OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arte

Arte - acrònim de Association relative aux télévisions européennes (en francès, literalment, «associació relativa a les televisions europees») és un canal de televisió franco-alemany que emet programes de qualitat relacionats amb el món de l'art i la cultura. Els seus estudis són a Estrasburg, França (seu), i Baden-Baden, Alemanya, pel que els seus programes poden veure's tant en francès com en alemany.
Al 1985, el periodista Pierre Desgraupes va presentar un projecte de televisió cultural europea anomenat inicialment Canal 1. Finalment, el canal es va anomenar La Sept.
A més SBS d'Austràlia tradueix molts dels programes d'Arte a l'anglès per distribuir-los als mercats de parla anglesa. També té acords amb grans televisions públiques d'Europa: RTBF de Bèlgica, SRG SSR idée suisse de Suïssa, Televisió Espanyola, TVP de Polònia, ÖRF d'Àustria, YLE de Finlàndia, NPS dels Països Baixos, BBC del Regne Unit i SVT de Suècia.
Arte és un canal amb una audiència relativament més alta a França (1,5%), que a Alemanya (0,7%). El canal va succeir Le Sept (Société d'édition de programmes de télévision, en català, «societat d'edició de programes de televisió»), que començà a emetre el maig de 1989. Arte té una ràdio en línia al seu lloc web, anomenada Arte Radio.

## Vegeu també

* Opération Lune
* Arte Bèlgica
* Televisió a Europa

## Referències

* ↑ CANAL 1 : une télévision culturelle pour 400 millions d'Européens-Le Monde-11/07/1985
* ↑ Le promoteur du projet Canal 1 souhaite la constitution rapide d'une entité juridique autonome pour la chaîne européenne." A télévision nouvelle, structure nouvelle "-Le Monde-11/09/1985
* ↑ «Audiències de 2011» (en francès). Médiamétrie, 01-01-2012. Arxivat de l'original el 2012-01-18. [Consulta: 1r febrer 2012].
* ↑ «Marktanteile» (en alemany). Quotenmeter.de, setembre/desembre 2012. [Consulta: 1r febrer 2012].

## Enllaços externs

* Arte - Lloc web oficial
Viccionari
# Joan Molina

Joan Molina (Sant Jordi, el Baix Maestrat, 15 de novembre de 1940 − València, 4 d'octubre de 2014) fou un actor valencià.

## Biografia

Nascut a Sant Jordi, Joan Molina va anar a viure a la ciutat de València l'any 1957, on va estudiar a l'Escola Industrial. Més tard, es traslladà a Itàlia, on va treballar com a tècnic a Cinecittà, gran estudi cinematogràfic de Roma. Hi va conèixer, entre d'altres, Pier Paolo Passolini i Vittorio Gassman. L'any 1980 Molina va tornar a València, per va treballar en el camp del teatre, el doblatge, el cinema i la televisió. Al País Valencià era conegut per la interpretació del paper d'alcalde en una sèrie de Canal 9. Joan Molina va estar compromès amb les campanyes a favor de la llengua.

## Filmografia

* Una piraña en el bidé (1996) - Dir. Carles Pastor i José Picazo
* Tranvía a la Malvarrosa (1997) - Dir. José Luis García Sánchez
* Maestros (2000) - Dir. Óscar del Caz
* Ausias March (2003) (telefilm) - Dir. Berenguer March
* Cañas y barra (2004) (curt) - Dir. Alberto Argüelles
* Arran de terra (2005) - Dir. Carles Pastor
* Canciones de amor en Lolita's Club (2007) - Dir. Vicente Aranda
* Bestezuelas (2010) - Dir. Carles Pastor
* El olivo amarillo (2010) (curt) - Dir. Guillermo Polo

## Televisió

* Cuéntame cómo pasó (2002) a TVE
* Hospital Central (2005) a Telecinco
* L'Alqueria Blanca (2007-2010) a Canal 9
* Doctor Mateo (2009-2011) a Antena 3
* Yo soy Bea (2009) a Telecinco

## Llibres

L'any 2012 va publicar la dramatúrgia La venjança d'en Bernat (Onada Edicions), una adaptació lliure del clàssic La venganza de don Mendo.

