OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Maria Soler i Canals

Josep Maria Soler i Canals (Santa Eugènia de Ter, 1946) és un eclesiàstic català, fou abat de Montserrat entre els anys 2000 i 2021.
Va néixer a Santa Eugènia de Ter el 1946. Dels cinc als disset anys va viure a Sabadell, on estudià al Col·legi dels Claretians, i de 1955 a 1956 va ser deixeble de Pere Casaldàliga. Després estudià teologia al Seminari dels Claretians a Solsona. Postulà com a monjo a l'Abadia de Montserrat el 1970, professà el 1975 i el 1981 fou ordenat sacerdot. En 1976-77 col·laborà a l'Institut Ecumènic de Tantur (Jerusalem) i al Pontifici Ateneu de Sant Anselm de Roma es llicencià en teologia sacramentària (1978-80). Visitador de la Província Hispànica de la Congregació de Subiaco (actualment integrada a la Congregació de Subiaco-Montecassino) des del 1996, a Montserrat ha estat mestre de novicis i prefecte de júniors, i professor a l'Escola Filosòfica i Teològica de l'Abadia de Montserrat, de la qual fou el prefecte durant set anys, i també a l'Institut de Litúrgia i al de Teologia Espiritual de Barcelona. Des del 1992 és vicepresident de la Societat Espanyola d'Estudis Monàstics (SEDEM) i ha estat sotsdirector de la revista Studia Monastica. Fou elegit abat de Montserrat per la comunitat el maig del 2000. I el 2021, al complir els 75 anys d'edat, presentà la renúncia i fou rellevat en el càrrec per Manel Gasch i Hurios. L'abat Soler és autor de nombrosos articles i de llibres de litúrgia i espiritualitat.

## Obra

* Tomàs Garcés: periodisme i crítica (2011)
* La plaça de Diognet (2011)
* Pere Casaldàliga (2013), il·lustrat per Sebastià Serra, un conte biogràfic per a nens sobre el poeta i religiós Pere Casaldàliga i Pla.

## Referències

* ↑ «L'abat de Montserrat reclama un acord entre la política i l'economia per evitar més pasteres». Diari de Girona, 11-09-2015.
* ↑ «Josep Maria Soler i Canals». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Victor Colomer, «Josep M. Soler, abat de Montserrat sabadellenc `Sabadell m'ha marcat en tot´» Arxivat 2012-06-26 a Wayback Machine., intervista a Cara a cara, Diari de Sabadell, 2 de març de 2002
* ↑ Redacció «Josep Maria Soler». Ara, núm 1, 28-11-2010, p.20.
* ↑ «L’abat Soler presenta la renúncia la setmana que ve». El Punt Avui, 07-08-2021. [Consulta: 17 setembre 2021].
* ↑ Ed. L'Abadia de Montserrat, 2011, 296 pàgines, ISBN 978-84-9883-270-9
* ↑ Ed. L'Abadia de Montserrat, 2011, 248 pàgines, ISBN 978-84-9883-365-2
* ↑ Ed. L'Abadia de Montserrat, 2013, 20 pàgines, ISBN 978-84-9883-631-8
* ↑ Carme Escales, «L'abat de Montserrat presenta un conte: El mestre Casaldàliga», El Periódico, 9 de desembre de 2013
# Papamosques de les Sula

El papamosques de les Sula (Cyornis colonus) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). És endèmic de les illes Sula, a Indonèdia. Habita els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat i el seu estat de conservació és gairebé amenaçat.

## Taxonomia

Segons la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), Cyornis pelingensis, una espècie de papamosques de l'arquipèlag Banggai (illa de Peleng), a l'est de les Cèlebes, es tractaria, de fet, d'una subespècie del papamosques de les Sula (Cyornis colonus pelingensis). Tanmateix, la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.2, juliol 2021) aquest taxons tenen la categoria d'espècies separades.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques de les Sula». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 3 gener 2021].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 698. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Henna-tailed Jungle-flycatcher. Cyornis colonus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 3 gener 2021].
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 11.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].
# Bernat Cadell

Bernat Cadell fou un militar i noble català, oficial destacat durant el conflicte de les cases de Cerdanya i Conflent. Era eixit d'una família benestant de Puigcerdà, que rebé certs privilegis del comte Nunyo Sanç. Nasqué probablement a Sant Joan de les Abadesses de la rama dels senyors de Prullans. En 1296, el Cadell prengué el partit dels Montcada de Torelló contra el bisbe de Vic aliat a Gilbert de Nyer. Tenia un fill anomenat Pere Cadell, senyor d'Espirà.

