OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amaury Sport Organisation

Amaury Sport Organisation (ASO) és un dels principals organitzadors de proves esportives a França i el món, entre les quals destaquen un gran nombre de curses ciclistes com el Tour de França, la París-Roubaix, la París-Niça, la Fletxa Valona, la Lieja-Bastogne-Lieja, la París-Tours, el Critèrium del Dauphiné, el Tour de Qatar, el Tour d'Oman, el Tour de l'Avenir o la Volta a Espanya, entre d'altres. ASO també organitza proves en altres camps esportius com l'atletisme (Marató de París), motociclisme i automobilisme (Ral·li Dakar), i el golf (Open de França).
ASO forma part del grup de premsa Amaury, que té en propietat els diaris Le Parisien i L'Équipe.

## Referències

* ↑ El propietario del Tour compra el 49% de la Vuelta a marca.com (5 de juny de 2008)

## Enllaços externs

* Web oficial
# Ammoni

Ammoni (en grec antic: Ἀμμώνιος; en llatí: Ammonius) és un nom d'origen egipci derivat del déu Ammó, portat sobretot per personatges vinculats a l'antic Egipte i generalment d'època tardana:
* Ammoni Sacas, filòsof fundador una escola platònica a Alexandria el segle III
* Ammoni (fill d'Hèrmies), escriptor grec del segle V
* Ammoni d'Alexandria (filòsof cristià), filòsof cristià i ecònom de l'església d'Alexandria del segle III
* Ammoni l'Eremita, sant egipci del segle IV
* Ammoni de Lampres, filòsof peripatètic del segle I dC
* Ammoni el Gramàtic, professor de gramàtica a Alexandria al final del segle IV
* Ammoni Litòtom, metge d'Alexandria del segle III aC
* Ammoni el Monjo, monjo del segle IV
* Ammoni el Peripatètic, filòsof i poeta peripatètic grec
* Ammoni (poeta), poeta grec que va viure durant el regnat de Teodosi II
* Ammoni (ministre selèucida), favorit del rei selèucida Alexandre Balas
* Ammoni (ambaixador ptolemaic), ambaixador que el rei Ptolemeu XII Auletes va enviar a Roma el 56 aC
* Ammoni d'Alexandria (deixeble d'Aristarc), mestre de l'escola gramàtica fundada per Aristarc de Samotràcia

## Vegeu també

* Ammó (desambiguació)
* Ammonià
* Amoni
# Strapping Young Lad

Strapping Young Lad va ser una banda canadenca de metal extrem formada per Devin Townsend l'any 1995. La banda va començar com un projecte en solitari en el qual Townsend tocava gairebé tots els instruments, com queda reflectit en l'àlbum debut Heavy as a Really Heavy Thing (1995). No obstant això, l'any 1997 va reclutar una sèrie de músics permanents formant una alineació que va durar fins a la ruptura de la banda: Devin Townsend com a cantant i guitarrista, més el guitarrista Jed Simon, el baixista Byron Stroud i el bateria Gene Hoglan.
La música de Strapping Young Lad, influenciada per Fear Factory, Napalm Death entre d'altres, es caracteritzava per l'ús de complexes amalgames de compàs, riffs de guitarra polirrítmics, blast beats, murs de so en la producció i incorporació d'elements de l'Industrial Metal, Progressive Metal, Black Metal, Death Metal i Thrash Metal. La música era composta per Townsend, el desordre bipolar del qual i el seu negre sentit de l'humor van exercir notòries influències en la seva composició.
Strapping Young Lad va obtenir l'èxit de la crítica a partir del seu segon àlbum, City (1997), un treball que també els va servir per assentar la seva base de fans de l'underground. Després d'una aturada entre 1999 i 2002, va publicar tres àlbums més, aconseguint el seu major èxit de vendes amb The New Black (2006). Al maig del 2007, Townsend va anunciar oficialment la separació de Strapping Young Lad i la seva intenció de desaparèixer de la vida pública mentre continuava enregistrant àlbums en solitari.

