12 novembre 2022].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Albertus GELDERMANS» (en italià). [Consulta: 12 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès d'Albertus Geldermans a siteducyclisme.net
# Everything for Sale

Everything for Sale és una pel·lícula muda de la Realart dirigida per Frank O'Connor i protagonitzada May McAvoy (la primera pel·lícula que feia per a la productora), A. Edward Sutherland i Kathlyn Williams entre d'altres. La pel·lícula, escrita per Hector Turnbull, es va estrenar el setembre de 1921. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

Helen Wainwright deixa els estudis i marxa a viure amb la seva tia i aquesta planeja casar-la amb el jove milionari Lee Morton, que creu que tot té un preu en aquesta vida. En veure-la aquesta li fa una gran impressió i decideix que es casarà amb ella. Mentrestant Helen retroba el seu amor de la infància, Donald Scott. Morton abandona la seva amant, Lillian Lord, i es compromet amb Helen. El dia que Helen s'ha de casar Scott torna d’un viatge de negocis i, sense saber que és a punt de casar-se, la porta en una excursió en barca. Queden encallats en una illa i es veuen obligats a passar-hi la nit per lo que la boda no es pot celebrar. A més, en un intent de recuperar la barca Donald queda inconscient i és rescatat per Helen que s'adona que encara l'estima. L'endemà són rescatats per un pescador. Morton trenca el compromís i torna amb Lillian, i Helen i Donald s'acaben casant.

## Repartiment

* May McAvoy (Helen Wainwright)
* A. Edward Sutherland (Donald Scott)
* Kathlyn Williams (Mrs. Wainwright)
* Edwin Stevens (Mr. Wainwright)
* Richard Tucker (Lee Morton)
* Betty Schade (Lillian Lord)
* Dana Todd (Billy Mitchell)
* Jane Keckley (Sarah Calmm)

## Referències

* 1 2 «May McAvoy in ideal Role». Motion Picture News, 10-09-1921, pàg. 1364.
* 1 2 «Alice McAvoy is to star in new Realart features». Exhibitors Trade Review 10. 17, 24-09-1921, pàg. 1182.
* ↑ «Everything for Sale» (en anglès). American Film Institute Catalog. [Consulta: 2 febrer 2021].
* ↑ «Everything for Sale» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List. [Consulta: 2 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Everything for Sale al catàleg de l'American Film Institute
# Barris de Montevideo

Els barris de Montevideo són divisions de Montevideo, Uruguai. Els seus aproximadament 1,5 milions d'habitants viuen en diferents barris, cadascun d'ells amb identitat pròpia, ubicació geogràfica i activitats apropiades al nivell sociocultural de la població.
En un ús més general del terme, molta gent es refereix a les grans zones residencials com a barris, tot i que oficialment no són pas reconeguts pel govern. Tal és el cas del Parque Posadas al barri d'Aires Puros, i d'Euskal Erría al barri de Malvín Norte, entre d'altres.
Moltes àrees de la ciutat que ara es consideren barris tenien poblacions geogràficament independents, les quals més endavant van ser absorbides per la gran ciutat. Aquest és el cas de Sayago, Pocitos, Carrasco, etcètera. Alguns barris es van formar a partir de zones industrials, com ara Villa del Cerro i Nuevo París. D'altra banda, àrees que abans es consideraven barris van ser incorporades a barris més grans. Aquest és el cas del barri Goes, la major part del qual ha estat incorporada al barri Villa Muñoz, mentre que la resta ara forma part de La Aguada i La Figurita; el barri Arroyo Seco va ser incorporat a Bella Vista, el Barri Borro, Retiro i d'altres. Com a resultat d'això, alguns mapes poden mostrar diferències en el nombre i ordre d'alguns barris. Aquesta llista i el mapa segueixen la divisió plantejada per l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai.

## Llista de barris

| Ciudad Vieja Centro Barrio Sur La Aguada Villa Muñoz (Goes, Retiro) Cordón Palermo Parque Rodó Tres Cruces La Comercial Larrañaga La Blanqueada Parque Batlle-Villa Dolores Pocitos Punta Carretas Unión Buceo Malvín Malvín Norte Las Canteras Punta Gorda | Carrasco Carrasco Norte Bañados de Carrasco Flor de Maroñas Maroñas-Parque Guaraní Villa Española Ituzaingó Castro - Pérez Castellanos Mercado Modelo-Bolívar Brazo Oriental Jacinto Vera La Figurita Reducto Capurro, Bella Vista-Arroyo Seco Prado-Nueva Savona Atahualpa Aires Puros Paso de las Duranas Belvedere La Teja Tres Ombúes, Pueblo Victoria | Villa del Cerro Casabó, Pajas Blancas La Paloma, Tomkinson Paso de la Arena, Los Bulevares, Rincón del Cerro, Santiago Vázquez Nuevo París Conciliación Sayago Peñarol-Lavalleja Colón Centro y Noroeste Lezica, Melilla Colón Sudeste, Abayubá Manga, Toledo Chico Casavalle Cerrito Las Acacias Jardines del Hipódromo Piedras Blancas Manga Punta de Rieles, Bella Italia Villa García, Manga Rural |