## Referències

* ↑ Alart, Bernat. Priviléges et titres relatifs aux franchises, institutions et propriétés de Roussillon et de Cerdagne, depuis le XIe siècle jusqu'à l'an 1660 (en francès). Perpinyà: Charles Latrobe, 1874, p. 117–118.
* ↑ Torres, Xavier «Nyerros i Cadells: Bàndols i bandolerisme a la Catalunya Moderna». Quaderns Crema. Reial Acadèmia de les Bones Lletres de Barcelona [Barcelona], pàg. 54.
* ↑ Wade, Gerald E.; Nougué, André «L'Oeuvre en Prose de Tirso de Molina. "Los cigarrales de Toledo" et "Deleytar aprovechando"». Hispania, 46, 3, 9-1963, pàg. 275. DOI: 10.2307/336887. ISSN: 0018-2133.
* ↑ Alart, Bernat. Les stils de Villefranche-de-Conflent. París: Auguste Durand, 1862, p. 50–52.
# Francisco Cantera Burgos

Francisco Cantera Burgos (Miranda de Ebro, 21 de novembre de 1901 - Madrid, 19 de gener de 1978) va ser un destacat humanista, hebraista i historiador espanyol, que va obtenir reconeixement mundial pels seus estudis sobre el judaisme espanyol.

## Biografia

Es va llicenciar en Dret en la Universitat de Valladolid i en Filosofia i Lletres en la Universitat Central de Madrid. El 1927 aconseguí la càtedra de Llengua i Literatura Hebrea en la Universitat de Salamanca, que abandona el 1934 per ocupar la mateixa càtedra en la Universitat Central de Madrid. El seu treball va fer despertar la letargia al que es tenia sotmès als estudis hebraics a Espanya. Va fundar l'Institut Benito Arias Montano i la revista Sefarad, on va escriure multitud d'articles.
Va morir el 19 de gener de 1978 a Madrid. Complint la voluntat del seu testament, es va fundar, a l'any següent, la institució que porta el seu nom. És, a més, fill predilecte de la seva ciutat natal.
Va pertànyer, entre d'altres, al Comitè Presidencial de la Unió Mundial d'Estudis Jueus, a l'American Academy for Jewish Research, a la Reial Acadèmia de la Història des de 1951, a l'Acadèmia Nacional de Veneçuela, a l'Acadèmia Panamenya de la Història, a l'Institut Històric i Geogràfic d'Uruguai, a l'Institut Històric i Geogràfic de Veneçuela, a la Societat de Geografia i Història de Guatemala, a l'Acadèmia de la Història de Bolívia, a l'Acadèmia Nacional de la Història de la República Argentina i a l'Institut Històric de Xile. Endemés fou condecorat com a cavaller comanador de l'Orde de Sant Silvestre.

## Obres

* Las Inscripciones hebraicas en España (1956)
* Sinagogas de Toledo, Segovia y Córdoba (1973)
* Fuero de Miranda de Ebro (1980)
* Seis temas mirandeses (1981)
* Sinagogas españolas (1984)
* La Judería de Miranda de Ebro (1987)
* Historia medieval de Miranda de Ebro (1991)

## Referències

* ↑ Francisco Cantera a biografias y vidas

## Enllaços externs

* American Academy for Jeewish Research
* Unió Mundial d'Estudis Jueus
* Biografia al web de la Fundació Cantera Burbos
# Gran Premi de Sud-àfrica del 1971

