OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alberto Gracia Trell

Alberto Gracia Trell és un escriptor en aragonès nascut a Osca (1985). Diplomat en Magisteri i Diploma d'Especialització en Filologia Aragonesa (Universitat de Saragossa) i Màster en Llengües Aplicades (Universitat de Lleida), ha publicat nombrosos articles i col·laboracions en diverses revistes com Fuellas, Alazet, Serrablo, Luenga & Fablas, Jacetania, Rolde y Ambista, com ara: “Notas sobre l'aragonés d'A Lueca de Chuana Coscujuela (2008-2009)”, “Apuntes sobre el aragonés en Orna (2010)” (2010), “Chusé Gracia, escritor popular en aragonés” (2007), “Felis Gil del Cacho, autor d'o primer libro en aragonés tensino” (2008), “Nomina d'as casas d'Esposa” (2008), “Repertorio toponimico d'Adagüesca e a sierra de Sebil (Semontano de Balbastro)” (2009), “Dos charrazos tradizionals d'Igriés (Plana de Uesca) (2010)”, “Documentazión d'o indefinito guaire en l'aragonés d'o Semontano de Balbastro (2008)”, “Chuana Coscujuela, la escritora del pueblo (2010)”, “El pensamiento de Pedro Arnal Cavero en torno a la lengua aragonesa (2012)”, "El aragonés de Belarra (Guarguera) a través de los textos de Regino Berdún" (2012), "Lengua, vocabulario y oiconimia de Naval (Somontano de Barbastro) en la obra de Privato Cajal (1969)" (2013), "Montañeses dialogando": un texto en aragonés de Nocito de 1934" (2015) o "Panorama del estudio de la lengua y la toponimia de El Grado - Lo Grau, Naval y Hoz y Costean (Somontano)" (2017).
És membre del Consello d'a Fabla Aragonesa -on ha impartit cursos de llengua aragonesa- i del consell de redacció de la revista Fuellas. Per altra banda, ha escrit algun relat curt com O cuento de Chusepet (2009) o Belianet, l'onset que no quereba estar domato (2016) i va guanyar el 2009 el VI Premi de Relats Luis del Val amb el relat Manimenos, lo fize.
A més, és editor, amb Chusé Raúl Usón, de l'obra completa en aragonès d'Agliberto Garcés, publicada en el volum Agliberto Garcés (1908-2002). Obra en aragonés meridional per Xordica en 2012 i de gran part de l'obra etnolingüística de Pedro Arnal Cavero en Somontano en alto. Escritos e inéditos (1946-1959), publicada per Aladrada Ediciones en 2014. També ha publicat el llibre Benito Coll y Altabás (2018), que tracta al voltant de la biografia, l'obra i el pensament lingüístic d'aquest advocat lliterà, que va ser la primera persona a dotar d'un marc teòric a la llengua aragonesa. Finalment, és responsable de la reedició i estudi, en 2018, d'El habla viva del valle de Aragüés., tesi doctoral del filòleg andalús Pascual González Guzmán.

## Referències

* ↑ «"Es necesaria una política lingüística razonable y seria"». Diario del Alto Aragón, 18-09-2009 [Consulta: 1r gener 2017]. Arxivat 27 August 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-08-27. [Consulta: 22 gener 2011].
* ↑ «"Alberto Gracia Trell: "El libro es un medio para saber cómo era el aragonés más puro"». Diario del Alto Aragón, 31-01-2019 [Consulta: 18 maig 2019].
https://www.diariodelaltoaragon.es/NoticiasDetalle.aspx?Id=1152552
# Papamosques de l'illa de Flores

El papamosques de l'illa de Flores (Cyornis oscillans) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). És endèmic de Flores, una de les illes Petites de la Sonda, a Indonèsia. El seu estat de conservació és de risc mínim.

## Taxonomia

Segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), una subespècie de Cyornis oscillans endèmica de l'illa veïna de Sumba (C. o. stresemanni)', constituiria una espècie apart (Cyornis stresemanni). Aquest desmembrament, no fou reconegut pel Congrés Ornitològic Internacional fins al 2021. Els tàxons resultants foren:
* Cyornis oscillans (stricto sensu) - Papamosques de l'illa de Flores.
* Cyornis stresemanni - papamosques de Sumba fosc.
Val a dir que en la literatura anglòfona el tàxon original era anomenat «Russet-backed jungle flycatcher» i a partir de 2021 passà a anomenar-se «Flores jungle flycatcher».

