OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Culpa teva

Culpa teva (títol original en castellà, Culpa tuya) és una pel·lícula de drama romàntic espanyola dirigida per Domingo González, basada en la sèrie Culpables de Mercedes Ron i protagonitzada per Gabriel Guevara i Nicole Wallace. És la continuació de Culpa meva (2023). S'ha doblat i subtitulat al català.

## Trama

El romanç entre en Nick i la Noah, que inicien la universitat i una carrera professional respectivament, s'enfronta a nous obstacles, entre els quals, una ex-xicota reivindicativa.

## Repartiment

* Nicole Wallace com a Noah
* Gabriel Guevara com a Nick
* Marta Hazas
* Iván Sánchez
* Victor Varona
* Eva Ruiz
* Goya Toledo com a Anabel
* Gabriela Andrada com a Sofía
* Álex Béjar com a Briar
* Javier Morgade com a Michael
* Felipe Londoño com a Luca

## Producció

Culpa teva, seqüela de Culpa meva, es va rodar juntament amb la tercera entrega. El rodatge conjunt de les dues pel·lícules va acabar a Madrid el febrer de 2024. La pel·lícula és una producció de Pokeepsie Films (Álex de la Iglesia i Carolina Bang).
La pel·lícula s'estrenarà el 27 de desembre de 2024.

## Referències

* ↑ «Your Fault». Amazon MGM Studios. [Consulta: 26 setembre 2024].
* ↑ «Culpa teva». Goita què fan, ara!. [Consulta: 27 desembre 2024].
* ↑ «Wann startet "Deine Schuld" auf Prime Video?». Südwest Presse, 03-08-2024.
* 1 2 «'Culpa tuya', la segunda parte de la saga 'Culpables', anuncia su fecha de estreno y lanza su primer teaser». FormulaTV, 27-08-2024. Arxivat de l'original el 7 August 2024. [Consulta: 7 agost 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Serna Box, Cynthia. «Ya hay fecha de estreno para 'Culpa Tuya', la esperada segunda parte del fenómeno adolescente de Prime Video». Infobae, 07-08-2024. Arxivat de l'original el 7 August 2024. [Consulta: 7 agost 2024].
* 1 2 3 «Prime Video y Pokeepsie Films terminan el rodaje de 'Culpa tuya' y 'Culpa nuestra'». Audiovisual451, 14-02-2024. Arxivat de l'original el 7 August 2024. [Consulta: 7 agost 2024].
# Esparver menut de clatell blanc

L'esparver menut de clatell blanc (Microspizias collaris; syn: Accipiter collaris) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita muntanyes, del nord-oest d'Amèrica del Sud, a zones andines del sud de Colòmbia, nord de l'Equador i el Perú. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Tradicionalment classificat en el gènere Accipiter, estudis fiologenètics recents han demostrat la necessitat d'ubicar-lo en un nou gènere, proposant-se la creació de Microspizias. El Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 12.2, juliol 2022) acceptà la creació d'aquest nou gènere i la transferència d'aquesta espècie. Tanmateix, en el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon apareix classificat encara dins del gènere Accipiter.

## Referències

* ↑ «Esparver menut de clatell blanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 26 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 280. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Semi-collared Hawk. Accipiter collaris» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ Sangster, George; Kirwan, Guy M.; Fuchs, Jérôme; Dickinson, Edward C.; Elliott, Andy; Gregory, Steven M. S. «A new genus for the tiny hawk Accipiter superciliosus and semicollared hawk A. collaris (Aves: Accipitridae), with comments on the generic name for the crested goshawk A. trivirgatus and Sulawesi goshawk A. griseiceps» (en anglès). Vertebrate Zoology, 71, 08-02-2021, pàg. 419–424. DOI: 10.3897/vz.71.e67501. ISSN: 2625-8498.
* ↑ «Taxonomic Updates IOC Version 12.2» (en anglès). Congrés Ornitològic Internacional, 25-07-2022. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 280. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Jaume Casas i Pallerol

Jaume Casas i Pallerol (Cornellà de Llobregat, 27 d'abril de 1854 – 3 de desembre de 1925) va ser un terratinent i escriptor català.