Resultats del Gran Premi de Sud-àfrica de Fórmula 1 de la temporada 1971, disputat al circuit de Kyalami el 6 de març del 1971.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 6 | Mario Andretti | Ferrari | 79 | 1h 47' 35. 5 | 4 | 9 |
| 2 | 9 | Jackie Stewart | Tyrrell - Ford | 79 | + 20.9 s | 1 | 6 |
| 3 | 5 | Clay Regazzoni | Ferrari | 79 | + 31.4 s | 3 | 4 |
| 4 | 3 | Reine Wisell | Lotus - Ford | 79 | + 1' 09.4 min. | 14 | 3 |
| 5 | 19 | Chris Amon | Matra | 78 | + 1 Volta | 2 | 2 |
| 6 | 11 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 78 | + 1 Volta | 7 | 1 |
| 7 | 28 | Brian Redman | Surtees - Ford | 78 | + 1 Volta | 17 | |
| 8 | 4 | Jacky Ickx | Ferrari | 78 | + 1 Volta | 8 | |
| 9 | 14 | Graham Hill | Brabham - Ford | 77 | + 2 Voltes | 19 | |
| 10 | 7 | Ronnie Peterson | March - Ford | 77 | + 2 Voltes | 13 | |
| 11 | 22 | Henri Pescarolo | March - Ford | 77 | + 2 Voltes | 18 | |
| 12 | 21 | Rolf Stommelen | Surtees - Ford | 77 | + 2 Voltes | 15 | |
| Ret | 2 | Emerson Fittipaldi | Lotus - Ford | 58 | Motor | 5 | |
| Ret | 20 | John Surtees | Surtees - Ford | 56 | Caixa canvi | 6 | |
| Ret | 10 | François Cevert | Tyrrell - Ford | 45 | Accident | 9 | |
| Ret | 27 | Howden Ganley | BRM | 42 | Prob. físics | 24 | |
| Ret | 16 | Pedro Rodríguez | BRM | 33 | Sobreescalfament | 10 | |
| Ret | 15 | Dave Charlton | Brabham - Ford | 31 | Motor | 16 | |
| Ret | 17 | Jo Siffert | BRM | 31 | Sobreescalfament | 12 | |
| Ret | 24 | John Love | March - Ford | 30 | Diferencial | 21 | |
| Ret | 25 | Jackie Pretorius | Brabham - Ford | 22 | Motor | 20 | |
| Ret | 12 | Peter Gethin | McLaren - Ford | 7 | Pèrdua de combustible | 11 | |
| Ret | 23 | Jo Bonnier | McLaren - Ford | 5 | Suspensions | 23 | |
| Ret | 26 | Alex Soler-Roig | March - Ford | 5 | Motor | 25 | |

## Altres

* Pole: Jackie Stewart 1' 17. 8
* Volta ràpida: Mario Andretti 1' 20. 3 (a la volta 73)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2013-10-17. [Consulta: 21 març 2010].
# Tabellarius

Un tabellarius, o tabel·lari era un tipus de missatger d'època romana que podia ser tant esclau com llibert. No s'ha de confondre amb els tabularii que feien de comptables. Tot i que el tabel·lari tenia funcions similars a les del cursor, sembla que estava més especialitzat que aquest darrer en l'enviament de missatges. Els tabel·laris treballaven generalment per a l'administració i segons el carmen epigraphicum (CIL, VIII, 1027), portaven salconduits durant els seus desplaçaments gràcies als quals probablement eren hostatjats i obtenien avituallament de franc. Trobem gran quantitat d'epitafis de tabellarii al cementiri dels officiales de Cartago.

## Referències

* ↑ Abid, Mohammed. Esclaves et affranchis impériaux en Afrique proconsulaire sous le Haut-Empire romain (en francès), 2017, p. 80-92. ISBN 978-9938-924-92-3.
# Era axial

L'era axial és, segons Karl Jaspers, el període comprès entre el 800 aC i el 200 aC, una època marcada pel sorgiment de grans sistemes filosòfics i religiosos a diferents punts del planeta. Així, a Grècia es desenvolupa el pensament de Parmènides d'Elea, Heràclit d'Efes, Sòcrates, Plató, i d'altres importants filòsofs i sofistes; a la Xina el confucianisme i el taoisme; a l'Orient proper el zoroastrisme i el judaisme ambdós de tradició profètica; i a l'Índia el bramanisme i el budisme sense que es pugui provar una connexió entre ells, fet que explicaria un desenvolupament tan ràpid. L'ésser humà usa aquests sistemes per qüestionar-se la seva conducta i buscar la salvació de la seva ànima, canviant patrons adquirits al llarg dels segles i augmentant així en llibertat i racionalitat.

