OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# RMC

RMC té els següents significats:
* RMC 136 (de l'acrònim del catàleg astronòmic Radcliffe Magellanic Clouds), supercúmul estel·lar del Gran Núvol de Magalhães, vegeu R136
* Reial Moto Club de Catalunya, club històric de motociclisme de Barcelona
* RMC, club de futbol de Madrid filial del Reial Madrid, vegeu Reial Madrid Castella Club de Futbol
* Ràdio Montecarlo, cadena de ràdio de França i Mònaco
* RMC Découverte (de l'acrònim de Ràdio MonteCarlo), cadena de televisió de França
* RMC Story (de l'acrònim de Ràdio MonteCarlo), cadena de televisió de França
* RMC Sport (de l'acrònim de Ràdio MonteCarlo), cadena de televisió especialitzada en esports de França
* RMC, cadena de ràdio històrica de Suïssa, vegeu RSI Rete Uno
* Regió Metropolitana de Campinas, àrea metropolitana a l'entorn de Campinas, al Brasil
* Regió Metropolitana de Curitiba, àrea metropolitana a l'entorn de Curitiba, al Brasil vegeu Curitiba
* 24è Regiment d'Infanteria Colonial (França), antiga unitat de l'exèrcit francès amb seu a Perpinyà, al Rosselló
* Royal Military College of Canada, acadèmia militar de les forces armades del Canadà
* Conservatori de Música Rítmica de Copenhaguen (del seu nom en anglès Rhythmic Music Conservatory), conservatori de música de la ciutat de Copenhaguen, a Dinamarca
* Comandos Revolucionaris Musulmans (del seu nom en anglès Revolutionary Muslim Commandos), milícia activa a l'estat d'Assam, a l'Índia
* Rocky Mountain Construction, empresa constructora de muntanyes russes dels Estats Units
* Revista Musical Catalana, revista especialitzada en música publicada per l'Orfeó Català
* Revista Mundo Ciclistico, revista especialitzada en ciclisme editada a Colòmbia
* Rare and Manuscript Collections, secció de documentació manuscrita de la biblioteca de la Universitat Cornell, dels Estats Units
* RMC, Còrnic medieval reviscolat (del seu nom en anglès Revived Middle Cornish), conjunt de varietats del còrnic basades en la seva versió de l'edat mitjana, vegeu Còrnic#A_la_recerca_d'un_estàndard
* Formigó preparat (del seu nom en anglès Ready-Mix Concrete), tipus de formigó preparat en fàbrica i servit llest per a usar
* Rack (del seu nom en anglès Rack Mount Chassis)), suport metàl·lic de mides estandarditzades usat per a allotjar equipaments informàtics
* Rotating Modulation Collimator, instrument experimental incorporat al Small Astronomy Satellite 3
# El Peix

El Peix, o El Peix Daurat, és una escultura monumental situada al Port Olímpic de Barcelona, als peus de l'Hotel Arts. Obra de l'arquitecte i dissenyador canadenc Frank Gehry, inaugurat l'11 de juliol de 1992 per als Jocs Olímpics de Barcelona, ha esdevingut un dels símbols de la Vila Olímpica. Amb un estil marcadament abstracte, representa un peix amb les escates daurades.
Està construït amb làmines entrecreuades d'acer inoxidable daurat sobre estructura metàl·lica blanca. Mesura 35,20 m d'alçada, 56,40 m de llargada i 36,50 d'amplada.

## Referències

* ↑ «Art públic». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Peix Daurat». Associació de comerç i turisme de Ciutat Vella.
* ↑ «Escultura "El peix daurat"». Àrea Metropolitana de Barcelona.
# Snoopy

