OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Batalla de Trullars

La batalla de Trullars es va esdevenir el 22 de setembre del 1793, en el marc de la Guerra Gran. Va donar la victòria al general espanyol Antonio Ricardos contra l'exèrcit francès de Luc Siméon Auguste Dagobert.

## Antecedents

El govern espanyol va declarar la guerra contra la República Francesa el 17 d'abril del 1793 en resposta a l'execució de Lluís XVI de França. L'exèrcit espanyol, sota el comandament del general Antonio Ricardos, va envair el Rosselló per Sant Llorenç de Cerdans, amb uns 25.000 homes i un centenar de peces d'artilleria. Va ocupar les ciutats poc defensades d'el Portús i la vall del riu Tec (Arles i Ceret), i es retirà a les posicions inicials després de la derrota a la batalla de Parestortes, uns dies abans.

## Conseqüències

L'exèrcit espanyol, tot i la victòria, es retirà al Portús per l'arribada de reforços francesos.

## Referències

* ↑ «batalla de Trullars». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 2 febrer 2025].
* ↑ Díaz y Pérez, Nicolás. Extremadura: (Badajoz y Cáceres) (en castellà). D. Cortezo y ca., 1887, p. 583.
* ↑ Borruel i Llovera, Anna «Els mossos d'esquadra i la guerra de la convenció». Els Mossos d'Esquadra, història i evolució d'una institució tricentenària. Publicacions URV, 2022, pàg. 45–74.
* ↑ Jané., Òscar «La formación de la frontera del Pirineo catalano-aragonés desde la Época Moderna: una mirada política y social». Las fronteras en el mundo atlántico (siglos XVI-XIX), 2017, pàg. 205.
# Cal Marquès

«Cal Marquès» té aquests significats:
* Cal Marquès (Alella), casa d'Alella, al Maresme
* Cal Marquès (Castellfollit de Riubregós), masia de Castellfollit de Riubregós (Anoia)
* Cal Marquès (Espolla), casa d'Espolla, a l'Alt Empordà
* Cal Marquès (Fortià), casa de Fortià, a l'Alt Empordà
* Cal Marquès (Pau), casa de Pau a l'Alt Empordà
* Cal Marquès (Salt), casa de Salt, al Gironès
* Cal Marquès de la Torre, casa de la ciutat de Palma
* Cal Marquès de Monsolís, casa de Montgat, al Maresme
* Portal de Cal Marquès, obra del municipi de Mediona (Alt Penedès)
# Cal Paraire

«Cal Paraire» té aquests significats:
* Cal Paraire (Granera), casa al municipi de Granera, al Moianès
* Cal Paraire (Balsareny), casa al poble de Balsareny, al Bages
* Cal Paraire (l'Estany)
* Cal Paraire (Bordils)
# Dalila

Dalila (en hebreu דְּלִילָה, ' [la qui] va debilitar', 'va desarrelar' o 'va empobrir', de l'arrel dal, 'feble' o 'pobre') era la «dona de la Vall de Soreq» a la qual va estimar Samsó i que va ser la seva perdició.
Els filisteus, enemics d'Israel, es van dirigir a Dalila per descobrir el secret de la força de Samsó. Tres vegades va preguntar Dalila a Samsó el secret de la seva força i tres vegades ell li va donar una resposta falsa. A la quarta vegada li va donar l'autèntica raó, i li va dir que no s'havia tallat mai els cabells en compliment d'una consagració a Jahvè des d'abans del seu naixement. i Dalila el va trair i va explicar el secret als seus enemics.
Alguns consideren que una de les falses respostes donades per Samsó (que la seva força li abandonaria si els seus cabells no estaven entreteixits en un teixit) és una reminiscència de l'arcà art femení de la filada, que també és inherent als mites de Penèlope, Circe i Aracne.
«Soreq» només està específicament identificat com un lloc a la història de Samsó. Jeroni d'Estridó parla d'un «Cafarsoreq» que era a prop de Saraa. A l'Israel modern hi ha una vall de Soreq i fins i tot una vinya de Soreq (des de 1994-1995). Tanmateix, «Soreq» és el cep al Gènesi 49:11, Isaïes 5:2 i Jeremies 2:21. Samsó havia estat dedicat des del ventre de la seva mare com nazireu, per la qual cosa tenia prohibit tocar el vi i tallar-se el cabell. Dalila pot haver estat una «dona-cep» (similar amb el mític nom grec Enone), personificant les temptacions femenines de la vida que trairien la seva dedicació nazirea.
John Milton la va presentar com a desencaminada i estúpida però amablement temptadora, molt semblant a la seva versió d'Eva, a la seva obra de 1671 Samsó Agonista.