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques de l'illa de Flores». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 3 gener 2021].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 698. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Russet-backed Jungle-flycatcher. Cyornis oscillans» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 3 gener 2021].
* ↑ BirdLife International. «Sumba Jungle-flycatcher. Cyornis stresemanni» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 5 gener 2021].
* 1 2 «Species Updates – IOC World Bird List» (en anglès). [Consulta: 27 maig 2021].
# Registres de maquinari

En l'electrònica digital, especialment en informàtica, els registres de maquinari són circuits típicament compostos per biestables, sovint amb moltes característiques similars a la memòria, com ara:
* La capacitat de llegir o escriure diversos bits alhora, i
* Ús d'una adreça per seleccionar un registre concret d'una manera similar a una adreça de memòria.
La seva característica distintiva, però, és que també tenen funcions especials relacionades amb el maquinari més enllà de les de la memòria ordinària. Així, segons el punt de vista, els registres de maquinari són com la memòria amb funcions addicionals relacionades amb el maquinari; o, els circuits de memòria són com registres de maquinari que només emmagatzemen dades.
Els registres de maquinari s'utilitzen en la interfície entre el programari i els perifèrics. El programari els escriu per enviar informació al dispositiu i els llegeix per obtenir informació del dispositiu. Alguns dispositius de maquinari també inclouen registres que no són visibles per al programari, per al seu ús intern.
Depenent de la seva complexitat, els dispositius de maquinari moderns poden tenir molts registres. Els circuits integrats estàndard solen documentar els seus registres exposats externament com a part de la seva fitxa de dades de components electrònics.
Els usos típics dels registres de maquinari inclouen:
* configuració i posada en marxa de determinades funcions, especialment durant la inicialització
* emmagatzematge de memòria intermèdia, per exemple, memòria de vídeo per a targetes gràfiques
* entrada/sortida (I/O) de diferents tipus
* informes d'estat, com ara si s'ha produït un esdeveniment determinat a la unitat de maquinari, per exemple, un registre d'estat del mòdem o un registre d'estat de línia.

## Referències

* ↑ tedhudek. «Reading and Writing to Device Registers - Windows drivers» (en anglès). https://learn.microsoft.com.+[Consulta: 11 març 2023].
* ↑ «Difference between Register and Memory» (en anglès). https://www.geeksforgeeks.org,+22-05-2020.+[Consulta: 11 març 2023].
* ↑ «What’s the difference between a hardware register and a memory-mapped register – Unix Server Solutions» (en anglès). https://super-unix.com.+[Consulta: 11 març 2023].
* ↑ Bose, Sanjay K. Hardware And Software Of Personal Computers. New Age International, 2007, p. 54. ISBN 9788122403039.
# Túnel de base del Brenner

Túnel de base del Brenner (en italià: Galleria di base del Brennero i en alemany Brennerbasistunnel) és un túnel ferroviari projectat a través del Pas del Brenner en els Alps i que connectarà la ciutat austríaca d'Innsbruck amb la localitat italiana de Fortezza.
Tindrà una longitud de 55 km, fet que el convertirà en el segon túnel ferroviari més llarg del món una vegada conclòs, superat solament pel Túnel de base del Sant Gotard.
El projecte preveu dos túnels separats que contindran una via cadascun.
S'estima el començament de les obres el 2006 i la seva finalització el 2025.

## Generalitats

La ruta a través del Pas del Brenner és una de les més importants per travessar els Alps i forma part del corredor transeuropeu Berlín-Múnic-Verona-Roma-Palerm.
El trànsit a través d'aquesta ruta ha augmentat de manera exponencial generant un “coll d'ampolla”. Arran d'aquesta situació a finals de la dècada de 1980 la Unió Europea va desenvolupar un programa per a la construcció de Xarxes Transeuropees que inclou aquesta ruta. Per aquesta causa i, de manera similar a l'ocorregut en el Pas del Sant Gotard, es va decidir la construcció d'un túnel ferroviari de base.
Actualment, a causa del gran pendent del traçat ferroviari existent, els trens de mercaderies tenen limitada la velocitat a 50 km/h i el pes màxim a 1600 t, havent d'emprar dues o tres locomotores. Una vegada completat el nou túnel els trens de mercaderies podran travessar el pas amb pesos de fins a 3000 t i sense la necessitat de tracció addicional. Així mateix els trens de passatgers podran circular fins a 250 km/h reduint sensiblement els temps de viatge dels recorreguts transalpins.