## Discografia

* 1995: Heavy as a Really Heavy Thing
* 1997: City
* 1998: No Sleep 'Til Bedtime - Live In Austràlia
* 2003: Strapping Young Lad
* 2005: Alien
* 2006: The New Black

## Membres
### Última formació

* Devin Townsend – Guitarra, Veu, Teclats (1994–2007)
* Jed Simon – Guitarra, Cors (1994–2007)
* Byron Stroud – Baix, Cors(1996–2007)
* Gene Hoglan – Bateria (1996–2007)

### Membres anteriors

* Adrian White – Bateria (1994–1995)
* Ashley Scribner - Baix (1994–1995)
* Mike Suar - Guitarra (1994–1995)

## Enllaços externs

* MySpace oficial
# El Casino (Balsareny)

El Casino és un edifici del poble de Balsareny (Bages) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa entre mitgeres, de dues plantes, amb coberta a dues aigües i amb el carener paral·lel a la façana.
La façana és composta per dos portals rectangulars als baixos i un balcó corregut, amb barana de ferro forjat, amb dues obertures, al pis superior.
Les parets són de pedra i bora perimetrals, amb pilars de fosa intermedis; els sostres són aixecats sobre bigues de fusta.
A la part posterior té una galeria amb vidrieres i balustrada modernista. Als darreres té un jardí romàntic amb una sortida que dona al carrer Trull. Al pati hi ha una font commemorativa, arranjada fa pocs anys.
Respon a la tipologia d'Ateneu Popular.

## Història

L'edifici va ser la seu del Centre Instructiu i Recreatiu, entitat fundada pel batlle Josep Escalé. L'entitat era de caràcter republicà i laic, i feia competència al Centre Catòlic, que aplegava els elements més religiosos i tradicionals del poble. La inauguració de l'edifici, l'any 1910 va permetre un ampli programa d'activitats com ara cinema, ball i teatre.
L'any 1930 es va fundar una delegació de l'entitat nacionalista anomenada "Palestra", que va organitzar xerrades, cinema, cursets de català, entre d'altres. Arran dels esdeveniments polítics, l'any 1939 es va clausurar i les seves activitats van desaparèixer. L'agost del 1980 fou reinaugurat com a cafè i sala d'espectacles.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «El Casino». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2014].
# Michael D. Shear

Michael D. Shear és un periodista nord-americà, corresponsal a la Casa Blanca per al New York Times. Abans va treballar a The Washington Post, on va formar part de l'equip guanyador del premi Pulitzer que va cobrir la matança a Virgínia Tech del 2007. Apareix regularment a les cadenes CNN i MSNBC.

## Biografia

Shear es va criar a la Badia de San Francisco. El 1990 es va llicenciar en arts pel Claremont McKenna College i, més tard, va rebre un màster en polítiques públiques (public policy) de l'Escola de Govern John F. Kennedy de Universitat Harvard.

## Carrera

La carrera de periodisme de Shear va començar l'any 1989, quan era un estudiant universitari, com intern a l'oficina de Washington de Los Angeles Times cobrint audiències al Capitol Hill i altres històries d'alt perfil, com ara el judici d'Oliver North. Després de graduar-se, va treballar breument com a reporter per a San Jose Mercury News abans de tornar a l'educació a temps complet per cursar el màster.
El 1992 va reprendre les tasques de reporter, escrivint primer per a The Tampa Tribune abans d'assumir un paper més permanent com a reporter a The Washington Post el 1992. Va formar part de l' equip que va guanyar un premi Pulitzer el 2008 per la cobertura de la matança de Virgínia Tech.
El 2010, es va traslladar a l'oficina de Washington del The New York Times com a corresponsal polític. Va cobrir la campanya de reelecció de Barack Obama el 2012 i el 2013 va tornar al seu paper de corresponsal a la Casa Blanca. Va cobrir les eleccions presidencials de 2016. Després de les eleccions, Shear va informar sobre la política interna i sobre el president Donald J. Trump. També va fer aparicions regulars com a comentarista polític a la ràdio i la televisió.
El seu llibre, Border Wars: Inside Trump's Assault on Immigration, escrit conjuntament amb Julie Hirschfeld Davis, va ser publicat per Simon & Schuster l'octubre de 2019.