## Influències culturals

* Dalila és la protagonista femenina de l'òpera de Camille Saint-Saëns Samson et Dalila. L'obra, basada en la història bíblica de la seducció de Samsó per Dalila, és l'única òpera del compositor que forma part del repertori estàndard francès -alguns teatres d'altres països la programen habitualment, especialment el MET-, encara que alguna vegada es reposin altres òperes seves com La Princesse i Henry VIII.

## Referències

* ↑ Llibre dels Jutges 16:4
* ↑ Llibre dels Jutges 16:6-17
* ↑ Lapsley, Jacqueline E. (et al.) (eds.). Women's Bible commentary. Louisville, Ky: Westminster John Knox Press, 2012, p. 121-123, 138. ISBN 9780664237073.
* ↑ Guillory. J. "Dalila's House: Samson Agonistes and the Sexual Division of Labor". A: Rewriting the Renaissance: the discourses of sexual difference in early modern Europe. Chicago: University of Chicago Press, 1987. p. 312. ISBN 9780226243146
* ↑ Tranchefort, F. R. L'opera. París: Seuil, 1983, p. 285. ISBN 9782020065740.

## Vegeu també

* Filisteus
# Camussa (desambiguació)

«Camussa» té aquests significats:
* Indústria:
** Camussa, cuir molt fi que originalment es manufacturava amb pell d'isard: vegeu Aluder
* Òptica:
** Un color: vegeu Camussa (color)
* Zoologia:
** Un bòvid del gènere rupicapra: vegeu Isard
# Can Masferrer

«Can Masferrer» té aquests significats:
* Can Masferrer (Gualba), masia de Gualba (Vallès Oriental)
* Can Masferrer (l'Escala), casa a la vila de l'Escala (Alt Empordà)
* Can Masferrer (Montornès del Vallès), masia de Montornès del Vallès (Vallès Oriental)
* Can Masferrer (Riudarenes), masia habilitada com a restaurant de Riudarenes (Selva)
# Canalda (desambiguació)

«Canalda» té aquests significats:
* Toponímia:
** Canalda, entitat municipal descentralitzada al municipi d'Odèn (Solsonès)
** Barranc de Canalda, Barranc a la Terra Alta
** Coll de la Creu de Canalda, collada a la Vall de Lord
** Riera de Canalda, riu al municipi d'Odèn (Solsonès)
** Roca de Canalda, muntanya al municipi d'Odèn (Solsonès)
** Serra de Canalda, serra al municipi d'Odèn (Solsonès)
* Biografies:
** Agustí Canalda i Calbó
** Otto Canalda
** Ramon Canalda i Boada (Sant Cugat del Vallès, 1967), jugador d'hoquei sobre patins català actiu a les dècades de 1980 i 1990
# Carna

«Carna» té aquests significats:
# Catete

«Catete» té aquests significats:
* Catete (Angola), comuna del municipi d'Ícolo e Bengo, a la província de Luanda
* Catete (Rio de Janeiro), barri de Rio de Janeiro
# Cinna (desambiguació)