## Referències

* ↑ Barris de Montevideo, IMM (castellà)
* ↑ Revista Raíces / Història / Barri Goes (castellà)
* ↑ Pàgina web de la Intendència Municipal de Montevideo: barri Goes Arxivat 2010-12-11 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Mapa de la RAP CEIBAL ensenyant els 62 barris
# Santiago Albertí i Gubern

Santiago Albertí i Gubern (Barcelona, 1930 - 1997) fou un filòleg i editor català que dedicà la seva vida a la seva obra. Traduí, entre d'altres autors, Antoine de Saint-Exupéry, Antonio Tabucchi i Michel Tournier. També fou un dels impulsors de la instal·lació de la parada que agrupava tots els editors de llibres en català a la rambla de Canaletes per la Diada de Sant Jordi durant el franquisme.

## Biografia

Acabada la Guerra Civil espanyola, va haver d'exiliar-se amb la seva família a Marsella, on al cap de molt poc temps ja parlava francès. Aprengué tanmateix de manera autodidacta portuguès, italià i anglès.
Albertí era llicenciat en Dret. Molt actiu a la postguerra i amb una enorme capacitat de treball, podia estar-s'hi 48 hores seguides, fundà Albert Editor el 1954, i del 1954 al 1962 edità seixanta-vuit títols en la «Nova Col·lecció Lletres», que incorporà força autors inèdits a les lletres catalanes, i el 1957, la publicació miscel·lània «Quart Creixent» (quatre números).
Publicà un Diccionari castellà-català, català-castellà (1961), reeditat nombroses vegades, un important Diccionari biogràfic (1966-70) en quatre volums, els estudis historicopolítics L'Onze de Setembre (1964) i El republicanisme català i la restauració monàrquica (1875-1923) (1972), i un Diccionari de la llengua catalana (1975). I pòstumament, el 2004, Perill de bombardeig! Barcelona sota les bombes (1936-1939), escrit en col·laboració amb la seva filla, en què descriu com va viure el seu jo infant el bombardeig de la Gran Via de les Corts Catalanes, el 17 de març de 1938, des de la seva cambra al número 593, just al costat del cinema Coliseum. En aquell bombardeig van morir-hi 979 persones, d'entre les quals 118 infants.
Dedicat a la investigació en el camp de la ceràmica, fou un dels promotors de la Societat Catalana de Ceràmica Decorada i Terrissa (fundada el 1980). La seva col·lecció de rajola de mostra (formada per 1.287 peces) va ser adquirida per l'Ajuntament d'Esplugues de Llobregat l'any 2005, a fi de donar continuïtat i complementar la col·lecció de Salvador Miquel, i es troba al Museu Can Tinturé.

## Referències

* ↑ Figueres i Artigues, Josep Maria «Santiago Albertí». Sàpiens, 01-02-2014.
* 1 2 3 4 «Santiago Albertí i Gubern». Diccionari de la literatura catalana. Enciclopèdia.cat. [Consulta: 20 abril 2020].
* 1 2 3 Terrones Suárez, Montserrat. «El llibre groc de la revolució catalana» (en catalan). La Mira, 15-06-2020. [Consulta: 23 juny 2022].
* 1 2 «Fons i col·leccions». Museus d'Esplugues de llobregat. Arxivat de l'original el 2020-05-24. [Consulta: 20 abril 2020].
# Kashima (Ibaraki)

Kashima (en japonès 鹿嶋市 Kashima-shi) és una ciutat portuària situada en la prefectura d'Ibaraki, al Japó, a la vora de l'oceà Pacífic. El llac Kitaura pertanyent al grup dels tres llacs del llac Kasumigaura, està situat a l'oest de la ciutat. Kashima, significa literalment, Illa (嶋) dels cérvols (鹿).
La ciutat de Kashima va ser elevada de categoria després de la fusió amb la veïna localitat d'Ono (大野村 Ono-emmuralla) l'1 de setembre de 1995. Kashima estava situada abans dins del Districte de Kashima (鹿郡 Kashima-gun), un districte que es va dissoldre.
L'1 de desembre de 2013, la ciutat tenia 66.697 habitants i una densitat poblacional de 629 persones per km². La superfície total és de 105,97 km².