## Referències

* ↑ «Michael D. Shear» (en anglès). The New York Times, 12-01-2019.
* ↑ NYT: Trump says Mueller will treat him fairly - CNN Video, <https://www.cnn.com/videos/politics/2017/12/29/nyt-report-trump-mueller-fair-michael-shear-intv-berman-ac360.cnn>. Consulta: 4 febrer 2019
* ↑ «Campaigns sprint to the finish» (en anglès). MSNBC.com. [Consulta: 4 febrer 2019].
* ↑ Politico Staff. «BIRTHDAY OF THE DAY: Michael Shear, WH correspondent for the NYT» (en anglès). POLITICO. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Affairs, Office of Public. «Veteran reporter Michael Shear '90 takes readers inside President Trump's immigration battle» (en anglès). cmc.edu. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ «Michael Shear» (en anglès). cmc.edu. [Consulta: 4 febrer 2019].
* ↑ «Pulitzer Prize winners 2007» (en anglès). www.pulitzer.org. [Consulta: 4 març 2019].
* ↑ «Michael D. Shear | The Washington Journalism and Media Conference | George Mason University». wjmc.gmu.edu. [Consulta: 4 febrer 2019].
* ↑ «Michael Shear | C-SPAN.org». www.c-span.org. [Consulta: 4 febrer 2019].
* ↑ Davis, Julie Hirschfield; Shear, Michael D. Border Wars : Inside trump's assault on immigration. [S.l.]: Simon & Schuster, 2019-10-08. ISBN 978-1982117399. OCLC 1085153035.
# Ivan Vandor

Ivan Vandor (Pécs, Hongria, 13 d'octubre de 1932 - Giove, Província de Terni, Úmbria, Itàlia, 15 de novembre de 2020) fou un músic, compositor, etnomusicòleg i professor universitari italià d'origen hongarès.
Nascut a Pécs, Vandor es va traslladar a Roma, Itàlia, amb la seva família el 1938, on va desenvolupar una important carrera com a compositor i etnomusicòleg. Començà a estudiar violí amb sis anys i piano amb vuit anys. Dels setze als vint anys fou un saxofonista de jazz. El 1959 es va llicenciar en Composició amb Goffredo Petrassi al Conservatori Superior de Música Santa Cecilia de Roma.
El 1971 es va llicenciar en etnomusicologia per la Universitat de Califòrnia (UCLA) a Los Angeles. Va estudiar la música del budisme tibetà a les regions de l'Himàlaia, i fou autor del llibre "La Musique du Bouddhisme Tibétain" (1977). Successor del seu fundador, Alain Daniélou, va dirigir l'Institut Internacional d'Estudis de Música Comparada a Berlín Occidental fins al 1983, quan va renunciar després de crear l'Escola de Música Intercultural de l'Institut Internacional d'Estudis de Música Comparada a Venècia. Al mateix temps, va emprendre l'activitat de professor de composició, primer al Conservatori Superior de Música de Bolonya i després al Conservatori de Santa Cecília de Roma. Juntament amb Goffredo Petrassi, Ennio Morricone, Frederick Rzewski i Alvin Curran, entre d'altres, va formar part del famós grups d'improvisació Nuova Consonanza i Musica Elettronica Viva (MEV), amb els quals va realitzar una intensa recerca de nous camins musicals.
Va escriure música orquestral i de música de cambra. De la desena de bandes sonores que va compondre per al cinema, destaca Anirem a la ciutat (Andremo in città, 1966), dirigida per Nelo Risi, on predominen formes clàssiques, fonamentalment amb una component melòdica, al costat d'una altra de dramàtica, i fins i tot melancòlica.
Va succeir Alain Danielou com a president de l'Institut Internacional d'Estudis Musicals Comparats de Berlín, mantenint-se al càrrec fins al 1983, assumint la "Scuola Interculturale di Musica" de Venècia. Fou vicepresident de la Societat Italiana d'Etnomusicologia, professora visitant de Composició a la Universitat de Michigan, a Ann Arbor.
Entre les seves composicions es troben Poèmes imaginaires (1987), Notes on 4 intervals (1988), Offrandes 2 (1993), Nouvelles errances per 20 archi solisti (1998), In trasparenza per clarinetto, violino e 15 archi (1999), In penombra per flauto, clarinetto, viola e violoncello (2001), In memoriam Tadeusz Moll per flauto/flauto contralto, clarinetto/clarinetto basso, corno, violino, viola e violoncello (2007), Otto pezzi brevi per violoncello e pianoforte (2011); Trio per archi (2013) i Violino e viola - Canone triplo (2015).