## Biografia i trajectòria

Neix l'any 1854, fill d'una familia de burgesos catalans nadiua de Girona. Amic personal del comte de Bell-lloc (que residia al palau de Can Mercader), s'influencien mútuament a la cultura i la ciència, aviat es rebel·la contra la condició familiar i es preocupa més per l'escriptura i per tractar el camp com a eina per connectar amb si mateix que com una manera de fer negoci.
Pertanyia a l'elit econòmica, social i cultural de la ciutat com reflecteixen els diaris de l'època i es relacionà amb il·lustres famílies barcelonines que estiuejaven a la ciutat, com la del poeta Joan Maragall, propietària de la masia Can Maragall, per exemple.
L'any 1886, amb 32 anys, participa per primer cop als Jocs Florals de Barcelona, i el 1887 ingressa al cor “El Porvenir”, on es va fixar en la literatura de Josep Anselm Clavé. La seva figura de poeta-terratinent el va inspirar i va ser un dels impulsos a l'hora de desenvolupar les seves obres basades, entre d'altres, en els gèneres de la poesia, la sarsuela, l'assaig, el drama, els cants al treball i la comèdia.
El 1890 va ser premiat als Jocs Florals de Manlleu per Lo Teixidor i Lo Bataner – tot adoptant l'últim treball amb el pseudònim Lo Bataner de Manlleu. També va participar en els Jocs Florals de Cornellà de Llobegat. La majoria de les seves obres van ser publicades entre 1887 i 1907.
A més a més dels llibres que va escriure, va participar en entitats com el Centre Catalanista l'Avenç (presidida pel comte), La Unió Social; i va contribuir a revistes de l'àmbit local i comarcal com El Faro del Llobregat i Pàtria i Treball.
Casà als 64 anys amb Ana María Ferrer (una de les nebodes del marquès de Cornellà) i morí sense descendència el 3 de desembre del 1925 a la seva finca de Cornellà de Llobregat, situada al carrer que avui porta el seu nom.

## Bibliografia

* Farreras, Anna; de Nicolàs, Josep; Vilalta, Mercè; Rodríguez, Elena. «1.1.2 Jaume Casas i Pallerol». A: Autors de Cornellà de Llobregat: Estudi bibliogràfic i biogràfic. Cornellà de Llobregat: Aquímas, multimedia, 1996, p. 14-17. ISBN 8492147717.
# Léon Moreaux

Léon Moreaux (Féron, 10 de març de 1852 - Rennes, 11 de novembre de 1921) fou un tirador olímpic francès, guanyador de vuit medalles olímpiques.
Va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1900 realitzats a París (França), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en les proves de pistola ràpida (25 metres) i pistola militar per equips, així com la medalla de bronze en la prova de rifle militar (3 posicions) per equips. En aquests mateixos Jocs finalitzà quart en la prova de rifle militar (bocaterrosa) i setè en la pistola militar individual com a resultats més destacats.
Participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1906 realitzats a Atenes (Grècia), els anomenats Jocs Intercalats i que no són reconeguts avui dia oficialment pel Comitè Olímpic Internacional (COI), on va guanyar la medalla d'or en la prova de pistola de duel (20 metres) i rifle militar (200 metres); la medalla de plata en la prova pistola ràpida (25 m.) i la medalla de bronze en la prova de rifle posició lliure i rifle per equips.
Participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1908 celebrats a Londres (Regne Unit), on va aconseguir finalitzar quart en la prova de pistola ràpida (25 m.) per equips, dissetè en la prova de pistola ràpida (25 m.) i trenta-novè en la prova de rifle militar 300 metres.
# Esparver menut sud-americà