«Cinna» té aquests significats:
* Cinna, gènere de plantes
* Cinna (família), nom d'una família romana
* Cinna (Corneille), tragèdia de Pierre Corneille
* Biografies:
** Cinna (jurista), jurista roma
** Cinna (questor), magistrat romà
** Catul Cinna, filòsof estoic romà
** Gai Helvi Cinna, poeta romà
** Gneu Corneli Cinna Magne, cònsol romà de l'any 5
** Luci Corneli Cinna (cònsol el 127 aC), cònsol romà el 127 aC
** Luci Corneli Cinna (cònsol del 86 aC)
** Luci Corneli Cinna (pretor), pretor romà
# Cir

Cir o Ciros és el nom dels següents personatges:
* Cir o Ciros I, rei d'Anxan (640 aC–580 aC)
* Cir o Ciros II el Gran, rei d'Anxan (559 aC–529 aC) i de Pèrsia (550 aC–529 aC)
* Cir o Ciros el Jove, fill de Darios II de Pèrsia Nothus, sàtrapa de Lídia, Frígia i Capadòcia 407 aC-401 aC, i pretendent a la corona persa.
* Cir o Ciros, retòric grec.
* Cir o Ciros d'Alexandria, metge grec.
* Cir o Ciros d'Edessa, metge grec.
* Cir o Ciros de Làmpsac, metge grec.
* Cir o Ciros, metge que exercí a Roma al segle i aC.
* Sant Cir, metge nadiu d'Alexandria.
* Cir o Ciros, arquitecte grec.
* Cir d'Esmirna, bisbe d'Esmirna, i funcionari romà d'Orient
* Cir d'Alexandria (patriarca), patriarca d'Alexandria (630-640)
* Cir de Constantinoble, patriarca de Constantinoble (705-712)
* Sant Cir o Ciros o Quirze i Julita de Tars
Viccionari
# Suffrage and the Man

Suffrage and the Man és una pel·lícula muda produïda per l'Éclair America i dirigida per Alec B. Francis. És protagonitzada per Barbara Tennant i Julia Stuart entre d'altres. Es tracta d'una comèdia sobre el tema de les suffragettes escrita per Dorothy Steele que es va estrenar el 6 de juny de 1912. A part dels membres de la companyia, la pel·lícula va comptar amb destacades membres de la Women's Political Union (WPU).

## Argument

Herbert s'assabenta que la seva promesa és una sufragista. Li retreu al pare d'ella aquest fet però ell la defensa. La disputa acaba provocant el trencament del compromís. Decebut i descontent, busca oblit anant a un balneari. Allà sucumbeix a les estratagemes d'una mare que vol casar la seva filla. La noia s'esvaeix en braços de Herbert i en aquests moments són sorpresos. Davant l'aparent situació compromesa, Herbert es veu forçat a prometre’s en matrimoni. Més endavant descobreix per casualitat l'engany de la mare i decideix retirar l'oferta de matrimoni. La mare i filla presenten immediatament una demanda per trencament de promesa. Mentrestant, les dones han aconseguit el dret de vot. El judici de la demanda es veu davant un jurat mixt, d'homes i dones, amb l'antiga núvia com a primera dels dotze membres del jurat. El seu veredicte és absolució. I, com es podria esperar, "el sufragi guanyarà a Herbert"

## Referències

* 1 2 McDonald, M.I. «H.B. Francis produces fine suffrage Picture for Eclair». The Moving Picture News V, 21, 25-05-1912, pàg. 19.
* 1 2 «“The suffragist go filming”». Moving Picture World, 25-05-1912, pàg. 714.
* ↑ «The Suffragists Storm the Screen» (en anglès). Silent San Francisco. [Consulta: 19 juny 2019].
* ↑ «Calendar of independent releases». Moving Picture World 12, 9, 01-06-1912, pàg. 844.
* ↑ «Suffrage and the Man». Moving Picture World 12, 10, 08-06-1912, pàg. 962.
# Beatriz de Moura