## Referències

* 1 2 3 «Vándor, Iván». Treccani - Enciclopedia on line. Istituto della Enciclopedia Italiana [Consulta: 9 desembre 2020].
* 1 2 3 4 Vice-4. «Ivan Vandor». IMDb. [Consulta: 9 desembre 2020].
* 1 2 «Ivan Vandor». CIDIM - Comitato Nazionale Italiano Musica. [Consulta: 9 desembre 2020].
* 1 2 Sáiz, Juan Ángel «Ivan Vandor (Italia, 1932-2020)». EPDLP - El Poder de la Palabra [Consulta: 9 desembre 2020].
# Rebel·lió Hōgen

La rebel·lió Hōgen (保元の乱, Hogen no ran) va ser una guerra civil que va tenir lloc al Japó entre el 28 de juliol i el 16 d'agost de 1156 a causa de les diferències pel que fa a la successió imperial i el control de la regència de Fujiwara, però, va marcar l'establiment del domini dels clans samurais i eventualment va donar origen al primer govern samurai de la història del Japó.
Després de la mort del governador enclaustrat, l'Emperador Toba, l'Emperador Go-Shirakawa i el retirat Emperador Sutoku (tots dos fills de Toba) van disputar-se la successió real al «Tron del crisantem». Fujiwara no Tadamichi, primogènit del regent Fujiwara no Tadazane, es va aliar amb Go-Shirakawa mentre que el seu germà petit Fujiwara no Yorinaga es va alinear amb el bàndol de Sutoku. Minamoto no Tameyoshi, líder del clan Minamoto i Taira no Tadamasa es van unir a Sutoku i Yorinaga, mentre que Minamoto no Yoshitomo, primogènit de Minamoto no Tameyoshi i Taira no Kiyomori, cap del clan Taira i nebot de Taira no Tadamasa, es van aliar amb Go -Shirakawa i Tadamichi.

## Referències

* ↑ Kitagawa, Hiroshi et al. (1975). The Tale of the Heike, p. 783

## Bibliografia

* Kitagawa, Hiroshi and Bruce T. Tsuchida, eds. (1975). The Tale of the Heike. Tokyo: University of Tokyo Press. ISBN 0-86008-128-1
# Caribosiren turneri

Caribosiren turneri és una espècie extinta de mamífer sireni de la família dels dugòngids que visqué al Carib durant l'Oligocè superior, fa entre 23 i 28,4 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la formació de la calcària de Lares i la formació de San Sebastián, totes dues a Puerto Rico (Estats Units). Es tracta de l'única espècie del gènere Caribosiren. Tenia una deflexió rostral molt pronunciada, tal vegada més que en cap altre sireni, i mancava d'ullals. Es devia nodrir de brins d'herba marina.
El nom genèric Caribosiren significa ‘sirena del Carib’ o, menys literalment, ‘sireni del Carib’, mentre que el nom específic turneri fou triat en honor del geòleg polar estatunidenc Mortimer D. Turner.

## Referències

* 1 2 Entrada «Caribosiren turneri» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 febrer 2025].
* ↑ Domning, 2001, p. 40.
* ↑ Sullivan, P. «Mortimer D. Turner, Polar Geologist, Dies». Washington Post, 3 juny 2004. [Consulta: 16 febrer 2025].

## Bibliografia

* Domning, D. P. «Sirenians, seagrasses, and Cenozoic ecological change in the Caribbean» (en anglès). Palaeogeography, Palaeoclimatology, Palaeoecology, 166, 1-2, 2001, pàg. 27-50. DOI: 10.1016/S0031-0182(00)00200-5.
# JDownloader

jDownloader és un programari gestor de descàrregues de codi obert programat en Java i que en estar programat en Java, el programa es pot utilitzar indistintament als sistemes operatius Windows, Linux i Mac OS de manera gratuïta. El programa permet la descàrrega de manera automàtica d'arxius de llocs web com Mega o Mediafire entre d'altres, tant pels usuaris de comptes prèmium com per usuaris esporàdics no registrats.
El programa permet afegir els enllaços de descàrrega separats per paquets i així poder pausar i continuar les descàrregues individualment. El software també suporta els temps d'espera de cada servidor de fitxers i la resolució de captches permetent la descàrrega sense la intervenció de l'usuari.