L'Snoopy és un dels personatges principals de la tira còmica Peanuts creada per Charles Schulz. És el gos d'en Charlie Brown, i el seu excentricisme el converteix en el seu contrapunt. Va aparèixer per primer cop el 4 d'octubre de 1950. Primerament, era només la mascota del protagonista, però progressivament va anar adquirint rellevància i trets antropomòrfics que el van fer un personatge molt popular.
Se'l sol representar endormiscat al damunt de la seva caseta, en comptes d'estar-s'hi a dins com els altres gossos. Té diversos alter ego, com el d'escriptor frustrat o aviador de combat, en eterna lluita contra Manfred von Richthofen (el Baró Roig). També es transforma a vegades en Joe Cool, un personatge que sempre està a l'última moda i que és una estrella. Pot usar les seves orelles com a hèlix per desplaçar-se, creant gags còmics.
Manté una relació dominant amb el seu amo, invertint absolutament els papers, ja que l'única missió de Charlie Brown sembla alimentar i fer feliç el seu gos, que es comporta com un ésser hedonista i independent. Manté també una lluita ferotge amb en Linus, un nano de la colla, per arrabassar-li la seva manta.
A mesura que el personatge es desenvolupava i augmentava la seva profunditat psicològica, el seu creador el va dotar d'una família que ocasionalment protagonitza les tires de Peanuts. Destaquen Spike, un gos que viu enmig del desert amb un cactus com a amic, i els grangers Andy i Olaf.

## Referències

* ↑ Frattini, Eric; Palmer, Óscar. Guia Básica del Cómic (en castellà). Madrid: Nuer ediciones, 1999, p.46. ISBN 8480680547 [Consulta: 21 agost 2014].

## Enllaços externs

* Plana oficial de "Peanuts" (anglès)
# Federació de Futbol de les Comores

La Federació de Futbol de les Comores, també coneguda per les sigles FFA (en francès: Fédération de Football des Comores, en àrab: اتحاد جزر القمر لكرة القدم) és l'òrgan de govern del futbol a les illes Comores. Va ser fundada l'any 1979 i està afiliada a la Federació Internacional de Futbol Associació (FIFA) i a la Confederació Africana de Futbol (CAF) des de 2005 i 2006 respectivament.
El 2003, la FFA es va integrar a la Unió d'Associacions de Futbol Àrabs, l'òrgan de govern del futbol dels països que formen part de la Lliga Àrab.
Des de 2007, la FFA és una de les catorze federacions integrants del Consell de les Associacions de Futbol de l'Àfrica del Sud (COSAFA), una de les cinc zones geogràfiques en les quals està dividida la CAF.
El 1979, la FFA va fundar la Lliga de Comores de futbol (en francès: Championnat des Comores de football), que és la principal competició futbolística del país.
La principal competició per eliminatòries és la copa de les Comores (en francès: coupe des Comores de football, en anglès: Comoros Cup), que va ser creada el 1979.
El 2011, la FFA va crear la Supercopa de les Comores (en francès: Supercoupe des Comores de football, en anglès: Comoros Super Cup), competició a partit únic que enfronta els campions de lliga i copa de la temporada anterior.

## Referències

* ↑ «Fédération de Football des Comores» (en francès). FIFA. Arxivat de l'original el 13 de gener 2020. [Consulta: 13 gener 2020].
* ↑ «Comoran Football Association» (en anglès). CAF. [Consulta: 13 gener 2020].
* ↑ «Welcome to UAFA» (en anglès). UAFA. [Consulta: 13 gener 2020].
* ↑ «Comoros Islands» (en anglès). COSAFA. [Consulta: 13 gener 2020].
* ↑ Schöggl, Hans. «Comoros - List of Champions» (en anglès). rsssf, 20-06-2019. [Consulta: 13 gener 2020].
* 1 2 «Comoros» (en anglès). League321. [Consulta: 13 gener 2020].
* ↑ Schöggl, Hans. «Comoros - List of Cup Winners» (en anglès). rsssf, 10-10-2019. [Consulta: 13 gener 2020].
* ↑ «Super Coupe des Comores 2018 : l'AS Miracle étrille Volcan Club» (en francès). Comoros Football, 23-11-2018. [Consulta: 13 gener 2020].
# Portolà (llibre)

