OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Matafoc

«Matafocs o matafoc» té aquests significats:
* Matafoc (eina), eina d'extinció d'incendis forestals
* Plantes:
** Aeonium arboreum
** Arum italicum
** Cistus clusii
** Cistus populifolius
** Inula viscosa
** Plantago afra
** Plantago sempervirens
** Sedum sediforme
** Sempervivum
** Sempervivum tectorum
** Sempervivum arachnoideum
** Symphytum officinale
** Senecio vulgaris
# Mighty Mouse

«Mighty Mouse» té aquests significats:
* Personatge de dibuixos animats, rebatejat a Espanya sota el nom de Súper Ratón
* Apple Mighty Mouse, el primer ratolí multibotó fabricat i comercialitzat per Apple
# Marian Rojas Estapé

Marian Rojas Estapé (Madrid, 3 de novembre de 1983) és una psiquiatra madrilenya. Filla de l'economista Isabel Estapé Tous i el psiquiatre Enrique Rojas Montes, és doctora en Medicina i Psiquiatria. Es va llicenciar en Medicina i Cirurgia per la Universitat de Navarra. Des de l'any 2007 imparteix conferències sobre estrès i felicitat, educació, pantalla i xarxes socials, així com depressió i malalties somàtiques. El 2018 va publicar el llibre Com fer que et passin coses bones, del qual s'havien venut, el 2022, més de 350.000 exemplars. El 2022 treballava a l’Institut Espanyol d’Investigacions Psiquiàtriques, a Madrid. El 2021 va publicar Troba la teva persona vitamina.
Ha rebut el Reconeixement 8 de Març 2022 en la categoria Científica de la Comunitat de Madrid i el Premi EVAP 2022 a la Integritat que concedeix l'Associació d'Empresàries, Professionals i Directives de València.

## Referències

* ↑ Amela, Victor. «La contra. Marian Rojas Estapé: “Tens el poder de fer que et passin coses bones”» p. 52. La Vanguardia, 08-02-2019. [Consulta: 14 abril 2022].
* ↑ «La psiquiatra Marian Rojas apuesta en su nuevo libro por aprender a gestionar el presente para alcanzar la felicidad» (en castellà). La Vanguardia, 03-11-2018. [Consulta: 14 abril 2022].
* ↑ Echavarren, Sonsoles. «Marian Rojas: "Las ‘personas vitamina’ disfrutan de tus alegrías incluso más que tú mismo"» (en castellà). Diario de Navarra, 04-03-2022. [Consulta: 15 abril 2022].
* 1 2 «La Comunidad de Madrid concede los Reconocimientos 8 de Marzo con motivo del Día Internacional de la Mujer» (en castellà). Comunidad de Madrid, 02-03-2022. [Consulta: 24 gener 2023].
* ↑ Villalobos, Patricia. «Marian Rojas Estapé, la psiquiatra "influencer" publica hoy su nuevo libro: "Encuentra tu persona vitamina"» (en castellà). Telva, 25-08-2021. [Consulta: 14 abril 2022].
* ↑ «Paloma Mora, Marian Rojas, Rosana Perán y Pilar Baldominos, ganadoras de los premios Evap 2022» (en castellà). Valencia Plaza, 17-06-2022. [Consulta: 24 gener 2023].
# Museu de la Xocolata