## Referències

* ↑ Softonic-jDownloader, Softonic [consulta: 27-03-2014]
* ↑ Pàgina oficial del programa, jdownloader.org [consulta:25-03-2014]
* ↑ Manual jDownloader en castellà, es.jdownloader.com [consulta: 25-03-2014]
* ↑ Manual d'ús i configuració de jDownloader Arxivat 2014-03-25 a Wayback Machine., www.computer-freerepair.com [consulta: 2 de març 2014]
# Reserva índia Pala

La reserva índia Pala es troba al mig de la vall de San Luis Rey al nord del comtat de San Diego (Califòrnia), a l'est de la comunitat de Fallbrook, i se li ha assignat la característica ID 272502. Els noms històrics que jan estat donats per a descriure a l'àrea han estat Reserva índia Missió i Reserva índia de la Missió. La reserva té una àrea de 52,163 km² (20,140 milles quadrades) i una població oficial resident de 1.573 persones segons el cens del 2000, dels que el 44 per cent són amerindis. Robert H. Smith és el cap tribal.
The reserva ocupa parts de quatre mapes topogràfics de 7,5 minuts: Boucher Hill, Pala, Pechanga, i Vail Lake, Califòrnia. L'àrea consisteix en l'àrea al voltant de Pala (Califòrnia). Els membres inscrits de la tribu són descendents de dos grups indis: una banda dels luiseños i els cupeños.
La tribu Banda Pala d'indis de Missió Luiseño de la reserva Pala té al voltant de 1.000 membres i és una tribu reconeguda federalment. Els cupeños foren expulsats en 1901 de llur terra ancestral, anomenada Kupa, en l'actual ranxo Warner a l'est de Pala. Aquest fet és descrit per la tribu com el "camí de les llàgrimes cupeño."
Durant el període de les missions durant els temps colonials espanyols, Pala fou lloc de l'Assistència San Antonio de Pala, una asistencia de la Missió de San Luis Rey de Francia, aigües avall cap a la costa. Els terrenys de l'antiga Assistència incloïen un cementiri històric.
Tradicionalment una tribu modesta i sovint pobre, actualment està en possessió del Pala Casino Resort and Spa. Utilitza els guanys de les empreses de joc i restauració per a serveis socials, educació i millores en la infraestructura de la reserva.
Un altre grup tribal gran, la banda Pauma d'indis Luiseño de Missió resideix al sud-est al llarg de la carretera estatal 76.

## Bibliografia

* Bean, Lowell J. and Shipek, Florence C. (1978) "Luiseño," in 'California,' vol. 8, ed. Robert Heizer, Handbook of North American Indians (Wash., D. C.: Smithsonian Institution): 550–563.
* Bean, L. J. and Smith, Charles R., "Cupeño," Ibid, pp. 588–591.
* Hyer, Jose R., 2001. 'We Are Not Savages': Native Americans in Southern California and the Pala Reservation, 1840–1920 (E. Lansing: Michigan State University Press).
* Karr, Steven M., 2000. "Water We Believed Could Never Belong to Anyone: the San Luis Rey River and the Pala Indians of Southern California," American Indian Quarerly, 24(3): 381

## Enllaços externs

* Web de la reserva
* Wireless Internet on the Pala Reservation Arxivat 2007-10-06 a Wayback Machine.
* Howser, Huell. «California Missions (108)». California Missions. Chapman University Huell Howser Archive, 08-12-2000.
# Antoni Llaneras

Antoni Llaneras (Palma, Mallorca, ? - 1835) fou un sacerdot i polític mallorquí. Rector de l'Església de Sant Nicolau (Palma). El 28 d'agost de 1810 fou diputat a les Corts de Cadis, càrrec que ocupà fins a 1813.
Va pertànyer a la comissió de Salut Pública i va participar en els debats sobre de la llibertat d'impremta, joies de l'Església, Audiències i jutjats, redacció del projecte de constitució i abolició de la Inquisició entre d'altres. Va ser un fervent partidari de la immunitat del clergat i de la permanència de la Inquisició. Va ser un dels signants de la constitució espanyola de 1812.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* ↑ Biografia Arxivat 2012-06-28 a Wayback Machine. a cadiz2020.es
# El Español (Madrid)