## Referències

* ↑ Jaspers, Karl (1953), The Origin and Goal of History, London: Routledge & Keegan Paul,
# Gran Premi d'Alemanya del 1952

Resultats del Gran Premi d'Alemanya de Fórmula 1 de la temporada 1952, disputat al circuit de Nürburgring el 3 d'agost del 1952.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 101 | Alberto Ascari | Ferrari | 18 | 3h 06' 13. 3 | 1 | 9 |
| 2 | 102 | Nino Farina | Ferrari | 18 | + 14.1 s | 2 | 6 |
| 3 | 117 | Rudi Fischer | Ferrari | 18 | + 7' 10.1 min. | 6 | 4 |
| 4 | 103 | Piero Taruffi | Ferrari | 17 | + 1 Volta | 5 | 3 |
| 5 | 108 | Jean Behra | Gordini | 17 | + 1 Volta | 11 | 2 |
| 6 | 119 | Roger Laurent | Ferrari | 16 | + 2 Voltes | 17 | |
| 7 | 121 | Fritz Riess | Veritas - BMW | 16 | + 2 Voltes | 12 | |
| 8 | 125 | Toni Ulmen | Veritas - BMW | 16 | + 2 Voltes | 15 | |
| 9 | 124 | Helmut Niedermayr | AFM - BMW | 15 | + 3 Voltes | 22 | |
| 10 | 113 | Johnny Claes | HWM - Alta | 15 | + 3 Voltes | 32 | |
| 11 | 128 | Hans Klenk | Veritas | 14 | + 4 Voltes | 8 | |
| 12 | 135 | Ernst Klodwig | BMW | 14 | + 4 Voltes | 29 | |
| Ret | 107 | Robert Manzon | Gordini | 8 | Accident | 4 | |
| Ret | 123 | Willi Heeks | AFM - BMW | 7 | Retirat | 9 | |
| Ret | 120 | Tony Gaze | HWM - Alta | 6 | Caixa canvi | 14 | |
| Ret | 126 | Adolf Brudes | Veritas - BMW | 5 | Motor | 19 | |
| Ret | 110 | Marcel Balsa | BMW | 5 | Retirat | 25 | |
| Ret | 130 | Bernd Nacke | BMW | 5 | Encesa | 30 | |
| Ret | 116 | Eitel Cantoni | Maserati | 4 | Eix/Palier | 26 | |
| Ret | 136 | Rudolf Krause | BMW | 3 | Retirat | 23 | |
| Ret | 118 | Rudolf Schoeller | Ferrari | 3 | Suspensions | 24 | |
| Ret | 114 | Bill Aston | Aston Butterworth | 2 | Pressió de l'oli | 21 | |
| Ret | 109 | Maurice Trintignant | Gordini | 1 | Accident | 3 | |
| Ret | 127 | Paul Pietsch | Veritas | 1 | Caixa canvi | 7 | |
| DSQ | 105 | Felice Bonetto | Maserati | 1 | Desqualificat | 10 | |
| Ret | 112 | Paul Frere | HWM - Alta | 1 | Caixa canvi | 13 | |
| Ret | 122 | Theo Helfrich | Veritas - BMW | 1 | Retirat | 18 | |
| Ret | 129 | Josef Peters | Veritas - BMW | 1 | Retirat | 20 | |
| Ret | 104 | Piero Carini | Ferrari | 1 | Frens | 27 | |
| Ret | 115 | Gino Bianco | Maserati | 0 | Retirat | 16 | |

## Altres

* Pole: Alberto Ascari 10' 04. 4
* Volta ràpida: Alberto Ascari 10' 05. 1 (a la volta 5)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2010-01-03. [Consulta: 23 maig 2010].
# Tagaste

Tagaste o Tagastense Oppidum, segons Plini el Vell, va ser una ciutat de Numídia (avui ruïnes de Tajilt a la wilaya de Suk Ahras, Algèria) a la riba d'un riu avui anomenat Oued Hamise, segons l'Itinerari d'Antoní. Aquí va néixer Agustí d'Hipona, nom que li ve de l'enclavament que hi havia a uns 95 km, l'actual Annaba.

## Altres dades

Actualment, filòlegs i investigadors de les Illes Canàries (Espanya) han relacionat el topònim Tagaste amb Tegueste. Aquest últim deriva de tegăsət* , que significa ‘humida’ i és d'origen guanxe, els quals tenien un origen amazic.