## Referències

* ↑ «Joan Molina, mucho más que el alcalde de 'L'Alqueria Blanca'». Valenciaplaza. [Consulta: 4 octubre 2014].
* 1 2 «La mort de Joan Molina sotraga el País Valencià». Vilaweb. [Consulta: 4 octubre 2014].
* ↑ Divertida sorpresa
* ↑ «Adoro el teatro en valenciano»
# James Corden

James Kimberley Corden, OBE (Londres, 22 d'agost de 1978) és un actor, comediant, cantant, guionista, productor i presentador de televisió anglés. Destaca per fer d'amfitrió del programa televisiu estatunidenc The Late Late Show with James Corden, emés per la CBS, succeint a Craig Ferguson després d'una dècada al capdavant. En els seus programes hi han participat artistes com Jennifer Lopez, Selena Gomez, Adele, One Direction, Stevie Wonder, Jason Derulo, Sia, Carly Rae Jepsen, Justin Bieber, Carrie Underwood, Rod Stewart, Little Mix, entre d'altres.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 1997 | Twenty Four Seven | Carl 'Tonka' Marsh | |
| 1999 | Whatever Happened to Harold Smith? | Walter | |
| 2002 | All or Nothing | Rory | |
| 2002 | Heartlands | Shady | |
| 2005 | Pierrepoint | Kirky | |
| 2006 | Heroes and Villains | Sam | |
| 2006 | The History Boys | Timms | |
| 2006 | Starter for 10 | Tone | |
| 2008 | Nova York per a principiants (How to Lose Friends & Alienate People) | Personal d'Anàlisi Post Modern núm.2 | |
| 2009 | Lesbian Vampire Killers | Fletch | |
| 2009 | Telstar | Clem Cattini | |
| 2009 | The Boat That Rocked | Bernard | A les escenes descartades només |
| 2009 | Planet 51 | Soldier Vernkot (veu) | |
| 2010 | Gulliver's Travels | Jinks | |
| 2010 | Animals united | Billy el Suricata (veu) | Doblatge anglés |
| 2011 | Els tres mosqueters (The Three Musketeers) | Planchet | |
| 2013 | One Chance | Paul Potts | |
| 2013 | Begin Again | Steve | |
| 2014 | Into the Woods | The Baker | |
| 2015 | Kill Your Friends | Waters | |
| 2015 | The Lady in the Van | Comerciant al carrer | |
| 2016 | Norm of the North | Laurence (veu) | versió del Regne Unit |
| 2016 | Trolls | Biggie (veu) | |
| 2017 | The Emoji Movie | Hi-5 (veu) | |
| 2018 | Peter Rabbit | Peter Rabbit (veu) | |
| 2018 | Ocean's 8 | John Frazier | |
| 2018 | Smallfoot | Percy (veu) | |
| 2019 | Yesterday | D'ell mateix | |
| 2019 | Superintelligence | Superintelligence (veu) | Postproducció |
| 2019 | Cats | Bustopher Jones | Postproducció |
| 2020 | Trolls World Tour | Biggie (veu) | Postproducció |
| 2020 | Peter Rabbit 2 | Peter Rabbit (veu) | Postproducció |

## Referències

* ↑ «IMDb» (en anglès). [Consulta: 23 gener 2017].
* ↑ «Tvguide» (en anglès). [Consulta: 23 gener 2017].
* ↑ Koblin, John «James Corden to Remain as Host of ‘Late Late Show’ on CBS» (en anglès). The New York Times, 19-08-2019. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «James Corden, Ilana Glazer Join Animated 'EmojiMovie'». [Consulta: 30 octubre 2016].
# Manuel Morlius Aulet

Manuel Francesc de Paula Alexandre Morlius i Aulet (Barcelona, 1897- Lledó, Alt Empordà, 19 de setembre de 1940), fou un metge francmaçó. Era fill de Francesc de Morlius i Balanzó (n. 1873) i de Rosa Aulet Domènech natural de Jihuaní (Cuba). Nebot de Remei Morlius i Balanzó, poetessa i publicista. Cursà estudis a la Facultat de Medicina de Barcelona i es va llicenciar el 21 de juny de 1921 amb la qualificació d'excel·lent. Fou metge titular de Sant Llorenç de la Muga. Es va casar amb Pepita Roger de Pagés, natural de Navata i tingueren dos fills Teresita i Pompeio.