## Cultura

Kashima és la seu de l'equip japonès Kashima Antlers, sent fins avui el més reeixit club de futbol de la lliga japonesa de futbol; l'estadi que utilitza aquest equip de futbol és l'Estadi de Kashima, que va ser una de les seus durant la Copa Mundial de Futbol de 2002.
La ciutat és també el lloc del Santuari Kashima (en japonès 鹿島神宮 Kashima Jingū), que es considera el lloc de naixement de molts estils influents d'esgrima (Kenjutsu) al Japó; està a més entre els santuaris sintoistes més antics de l'est del Japó, fundada el 660 a. de C. segons la llegenda i segons estudis històrics la seva data de fundació és a partir del segle IV d. de C.

## Zona industrial

El Govern japonès va crear la Zona Industrial de Kashima el 1963, i el seu desenvolupament es va completar en la seva majoria el 1973. La ciutat de Kashima té un gran parc industrial amb prop de 1.500 fàbriques, especialment plantes petroquímiques i d'acer. Un gran port internacional de càrrega, el port de Kashima, es troba en aquesta zona industrial i aquest port abasta també la zona portuària de la ciutat de Kamisu.

## Transport

La JR Kashima Line, connecta a la ciutat de Kashima, a través de Narita Line i de Sōbu Line, amb la prefectura de Chiba i amb la metròpoli de Tòquio.
A l'Aeroport Internacional de Narita a la propera ciutat de Narita i a la metròpoli de Tòquio, està unida també, entre d'altres, per l'autopista Higashi-Kantō Expressway.
# Dimetrodon borealis

Dimetrodon borealis és una espècie de pelicosaure extint de la família dels esfenacodòntids que visqué durant el Permià en allò que avui en dia és Nord-amèrica. Se n'han trobat restes fòssils a l'Illa del Príncep Eduard (Canadà).

## Referències

* 1 2 Brink et al., 2015, p. 1.109.
* ↑ Brink et al., 2015, p. 1.115.

## Bibliografia

* Brink, K. S.; Maddin, H. C.; Evans, D. C.; Reisz, R. R. «Re-evaluation of the historic Canadian fossil Bathygnathus borealis from the Early Permian of Prince Edward Island» (en anglès). Canadian Journal of Earth Sciences, 52, 12, 2015, pàg. 1.109-1.120. DOI: 10.1139/cjes-2015-0100.
# Ratolí marsupial de Macdonnell

El ratolí marsupial de Macdonnell (Pseudantechinus macdonnellensis) és una espècie de mamífer marsupial de l'ordre dels dasiüromorfs. És originari del sud i el centre d'Austràlia.

## Descripció

El ratolí marsupial de Macdonnell mesura 9,5-10 cm de llarg, amb una cua de 7,5-85, cm i pesa 20-45 grams. Té una cua en forma de pastanaga, que emmagatzema greix com a reserva d'aliment. El seu pelatge és d'un marró grisós. Té ventrades de sis cries, que neixen entre juliol i setembre (una mica més tard a l'oest del seu àmbit de distribució). És una espècie nocturna i insectívora.

## Referències

* ↑ Menkhorst, Peter. A Field Guide to the Mammals of Australia. Oxford University Press, 2001, p. 60.
Espècies vivents de dasiüromorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Família Dasyuridae, subfamília Dasyurinae :
Família Dasyuridae, subfamília Sminthopsinae :
Família Myrmecobiidae :
# André Trochut

André Trochut (Chermignac, 6 de novembre de 1931 - Geay, 4 d'agost de 1996) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1956 i 1963. En acabar la seva vida professional continuà participant en curses com a individual fins al 1970.
Al llarg de la seva carrera aconseguí 6 victòries, entre elles una etapa al Tour de França, en la seva única participació en la cursa francesa.

## Palmarès

* 1957
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Aude
* 1958
** 1r al Premi de Gua
* 1959
** 1r al Premi de Castillon-la-Bataille
** 1r al Premi de Langon
* 1968
** 1r al Premi de Saint-Aigulin

### Resultats al Tour de França

* 1957. Abandona (13a etapa). Vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1958. Abandona (14a etapa)

## Referències

* ↑ «TROCHUT André». [Consulta: 18 febrer 2025].
* ↑ «André Trochut dans le Tour de France». [Consulta: 18 febrer 2025].
* ↑ «Musée du Cyclisme - André TROCHUT». [Consulta: 18 febrer 2025].
* ↑ Laborde, Christian; Lopez, Sonia. Le Tour de France: Abécédaire ébaubissant (en francès). Editions du Rocher, 2019-05-29, p. 301. ISBN 978-2-268-10246-7.