El Museu de la Xocolata, ubicat a l'antic convent de Sant Agustí de Barcelona (Catalunya), és un equipament privat impulsat pel Gremi de Pastisseria de Barcelona. La seva finalitat és difondre la història de la xocolata, les seves tradicions i el seu rol dins l'imaginari col·lectiu, des dels seus orígens a l’Amèrica del Sud. El museu va obrir les portes l'any 2000, com un projecte per reivindicar la xocolata com una manifestació artística.
El 1998, el Gremi de Pastisseria de Barcelona va impulsar un projecte amb l'objectiu de difondre la història de la Mona de Pasqua que, des de l'inici de la seva tradició ha anat adaptant diverses formes, i reivindicar la tasca artística que s'amaga darrera els treballs amb xocolata. El 2000, es va inaugurar el Museu de la Xocolata amb la missió presentar la xocolata més enllà de la seva dimensió com a producte alimentari i de sumar una nova oferta cultural a la ciutat de Barcelona.
El museu està situat al convent de Sant Agustí, al barri de la Ribera de Barcelona, i és un edifici que històricament guarda relació amb la xocolata. Al segle xviii, l'exèrcit borbònic era fanàtic consumidor d'aquest producte i, segons les ordenances, la xocolata estava present en els menús de les acadèmies militars d'aquell segle. S'explica també que, quan la tropa estava de guarnició a les casernes també es prenia xocolata de forma habitual. El cos d'alabarders, la guàrdia personal del monarca, eren anomenats amb enveja "los chocolateros" perquè eren un cos consentit i aviciat a prendre'n.
A partir del segle XV, des de l'època de l'expansió i el comerç, la xocolata va començar a tenir un paper important dins del teixit econòmic i social de la Ciutat Comtal. El port de Barcelona, d'aquesta manera, va actuar com un punt de partida crucial per a la comercialització i la difusió de la xocolata per tot el continent europeu.
És a la ciutat de Barcelona on, a finals del segle xix, es reconeix el primer obrador que transformà la xocolata com a beguda en un producte sòlid.

## Referències

* 1 2 3 «Museu de la Xocolata». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 «Museu de la Xocolata Un museu de la xocolata obert al món: (...)». [Consulta: 23 desembre 2020].
* 1 2 «Francisco Gil: "La cocina puede ser un recurso educativo muy potente"» (en castellà), 14-11-2017. Arxivat de l'original el 2020-12-05. [Consulta: 23 desembre 2020].
* 1 2 «Gremi de Pastissers de Barcelona i província: Presentació». Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 23 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Museu de la Xocolata - Lloc web oficial
# Naughty but Nice

«Naughty but Nice» té aquests significats:
# Riu Corresa

La Corresa (en francès Corrèze) és un riu francès del Massís Central que al seu torn és afluent a la riba esquerra de la Vézère. Dona el nom al departmanent de la Corresa, que el travessa.

## Geografia

La Corresa té la font a l'Altiplà de Millevaches, al municipi de Bonnefond. Té un recorregut de 95 km i desemboca a la Vézère, a uns quilòmetres a l'oest de Brive-la-Gaillarde.

### Departaments i poblacions principals per on discorre

Corresa: Corrèsa, Naves, Les Angles-sur-Corrèze, Tulle, Cornil, Malemort-sur-Corrèze, Brive-la-Gaillarde.

## Afluents principals

* la Dadalouze, (riba esquerra)
* la Pradines, (riba dreta)
* la Vimbelle, (riba dreta)
* la Solane, (riba dreta)
* la Céronne, (riba dreta)
* la Montane, (riba esquerra)
* la Rouanne, (riba esquerra)
* la Couze, (riba dreta)
* la Loire, (riba esquerra)
* le Planchetorte, (riba esquerra)
* le Maumont (riba dreta)

## Enllaços externs

* Banque Hydro - Estació P3922510 - la Corresa a Brive-la-Gaillarde (le Prieur) (Síntesi) Arxivat 2015-02-19 a Wayback Machine.
* Web del SANDRE Arxivat 2011-08-31 a Wayback Machine.
# Klavdia (cantant)

Klavdia Papadopoulou (grec: Κλαυδία Παπαδοπούλου; nascut el 2002), coneguda monònimament com a Klavdia, és una cantant grega. Ella representarà Grècia al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2025 amb la cançó «Asteromata».