## Francmaçó

El 1922 s'inicià en la maçoneria en la lògia "Redención 2" de Barcelona. El 1929 fou sobirà del capítol "Barcino" de Barcelona amb el grau 18. El 1932 consta com a "Venerable Maestro" de la lògia "Luz de Figueras" i com a tal s'adreçà a la lògia "Perseverancia" de Larache (Marroc) i els demanà ajuda per la construcció d'un nou temple maçònic i els comunicà l'acord d'haver emès 150 accions numerades i nominals. Va viatjar a Tunja (Colòmbia) on va connectar amb la família Rojas Pinilla. Mn. Joan Tusquets, adversari decidit de Morlius subratllava l'amistat que l'unia amb el radiòleg Lluís López-Rodríguez Murray "el personatge de la comunitat acatòlica de les comarques gironines que més relleu va assolir fins a la guerra civil". Arran de les eleccions municipals de 1931, entrà com a regidor a l'Ajuntament de Maçanet de Cabrenys. Arribà a assolir el grau 33.

## Calonge

Fugint de la rivalitat creada en el seu poble, Morlius va anar a exercir de metge a Calonge. Anà a viure de lloguer a Can Rusques, propietat de la família Ragolta, al carrer de López Puigcerver número 7. Hi tenia el dimoni entronitzat. Era un gran professional de la medicina, amb molt d'ull clínic. Solia receptar l'Ecatalisin, un medicament descobert pel Dr. Homs.

## Guerra civil

El juliol de 1936 van demanar a Morlius que es fes càrrec de l'ordre de la població. Quan els milicians intentaren cremar la parròquia de Sant Martí, Morlius la defensà coratjosament, arriscant la pròpia vida. Fou en va. També visitava l'advocat Josep Maria Pou i Sabater (Calonge, 1904-1978). Quan alguns calongins marxaren al Front d'Aragó, Manuel Morlius feu un abrandat discurs des del balcó de l'ajuntament de Calonge, en contra dels feixistes. Formava part de l'agrupació republicana Avant. El 25 de juny de 1937 els seus membres van acordar de tornar a ingressar a Esquerra Republicana de Catalunya, un partit que havien abandonat el 1931. Un mes després, ERC va acceptar l'ingrés d'Avant com una entitat més del partit. Quan l'Estat Major Republicà en retirada s'instal·là a Can Rusques, en Manuel Morlius ja n'havia marxat.

## Mort

A Figueres li cremaren el vehicle. Va marxar a Prats de Molló i després a Perpinyà. Morí el 1940 i fou enterrat al cementiri de Prats de Molló. En una creu plantada a terra amb unes roses metàl·liques es llegia: "A mon epoux".

## Referències

* ↑ AYMAR RAGOLTA, Jaume «Els secrets del Dr. Morlius». Els Secrets de Sa Bardissa, 2005, pàg. 115-149.
# Joan Trayter i Malirach

Joan Trayter i Malirach (Figueres, 1971 - 2002) va ser un enginyer de telecomunicacions per la Salle i d'electrònica per la UPC. Va ser impulsor dels estudis de gravació de Music Lan, a Avinyonet de Puigventós, on van gravar, entre d'altres, Lluís Llach, Sopa de Cabra, Quimi Portet, Manolo García, Los Rebeldes, Adrià Puntí i Albert Guinovart.

## Referències

* ↑ Roig Casamitjana, Sebastià. Joan Trayter Malirach: un geni del so. Brau Edicions SL, 2009. ISBN 849690525X.

## Enllaços externs

* Enderrock. Recordant Joan Trayter
# Jaydy Michel

Jaydy Ann Michel Brixon (Guadalajara 20 de desembre de 1975) és una model i actriu mexicana presentadora del programa Mexico's Next Top Model.

## Biografia

És la menor de tres germans. Va estudiar dos anys de periodisme. Als Estats Units va fer les seves primeres fotos professionals com a model.
Ha treballat en la pel·lícula Isi/Disi. Amor a lo bestia, protagonitzada per Santiago Segura i Florentino Fernández. Pel seu paper va guanyar el Premi Godoy a la pitjor actriu de 2004. Entre 2007 i 2008, va treballar a la sèrie espanyola de televisió Los Serrano amb el personatge de Celia Montenegro, una professora d'anglès.
El 30 de desembre de 1999 es va casar amb el cantant espanyol Alejandro Sanz, i en 2001 van tenir una filla anomenada Manuela. Es van separar el 2004. Des de 2006 té una relació amorosa amb el defensa mexicà de la selecció de futbol de Mèxic i jugador del FC Barcelona Rafael Márquez. El 4 de gener de 2011 la parella es va casar en Manzanillo, Mèxic. El 16 de juny de 2016 va néixer el primer fill de la parella i segon fill de Jaydy, anomenat Leonardo.