El portolà és un manual generalment amb forma de llibre, usat en la navegació medieval per la mediterrània conformat per llistes sistemàtiques de ports, d'aquí el seu nom, les distàncies entre ells i les direccions per adreçar-s'hi; així mateix indiquen els accidents geogràfics de referència, els perills per a la navegació, les condicions dels ports o les fonts d'aigua dolça, entre altres informacions d'interès comercial. Les seves característiques permetien traçar múltiples rutes i itineraris.
Els portolans no són elements estrictament originals, però els seus precedents, els periples clàssics, no acostumaven a indicar el rumb, o els derroters medievals, informaven només d'un itinerari concret.
La representació gràfica de la informació dels portolans sobre un mapa donà lloc a la cartografia portolana, per la qual cosa, per extensió errònia del terme, les cartes portolanes són denominades portolans.
El portolà conservat més antic és el Liber de existencia riveriarum et forma maris nostri Mediterranei de principis del segle xiii, el seu anònim autor presenta la seva tècnica de recollida d'informació com innovadora i informa que, juntament amb el volum, ha construït una cartula mapamundi ubicant les referències segons se situen per la direcció dels vents i segons les milles de distància dels llocs. Així mateix indica que ha recollit la informació a partir del que li han dit els mariners i treballadors del port, i que l'obra ha estat realitzada per indicació d'un canonge de la catedral de Pisa.
El següent portolà conservat és el Compaso de navigare, ja en italià, de mitjan segle xiii, del qual se'n conserven diversos manuscrits, el més antic dels quals data de finals de la mateixa centúria.
La informació implícita d'aquestes obres és rellevant per a la comprensió dels orígens de la cartografia baixmedieval:
* Els vincles amb la cultura eclesiàstica.
* La relació entre els portolans i la cartografia portolana.
* L'origen itàlic de la cartografia portolana.
* L'ús de la brúixola.
* El caràcter empíric i dinàmic en l'obtenció d'informació.
* La importància de l'alfabetització dels productors y navegants.

## Vegeu també

* Angelino Dulcert
* Cartografia portolana
* Carta portolana
* Itinerarium

## Referències

* ↑ Portolà (DIEC: Carta nàutica d'un port. Antiga carta nàutica dibuixada i il·luminada a mà sobre pergamí.

## Bibliografia

* Gautier Dalché, Patrick. Carte marine et portulan au XIIe siècle. Le Liber de existencia rivieriarum et forma maris nostri Mediterranei, Pise, circa 1200. Roma: École Française de Rome, 1995. ISBN 2-7283-0335-5.
* Ginard Bujosa, Antoni. La cartografia mallorquina a Mallorca. Barcelona: J.J. de Olañeta, Editor, 2002. ISBN 84-9716-145-9.
* Motzo, Bacchisio Raimondo. Il Compasso da Navigare, Opera italiana della metà del secolo XIII. Cagliari: Annali della facoltà di lettere e filosofia dell'Università di Cagliari, VIII, 1947.
* Pujades i Bataller, Ramon J. La carta de Gabriel Vallseca de 1439. Barcelona: Lumenartis, 2009. ISBN 978-84-612-3682-4 [Consulta: 17 desembre 2009]. Arxivat 2008-12-19 a Wayback Machine.
# Jesús Tordesillas Fernández

Jesús Tordesillas Fernández (Madrid, 28 de gener de 1893-ibídem, 24 de març de 1973) va ser un actor espanyol.

## Biografia

La seva carrera cinematogràfica es va desenvolupar entre 1921 i 1973, gairebé sempre com a actor secundari. Va debutar en la pel·lícula Flor de España o La historia de un torero (1925). Va ser l'actor preferit del director Juan de Orduña, va aparèixer en algunes de les seves pel·lícules com Misión blanca (1946), La Lola se va a los puertos (1947) i Locura de amor (1948), en aquesta suma es converteix en un dels actors més predilectes del cinema espanyol i va arribar a rodar més de cent pel·lícules sota les ordres, entre d'altres, de Florián Rey, Ignasi F. Iquino, Juan de Orduña, Lluís Marquina o Edgar Neville,
També va fer carrera en el teatre en la companyia de Manuel Luna. En els seus últims anys anys de la seva vida va deixar el cinema i es dedicà a la literatura.
Va morir a Madrid el 24 de març de 1973.