## Carrera musical

Klavdia va guanyar protagonisme el 2018, quan va participar en la cinquena temporada de The Voice of Greece a Skai TV. Durant el càsting, va interpretar la cançó «Roxanne» de The Police, i va guanyar l'aprovació dels quatre membres del jurat, i va formar part de l'equip d'Élena Paparizu. Va continuar la seva trajectòria fins a la fase final del programa, però no va aconseguir classificar-se per als tres finals.
Poc després de la seva experiència al programa de talent, Klavdia va signar un contracte discogràfic amb el segell grec Panik Records, amb el qual va llançar els seus primers senzills, entre ells «Haramanta», certificat doble platí per IFPI Greece per vendre 40.000 unitats, i «Vasanizomai». A finals de 2022, va sol·licitar representar Grècia al Festival de la Cançó d'Eurovisió de 2023. Tot i ser seleccionada entre els finalistes, l'emissora pública de Grècia va acabar escollint Victor Vernicos com a representant nacional a Liverpool. El 2024, va llançar el seu EP de debut homònim Klavdia.
El 10 de gener de 2025, l'emissora grega El·linikí Radiofonia Tileórasi va anunciar Klavdia com un dels participants a Ethnikos Telikos, la nova selecció per decidir el representant de Grècia al Festival d'Eurovisió 2025, amb la cançó «Asteromata». A la selecció nacional, que va tenir lloc el 30 de gener al Centre Olímpic de Galatsi, va actuar com el cinquè concursant de dotze. Gràcies a la seva actuació, va guanyar el primer lloc en la votació global dels jurats internacionals i el vot popular, cosa que va permetre-la representar Grècia a l'escenari d'Eurovisió a Basilea.

## Referències

* 1 2 «It's Klavdia for Greece at Eurovision 2025 with "Asteromáta"», 30-01-2025. [Consulta: 30 gener 2025].
* 1 2 Antonio Adessi. «Eurovision 2025: Klavdia sarà la rappresentante della Grecia» (en italià), 30-01-2025. [Consulta: 30 gener 2025].
* ↑ «Τι κέρδισε η Λεμονιά Μπέζα, η νικήτρια του The Voice» (en grec). Newsbeast, 21-12-2018. [Consulta: 30 gener 2025].
* ↑ «Official IFPI Charts - Digital Singles Chart (Local) - Week: 03/2025». IFPI Greece. Arxivat de l'original el 12 January 2025. [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ Anthony Granger. «Greece: Seven Artists & Songs in Eurovision 2023 Selection Revealed», 28-12-2022. [Consulta: 1r febrer 2025].
* ↑ «Greece: Victor Vernicos to Eurovision 2023», 30-01-2023. [Consulta: 30 gener 2023].
* ↑ Emily Grace. «Greece: Eurovision 2025 National Final Entries To Be Released Tomorrow», 09-01-2025. [Consulta: 10 gener 2025].
* ↑ «Eurovision 2025: Τα 12 τραγούδια του Εθνικού Τελικού» (en grec). ERT, 10-01-2025. [Consulta: 10 gener 2025].
# Rotruda

Rotruda és el nom dels següents personatges:
* Rotruda (esposa de Carles Martell) († 724), esposa de Carles Martell
* Rotruda (filla de Carlemany) († 810), filla de Carlemany, promesa amb l'emperador romà d'Orient Constantí VI i mare de Lluís del Maine, abat de Saint-Denis
* Rotruda, filla de Lluís el Pietós, nascuda el 800, no se'n sap que va ser d'ella
* Rotruda (vers 826 † després del 865), filla de Lotari I, casada amb Berenguer, duc de Spoleto
* Rotruda (filla de Lotari I), probablement casada amb Lambert II, comte de Nantes
* Rotruda, filla de Carles el Calb, abadessa d'Andlau
* Rotruda, filla de Carles III de França
* Rotruda, filla de Berà, comte de Barcelona, casada amb el comte Alaric I d'Empúries,
# Sandokan