## Modelatge

Jaydy ha desfilat en les principals passarel·les del món per a dissenyadors de la talla de Torretta, Javier Larrainzar i Agatha Ruiz de la Prada. També ha estat portada de les més importants revista de la moda nacional mexicà i internacional com a Elle, Marie Claire, Woman, GQ, Chic, Telva, Vogue México, Vogue España, Hola España i Ocean Drive, entre moltes altres.
Entre les seves campanyes, es poden esmentar reconegudes marques com Tous, Wella, Tous Touch Fragance, Gillette, Platino Lingerie, entre d'altres.
Al maig de 2013, es va donar a conèixer que Jaydy Michel seria la nova host del reality show Mexico's Next Top Model reemplaçant a la top model Elsa Benitez, per a la quarta temporada d'aquest.

## Referències

* ↑ Razzies españoles Arxivat 2020-07-25 a Wayback Machine., a nohayrosasinespina.com
* ↑ Jaydy Mitchel llega al rodaje de "Los Serrano", 20 Minutos, 22 de febrer de 2007
* ↑ Manuela, la primera hija de Alejandro Sanz, cumple 19 años: ha nacido una estrella, El Confidencial, 28 de juliol de 2020
* ↑ «Jaydy Mitchell y Rafa Márquez, boda sorpresa en una playa de México y vivieron felices por siempre» (en castellà). Qué!. Arxivat de l'original el 12 de gener de 2011. [Consulta: 9 febrer 2011]. Arxivat 2011-01-12 a Wayback Machine.
* ↑ Jaydy Michel, más que conductora, una madre en Mexico's Next Top Model, hola.mx, 22 de maig de 2013

## Enllaços externs

* Notícies de Jaydy Michel a El País
* Notícies de Jaydy Michel a Hola
* Jaydy Michel al Fashion Model Directory
# Casa de Cleòpatra

La Casa de Cleòpatra (també anomenada Casa de Cleòpatra i de Dioscòrides) és el nom d'una antiga casa de l'illa de Delos, a les Cíclades, Grècia. Les ruïnes formen part del jaciment de Delos, declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. Més concretament, la casa es troba en l'anomenat barri del Teatre de Delos.
Es va construir en el període hel·lenístic, a l'entorn del 200-100 abans de la nostra era. Deu el nom a la propietària, Cleòpatra, i al seu marit Dioscòrides. Tots dos eren atenesos del demos de Mirrinunt. Les seues estàtues de marbre a grandària natural, erigides cap al 138-137 ae, encara es conserven a la casa, sense caps. És possible que la casa fos anterior i que s'ampliàs en algun moment.
La casa es troba al nord-oest del Teatre de Delos, a prop de l'anomenada Casa de Dionís. Era una de les cases més pròsperes del barri del Teatre. Tenia 12 habitacions, agrupades a l'entorn de dos patis. En algun moment, un dels patis es va convertir en un peristil amb 3 x 4 portes amb columnes. Al costat nord d'aquest pati hi havia les estàtues dels propietaris. A l'edifici s'accedia pel sud.

## Referències

* 1 2 ; MacDonald, William L.; McAllister, Marian Holland (ed.); Stillwell «Delos, Grècia» (en anglés). The Princeton Encyclopedia of Classical Sites. Princeton University Press [Princeton, N. J.], 1976 [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ Nevett, Lisa C. Domestic Space in Classical Antiquity (en anglés). Cambridge University Press, 2010, p. 63–65 (Key Themes in Ancient History). ISBN 0521783364.
* ↑ Nevett, Lisa C. Domestic Space in Classical Antiquity (en anglès). Cambridge University Press, 2010, p. 63–65 (Key Themes in Ancient History). ISBN 0521783364.
# Gianduja

Gianduja o gianduia és un tipus de pasta dolça obtinguda de la mescla d'un 70% de xocolata i un 30% d'avellana, originària de la regió del Piemont (Itàlia). Pren el seu nom de Gianduja, un personatge tradicional de la Commedia dell'arte, que representa el piemontès arquetípic. Actualment, els pastissers moderns empren aquest mot per a designar, no només la recepta clàssica sinó també qualsevol combinació de fruites seques, xocolata i sucre.
La gianduja va néixer al Piemont el 1806. La seva creació s'atribueix als pastissers torinesos, que davant l'escassetat de cacau que es patia al Regne de Sardenya-Piemont, a causa del bloqueig econòmic ordenat per Napoleó contra els productes de manufactura britànica, en vigor fins al 1813, van combatre aquestes restriccions substituint part del cacau utilitzat en les seves xocolates, per pasta d'avellana de Langhe per, més barata i abundant a la zona.
Els xocolaters Michele Prochet i Paul Caffarel, propietaris de la xocolateria Caffarel, van perfeccionar la recepta el 1852 torrant les avellanes i molent-les.
Giandla duja és l'expressió piemontesa per a designar la giandula d'avellana, mentre que el mot giandulott es refereix al centre de les drupes. La seva traducció com a 'nou dolça' coincideix amb la descripció original del significat en dialecte albano, i els termes gianda, gandula, gandulin i gandulott són ben coneguts a les regions de parla gal·loitàliques.