## Filmografia selecta

* Marianela (1940)
* Tuvo la culpa Adán (1944)
* El clavo (1944)
* El crimen de Pepe Conde (1946).
* El crimen de la calle de Bordadores (1946)
* Misión blanca (1946)
* La nao capitana (1947)
* Las inquietudes de Shanti Andía (1947)
* Fuenteovejuna (1947)
* La Lola se va a los puertos (1947)
* Locura de amor (1948)
* Currito de la Cruz (1949)
* Pequeñeces (1950)
* Agustina de Aragón (1950)
* Balarrasa (1950)
* Alba de América (1951)
* La leona de Castilla (1951)
* El sueño de Andalucía (1951)
* Jeromín (1953)
* Doña Francisquita (1953)
* La lupa (1955)
* El piyayo (1956)
* ¡Viva lo imposible! (1958)
* ¿Dónde vas, Alfonso XII? (1958)
* Venta de Vargas (1959)

## Teatre (selecció)

* Voces de gesta (1911), de Valle-Inclán
* Doña Desdenes (1912), de Manuel Linares Rivas
* El rayo (1917), de Pedro Muñoz Seca
* Que viene mi marido (1918)
* Los extremeños se tocan (1926), de Pedro Muñoz Seca
* La dama de armiño (1922), de Luis Fernández Ardavín
* Desdichas de la fortuna o Julianillo Valcárcel (1926), de Manuel i Antonio Machado

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula |
| 1947 | Millor actor secundari | Las inquietudes de Shanti Andía Serenata española La nao capitana La Lola se va a los puertos |
| 1952 | Millor actor principal | El andén |
| 1957 | Millor actor secundari | La guerra empieza en Cuba |
* Fotogramas de Plata al millor intèrpret de cinema espanyol (1950) per Pequeñeces

## Referències

* ↑ Juan Carlos Pueo Como un motor de avión: Biografía literaria de Enrique Jardiel Poncela, p. 439
* ↑ Jesús Tordesillas a mcnbiografias.com
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 1947». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-07-30. [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1952». CEC. Arxivat de l'original el 2020-08-01. [Consulta: 9 gener 2018].
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1957». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 9 febrer 2018].
# Anne Winters

Anne Christine Winters (Dallas, 3 de juny de 1994) és una actriu estatunidenca, és coneguda per la seva interpretació en les sèries de televisió Tyrant i 13 Reasons Why, en el paper de Chlöe Rice. També ha protagonitzat les pel·lícules Sand Castles (2014), Pass the Light (2015), The Bride He Bought Online (2015) i Mom and Dad (2017).

## Trajectòria

Winters va fer el seu debut cinematogràfic interpretant a Kathleen a la pel·lícula A Christmas Snow. Després va aparèixer a Cooper and the Castle Hill Gang. El 2013 va participar en la comèdia televisiva de Disney Channel Liv and Maddie com Kylie Kramer, apareixent en l'episodi «Steal-A-Rooney». Del 2013 al 2014, Winters va tenir un paper recurrent a la sèrie dramàtica d'American Broadcasting Company The Fosters.
El 2015 va aparèixer a la pel·lícula Pass the Light, dirigida per Malcolm Goodwin. També va actuar al telefilm The Bride He Bought Online, dirigit per Christine Conradt. Aquell mateix any va ser escollida per encarnar Vicki Roth a la sèrie de drama criminal Wicked City. Va protagonitzar al costat de Nicolas Cage i Selma Blair la pel·lícula Mom and Dad, dirigida per Brian Taylor.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2009 | Gloria | Estudiant | Curtmetratge |
| 2010 | A Christmas Snow | Kathleen | |
| 2011 | Cooper and the Castle Hills Gang | Lauren | |
| 2014 | Sand Castles | Lauren Daly | |
| 2014 | Fatal Instinct | Kelly Decker | |
| 2015 | Pass the Light | Gwen | |
| 2015 | The Bride He Bought Online | Avery Lindstrom | |
| 2016 | The Tribe | Sarah | |
| 2017 | #REALITYHIGH | Holly | |
| 2017 | Mom and Dad | Carly Ryan | |
| 2018 | Night School | Mila | |
| 2019 | Countdown | Courtney | |