## Enllaços externs

* Fitxa d'André Trochut a www.sitiodeciclismo.net
# Rutenosaure

El rutenosaure (Ruthenosaurus russellorum) és una espècie extinta de sinàpsid de la família dels casèids que visqué durant el Permià inferior en allò que avui en dia és l'Europa occidental. Se n'han trobat restes fòssils a l'Avairon (França). Es tracta de l'única espècie del gènere Ruthenosaurus. Era un casèid gros. El nom genèric Ruthenosaurus significa ‘llangardaix rutè’ i es refereix a la tribu gal·la que vivia a la comarca de Rodés, mentre que el nom específic russellorum fou elegit en honor dels paleontòlegs Denise Sigogneau-Russell i Donald E. Russell.

## Referències

* 1 2 Entrada «Ruthenosaurus russellorum» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 4 gener 2025].
* ↑ Reisz et al., 2011, p. 232.

## Bibliografia

* Reisz, R. R.; Maddin, H. C.; Fröbisch, J.; Falconnet, J. «A new large caseid (Synapsida, Caseasauria) from the Permian of Rodez (France), including a reappraisal of "Casea" rutena Sigogneau-Russell & Russell, 1974» (en anglès) p. 227-246, 2011. DOI: 10.5252/g2011n2a2.
# Radio Tarifa

Radio Tarifa va ser un conjunt espanyol de música del món, que combinava el flamenc, la música àrab-andalusa, la música àrab, la música morisca i altres influències musicals de la Mediterrània, l'Edat Mitjana i el Carib. El nom del conjunt prové d'una emissora de ràdio imaginària de Tarifa, un petit poble de la província espanyola de Cadis, Andalusia, la part d'Espanya més propera al Marroc. En comptes de simplement fusionar els estils musicals tal com es coneixen actualment, Radio Tarifa va remuntar en el temps al passat comú d'aquests estils, abans de la conquesta definitiva de Granada el 1492, quan els moriscos i jueus van ser exiliats de la península Ibèrica. Aquest estil inventat il·lumina els estils reals d'Espanya, sobretot el flamenc, encara que la banda va rebutjar tot purisme musical, preferint barrejar arranjaments de composicions tradicionals amb les seves pròpies melodies i combinar instruments de l'Antic Egipte, l'època clàssica grega i romana amb saxos moderns i baix elèctric.

## Història

Tant Fain Dueñas (percussió, Espanya) com Vincent Molino (flauta, França) van ser alumnes del multiinstrumentista i compositor marroquí Tarik Banzi de l’Al-Andalus Ensemble. Junts van fundar un grup de música antiga que tocava música de la Baixa Edat Mitjana i el Renaixement anomenat Ars Antiqua Musicalis, però aquest grup no va poder assolir l'èxit comercial. Quan van conèixer el granadí Benjamin Escoriza — cantant de flamenc criat per gitanos— — Madrid a finals dels anys vuitanta, l'última peça per a una nova banda estava al seu lloc.
El seu primer àlbum, Rumba Argelina, es va gravar el 1993 i es va convertir en un èxit a Europa quan es va publicar el 1996, i de nou, quan es va reeditar (a través de l'associació amb Nonesuch Records) a Amèrica el 1997. L'èxit crític i financer d'aquest disc va permetre formar una banda de gira en tota regla que va tocar a 17 països europeus, així com a Turquia, Marroc, Egipte, Palestina, Austràlia, Nova Zelanda, Brasil, Colòmbia, Mèxic, Canadà i Estats Units".
Després de 14 anys d'intensa activitat musical, la banda va anunciar que faria una pausa indefinida; el seu concert de comiat es va fer a Barcelona l'11 de novembre de 2006. El 9 de març de 2012 va morir el cantant Benjamin Escoriza als 58 anys.