Beatriz de Moura Gurgel (Rio de Janeiro, 1939) és una editora espanyola d'origen brasiler, fundadora i directora literària de Tusquets Editors.
Era filla d'un diplomàtic i va estudiar ciències polítiques, traducció literària i història a l'Escola d'Intèrprets de Ginebra el 1958. El 1961 es va establir a Barcelona, on va treballar per a diverses editorials, com Salvat, Gustavo Gili, i Lumen, amb l'editora Esther Tusquets.
En ple moviment de la Gauche Divine, el 1968 es va casar amb el germà d'Esther Tusquets, l'arquitecte Òscar Tusquets i el 1969 va fundar l'editorial Tusquets Editors. Amb una línia editorial alhora rigorosa i oberta, ha posat a l'abast del públic les obres de grans escriptors contemporanis en castellà com Ernst Jünger, Milan Kundera o Emil Cioran. Ella mateixa ha traduït al castellà (des dels originals en francès) Los testamentos traicionados, La lentitud, La identidad i La ignorancia de l'escriptor txec i francès Milan Kundera. El 2006 va rebre la Creu de Sant Jordi.
El 1998 va cedir la seva biblioteca particular a la Universitat Pompeu Fabra. El 2017 va donar l'arxiu de l'editorial a la Biblioteca Nacional d'Espanya, en no respondre cap resposta de la Biblioteca de Catalunya.

## Família

Beatriz de Moura va estar casada amb Òscar Tusquets i va ser cunyada d'Esther Tusquets i tia de Milena Busquets.

## Referències

* ↑ «Beatriz de Moura». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Nopca, Jordi «Beatriz De Moura: "Llegir ja no és indispensable"». Ara, 03-07-2013.
* 1 2 «Beatriz de Moura Gurgel». [Consulta: 13 febrer 2022].
* ↑ Gaillard, V. «Tusquets s'uneix a Planeta». El Punt Avui, 28-04-2012, pàg. 34.
* ↑ Martí, Tomeu «Gauche Divine». dBalears, 22-09-2004. Arxivat de l'original el 13 de febrer 2022 [Consulta: 13 febrer 2022].
* ↑ Harguindey, Àngel S. «El placer de vivir entre libros» (en castellà). El País, 01-10-2006.
* ↑ «Beatriz de Moura, la gran dama de l'edició espanyola, impartirà la lliçó de cloenda del màster en Edició - categories». Arxiu de notícies. UPF, 27-06-2013. Arxivat de l'original el 2022-02-13. [Consulta: 13 febrer 2022].
* ↑ Vila-Sanjuán, Sergi «Tusquets, a Madrid. Beatriz de Moura dona a la Biblioteca Nacional d’Espanya els arxius de l’emblemàtica editorial que va fundar el 1969.». La Vanguardia, 11-10-2017, pàg. 37 [Consulta: 10 febrer 2025].

## Enllaços externs

* «Beatriz de Moura 1939» (en castellà). filosofia.org.
* «Beatriz de Moura habla para Fet a Mèxic» (vídeo) (en castellà). Fet a Mèxico.
# Escriptura de dues caixes

Una escriptura de dues caixes o alfabet bicameral és un tipus d'escriptura que comprèn lletres minúscules (o de caixa baixa) i lletres majúscules (o de caixa alta). D'aquesta manera, cada caràcter disposa de dues alçades de caixa diferents, i també pot tenir dos traçats diferents. Per oposició, les escriptures que no tenen aquesta distinció es coneixen com a monocamerals o unicamerals.
Les lletres d'un format normal i no marcat s'anomenen minúscules, mentre que les lletres d'un format més gran, utilitzades en els casos determinats per l'ortotipografia, són les majúscules.
Entre les escriptures de dues caixes hi ha, entre d'altres, les següents:
* l'alfabet llatí;
* l'alfabet grec;
* l'alfabet ciríl·lic;
* l'alfabet armeni;
* l'alfabet copte.
L'alfabet georgià no és bicameral. Allò que Unicode considera com a majúscules és la variant asomtavruli, i les minúscules la variant mkhedruli.
Com a exemple, les set primeres lletres dels cinc alfabets citats amb les seves dues mides de caixa (primer les majúscules i a continuació les minúscules):
| Llatí | Grec | Ciríl·lic | Armeni | Copte |
| ABCDEFG | ΑΒΓΔΕΖΗ | АБВГДЕЖ | ԱԲԳԴԵԶԷ | ⲀⲂⲄⲆⲈⲊⲌⲎ |
| abcdefg | αβγδεζη | абвгдеж | աբգդեզէ | ⲁⲃⲅⲇⲉⲋⲍⲏ |