L'esparver menut sud-americà (Microspizias superciliosus; syn: Accipiter superciliosus) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita boscos de la zona Neotropical, des de l'est de Nicaragua cap al sud fins a Panamà, i des de Colòmbia, oest i sud de Veneçuela i Guaiana, cap al sud, per l'oest dels Andes fins a l'oest de l'Equador i per l'est dels Andes a través de l'est de l'Equador, est del Perú, nord i est de Bolívia, i Brasil amazònic i oriental fins a l'est del Paraguai i nord-est de l'Argentina. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Tradicionalment classificat en el gènere Accipiter, estudis fiologenètics recents han demostrat la necessitat d'ubicar-lo en un nou gènere, proposant-se la creació de Microspizias. El Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 12.2, juliol 2022) acceptà la creació d'aquest nou gènere i la transferència d'aquesta espècie. Tanmateix, en el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon apareix classificat encara dins del gènere Accipiter.

## Referències

* ↑ «Esparver menut sud-americà». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 26 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 280. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ «Downloadable Clements List — Clements Checklist», 13-12-2009. Arxivat de l'original el 2009-12-13. [Consulta: 3 gener 2020].
* ↑ BirdLife International. «Tiny Hawk. Accipiter superciliosus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ Sangster, George; Kirwan, Guy M.; Fuchs, Jérôme; Dickinson, Edward C.; Elliott, Andy; Gregory, Steven M. S. «A new genus for the tiny hawk Accipiter superciliosus and semicollared hawk A. collaris (Aves: Accipitridae), with comments on the generic name for the crested goshawk A. trivirgatus and Sulawesi goshawk A. griseiceps» (en anglès). Vertebrate Zoology, 71, 08-02-2021, pàg. 419–424. DOI: 10.3897/vz.71.e67501. ISSN: 2625-8498.
* ↑ «Taxonomic Updates IOC Version 12.2» (en anglès). Congrés Ornitològic Internacional, 25-07-2022. [Consulta: 1r gener 2023].
# Dante Giacosa

Dante Giacosa (Roma, 1905 - Torí, 1996) va ser un enginyer italià que va dissenyar, entre d'altres, els FIAT 500 Topolino, Nouva 500, 600, 850 i 127. Nascut a Roma va estudiar enginyeria a la Universitat Politècnica de Torí fins a 1927. Durant més de vint anys va ser el cap de disseny dels models FIAT.
# Anna Carreras i Aubets

Anna Carreras i Aubets (Barcelona, 6 de gener de 1977) és una escriptora, crítica literària, correctora i traductora catalana.
Llicenciada en filologia catalana per la Universitat Autònoma de Barcelona, ha escrit diversos estudis sobre la literatura dels anys 1970 i 1980, entre els quals destaca l'edició de l'obra poètica completa de Vicenç Altaió.
És autora, juntament amb Vicenç Altaió i Jesús Galdón, del llibre d'aforismes El cervell i les venes (2005). El 2008 guanyà el Premi Alexandre Ballester amb l'obra Tot serà blanc.
Ha traduït l'obra d'Elena Ferrante al català i també Paolo Cognetti o Carlo Collodi, i ha participat en diferents reculls de contes, com Assassins de Girona, Sangassa, Visions del Purgatori, Nosaltres les fusterianes o Paper cremat.10 contes per a 100 anys de Ray Bradbury. Col·labora en diferents mitjans de premsa i revistes d'art, entre els quals, El Punt Avui, El Nacional, Núvol i Bonart.
| « | Traduir és fer d'actor, interpretar un paper i fer-lo teu. És la llibertat de jugar amb la llengua, de torçar-la, de sotmetre-la, d'educar-la i de fer-la esclatar en tota la riquesa. La creativitat de parir una criatura nova, només teva, que s'assembla a una altra però que té una autonomia pròpia des del precís moment que adopta un nom nou. | » |
| — Anna Carreras |||