Sandokan, amb sobrenom del tigre de Malàisia i també com el tigre de Mompracem, és un personatge de ficció, protagonista de nombroses novel·les d'aventures dels pirates de Malàisia de l'escriptor italià Emilio Salgari. Sandokan és un corsari que combat heroicament contra el colonialisme britànic.
Sandokan és un heroi pur, un personatge monolític i sense dubtes. És víctima d'un odi inguarible contra els anglesos i del Rajah blanc, James Brooke, responsable de la mort de la seua família, i lluita per tots els mitjans per la llibertat del seu minúscul regne, l'illa de Mompracem, invadida i reconquistada.
Personatge de fulletó, el príncep Sandokan és un combatent formidable, valent, despietat amb els enemics que odia, generós amb aquells que ha d'executar fruit de les seues venjances i fidel fins a la mort amb els seus amics. El seu company fidel, en paraules del mateix Sandokan, il mio regolatore, és el portuguès Yanez de Gomera, un irònic i divertit gentilhome de frontera, amb l'eterna cigarreta a la boca. Paco Ignacio Taibo II ha escrit una novel·la moderna de Sandokan anomenada El Retorno de los Tigres de Malasia.

## Novel·les d'Emilio Salgari protagonitzades per Sandokan

* Els tigres de Mompracem (Le tigri de Mompracem, 1900). Primera versió publicada per lliuraments en 1883-1884 amb títol: La tigre della Malesia.
* Els misteris de la jungla negra (I misteri della jungla nera, 1895). Aquí no apareix Sandokan, solament apareixen Tremal - Nailk i Kammamuri, després coneixen Sandokan a "Els pirates de Malàisia".
* Els pirates de Malàisia (I pirati della Malesia, 1896)
* Els dos tigres (Le due tigri, 1904)
* El rei del Mar (Il re del mare, 1906)
* La conquesta d'un Imperi (Alla conquesta di un impero, 1907)
* La venjança de Sandokán (Sandokan alla riscossa, 1907)
* La reconquesta de Mompracem (La riconquista di Mompracem, 1908)
* El fals brahmán (Il bramino dell'Assam, 1911)
* La caiguda d'un imperi (La caduta di un impero, 1911)
* La revenja de Yáñez (La rivincita de Yañez, 1913)

## Referències

* ↑ «Encyclopedia of Italian Literary Studies - Google Books». Books.google.cat, 26-12-2006. [Consulta: 18 abril 2015].
* ↑ Bianca Maria Gerlich, Sandokan personaggio storico, in Oriente Moderno, LXXVI, 1996.

## Enllaços externs

* Sandokan Arxivat 2010-12-23 a Wayback Machine. a l'Internet Movie Database
# Sant Aniol

«Sant Aniol» té aquests significats:
* sant Aniol (sotsdiaca) (Esmirna, Anatòlia, segle II - Viviers, Gàl·lia, 208), religiós que va evangelitzar el sud de la Gàl·lia, màrtir venerat com a sant per diverses confessions cristianes
* Toponímia:
** Sant Aniol de Finestres, municipi de la comarca de la Garrotxa
** Sant Aniol d'Aguja, antic monestir benedictí del segle IX, després parròquia i santuari, a l'Alta Garrotxa, a la vall de Sant Aniol (o d'Aguja) i al costat de la riera de Sant Aniol
** Església de Sant Aniol de Finestres, església romànica dels segles X-XI al terme de Sant Aniol de Finestres
* Altres:
** Sant Aniol (aigua), aigua mineral de Sant Aniol de Finestres
# Ponte Vecchio