## Kana japonès

En escriptura japonesa, s'utilitzen tres tipus de caràcters: els sinogrames han, anomenats kanji, que tenen un valor conceptual, i els kanas, típicament japonesos, que tenen únicament valor fonètic i representen mores, els quals es subdivideixen alhora en dos tipus de sil·labari: l'hiragana per a les paraules d'origen japonès i el katakana per a les paraules d'origen estranger (generalment no xinesa, excepte certes excepcions). Com que aquests caràcters no permeten expressar ells sols totes les mores del japonès, hi ha unes combinacions de diversos caràcters que pal·lien aquesta mancança. És en aquest cas quan s'utilitza diferents alçades dels caràcters: el segon element de la combinació té una alçada del tipus menor. Per exemple, per escriure «kyu» en hiragana, es combina el caràcter き (ki) i una versió d'alçada menor del tipus del caràcter ゆ (yu), la qual cosa dona きゅ (kyu) en hiragana, l'equivalent en katakana és キュ (kyu) (kyu?). Els tres caràcters principals que tenen un tipus més petit són en hiragana : や (ya), よ (yo), ゆ (yu) i en katakana: ヤ (ya), ヨ (yo), ユ (yu), respectivament ゃょゅ i ャョュ. Cal mencionar igualment l'ús d'una versió més petita de つ (tsu) que serveix per indicar l'allargament de la consonant de la mora següent, per exemple combinar つ amb て (et) dona つて (tte), l'equivalent en katakana és ツテ (tte).
En certs casos més escassos, d'altres són també declinats a una versió a més petita alçada de tipus : ぃィぇェぉォぁァ.
# Creu de terme de la Font de les Canelles

La Creu de terme de la Font de les Canelles, o Creu de la Font dels Comtes, és una creu de terme gòtica de Santa Coloma de Queralt (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu de pedra laboriosament treballada dedicada a Santa Maria. Segons el Norbert Font i Saguer és una de les quaranta millors creus de Catalunya.
Al costat mateix del recinte de les fonts hi ha una magnífica creu tardo-gòtica, que els historiadors de l’art situen en el segle XV. Es tracta d’una de les creus que hi havia a la sortida dels portals de la vila. Segons Josep Gudiol, és una de les darreres manifestacions de les anomenades «creus-calvari», atès que, juntament amb el capitell, eren un compendi de la Passió de Jesucrist.

## Història

La creu original va ser aterrada i trencada el 15 de febrer de 1934. L’ajuntament en recollí els fragments i els portà a restaurar a Tarragona, tasca que va ser encomanada a Pau Font de Rubinat. Durant la guerra civil, el capitell i el fust varen ser trossejats i convertits en grava. Acabada la guerra, la creu original ja restaurada i una còpia varen ser localitzades al museu Prim Rull de Reus. Després de moltes gestions, s'aconseguí retornar-la al poble juntament amb una còpia, que va ser instal·lada en aquest indret el 1948. L’original de la creu es va conservar a l’ajuntament fins que el 1959, amb motiu de la restauració del convent de Santa Maria de Bell-lloc hi va ser portada i s'hi conserva actualment.
Fou enderrocada el dia 21 de gener de 1934 i restaurada el 21 d'agost de 1949, posant al seu lloc una còpia feta per l'escultor Lenacel. El 1934 l'original passà al Museu Prim Rull de Reus, després retornà a la vila i es guardà a l'Església de Santa Maria de Bell-lloc (Convent).
És coneguda com a creu dels Comtes o de les Canelles o del Gubià. El seu emplaçament és al peu de les fonts de les Canelles i del que havia estat Camí Real d'Igualada.