## Referències

* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, V, 4
* ↑ Smith, William (ed.). «Tagaste». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 24 juliol 2022].
* ↑ «Toponímia de Tegueste». Arxivat de l'original el 2018-04-26. [Consulta: 25 abril 2018].
* ↑ Nombres guanches
# El Diluvi

El Diluvi és un grup de música en valencià que es defineix com de folk modern.
Provenen de la Foia de Castalla i d'altres poblacions de l'Alcoià. Fusionen estils musicals tan diversos com ara cúmbia, reggae, rumba, folk i la música tradicional o d’arrel valenciana. A aquesta barreja d'estils l'anomenen "mestissatge mediterrani".
El seu primer treball és un recopilatori de quatre versions en homenatge a Ovidi Montllor, i al segon disc, Motius, també en versionen tres temes més. Per a ells, l'Ovidi és una figura clau al País Valencià, tant pel que fa a sentiment de poble com en l'àmbit musical, inclús literari.
Les seues cançons pròpies parlen d'amor i de lluita, que és el que mou el món. També reivindiquen la rebel·lia femenina: el tema I tu, sols tu, amb clara referència al poema Divisa de Maria Mercè Marçal, s'ha convertit en un himne a la lluita de les dones al llarg de la història.
L'últim àlbum, Ànima, compta amb les col·laboracions del cantant i acordionista Carles Belda, i de components del grup ZOO.
En octubre del 2018 inicien a les xarxes socials una campanya feminista, que consisteix a difondre 8 versions de la cançó I tu, sols tu, en 7 llengües: anglès, asturià, castellà, èuscar, francès, gallec i occità (també en varietat aranesa, cantada per Alidé Sans).
L'any 2023 van anunciar una aturada provisional però indefinida, que començaria l'any 2024, després del concert de Cap d'Any al Festivern d'aquell mateix any. Com a comiat varen publicar el seu setè àlbum amb diferents cançons presentades al llarg de l'any. Finalment, els seus dos darrers concerts abans de l'aturada indefindida foren el més d'abril a Barcelona i Castalla.

## Discografia

* Ovidenques, EP (autoedició, 2012)
* Motius, (autoedició, 2014)
* Alegria, (autoedició, 2015)
* Ànima, (autoedició, 2017)
* Junteu-vos, (Halley Records, 2019)
* Present (Halley Records, 2022)
* El primer ball" (Halley Records, 2023)

## Referències

* ↑ «Qui som?». www.eldiluvi.cat. [Consulta: 2 agost 2018].
* 1 2 Gisbert, Francesc «Música per un País: El Diluvi que ve, per Francesc Gisbert». Diari la Veu, 31-01-2017.
* ↑ «El grupo de música valenciano El Diluvi publica 'Alegria'» (en castellà). La Vanguardia, 06-06-2015.
* ↑ «El Diluvi que viene» (en castellà). valenciaplaza.com, 14-10-2016.
* ↑ «Amb el record d’Ovidi, naix la tendresa insubmisa d’El Diluvi». Revista Saó, 19-11-2018.
* ↑ «Ànima és el nou disc del Diluvi amb col·laboracions de Zoo, Carles Belda...». Tresdeu.com, 21-02-2017.
* ↑ «El Diluvi llança la versió en francés de la cançó ‘I tu, sols tu’». eldiario.es, 06-11-2018.
* ↑ «El Diluvi anuncia una aturada temporal a partir de final d'any». [Consulta: 14 gener 2024].
* ↑ «Concerts». [Consulta: 8 setembre 2024].
* ↑ «Entrevista al grup alcoià El Diluvi pel seu nou disc Ànima». Tresdeu.com, 06-06-2017.
# Ernst Ellberg

Ernst Ellberg (Söderhamns församling, 11 de desembre de 1868 - Engelbrekt, 14 de juny de 1948) va ser un compositor suec.
Ellberg va estudiar composició amb Joseph Dente i violí amb Johan Lindberg al Conservatori d'Estocolm. Durant els anys 1887 – 1905 va ser viola a la Capella de la Cort Reial. En 1904 va succeir a Dente i va ensenyar al conservatori composició, contrapunt i instrumentació fins a 1933, després durant deu anys en instrumentació per a músics militars.
Ellberg es va convertir en membre de la Reial Acadèmia Sueca de Música el 1912 i el 1916 va ser nomenat professor al conservatori. Durant els anys 1921–38, va ser adscrit a la junta del professorat de l'Acadèmia Musical.
Va ensenyar, entre d'altres, a Hilding Rosenberg, Lars-Erik Larsson i Dag Wirén .