## Productes relacionats

* El gelat de xocolata i avellana del mateix nom, té origen a Suïssa, de la mateixa forma que la fondue Gianduja. Un producte relacionat és la Nutella de Ferrero, que originàriament es va anomenar Pasta Gianduja com a estratègia comercial per atraure els nens.
* Els Gianduiotti, marca registrada de Caffarel, són una especialitat torinesa en forma de bombons de xocolata d'aspecte semblant a un pot girat del revés, elaborats amb una barreja de cacau i pasta d'avellana.

## Referències

* ↑ «Focus on Gianduia, Part 1.5: Orthography and Pronunciation – DallasFood».
* 1 2 «"Turin's chocolatiers" (Feb 2013) Gourmet Traveller Magazine». Arxivat de l'original el 2020-04-11. [Consulta: 2 març 2021].
* ↑ Elena Kostioukovitch (2009) Why Italians Love to Talk About Food p.95, Farrar, Straus and Giroux, ISBN 978-0374289942
* ↑ «Caffarel – Finest Chocolate and the Best Hazelnuts». Arxivat de l'original el 2014-03-08. [Consulta: 2 març 2021].
# Joannis Avramidis

Joannis Avramidis (grec: Ιωάννης Αβραμίδης; Batumi, 23 de setembre de 1922 - Viena, 16 de gener de 2016) va ser un escultor greco-austríac.

## Dades biogràfiques

Joannis Avramidis era fill d'oriünds grecs pòntics nascuts en Batumi (URSS). Joannis Avramidis va començar la seva formació artística en l'Acadèmia d'Art de la seva ciutat natal. La persecució i mort sota arrest del seu pare en 1939, va obligar a la família a emigrar a Grècia; va tenir llavors que interrompre els seus estudis iniciats en 1937. Avramidis va arribar com a treballador estranger a Viena en 1943; va estudiar des de 1945 fins a 1949 pintura en l'Acadèmia i de 1953 a 1956 escultura amb Robin Christian Andersen i Fritz Wotruba.
A la fi de 1950 ja era un artista famós, que a partir de les formes del cos humà, va crear figures abstractes. Va representar a Àustria en la Biennal de Venècia 1962. En el curs acadèmic de 1965/66, va ser professor en l'Acadèmia de Belles arts de Viena; en el curs de 1966/67 va treballar com a professor a Hamburg. A partir de 1968 va treballar com a professor en l'Acadèmia de Belles arts de Viena, fins a 1992. Entre els seus alumnes van estar, entre d'altres, Reinhard Puch.

## Selecció d'obres

* Grosse Figur (1958), parc d'escultures del Museu Kröller-Müller a Otterlo
* Figur I (1959), parc d'escultures de l'Institut Städel a Frankfurt del Main
* Figur (1963), Österreichischer Skulpturenpark
* Großi Figur 1 (1963), Skulpturenpark Sammlung Domnick a Nürtingen
* Polis (1965/68), Neue Nationalgalerie/Kulturforum Skulpturen a Berlín
* Großer Dreiergruppe für Agora (1980), Marktplatz a Heilbronn
* Große Figur (1982), Bamberg

## Referències

* ↑ Kröller-Müller, Rijksmuseum (1992). Sculpture in the Rijksmuseum Kröller-Müller: catalogui of the collection. Joh. Enschedé Amsterdam BV. p. 50. Consultat el 24/9/2011.
* ↑ «Joannis Avramidis: Ein Werk mit Dt.ß und Würde» (en alemany). Die Presse, 16-01-2016 [Consulta: 17 gener 2016].