El Ponte Vecchio ('pont Vell' en català) i els vells edificis que l'acompanyen formen la imatge més coneguda de Florència. La seua història es remunta a l'època romana, quan la via Cassia travessava l'Arno pel seu punt més estret (120 aC). Les crescudes del riu s'emportaven cada vegada el pont, i es reconstruïa cada vegada, ja que era l'únic pont que travessava el riu, fet que li atorgava una importància vital per a les comunicacions entre el vell centre i el barri d'Oltrarno. Això va ser així fins que, el 1218, es construí el pont de Carraia. La reconstrucció del 1345 és la que serveix de base al pont actual.
El Ponte Vecchio, en el segle xiii, ja estava ocupat per locals de comerciants i artesans, a més dels blanquers que necessitaven l'aigua per al seu treball, i també hi abundaven els pescadors. Posteriorment, els carnissers s'imposaren al pont, i eren cada dia majors en nombre. La carn no venuda i les deixalles es tiraven directament al riu.
El 1565, Giorgio Vasari hi acabà la construcció del corredor (Corridoio Vasariano) que enllaça els Uffizi amb el Palazzo Pitti a través del Ponte Vecchio. El gran duc Ferran I expulsà el 1593 els carnissers del pont, per no poder suportar les olors d'aquests comerços que considerava vulgars. Volia evitar aqueix espectacle als visitants estrangers en el seu trajecte a la seu de la família granducal, el palau Pitti. Així, les carnisseries foren substituïdes per joieries i orfebreries, que encara avui dia continuen ocupant i caracteritzant el pont.
L'abril del 1944, fou l'únic pont de Florència que van respectar els nazis en retirada, per ordre expressa d'Adolf Hitler. El 1966, també es va salvar de les terribles inundacions que assolaren bona part de la ciutat.
El seu nom, pont Vell, el distingia del Ponte alla Carraia, construït originalment el 1218.

## Referències

* ↑ Ponte Vecchio (1335 - 1345) a la base de dades Structurae
# À l'attaque !

À l'attaque ! és una pel·lícula francesa dirigida per Robert Guédiguian el 1999 i estrenada el 2000. Aquesta és l'última part dels seus "Contes de l'Estaca", després de L'argent fait le bonheur i Marius i Jeanette.

## Argument

Dos guionistes decideixen escriure una pel·lícula política amb el petit món de Garage Moliterno & Cie, a L'Estaca. A poc a poc, configuren l'escenari, donen vida i profunditat als personatges i posen a prova diferents variacions de la seva trama, en una versió original de la pel·lícula "paral·lela a la pel·lícula, acompanyats de la seva reflexió de Jeanigi de la Lola i la Marthe, que s'enfronten a dificultats provocades per les factures impagades d'una multinacional.

## Repartiment

* Ariane Ascaride : Lola
* Jean-Pierre Darroussin : Jean-Do
* Gérard Meylan : Gigi
* Pierre Banderet : Monsieur Moreau
* Frédérique Bonnal : Marthe
* Patrick Bonnel : Henri el vagabund
* Jacques Boudet : Pépé Moliterno
* Alain Lenglet : Neils, el banquer
* Jacques Pieiller : Xavier
* Denis Podalydès : Yvan
* Laetitia Pesenti : Vanessa
* Miloud Nacer : Mouloud
* Pascale Roberts : la mare d'Henri
* Christine Brücher : Madame Moreau
* Dunnara Meas : Shangaï
* Danielle Stefan : la banquera
* Jean-Jérôme Esposito : rl comptable de Monsieur Moreau
* Francis Caviglia : el vell del Solex
* Jacques Germain: presentador de televisió
* Romane Dahan : el bebè

## Sobre la pel·lícula

Robert Guédiguian es lliura a aquesta pel·lícula en un joc narratiu basat en una mise en abime que examina el complex procés de creació d'una història. Una manera maligna de qüestionar la visió de la petita burgesia sobre la classe obrera, de donar profunditat a aquells que fan viure a L'Estaca i a qui s'imagina una rebel·lió progressiva contra un capitalisme creixent.
Tot i que els dos guionistes són ficticis, pensem en el duet format per Jean-Louis Milesi i Robert Guédiguian, que van escriure onze pel·lícules junts, començant per L'argent fait le bonheur, el primer Conte de l'Estaca.

## Vegeu també

* La Fête à Henriette

## Referències

* ↑ Al ataque a cineismo.com
* ↑ «L'argent fait le bonheur». Arte..
* ↑ À l'attaque!: Robert Guédiguian's Meta-Referential Cinema of Mediterranean Friendship and Solidarity de Daniel Winkler A: French Forum, University of Pennsylvania Press. Volume 48, Number 2, 2023
* 1 2 «À l'attaque !». Arte..