## Obres

* Vigila amb mi (Llibres del Delicte, 2023)
* Halley 2042 (Llibres del Delicte, 2020)
* L'ull de l'escarabat (Llibres del Delicte, 2019)
* Encén el llum (LaBreu Edicions, 2017)
* Ombres franceses (El Cep i la Nansa, 2016)
* Fes-me la permanent (El Cep i la Nansa, 2016)
* Unes ales cap a on (A Contra Vent Editors, 2011)
* Veus (Editorial Empúries, 2010)
* Tot serà blanc (Premi Alexandre Ballester, Lleonard Muntaner Ed, 2008)
* Camisa de foc (Editorial Empúries, 2008)

## Referències

* ↑ «Anna Carreras Aubets». Lleonard Muntaner, Editor. [Consulta: 29 novembre 2021].
* 1 2 «Anna Carreras Aubets». Enciclopedia.cat. [Consulta: 23 juliol 2019].
* ↑ Barcelona Metrópolis (Ajuntament de Barcelona). «Anna Carreras i Aubet». [Consulta: 10 octubre 2023].
* ↑ Traces. «Traces». Departament de Filologia Catalana UAB p. 8. [Consulta: 10 octubre 2023].
* ↑ «La literatura catalana és un món de llops». Vilaweb, 04-06-2019. [Consulta: 17 febrer 2020].
* ↑ «Anna Carreras i Aubets». Núvol. [Consulta: 29 novembre 2021].
* ↑ «Anna Carreras». Apostroph Blog. APOSTROPH Edicions i propostes culturals, S.L. Arxivat de l'original el 2021-11-29. [Consulta: 29 novembre 2021].
* ↑ «L'escriptora, especialitzada en "finals escabrosos", presenta la seva nova obra 'L'ull de l'escarabat'». Sies TV, 17-04-2019. [Consulta: 17 febrer 2020].
* ↑ Aliaga, Xavier. «La humanitat som nens petits, emocionalment». El Temps, 12-08-2019. [Consulta: 17 febrer 2020].
* ↑ Plantada, Esteve. «Els personatges feliços són una mentida com una catedral». NacióDigital, 16-04-2016. [Consulta: 17 febrer 2020].
* ↑ Izquierdo, Agus. «Els enamorats, com els borratxos, sempre diuen la veritat». Núvol, 02-03-2017. [Consulta: 17 febrer 2020].

## Enllaços externs

* «Anna Carreras Aubets». Lleonard Muntaner.
# BASIC Stamp

BASIC Stamp és un microcontrolador que posseeix un intèrpret especialitzat de BASIC (PBASIC) que es troba en la seva memòria ROM. Aquest microcontrolador és fabricat per Parallax, Inc. i és popular entre els afeccionats a l'electrònica des de principis de la dècada de 1990 per la seva facilitat d'aprenentatge i el seu fàcil ús, així com el llenguatge de programació BASIC que cal per controlar aquest xip.

## Descripció

BASIC Stamp té la forma d'un xip DIP (Dual In Package) en una placa de circuit imprès que conté els elements essencials per a explotar les funcionalitats del microcontrolador:
* Un microcontrolador que conté la CPU, ROM que posseeix l'intèrpret de BASIC i diversos elements perifèrics.
* Memòria, de tipus EEPROM
* Un rellotge intern
* Una font d'alimentació.
* Connexions externes d'entrada i sortida.

### Algunes aplicacions del Basic Stamp

* Electrònica Industrial (Automatitzacions).
* Comunicacions i interfície amb altres equips (RS-232).
* Interfície amb altres Microcontroladors.
* Equips de Mesurament.
* Equips de Diagnòstics.
* Equips d'Adquisició de Dades.
* Robòtica (Servo mecanismes).
* Projectes musicals.
* Projectes de Física.
* Projectes on calgui automatitzar processos artístics
* Programació d'altres microcontroladors.
* Interfície amb altres dispositius de lògica TTL:
Teclat - Pantalles LCD - Protocol de comunicació X-10 - Sensors - Memòries - Rellotge en Temps Real (RTC)- Convertidors A/D, D/A, Potenciòmetres Digitals