## Referències

* 1 2 3 «Creu de terme de la Font de les Canelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].
* ↑ Carreras, Josep Maria «Les Fonts dels Comtes de Santa Coloma de Queralt». Podall, n. 6-7, pàg. 368-74..
* ↑ «Creu de Terme de la Font de Canelles - Santa Coloma de Queralt». Patrimoni Arquitectònic de la Conca de Barberà. Consell Comarcal de la Conca de Barberà.
* ↑ Carreras, Josep Maria. Santa Coloma de Queralt. Guia monumental i històrica. Santa Coloma de Queralt: Ajuntament de Santa Coloma de Queralt i Associació Cultural Baixa Segarra, 1997, p. 65. ISBN 84-922675-0-X.

## Enllaços externs

* «Creu de terme de la Font de les Canelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Criptopunks

Els Criptopunks són una col·lecció d'NFTs creats per Matt Hall i John Watkinson el 2017, considerada una de les primeres d’aquest tipus a la blockchain d’Ethereum. Cadascun d'aquests avatars digitals únics es ven a través d’una subhasta, on els preus augmenten a mesura que guanyen popularitat. La col·lecció, que inclou més de 10.000 peces, ha esdevingut un element destacat en el món de l’art digital i de les criptomonedes. N'hi ha molts tipus diferents.

## Història

Es va crear el primer al 2017 quan el dos desenvolupadors de Programari Matt Hall i en John Watkinson van voler experimentar amb Ethereum amb la col·laboració de Larva Labs actualment una de les majors empreses de Crypto art. Des de llavors s'han creat mes de 10.000 unitats, dels quals 6 han sobrepassat els 6 milions d’euros.

## Màrketing

En aquesta col·lecció d’NFT’s cadascun és diferent, aquesta és una estratègia de màrqueting de l'empresa Larva Labs qui, a la seva web té un comptador de cada una de les característiques de les seves obres (exactament hi han 87 característiques diferents).
Algunes d’aquestes característiques son:
-Raça: homes, dones, micos, zombies (de color verd) i extraterrestres (de color blau).
-Complements: Tipus de pentinat, tipus de collaret, tipus de gorro… Entre d'altres tipus de complements imaginables.

## Més cars

| Posició: | Codi: | Valor en Dòlars: | Valor en Ethereum: | Enllaç per veure'l |
| 1 | CryptoPunk #9998 | $533 millions | 125.000 ETH | https://www.larvalabs.com/cryptopunks/details/9998 |
| 2 | CryptoPunk #7523 | $11,8 millions | 2.800 ETH | https://www.larvalabs.com/cryptopunks/details/7523 |
| 3 | CryptoPunk #7804 | $7,5 millions | 1.770 ETH | https://www.larvalabs.com/cryptopunks/details/7804 |
| 4 | CryptoPunk #3100 | $7,5 millions | 1.770 ETH | https://www.larvalabs.com/cryptopunks/details/3100 |
| 5 | CryptoPunk #5217 | $5.44 millions | 1.280 ETH | https://www.larvalabs.com/cryptopunks/details/5217 |

## Referències

* ↑ «CryptoPunks: what are they and why are they so expensive?».
* ↑ Cornish, Chloe «CryptoKitties, CryptoPunks and the birth of a cottage industry». Financial Times, 06-06-2018.
* 1 2 «CryptoPunks» (en anglès). [Consulta: 25 novembre 2021].
* ↑ «CryptoPunks: What’s Behind Their Unstoppable Rise?» (en anglès). [Consulta: 25 novembre 2021].
* ↑ «Los 10 NFT más caros hasta el momento y por qué valen tanto» (en castellà), 17-09-2021. [Consulta: 25 novembre 2021].
# Curial