### Televisió

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2013 | Liv and Maddie | Kylie Kramer | Episodi: «Steal-a-Rooney» |
| 2013-2014 | The Fosters | Kelsey | Temporada 1: 6 episodis |
| 2014-2016 | Tyrant | Emma Al-Fayeed | Inici (temporada 1) i convidada (temporada 2-3) |
| 2015 | Wicked City | Vicki Roth | Inici |
| 2016 | Cruel Intentions | Valerie York | Elenc principal capítol pilot |
| 2017-2019 | Zac &amp; Mia | Mia Phillips | Elenc principal |
| 2018-2020 | 13 Reasons Why | Chlöe Rice | Elenc recurrent (temporades 2 i4) |
| 2019 | Grand Hotel | Ingrid | Elenc principal |
| 2020 | The Orville | Charly Burke | Elenc principal (temporada 3) |

## Referències

* ↑ Petski, Denise. «Dilshad Vadsaria Joins Fox's 'Frankenstein'; ABC's 'The Adversaries', 'The Catch', 'LA Crime' Add Cast». Deadline.com, 2015.
* ↑ Schrader, Adam. «Anne Winters cast in thriller, 'Mom and Dad'». The Lewisville Texan Journal, 2016. Arxivat de l'original el 12 de juny de 2018. [Consulta: 2018].
# Nioboixiolita-(◻)

La nioboixiolita-(◻) és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de la ixiolita.

## Característiques

La nioboixiolita-(◻) és un òxid de fórmula química (Nb$_{0.8}$◻$_{0.2}$)$^{4+}$O₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022, i va ser publicada a la revista internacional Minerals per Yike Li et al. en el mes de gener de 2025 amb el títol «Nioboixiolite-(□),(Nb$_{0.8}$◻$_{0.2}$)$^{4+}$O₂, a New Mineral Species from the Bayan Obo World-Class REE-Fe-Nb Deposit, Inner Mongolia, China». Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la col·lecció mineralògica del Museu Geològic de la Xina, a Beijing (República Popular de la Xina), amb el número de catàleg m16118.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de Bayan Obo, situat ql districte miner de Bayan Obo, a la localitat de Baotou (Mongòlia Interior, República Popular de la Xina). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Nioboixiolite-(]» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 març 2023].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 71». European Journal of Mineralogy, 35, 1, 06-02-2023, pàg. 75–79. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-75-2023 [Consulta: 24 març 2023].
* ↑ Li, Yike; Ke, Changhui; Wang, Denghong; Peng, Zidong; Zhao, Yonggang; Li, Ruiping; Chen, Zhenyu; Li, Guowu; Yu, Hong; Zhang, Li; Guo, Bin; Gao, Yupu «Nioboixiolite-(□),(Nb0.8□0.2)4+O2, a New Mineral Species from the Bayan Obo World-Class REE-Fe-Nb Deposit, Inner Mongolia, China». Minerals, 15, 1, 1-2025, pàg. 88. DOI: https://doi.org/10.3390/min15010088 [Consulta: 12 febrer 2025].
# Domingo I d'Àvila

Domingo, anomenat també Domingo Blasco segons el cronista Gil González Dávila, fou un religiós castellà i bisbe d'Àvila, el primer d'aquest nom, que va ocupar la seu avilesa entre 1182 i 1187.
González Dávila el fa morir el 1182, i que és succeït per un tal Diego, del qual no es tenen notícies. En aquest sentit, Carlos de Ayala situa després de Sancho II a Domingo, i després, a un altre Domingo, que inicia el seu episcopat el 1187, i elimina tota referència a Diego.
Domingo fou un bisbe que va tenir un paper en la política, va intervenir activament en la política castellana. Apareix documentat, juntament amb l'arquebisbe Gonzalo de Toledo, entre d'altres, en les converses de pau entre els regnes de Castella i Lleó celebrades a la vila de Paradinas de San Juan, i signada la pau definitivament el 2 de febrer de 1183, que conduirien finalment a la pau entre ambdós regnes. Segons González Dávila, està enterrat a la catedral d'Àvila, a la capella de l'apòstol sant Jaume.

## Referències

* 1 2 3 González Dávila, 1647, p. 246.
* 1 2 Ayala Martínez, 2007, p. 154-155.