El Español va ser un diari aparegut a Madrid en 1835, fundat per Andrés Borrego. Va comptar amb col·laboracions d'Álvaro Flórez Estrada, Francisco Navarro Villoslada, José Zorrilla, José de Espronceda, Antonio de los Ríos Rosas, Donoso Cortés, Pérez Hernández, Joaquín Francisco Pacheco, Ignacio José Escobar, José García de Villalta, Luis González Bravo i Mariano José de Larra, que el considerava «el millor, indubtablement, d'Europa». Va deixar de publicar-se el 1837 —el seu successor va venir a ser El Correo Nacional— i va reaparèixer entre 1845 i 1848. En aquest segona època van col·laborar autors com Pedro Nolasco Aurioles, Ramón de Campoamor, Eduardo González Pedroso, Eulogio Florentino Sanz, Manuel Seijas Lozano o Luis Valladares y Garriga, entre d'altres.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Español (Madrid. 1835)». Hemeroteca Digital. Biblioteca Nacional de España.
* 1 2 Forneas, 1999, p. 150-151.
* ↑ Martín, 1997, p. 17.
* ↑ Ossorio y Bernard, 1903, p. 302.
* 1 2 3 4 Oliva Marra-López, 1957, p. 121.
* ↑ Ossorio y Bernard, 1903, p. 116.
* ↑ Ossorio y Bernard, 1903, p. 165.
* 1 2 Freire López, 1991, p. 572.
* ↑ Ossorio y Bernard, 1903, p. 221.
* ↑ Martín, 1997, p. 23.
* ↑ Forneas, 1999, p. 155.
* ↑ Cazottes i Rubio Cremades, 1997, p. 43-59.
* ↑ Ossorio y Bernard, 1903, p. 29.
* ↑ Ossorio y Bernard, 1903, p. 66.
* ↑ Ossorio y Bernard, 1903, p. 182.
* ↑ Ossorio y Bernard, 1903, p. 422.
* ↑ Ossorio y Bernard, 1903, p. 427.
* ↑ Ossorio y Bernard, 1903, p. 466.

## Bibliografia

* Cazottes, Gisèle; Rubio Cremades, Enrique. «El auge de la prensa periódica». A: Historia de la Literatura española. Siglo XIX. Víctor García de la Concha (dir.), Guillermo Carnero (coord.). I. Madrid: Espasa Calpe, 1997, p. 43-59.
* Forneas, María Celia «Andrés Borrego, pionero del periodismo parlamentario». Estudios sobre el mensaje periodístico. Universidad Complutense de Madrid, 5, 1999, pàg. 143-157. ISSN: 1134-1629.
* Freire López, Ana María «Larra, redactor de El Español. Dos textos inéditos». Epos: Revista de filología. Universidad Nacional de Educación a Distancia, 7, 1991, pàg. 571-576. ISSN: 0213-201X.
* Oliva Marra-López, Andrés «Andrés Borrego, político malagueño del siglo XIX». Revista de Estudios Políticos. Centro de Estudios Políticos y Constitucionales, 95, 1957, pàg. 109-148. ISSN: 0048-7694.
* Ossorio y Bernard, Manuel. Ensayo de un catálogo de periodistas españoles del siglo XIX. Madrid: Imprenta y litografía de J. Palacios, 1903.
* Martín, Gregorio C. «Prensa liberal y censura progresista: Origen y ocaso de El Español». A: David Thatcher Gies y Javier Herrero. Negotiating Past and Present: Studies in Spanish Literature for Javier Herrero (en anglès). Rookwood Press, 1997, p. 14-43. ISBN 9781886365049.

## Enllaços externs

* Nombres digitalitzats d'El Español a l'Hemeroteca Digital de la Biblioteca Nacional d'Espanya
* Nombres digitalitzats d'El Español a la Biblioteca Virtual de Premsa Històrica del Ministeri d'Educació, Cultura i Esport d'Espanya