## Composicions (selecció)

* Quartet de corda en mi bemoll major (1890), obra de debut.
* Introducció i fuga per a orquestra de corda en do major (1891)
* Obertura en fa menor (1892)
* Quintet de corda en fa major (1895)
* Simfonia en re major (1896)
* ballet Un idil·li d'estiu, (1898), representat al Teatre Reial el 1899
* Vacances de primavera per a orquestra (1906)
* ballet La Ventafocs, (1906), representat al Teatre Reial el 1907
* Poemes de Filip Tammelin, musicats; Hola, Suècia! , "amb motiu del Tren del Granger a Estocolm el 6. febrer 1914” (1914)
* Marxa festiva en la major, expectant (1938)
* òpera Rassa, construïda amb motius sami, premiada el 1947, no es va representar mai

## Fonts

* ”Ernst Ellberg, Biografi & verkförteckning”. Svensk Musik. {{format ref}} https://www.svenskmusik.org/sv/s%C3%B6k?person=14767.
* Ernst Ellberg a l'Arxiu de Música en Viu

### Notes

* ↑ Sveriges dödbok 1947-2006, CD-ROM v 4.00, Sveriges Släktforskarförbund (2007)

## Bibliografia

* Lindfors, Per: Ernst Ellberg i Svenskt biografiskt lexikon (1950)
# Gran Premi d'Alemanya del 1965

Resultats del Gran Premi d'Alemanya de Fórmula 1 de la temporada 1965, disputat al circuit de Nürburgring l'1 d'agost del 1965.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 1 | Jim Clark | Lotus - Climax | 15 | 2h 07' 52. 4 | 1 | 9 |
| 2 | 9 | Graham Hill | BRM | 15 | + 15.9 s | 3 | 6 |
| 3 | 5 | Dan Gurney | Brabham - Climax | 15 | + 21.4 s | 5 | 4 |
| 4 | 12 | Jochen Rindt | Cooper - Climax | 15 | + 3' 29.6 min. | 8 | 3 |
| 5 | 4 | Jack Brabham | Brabham - Climax | 15 | + 4' 41.2 min. | 14 | 2 |
| 6 | 8 | Lorenzo Bandini | Ferrari | 15 | + 5' 08.6 min. | 7 | 1 |
| 7 | 16 | Jo Bonnier | Brabham - Climax | 15 | + 5' 58.5 min. | 9 | |
| 8 | 24 | Masten Gregory | BRM | 14 | + 1 Volta | 19 | |
| Ret | 7 | John Surtees | Ferrari | 11 | Caixa canvi | 4 | |
| Ret | 17 | Jo Siffert | Brabham - BRM | 9 | Motor | 11 | |
| Ret | 2 | Mike Spence | Lotus - Climax | 8 | Transmissió | 6 | |
| Ret | 3 | Gerhard Mitter | Lotus - Climax | 8 | Pèrdua d'aigua | 12 | |
| Ret | 20 | Richard Attwood | Lotus - BRM | 8 | Pèrdua d'aigua | 17 | |
| Ret | 11 | Bruce McLaren | Cooper - Climax | 7 | Caixa canvi | 10 | |
| Ret | 6 | Denny Hulme | Brabham - Climax | 5 | Pèrdua de combustible | 13 | |
| Ret | 19 | Chris Amon | Lotus - BRM | 3 | Part elèctrica | 16 | |
| Ret | 22 | Paul Hawkins | Lotus - Climax | 3 | Pèrdua d'oli | 20 | |
| Ret | 10 | Jackie Stewart | BRM | 2 | Suspensions | 2 | |
| Ret | 21 | Frank Gardner | Brabham - BRM | 0 | Caixa canvi | 18 | |
| NVQ | 25 | Roberto Bussinello | BRM | | | | |
| NVQ | 23 | Ian Raby | Brabham - Climax | | | | |

## Altres

* Pole: Jim Clark 8' 22. 7
* Volta ràpida: Jim Clark 8' 24. 1 (a la volta 10)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2013-10-30. [Consulta: 17 juny 2010].
# Josep Ribas Ribas