## Vegeu també

* Arduino
* Connector Berg
* Interruptor DIP
* Jumper (informàtica)
* Cable pont
* Connector IDC
* Cable cinta
* Breakout box

## Referències

* ↑ hackaday.com
* ↑ BASIC Stamp 2 Microcontroller Module; Parallax.
# Extrema esquerra

El terme extrema esquerra es fa servir per a descriure els moviments polítics situats més a l'esquerra dels partits socialistes i partits comunistes tradicionals, és a dir, els moviments revolucionaris que advoquen per l'abolició del capitalisme, situats a l'esquerra dels moviments reformistes d'esquerra i de l'esquerra antiliberal.

## Notes

* ↑ Segons Serge Cosseron (Diccionari de l'extrema esquerra, p. 20), el terme utilitzat per descriure "tots els moviments a l'esquerra del Partit Comunista".
* ↑ Olivier Piot, Extrema esquerre, p. 9: El terme "esquerra" es refereix a tots els grups i organitzacions polítiques que es deixen d'aquests dos corrents de l'esquerra francesa és que els socialdemòcrates (PS, els Verds, PRG) i el PC. Tendències contràries a aquests partits, sinó també de l'«esquerra radical» (antiglobalització, José Bové), que defensen una ideologia reformista de la gestió del capitalisme, l'organització d'esquerra advocar per l'enderrocament del capitalisme per la Revolució.

## Bibliografia

* Roland Biard, Diccionari de l'extrema esquerra de 1945 a la Belfond present, de 1978.
* Jean-Christophe Brochier i Delouche Hervé, The New sans-culottes. Enquesta sobre l'esquerra, Grasset, 2000.
* Federico Charpier, Història de l'extrema esquerra trotskista. A partir de 1929 fins a l'actualitat, París, Editions 1, 2002.
* Serge Cosseron, Diccionari de l'extrema esquerra, Larousse, 2007, p. 288.
* Cristina Pinya, L'extrema esquerra a Europa, la documentació francesa, 2005, p. 160.
* Pingaud Denis, La Gauche, Des de l'esquerra, Seuil, 2000.
* Philippe Raynaud, Plural de l'esquerra. Entre la democràcia radical i la revolució, altres edicions, 2006, p. 202.
* Christophe Bourseiller, Extrema esquerra, la temptació de la reforma, edicions textuals, 2006.
* Olivier Piot, L'extrem esquerre, El genet blau, 2008.

## Vegeu també

* Ecologia
* Baader-Meinhof

## Enllaços externs

* Història de l'extrema esquerra a Suïssa al Diccionari històric de Suïssa en línia.
# Jean-Charles Pellerin

Jean-Charles Pellerin (Épinal, 1756 - 1836) és un dibuixant, Il·lustrador i impressor francès. És famós per les imatges d'Épinal que compon des de la Revolució Francesa i que s'imprimeix a partir del 1800.
La casa Pellerin va tenir el seu moment de glòria, publicant moltes fulles de nines de paper, nines de moda retallables, creats pels anglesos i impresos en paper, i peses de vestuari desmuntables enganxats a la figureta amb dues potes plegables.
Les seves imatges varen tenir un èxit considerable a tota França. A l'època de la Restauració, es retira dels afers i deixa la direcció de la seva empresa al seu fill Nicolas.