## Construcció

La responsable de la construcció és l'empresa Galleria di Base del Brennero – Brenner Basistunnel BBT SE, constituïda en parts iguals per socis italians i austríacs.
Es va decidir construir un sistema de túnels amb dos tubs principals de via única connectats a intervals regulars per túnels de servei. Així mateix el projecte tindrà tres ‘‘Llocs Multifunció’’ que dividiran el túnel en quatre trajectes parcials.

## Dades rellevants

* Llargària: 55.000 m.
** Costat austríac (boca nord – frontera): 30.687 m.
** Costat italià (boca sud – frontera): 24.313 m.
* Inici de la construcció: 2006 (preparació).
* Finalització de l'obra (previsió a 2007): 2015.
* Velocitat màxima dels trens: 250 km/h.
* Altitud:
** Boca nord (costat austríac): 589,65 msnm.
** Boca sud (costat italià): 748,40 msnm.

## Vegeu també

* Túnel de base del Sant Gotard
* Pas del Brenner
* Brenner Autobahn
* Pont Europa
* Brenner
* Patsch

## Enllaços externs

* Túnel de base del Brenner - Lloc web oficial
* Web oficial de la Brenner Eisenbahn GmbH, empresa adjudicatària del projecte (italià)
# Abdullah bin Abdul Kadir Munshi

Abdullah bin Abdul Kadir Munshi (Malaca, Malàisia, 1796 -Jiddah, Aràbia Saudita, 1854) fou un escriptor malaisi d'ascendència hindú. Ardent crític de la política de Kerajaan, Abdullah Munshi va seguir els passos del seu pare i es va fer traductor i professor de les colònies oficials en l'arxipèlag malai, sobretot en les britàniques i les holandeses. Munshi, significa mestre i traductor.
Abdullah Munshi argumentava que el sistema de Kerajaan era perjudicial per al ciutadà malaisi i impedia el progrés de la nació. A cada rajà malaisi el prenia per un home egoista que tractava a les persones més com a animals que com a éssers humans, ja que, entre altres coses, no es permetia l'educació del poble i així s'aconseguia que no tingués iniciativa a l'hora de qüestionar a la justícia o intentar millorar la seva situació.
Encara que en certa manera exagerava, les seves argumentacions no mancaven de base. Les seves obres més importants foren el Hikayat Abdullah (una autobiografia), Kisah Pelayaran Abdullah ke Kelantan (un relat del seu viatge pel Kelantan), i Kisah Pelayaran Abdullah ke Mekah (una narració del seu pelegrinatge a la Meca el 1854). La seva obra fou una inspiració per les futures generacions d'escriptors i marca l'inici de la transició entre la literatura clàssica malaia i la moderna.

## Bibliografia

* Keat Gin Ooi (2004). Southeast Asia: a historical encyclopedia, from Angkor Wat to East Timor. Santa Barbara: ABC-CLIO. p. 116. ISBN 1-57607-770-5.
* Siti 68-517-5 (2010). Malay Literature of the 19th Century. Institut Terjemahan Negara Malaysia. p. 116.
# XIII Premis Cinematogràfics José María Forqué

La cerimònia dels XIII Premis Cinematogràfics José María Forqué es va celebrar al Palau de Congressos de Madrid el 6 de maig de 2008. Es tracta d'uns guardons atorgats anualment des de 1996 per l'EGEDA com a reconeixement a les millors produccions cinematogràfiques espanyoles pels seus valors tècnics i artístics produïdes entre l'1 de gener i el 31 de desembre de 2007.
La gala fou presentada per José Coronado i Dnoe Lamiss, qui va fer alguns números de cabaret. Hi va assistir el ministre de Cultura, César Antonio Molina, Natalia Verbeke, Miguel Ángel Silvestre, Verónica Forqué i Bárbara Lennie, entre d'altres. El premi es de 30.050 euros a la millor pel·lícula i 6.010 euros al de la millor pel·lícula documental o d'animació.