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Acció Comunista

Acció Comunista era una organització política d'ideologia revolucionària i marxista nascuda el 1964 en el si del Front Obrer de Catalunya, sobretot entre membres de la seva federació exterior. Van editar les revistes Acción Comunista i Voz Obrera. El seu comunisme, però, tenia un caire heterodox proper al trotskisme, per la qual cosa es distanciava ideològicament del comunisme oficial soviètic. L'any 1979 era una de les diverses organitzacions comunistes i revolucionàries que pretenien fer convergir el moviment en una sola entitat, juntament amb el Partit Obrer d'Unificació Marxista (POUM) i l'Organització de l'Esquerra Comunista. Es va acabar dissolent en no aconseguir-ho.
A l'arxiu del CRAI Biblioteca del Pavelló de la República, dins la sèrie de Documents de Partits Polítics hi ha el Fons Acció comunista amb publicacions, actes de reunió, informes i documents diversos del partit polític.

## Referències

* ↑ Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 7
* ↑ «CRAI Biblioteca del Pavelló de la República». CRAI Centre de Recursos per a l'Aprenentatge i la Investigació. Universitat de Barcelona., 2005. [Consulta: 10 febrer 2025].
* ↑ «Inventari del Fons DPP, Subsèrie AC, Acció Comunista, del CRAI Biblioteca del Pavelló de la República». CRAI Centre de Recursos per a l'Aprenentatge i la Investigació. Universitat de Barcelona., 2006. [Consulta: 10 febrer 2025].
* ↑ «Documentació diversa d'Acció Comunista i altres organitzacions marxistes». CRAI Biblioteca del Pavelló de la República. Universitat de Barcelona, 1967-1978. [Consulta: 7 febrer 2025].
# Josep Sànchez i Camps

Josep Sànchez i Camps (Barcelona, 1972) és un polític català, alcalde d'Arenys de Munt des del 2019. Forma part d'Esquerra Republicana de Catalunya (ERC). També ha ocupat diversos càrrecs dins del partit, així com diferents responsabilitats a l'ajuntament d'Arenys de Munt des de 2011.

## Biografia

Josep Sànchez i Camps va néixer l'any 1972 i es va formar en el camp de l'empresa i l'administració. Va obtenir un Bachelor in Business Administration a la Universitat de Lincoln.
Va iniciar la seva trajectòria política com a regidor de l'ajuntament d'Arenys de Munt el 2011. A partir del setembre de 2013, va assumir diferents responsabilitats en el govern municipal, gestionant les carteres d'hisenda, promoció econòmica i comunicació. En el mandat 2015-2019, va exercir com a primer tinent d'alcalde i el 26 de maig de 2019 va ser escollit alcalde d'Arenys de Munt com a representant d'Esquerra Republicana, prenent possessió del càrrec el 15 de juny de 2019.
Durant el seu mandat com a alcalde, l'ajuntament d'Arenys de Munt va guanyar un procés legal contra l'empresa Sorea, concessionària del servei d'abastiment d'aigua potable.

## Referències

* ↑ «Organigrama Polític de l'Ajuntament d'Arenys de Munt». [Consulta: 12 febrer 2025].
* ↑ «Josep Sànchez, candidat d'ERC a Arenys de Munt». [Consulta: 12 febrer 2025].
* ↑ «Arenys de Munt guanya la batalla judicial contra Sorea». [Consulta: 12 febrer 2025].
* ↑ «Arenys de Munt guanya el litigi contra l'empresa d'aigües Sorea». [Consulta: 12 febrer 2025].
* ↑ «L’Ajuntament d’Arenys de Munt guanya el recurs del contenciós de Sorea». [Consulta: 12 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Ajuntament d'Arenys de Munt, l'alcalde
# Narcissus hispanicus

Narcissus hispanicus és una espècie de planta bulbosa que pertany a la família de les amaril·lidàcies. Es distribueix pel sud de França i la península Ibèrica.

## Descripció

És una planta perenne i bulbosa, un narcís clàssic, amb grans flors. Les flors tenen fins a 10 cm d'ample, les fulles tortes, i la corona cremada. Es tracta d'una planta de jardí molt popular.