## Discografia

* Rumba Argelina (1993)
* Temporal (1996)
* Cruzando el río (2000)
* Fiebre (2003) (en directe al Toronto Small World Music Festival de 2002)
* En directe 25 de juliol de 2004 - Ramallah, Palestina

## Personal

* Benjamin Escoriza - veu
* Fain Sánchez Dueñas - darbuka, percussió, cors
* Vincent Molino - ney, Cromorn, oboè poitou

### Convidats

* Jaime Muela - flauta, saxo soprano
* Pedro Esparza - saxo soprano
* Amir John Haddad - Ud, cors
* Wafir Sh. Gibril - acordió
* Ramiro Amusategui - Busuqui
* Jorge Gomez - guitarra flamenca, guitarra elèctrica
* Sebastian Rubio - pandereta, bongos
* David Purdye - baix elèctric, cors
* Peter Oteo - baix elèctric
* Javier Paxarino - flautes, instruments de vent

## Referències

* ↑ Notes de Cruzando el Rio
* ↑ Notes de Fiebre
* ↑ «Benjamín Escoriza obituary» (en anglès), 14-03-2012. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Henk Poppe

Henk Poppe (Nijverdal, 12 de juliol de 1952) és un ciclista neerlandès, ja retirat, que fou professional entre 1974 i 1975. El seu èxit més important fou una victòria d'etapa al Tour de França de 1974.

## Palmarès

* 1969
** Campió dels Països Baixos juvenil
* 1971
** 1r a la Volta a Limburg
* 1972
** Campió dels Països Baixos militar
* 1974
** 1r a Belsele
** Vencedor d'una etapa al Tour de França

### Resultats al Tour de França

* 1974. Abandona (11a etapa). Vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1975. Abandona (4a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1975. Abandona (4a etapa)

## Referències

* ↑ «POPPE Hendrikus "Henk" (Hendrikus Johannes Jan Joseph)». [Consulta: 14 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Henk POPPE» (en italià). [Consulta: 14 novembre 2022].
* ↑ «Edición del diumenge 30 juny 1974, Página 22 - Hemeroteca - MundoDeportivo.com». [Consulta: 14 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Henk Poppe a sitiodeciclismo.net
# Asaphestera platyris

Asaphestera platyris és una espècie extinta de sinàpsid que visqué durant el Carbonífer superior en allò que avui en dia és Nord-amèrica. Se n'han trobat restes fòssils a Nova Escòcia (Canadà). Descrit originalment com a lepospòndil indeterminat, posteriorment fou classificat durant un temps com un microsaure de la família dels tuditànids. Un estudi publicat el maig del 2020 revelà que els espècimens referits a Asaphestera representaven diverses espècies no relacionades entre si. El nom específic encunyat per Steen el 1934, A. platyris, fou conservat per a un crani que ha estat reavaluat com el sinàpsid més antic conegut.
L'espècie tipus d'Asaphestera és Asaphestera platyris, descrita per Steen (1934) a partir de tres cranis. Carroll i Gaskill (1978) observaren que un dels cranis fou breument descrit com l'espècie «Hylerpeton» intermedium per Dawson (1894), encara que és ja no considera relacionat amb el gènere Hylerpeton. Basant-se en el nom específic proposat per Dawson, reanomenaren Asaphestera platyris a Asaphestera intermedia.
Mann et al. (2020) tornaren a avaluar els suposats microsaures de Joggins i hi trobaren diversos resultats inesperats. Un dels cranis designats com a Asaphestera platyris per Steen semblava un tàxon vàlid, però en comptes d'un microsaure era el sinàpsid més antic conegut, possiblement un eotirídid. L'«Hylerpeton» intermedium de Dawson fou reclassificat com a tetràpode indeterminat i com a nomen dubium. Altres restes anteriorment assignades a Asaphestera foren traslladades a Steenerpeton, un nou gènere de microsaure.
El nom genèric Asaphestera significa 'menys diferent' en grec antic, mentre que el nom específic platyris vol dir 'nas ample'.

## Referències

* 1 2 3 Entrada «Asaphestera platyris» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 31 juliol 2023].
* 1 2 Steen, Margaret C. «The amphibian fauna from the South Joggins. Nova Scotia» (en anglès). Journal of Zoology, 104, 3, 1934, pàg. 465–504. DOI: 10.1111/j.1096-3642.1934.tb01644.x.
* 1 2 Mann et al., 2020, p. 1.
* ↑ Carroll, Robert L.; Gaskill, Pamela «The Order Microsauria» (en anglès). Memoirs of the American Philosophical Society, 126, 1978, pàg. 1-211.
* ↑ Mann et al., 2020, p. 3.

## Bibliografia

* Mann, A.; Gee, B. M.; Pardo, J. D.; Marjanović, D.; Adams, G. R.; Calthorpe, A. S.; Maddin, H. C.; Anderson, J. S. «Reassessment of historic ‘microsaurs' from Joggins, Nova Scotia, reveals hidden diversity in the earliest amniote ecosystem» (en anglès). Papers in Palaeontology, 2020. DOI: 10.1002/spp2.1316.