## Bibliografia

* Ayala Martínez, Carlos de. «Los obispos de Alfonso VIII». A: Carreiras eclesiásticas no ocidente cristão: séc. XII-XIV (en castellà). Lisboa: Universidade Católica Portuguesa, Centro de Estudos de História Religiosa, 2007, p. 151-186. ISBN 978-8361-26-6.
* González Dávila, Gil. Teatro eclesiástico de las iglesias metropolitanas y catedrales de los Reynos de las dos Castillas (en castellà). Tom II. Madrid: Imprenta de Pedro de Horna y Villanueva, 1647.
# Heimaeyita

La heimaeyita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom de l'illa de Heimaey, a Islàndia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La heimaeyita és un sulfat de fórmula química Na₃Al(SO₄)₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes d’agost de l'any 2024, i va ser publicada a la revista internacional European Journal of Mineralogy per Tonči Balić-Žunić et al. en el mes de febrer de 2025 amb el títol «Heimaeyite, Na₃Al(SO₄)₃, a new mineral from the fumaroles on Eldfell volcano, Iceland». Cristal·litza en el sistema trigonal.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «07.AA - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida petita», sent la primera espècie en formar part d'aquesta divisió. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions de l'Institut Islandès d'Història Natural, a Garðabær (Islàndia), amb el número de mostra: NI-30218.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la vora nord del cràter del volcà Eldfell, a l'illa de Heimaey, la més gran de l'arxipèlag de Vestmannaeyjar (Suðurland, Islàndia). El mineral es va trobar en forma d'agregats microscòpics arrodonits inferiors a 50 µm, i com grans arrodonits (<10 µm), barrejats amb petites agulles de koriakita i una fase mineral amb una composició de NaMgAl(SO₄)₃. Es forma en escòria formada per anhidrita, hematites i cristobalita. Aquest indret és l'únic de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Heimaeyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 octubre 2024].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 81». European Journal of Mineralogy, 36, 5, 21-10-2024, pàg. 917–923. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-917-2024 [Consulta: 26 octubre 2024].
* 1 2 Balić-Žunić, Tonči; Garavelli, Anna; Mitolo, Donatella; Nestola, Fabrizio; Pamato, Martha Giovanna; Rasmussen, Maja Bar; Jølnæs, Morten Bjerkvig «Heimaeyite, Na3Al(SO4)3, a new mineral from the fumaroles on Eldfell volcano, Iceland». European Journal of Mineralogy, 37, 1, 13-02-2025, pàg. 79–89. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-37-79-2025 [Consulta: 13 febrer 2025].
* ↑ «Strunz-mindat (2024) Classification - With small cations». Mindat. [Consulta: 26 octubre 2024].
# Patricia Blanquer Alcaraz

Patricia Blanquer Alcaraz (Alcoi, 12 de maig de 1973) és una economista i política valenciana, diputada al Congrés dels Diputats en la X, XI i XII Legislatures.

## Biografia

Llicenciada en Econòmiques i Empresarials per la Universitat d'Alacant i màster en Auditoria i Gestió Empresarial. Fins a 2012 ha estat professora associada en el Departament d'Estadística i Recerca Operativa Aplicada i de Qualitat (especialitat en econometria) de la Universitat Politècnica de València.
Militant del PSPV-PSOE, a les eleccions municipals espanyoles de 2007 fou candidata a l'alcaldia d'Alcoi, i fins a 2011 fou portaveu del grup municipal socialista i regidora d'Educació i Tercera Edat. En 2012 va substituir en el seu escó Leire Pajín Iraola, escollida diputada a les eleccions generals espanyoles de 2011. Ha estat portaveu de la Comissió d'Indústria, Energia i Turisme del Congrés dels Diputats. Fou reescollida a les eleccions de 2015 i 2016.

## Referències

* 1 2 «Patricia Blanquer Alcaraz - XII Legislatura - Congreso de los Diputados». [Consulta: 27 març 2023].
* ↑ Patricia Blanquer toma posesión en el Congreso en sustitución de Leire Pajín, Las Provincias, 24 de juliol de 2012