«Curial» té aquests significats:
* Curial o Curial e Güelfa, novel·la cavalleresca del segle xv
* Curial (magistrat), membre de la cúria romana
* Curial (personatge), protagonista masculí de la novel·la cavalleresca Curial e Güelfa
* Curial (revista), revista literària clandestina publicada per la Universitat de Barcelona entre 1949 i 1950
* Curial Edicions Catalanes, editorial catalana fundada el 1972 a Barcelona per Max Cahner
# Estatut d'Autonomia de Castella i Lleó

Estatut d'Autonomia de Castella i Lleó és la norma institucional bàsica de la comunitat autònoma de Castella i Lleó. La Llei Orgànica 4/1983 de 25 de febrer de l'Estatut d'Autonomia de Castella i Lleó va ser aprovada per les Corts Generals el 25 de febrer de 1983.

## Context històric

Apel·lant a la identitat històrica dels antics regnes de Lleó i de Castella, i fidel a aquesta història, Castella i Lleó va instituir amb l'Estatut el seu màxim òrgan representatiu les Corts, i va institucionalitzar a la Junta com òrgan de govern i administració, al capdavant de la qual se situa el President de la Junta de Castella i Lleó, que és triat per les Corts de Castella i Lleó i nomenat pel Rei. L'Estatut també va dotar a Castella i Lleó d'un òrgan de justícia propi, el Tribunal Superior de Justícia de Castella i Lleó.

## Reformes

Ha estat reformat en quatre ocasions: 1988, 1994, 19992019 i 2007 per a augmentar les competències autonòmiques i les atribucions del President de la Junta i comprèn 55 articles, organitzats en 4 títols, a més de les disposicions addicionals, transitòries, derogatòries i final.

### Reforma de 2007

En la VIII legislatura espanyola, Castella i Lleó va manifestar, igual que altres Comunitats Autònomes, la intenció de reformar el seu Estatut. Una de les principals reclamacions va ser la gestió de la conca del riu Duero que ocupa en la seva pràctica totalitat part del territori de la Comunitat Autònoma, reclamació, entre d'altres, que ha estat atesa, en la reforma del 21 de novembre de 2007, una vegada aprovada la Llei orgànica en el Senat.2019 Altres aspectes introduïts amb la reforma foren: que per al finançament cal ponderar l'estensió territorial, la dispersió, la baixa densitat i l'envelliment; la possibilitat de crear un òrgan de gestió de tributs propis i cedits; la creació del Consell del Diàleg Social; la possibilitat de crear el Consell de Justícia; i definició de Castella i Lleó com una comunitat històrica i cultural.
Tant el Partit Popular com el PSOE de Castella i Lleó es posaren d'acord per a la tercera reforma.
Va ser aprovada com Llei Orgànica 14/2007, de 30 de novembre.

## Referències

* 1 2 3 Arroyo Gil, Antonio. Distribución y delimitación de competencias. Madrid: Marcial Pons, 2019, p. 120, 123. ISBN 978-84-9123-650-4.
* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 417. ISBN 84-930048-0-4.
* 1 2 3 «Las claves de la reforma del Estatuto de Autonomía de Castilla y León». 20 Minutos, 21-11-2007 [Consulta: 18 juny 2019].

## Vegeu també

* Consell General de Castella i Lleó
* Corts de Castella i Lleó
* Junta de Castella i Lleó
* Tribunal Superior de Justícia de Castella i Lleó
* Consell Consultiu de Castella i Lleó
* Procurador del Comú de Castella i Lleó

## Enllaços externs

* La reforma de l'estatut de Castella i Lleó del 30 d'octubre de 2007
* Les claus de la reforma de l'Estatut d'Autonomia de Castella i Lleó, 20 minutos, 21 de novembre de 2007.