## Nominacions i premis

Els nominats i guanyadors d'aquesta edició foren:
| Millor pel·lícula | Millor documental o animació |
| L'orfenat Las 13 rosas La soledat Siete mesas de billar francés Bajo las estrellas | Invisibles de Mariano Barroso, Isabel Coixet, Javier Corcuera Andrino, Fernando León de Aranoa i Wim Wenders |
| Medalla d'honor ||
| José Luis Borau ||

## Referències

* ↑ 'El Orfanato' gana el Premio Cinematográfico José María Forqué, El Confidencial, 7 de maig de 2008
* ↑ José Luis Borau consigue la Medalla de Oro en los Premios José María Forqué, La Opinión de Murcia, 15 d'abril de 2008

## Vegeu també

* Fotogramas de Plata 2007
* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2007

## Enllaços externs

* Gala dels XIII Premis José María Forqué al web dels premis
* La gala dels premis a YouTube
* Els XIII Premis Cinematogràfics José María Forqué a Filmaffinity.
# Manzanita

«Manzanita» té aquests significats:
* Manzanita (Oregon), població dels Estats Units a l'estat d'Oregon
* Reserva índia Manzanita
* Manzanita (cantant), cantant de flamenc espanyol
# Thrànduil

El rei Thrànduil és un personatge de la Terra Mitjana, el món fictici de J.R.R. Tolkien. És un elf síndarin que va viatjar des de Lindon cap a l'est de les Muntanyes Boiroses, i es va convertir en el rei dels elfs silvans del nord del Bosc Llobregós. Apareix a El Hòbbit, on no se'l coneix pel nom i se l'anomena Rei Elf. També és conegut per ser el pare de Légolas Fullverd, un dels protagonistes de El Senyor dels Anells.
Quan Thorin Escut-de-roure i el seu grup de nans van travessar el Bosc Llobregós, van ser capturats pels elfs del Rei Thrànduil i se'ls va empresonar al rebutjar de declarar quines eren les seves intencions. Amb l'ajut de Bilbo Saquet els nans van escapar. Després de la mort del drac Smaug, va exigir una part del seu tresor al considerar que els elfs havien de ser recompensats pel temps que havien estat patint els atacs del drac, i es va aliar amb els homes de la Ciutat del Llac per reclamar als nans una part del botí. Abans que esclatés el conflicte, van arribar notícies de què un exèrcit d'orcs i wargs també es dirigien a la Muntanya Sòlitària per obtenir l'or del drac, i elfs, nans i homes es van unir contra l'enemic comú en el que es conegué com la batalla dels Cinc Exèrcits.
El seu fill Légolas va ser un dels membres de la Germandat de l'Anell, i l'amistat que hi va fer amb el nan Guimli va ajudar a reconciliar la gent de Thrànduil amb els nans.
# Xul Solar

Oscar Agustín Alejandro Schulz Solari, més conegut com a Xul Solar (San Fernando, 14 de desembre de 1887 - Tigre, 9 d'abril de 1963), va ser un pintor, escultor, escriptor i inventor d'idiomes imaginaris argentí, que va estar vinculat a l'avantguarda porteña dels anys vint. Va ser amic d'artistes i escriptors com Jorge Luis Borges, Macedonio Fernández, Oliverio Girondo i Leopoldo Marechal, entre d'altres.

## Bibliografia

* Artundo, Patricia (organitzadora). Xul Solar. Entrevistes, articles i textos inèdits. Bs.as.: Corregidor. 2006.
* Basts Kern, María Lucía. "The Art Field in Buenos Aires: Debats and Artistic Practices." Xul Solar: Visions I Revelacions. Buenos Aires: Malba - Col·lecció Costantini, 2005. 222-228
* Castro, Fernando. Castro, Fernando «Xul Solar: Vanguardista esotérico». Literal: Latin American Voices, 4.Literal: Latin American Voices 4. (Spanish).
* Gradowczyk, Mario H. Alejandro Xul Solar. Buenos Aires: Edicions ALBA, 1994
* Marzio, Peter C. "The Dialectic of Xul Solar." Xul Solar: Visions y Revelaciones. Buenos Aires: Malba - Col·lecció Costantini, 2005. 187
* Nelson, Daniel I. "Xul Solar's San Signos: the Book of Changes." Xul Solar: Visiones y Revelaciones. Buenos Aires: Malba - Col·lecció Costantini, 2005. 209-215
* Santiago Perednik, Jorge. "XUL: Variations on the Name of a Magazine." The XUL Reader: an Anthology of Argentine Poetry. Ed. Ernesto Livon Grossman. N. York: Segue Foundation, 1996. xvii-xxiii
* Schwartz, Jorge. "Let the Stars Compose Syllables: Xul and Neo-Creole." Xul Solar: Visions I Revelacions. Buenos Aires: Malba - Col·lecció Costantini, 2005. 200-208
* Solar, Xul. "Emilio Pettoruti." Readings in Latin American Modern Art. Ed. Patrick Frank. New Haven: Yale UP, 2004. 19-21
* Tedin, Teresa. "Biographical and Artistic Chronology." Xul Solar: Visions I Revelacions. Buenos Aires: Malba - Col·lecció Costantini, 2005. 244-251
* "History." Museu Xul Solar. Fundació Pan Klub - Museu Xul Solar. 21 de maig de 2008 <{{format ref}} http://www.xulsolar.org.ar/>
* Solar, Xul (2012). "Els San Signos. Xul Solar y el I Ching". Editorial El fil d'Ariadna. Buenos Aires, Argentina.
# 1686
## Esdeveniments
### Països Catalans