Josep Ribas Ribas (Sant Agustí des Vedrà, Sant Josep de Sa Talaia, 1763- 5 d'agost de 1831) fou un sacerdot i polític eivissenc, també conegut com a Cap de Puig, nom de la casa pairal de la seva família. Va estudiar amb els frares dominics de Vila gràcies a una beca de l'ajuntament i amb els anys ordenat sacerdot. Fou rector de Sant Mateu i de Sant Josep de Sa Talaia, on va organitzar l'escola parroquial. Influït per les idees de la Il·lustració, fou nomenat administrador de la fàbrica de la catedral d'Eivissa pel primer bisbe, Manuel Abad i Lasierra.
El 28 d'agost de 1810 fou elegit diputat per la circumscripció de Mallorca a les Corts de Cadis, on va proposar provisions de prebendes i beneficis eclesiàstics al bisbat d'Eivissa i Formentera, l'abolició de senyories feudals i va presentar proposicions sobre el foment de l'agricultura. Participà en la redacció de la Constitució espanyola de 1812. Fou considerat un liberal moderat. El 1813 va tornar a l'illa d'Eivissa.

## Referències

* ↑ Pep Ribas, «Josep 'Cap de Puig' 200 años después»(castellà) Diario de Ibiza, 7 de març de 2012
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Pep Ribas, «Josep Ribas en el Museo de las Cortes de Cádiz»(castellà) Diario de Ibiza, 7 d'octubre de 2010
* ↑ Arxivat 2012-06-28 a Wayback Machine. «Ribas 'Cap de Puig', Josep» (castellà) Arxivat 2012-06-28 a Wayback Machine., fitxa biogràfica, Los Diputados Doceañistas [consulta 6 de març de 2014 (2014-03-06)]
# Gran Premi d'Alemanya del 1968

Resultats del Gran Premi d'Alemanya de Fórmula 1 de la temporada 1968, disputat al circuit de Nürburgring el 4 d'agost del 1968.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 6 | Jackie Stewart | Matra - Ford | 14 | 2h 19' 03. 2 | 6 | 9 |
| 2 | 3 | Graham Hill | Lotus - Ford | 14 | + 4' 03.2 min. | 4 | 6 |
| 3 | 5 | Jochen Rindt | Brabham - Repco | 14 | + 4' 09.4 min. | 3 | 4 |
| 4 | 9 | Jacky Ickx | Ferrari | 14 | + 5' 55.2 min. | 1 | 3 |
| 5 | 4 | Jack Brabham | Brabham - Repco | 14 | + 6' 21.1 min. | 15 | 2 |
| 6 | 10 | Pedro Rodríguez | BRM | 14 | + 6' 25.0 min. | 14 | 1 |
| 7 | 1 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 14 | + 6' 31.0 min. | 11 | |
| 8 | 22 | Piers Courage | BRM | 14 | + 7' 56.4 min. | 8 | |
| 9 | 14 | Dan Gurney | Eagle - Weslake | 14 | + 8' 13.7 min. | 10 | |
| 10 | 18 | Hubert Hahne | Lola - BMW | 14 | + 10' 11.4 min. | 18 | |
| 11 | 21 | Jackie Oliver | Lotus - Ford | 13 | + 1 Volta | 13 | |
| 12 | 17 | Kurt Ahrens | Brabham - Repco | 13 | + 1 Volta | 17 | |
| 13 | 2 | Bruce McLaren | McLaren - Ford | 13 | + 1 Volta | 16 | |
| 14 | 11 | Richard Attwood | BRM | 13 | + 1 Volta | 20 | |
| Ret | 8 | Chris Amon | Ferrari | 11 | Accident | 2 | |
| Ret | 12 | Jean Pierre Beltoise | Matra | 8 | Accident | 12 | |
| Ret | 16 | Jo Siffert | Lotus - Ford | 6 | Encesa | 9 | |
| Ret | 19 | Lucien Bianchi | Cooper - BRM | 6 | Pèrdua de combustible | 19 | |
| Ret | 7 | John Surtees | Honda | 3 | Encesa | 7 | |
| Ret | 20 | Vic Elford | Cooper - BRM | 0 | Accident | 5 | |

## Altres

* Pole: Jacky Ickx 9' 04. 0
* Volta ràpida: Jackie Stewart 9' 36. 0 (a la volta 8)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-01-18. [Consulta: 18 març 2010].