## Biografia

Fill de Nicolas Pellerin, un «mestre cartier» d'Épinal, originari de Mauvages al Mosa, Jean-Charles Pellerin neix a Épinal l'any 1756.
Succeint al seu pare, pren l'any 1773 la direcció de la «Fàbrica de Pellerin». A partir de 1796, estén la seva activitat i crea la «Imatgeria Pellerin» Des de 1800, d'una empresa a la sortida artesanal, en fa una autèntica indústria imaginativa, que passa a anomenar-se d'Imatgeria d'Épinal.
Cedeix la seva activitat l'any 1822 al seu fill Nicolas Pellerin, nascut l'any 1793, i al seu gendre Germain Vadet.
Charles Nicolas Pellerin (1827-1887), el seu net, llança la col·lecció de les «construccions»: uns models en cartó per retallar i construir un aspecte de la producció de la Imatgeria d'Épinal poc conegut.
El llinatge dels Pellerin s'ha apagat, però la Imatgeria d'Épinal és sempre ben viva. Es pot seguir-hi les etapes de la fabricació, sobretot la tècnica del pochoir..., i descobrir-hi, entre d'altres, una màquina d'acolorir del segle xix única al món.
Just al costat, el museu de la imatge presenta, a través de les seves exposicions, les imatges creades per aquesta imatgeria, però també per les altres imatgeries franceses i estrangeres, des del segle XVII als nostres dies.

## Referències

* ↑ Janine Trotereau, L'Univers de la poupée, Solar, p. 44.(francès)
* ↑ « Maître cartier », c’est-à-dire fabricant de cartes à jouer.
* ↑ Imagerie Pellerin (bâtiments et machines qu'ils renferment), a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.(francès)

## Vegeu també

* Imatges d'Épinal

## Bibliografia

* Jean-Marie Dumont, La Vie et l'œuvre de Jean-Charles Pellerin, 1756-1836, Épinal, L'Imagerie Pellerin, 1956, 90 p. (francès)
# Telescopi d'una milla

El Telescopi d'una milla de l'Observatori de Radioastronomia Mullard (MRAO) és un conjunt de radiotelescopis (2 fixos i dos mòbils, amb reflectors parabòlics de 18 metres de diàmetre completament guiables que operen simultàniament a 1407 MHz i 408 MHz) dissenyats per efectuar interferometria de síntesi d'obertura.

## Història

El telescopi d'una milla es completà el 1964 pel grup d'astrofísica de Cavendish de la Universitat de Cambridge. El telescopi s'usà per fer el catàleg de fonts de ràdio 5C.
S'usaren observacions amb espais incrementals més gran per a l'observació de fonts de ràdio individuals amb una sensibilitat, una resolució angular i una qualitat d'imatge no aconseguida fins al moment. Aquesta investigació requerí un ús intensiu de les transformades de Fourier inverses, i fou possible gràcies al desenvolupament d'una nova generació d'ordinadors com l'ordinador Titan.
Un dels plats del telescopi d'una milla s'usà temporalment per augmentar la resolució de MERLiN (llavors anomenat MTRLi) des del 1987 fins a la tardor del 1990.

## Innovacions tècniques

El telescopi d'una milla, fou el primer a usar una síntesi d'obertura de rotació terrestre i el primer a donar mapes de ràdio amb una millor resolució que l'ull humà. El telescopi es fabricà a partir de plats de 120 tones, cada un d'ells amb un diàmetre de 18 metres. Dos plats eren fixos, mentre que el tercer es podia moure per uns rails al llarg de 800 metres a una velocitat de 6,4 km/h. Hi havia 60 estacions diferents al llarg de les vies, això és 0,9 cm i el final s'aixecava 5 cm per donar marge a la curvatura de la Terra sobre la seva longitud. Les freqüències d'observació normalment foren 408 MHz (75 cm; la resolució de 80 arcsec) i 1.4 GHz (21 cm; la resolució fou de 20 arcsec, tres vegades millor que la de l'ull humà).

## Descobriments

Al llarg de 20 anys, el telescopi s'usà per mapar objectes individuals, i per fer alguns estudis de camp profund. Encara que actualment s'usa esporàdicament per a projectes universitaris o per astrònoms aficionats.

## Referències

* 1 2 The operation of the Cambridge one-mile telescope, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 134, p.87(anglès)
* ↑ «MERLiN: The 32-metre Telescope».(anglès)
* ↑ The New Cambridge Radio Telescope, Nature, Vol. 194, pp. 517(anglès)
* ↑ Ràdio astrònoms aficionats de Cambridge(anglès)

## Enllaços externs

* Dues antenes del telescopi d'una milla al Google Maps