* 22 de juliol: Antoni de Saiol i Quarteroni, canonge de Barcelona és nomenat President de la Generalitat de Catalunya.
* Es forma la Lliga d'Augsburg per defensar els interessos d'Àustria, Baviera, Brandenburg, el Sacre Imperi Romanogermànic, el Palatinat del Rin, Portugal, Saxònia, Espanya, Suècia, i les Províncies Unides Holandeses; contra els de França.

### Resta del món

* 15 de febrer, Òpera de París: S'estrena Armide, tragèdia lírica de Jean-Baptiste Lully amb llibret de Philippe Quinault.
* 6 de setembre, Château d'Anet: S'estrena Acis et Galatée, òpera de Jean-Baptiste Lully amb llibret de Jean Galbert de Campistron, basat en la història en Les Metamorfosis d'Ovidi.
* Vincenzo Maria Coronelli publica l'obra Morea, Negroponte e Adiacenze.
* El mogols liderats per Aurangzeb conquereixen i dissolen el Sultanat de Bijapur. Finalitza d'aquesta manera la dinastia dels Adilshàhides.

## Naixements

* 17 de març: Jean-Baptiste Oudry., pintor, gravador i dissenyador de tapissos del Rococó francès, especialment conegut per les seves obres d'animals i escenes de caça.
* 10 d'abril, Isola di Liri: Maria Eleonora I Boncompagni, princesa de Piombino, de Venosa, marquesa de Populonia, comtessa de Conta i senyora de les illes de Montecristo, Elba i Pianosa entre d'altres.
* 24 de maig, Gdańsk: Daniel Gabriel Fahrenheit, físic, enginyer i bufador de vidre alemany, conegut per la invenció del termòmetre d'alcohol (1709), el termòmetre de mercuri (1714) i pel desenvolupament d'una escala per a la mesura de temperatures (m. 1736).
* 31 de juliol, Venècia, República de Venècia: Benedetto Marcello, escriptor, advocat, magistrat, mestre i compositor italià.
* 19 d'agost, Nàpols, Regne de Nàpols: Nicola Porpora, compositor napolità d'òperes barroques i professor de cant. De la seva escola en sortiren castrats famosos com Farinelli, Senesino i Caffarelli.
* 31 d'octubre Francesco Bernardi més conegut com a Senesino, un dels castrati més destacats de la història i un dels cantants predilectes de Georg Friedrich Händel.
* Versalles: Carles de França, Príncep de França de la Casa de Borbó, duc de Berry i d'Aleçon i d'Angulema.

## Necrològiques

* 11 de novembre, Hamburg: Otto von Guericke, físic alemany.
* Simon Uixakov, destacat iconògraf i artista gràfic rus, relacionat amb la reforma de l'Església Ortodoxa Russa empresa pel patriarca Nicó.

## Notes i referències

* ↑ «115. Armide (Lully)» (en anglès). The Opera Scribe, 09-02-2019. [Consulta: 14 desembre 2020].
* ↑ «Daniel Gabriel Fahrenheit | Polish-born Dutch physicist» (en anglès). [Consulta: 23 maig 2020].
* ↑ Enciclopèdia.cat. «Nicola Porpora». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 7 gener 2014].
# El mejor de los tiempos

El mejor de los tiempos és una pel·lícula espanyola del 1989 dirigida per Felipe Vega, coautor del guió amb Ignacio Gutiérrez-Solana.

## Argument

Un jove de Madrid que ocasionalment es dedica a vendre droga rep l’encàrrec d’anar a la costa d'Almeria per tal de comprar droga. Tanmateix el port està controlat per la policia, raó per la qual s'ha d’amagar a la zona. Allí coneix un enginyer agrònom i una jove immadura amb la que estableix una relació sentimental.