## Bibliografia

* Karin von Maur, Gudrun Inboden (Bearb.): Malerei und Plastik donis 20. Jahrhunderts, Staatsgalerie Stuttgart 1982
* Allgemeines Künstlerlexikon - Bio-bibliographischer Index A-Z, K. G. Sauer, Múnic, 1992, ISBN 978-3-598-24555-8

## Enllaços externs

* Documents i materials de Joannis Avramidis, en l'Arxiu de la documenta de Kassel (alemany)
* Biblioteca Nacional d'Alemanya. «Bibliografia d'i sobre Joannis Avramidis» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-01-26.
* Austria-Forum: Joannis Avramidis
# Paratmeticus

Paratmeticus bipunctis, és una espècie d'aranya araneomorfa de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae . És l'únic membre del gènere monotípic Paratmeticus.
És un endemisme de la Península de Kamtxatka, Sakhalín i les illes Kurils a Rússia i al Japó.
Fou descrit per primera vegada per Y. M. Marusik i S. Koponen l'any 2010. És un sinònim de Oedothorax bipunctis (Bösenberg & Strand, 1906) i Tmeticus japonicus (Oi, 1960).

## Referències

* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog 12.0 (American Museum of Natural History).
* ↑ «Gen. Paratmeticus Marusik & Koponen, 2010». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Marusik, Y. M.; Koponen, S. «A review of the Holarctic genus Tmeticus Menge, 1868 (Araneae, Linyphiidae), with a description of a new genus». ZooKeys, 59, 2010, pàg. 15–37. Bibcode: 2010ZooK...59...15M. DOI: 10.3897/zookeys.59.508. PMC: 3088341. PMID: 21594193.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# François de Rougemont

François de Rougemont (Maastricht 1624 - Hangzhou 1676) fou un jesuïta flamenc, missioner a la Xina durant el principi de la dinastia Qing.

## Biografia

Va néixer a Maastricht, Països Baixos, el 2 d'agost de 1624. Va ingressar al noviciat de Malines de la Companyia de Jesús el 29 de setembre de 1641.
En la seva ultima etapa al noviciat dels jesuïtes va coincidir amb Philippe Couplet i Ferdinand Verbiest ; l'amistat entre els tres jesuïtes va esdevenir un element important per la seva futura actuació com a missioners a la Xina.
Va ensenyar humanitats i retòrica durant sis anys a Bèlgica, i va fer els seus estudis sacerdots a Lovaina.
El 30 de març de 1656 va viatjar amb altres jesuïtes, entre ells Philippe Couplet cap a Macau a on van arribar el juliol de 1658
Al arribar a la Xina va ser enviat a Hangzhou, província de Zhejiang per estudiar xinès sota les ordres de Martino Martini, i després a la província de Jiangsu.
El 1667, Rougemont va dirigir un memorial al Juan Pablo Oliva, general dels jesuïtes, a favor d'un clergue xinès per poder llegir el breviari i dir la missa en xinès.
Rougemont amb el francès Philippe Couplet, l'austríac Christian Herdtrich i l'italià Prospero Intorcetta en un treball iniciat pel jesuïta portuguès Inácio da Costa, va ser un els primers traductors del xinès al llatí dels Analectes de Confuci: ”Confucius Sinarum Philosophus, sive scientia sinensis latine exposita" .
També va escriure una sèrie de llibres pastorals en xinès, incloent catecismes per a neòfits, refutacions del paganisme, elements essencials per entrar a l'Església i cançoners. La seva principal obra és "Historia Tartaro-Sinica nova" , escrita durant l'exili a Canton.
Va morir a Hangzhou el 6 de novembre de 1676.

## Bibliografia

Golvers, Noël. "François de Rougemont,S.J.: Missionari in Ch'ang-shu (Chiang-nan)" Leuven Univeersity Press. Leuven 1999. ISBN 978-9058-670014

## Referències

* 1 2 3 Deherge S.J., Joseph «Répertoire des Jésuites de Chine de 1552 à 1800» (en francès). Bibliotheca Instituti Historici S.J. [Roma], 1993, pàg. 232.
* ↑ von Collani, Claudia. «Philippe Couplet SJ, China missionary» (en anglès). encyclopedia.stochasticon.com. [Consulta: desembre 2018].
* 1 2 «Rougemont,François» (en anglès). New Catholic Encyclopedia, 2003. [Consulta: gener 2019].
* ↑ Meynard S.J., Thierry. The Jesuit Reading of Confucius. The First Complete Traslation of the Lunyu (1687) Published in the West (en anglès). Leiden: Brill, 2015, p. 79-89. ISBN 978-90-04-28978-9.