## Taxonomia

Narcissus hispanicus, va ser descrita per Antoine Gouan i publicat a Ill. Observ. Bot.: 23 (1773).

### Etimologia

Narcissus nom genèric que fa referència del jove narcisista de la mitologia grega Νάρκισσος (Narkissos) fill del déu riu Cefís i de la nimfa Liríope; que es distingia per la seva bellesa.
El nom deriva de la paraula grega: ναρκὰο, narkào (= narcòtic) i es refereix a l'olor penetrant i embriagant de les flors d'algunes espècies (alguns sostenen que la paraula deriva de la paraula persa نرگس i que es pronuncia Nargis, que indica que aquesta planta és embriagadora).
hispanicus: epítet geogràfic que al·ludeix a la seva localització a Hispània.

### Subespècies reconegudes

* Narcissus hispanicus subsp. hispanicus
* Narcissus hispanicus subsp. eugeniae (Fern.Casas) M.Salmon, Gen. Narcissus: 261 (2017).

### Sinonímia

Sinònims de Narcissus hispanicus:
* Narcissus propinquus Salisb., Prodr. Stirp. Chap. Allerton: 221 (1796), nom. superfl.
* Narcissus moschatus var. flavus DC. in J.B.A.M.de Lamarck & A.P.de Candolle, Fl. Franç., éd. 3, 6: 320 (1815).
* Ajax propinquus Haw., Suppl. Pl. Succ.: 116 (1819), nom. superfl.
* Moskerion hispanicum (Gouan) Raf., Fl. Tellur. 4: 21 (1838).
* Ajax hispanicus (Gouan) M.Roem., Fam. Nat. Syn. Monogr. 4: 200 (1847).
* Ajax lacinularis Salisb., Gen. Pl.: 99 (1866), nom. superfl.
* Narcissus major var. propinquus H.R.Wehrh., Gartenstauden 1: 200 (1929).
* Narcissus hispanicus var. propinquus Pugsley, J. Roy. Hort. Soc. 58: 51 (1933), not validly publ.

## Vegeu també

* Característiques de les amaril·lidàcies

## Referències

* 1 2 «Narcissus hispanicus». Royal Botanic Gardens, Kew. [Consulta: 29 setembre 2022].
* ↑ «Subespècies reconegudes, en negreta a World Checklist of Selected Plant Families (WCSP)». Royal Botanic Gardens, Kew. Arxivat de l'original el 2017-09-14. [Consulta: 29 setembre 2022].
* ↑ «Sinònims de Narcissus hispanicus». Royal Botanic Gardens, Kew. [Consulta: 29 setembre 2022].

## Bibliografia

* The International Plant Names Index N. hispanicus.
* Gouan, Antoine, 1773: Ill. Observ. Bot.: 23.
* Royal Botanic Gardens, Kew: N. hispanicus.
# The Outcasts of Poker Flat

«The Outcasts of Poker Flat» té aquests significats:
** The Outcasts of Poker Flat, història curta del 1829 de Bret Harte
* Cinema:
** The Outcasts of Poker Flat (pel·lícula de 1919), dirigida per John Ford
** The Outcasts of Poker Flat (pel·lícula de 1937), dirigida per Christy Cabanne
** The Outcasts of Poker Flat (pel·lícula de 1952), dirigida per Joseph M. Newman
# Varenas

«Varenas» té aquests significats:
* Las Varenas, municipi al departament de l'Alta Garona (regió d'Occitània, França)
* Varenas (Dordonya), municipi al departament de Dordonya (regió de Nova Aquitània, França)
* Varenas (Tarn i Garona), municipi al departament de Tarn i Garona (regió d'Occitània, França)
* Varenas (Alier), municipi al departament d'Alier (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Varenas (Alt Loira), municipi al departament de l'Alt Loira (Alvèrnia-Roine-Alps)
* Varenas d'Uçon, municipi al departament de Puèi Domat (Alvèrnia-Roine-Alps)
* Varenas de Riam, municipi al departament de Puèi Domat (Alvèrnia-Roine-Alps)
* Cantó de Varenas