## Repartiment

* Iciar Bollaín - María
* Jorge de Juan - Daniel
* Rafael Díaz - Teo
* Rosario Flores - Sara
* Jack Taylor

## Premis

Va participar al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1989, on va guanyar el Premi Banco de Vitoria per Nous Realitzadors. També va guanyar el Premi Pantalla Abierta al Festival de Cinema d'Alcalá de Henares i el premi a la millor pel·lícula a la Setmana de Cinema Espanyol de Múrcia.

## Referències

* ↑ El mejor de los tiempos a Fotogramas
* ↑ El mejor de los tiempos a la Filmoteca de Catalunya
* ↑ Premis del 1989 al web del Festival de Sant Sebastià
* ↑ La Semana de Cine Español de Murcia premia la película "El mejor de los tiempos", El País, 18 de març de 1990
* ↑ El mejor de los tiempos al web del Ministeri de Cultura

## Enllaços externs

* Fragment de la banda sonora a YouTube
# Galina Minaitxeva

Galina Minaitxeva (Moscou, 29 de desembre de 1929 - 28 de gener de 2025) va ser una gimnasta artística russa guanyadora de tres medalles olímpiques.
Va néixer a Moscou, capital en aquells moments de la República Socialista Federada Soviètica de Rússia i que avui dia és capital de la Federació Russa. Va participar, als 23 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 realitzats a Hèlsinki (Finlàndia), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en el concurs complet (per equips), la medalla de plata en el concurs per aparells i la medalla de bronze en la prova de salt sobre cavall. A més finalitzà quarta en la prova de concurs complet (individual) i sisena en l'exercici de terra com a resultats més destacats.

## Referències

* ↑ «გალინა მონიავა-შარაბიძე (1929-2025)». [Consulta: 8 febrer 2025].
# FangoFest

FangoFest, és un festival internacional de cinema fantàstic, terror i gore organitzat per Kutrefacto Films, amb la col·laboració de l'Ajuntament d'Amposta. El certamen acull obres produïdes a Catalunya i arreu del món. Fangofest és un festival de cinema per als aficionats al cinema de sang i fetge, però també per als aficionats al cinema d'escenaris futurs distòpics i apocalíptics.
El FangoFest forma part del Terror Arreu de Catalunya (TAC), una entitat que aglutina fins a 9 festivals de cinema de gènere de tot el país.

## Categories

* Millor curt del festival
* Millor pel·lícula
* Millor curt fantàstic
* Millor curt d'animació
* Millor interpretació
* Premi del públic
* Curt més sagnant
* Millor curt Maledictis (Amateur i Trash)
* Millor B.S.O.

## Història

L'edició del 2022 ha estat centrada en el futurisme, l’espai i la ciència-ficció com a eix temàtic i es van projectar 117 curts, 8 pel·lícules i un documental que van ser escollits d'entre els més de 459 projectes rebuts.
Entre les pel·lícules que es van estrenar al FangoFest 2022 hi ha “La diosa reflectante” de José Martos, “Belleza Mortal” de Juan Carlos Gallardo, el documental “El sonido del Terror” de Luis Esquinas o “Super Z” de Julien de Volte i Arnaud Tabarly.
En aquesta tretzena edició el FangoFest va comptar amb tres convidats de renom com Sebastià d’Arbó, qui va portar la seva pel·lícula de fantaterror “El Ser”; l’actor Ivan Messeguer, qui ha participat en pel·lícules com “El Hoyo” o “El Laberinto del fauno”; i Cristina Iglesias, una ebrenca que s'ha fet un nom en la indústria dels efectes especials en llargmetges d'Alex de la Iglesia, Isabel Coixet o Bigas Luna.

## Referències

* ↑ «Les produccions de ciència-ficció, protagonistes del festival de cine gore i de terror d’Amposta Fangofest», 31-08-2022. [Consulta: 4 novembre 2022].
* ↑ ACN. «La ciència-ficció, protagonista del festival de cinema gore i de terror d'Amposta Fangofest», 31-08-2022. [Consulta: 8 novembre 2022].
* ↑ Milà, Marina Villegas i. «El festival de cinema Fango Fest d'Amposta es consolida al panorama cultural del país», 14-09-2018. [Consulta: 8 novembre 2022].
* ↑ Ràdio, Redacció Imagina. «FangoFest programa 117 curts i 8 pel·lícules per celebrar la tretzena edició», 31-08-2022. [Consulta: 7 novembre 2022].

## Enllaços externs

* http://www.fantasticgorefestivalamposta.com Arxivat 2022-12-09 a Wayback Machine.