OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lazarus

Lazarus és una eina de desenvolupament ràpid d'aplicacions basada en el llenguatge de programació Pascal, disponible per als sistemes operatius Windows, GNU/Linux i Mac OS X.
Es tracta d'una alternativa gratuïta a Delphi, desenvolupada com a projecte de programari lliure a partir de Free Pascal. La web i la majoria de la documentació estan en anglès, però l'entorn de desenvolupament (IDE) sí que està traduït al català en gran part.

## Compatibilitat amb bases de dades

Lazarus és compatible amb diversos motors de bases de dades, però el desenvolupador ha d'instal·lar paquets addicionals per a gestionar cada un. El programador pot accedir a la base de dades mitjançant codi o bé arrossegant components en un formulari visual. Els components de la base de dades representen camps i són connectats per la correcta configuració de propietats a un TDataSource, que representa una taula i és també connectat als components de la base de dades, ja sigui TPSQLDatabase, TSQLiteDataSet o algun altre.
Els següents motors de bases de dades són compatibles:
* PostgreSQL requereix el paquet psql
* DBase i FoxPro poden ser usats sense necessitat d'un servidor extern o llibreria mitjançant el component TDbf
* MySQL funciona correctament
* SQLite necessita només una simple llibreria externa i el component TSQLiteDataSet
* Microsoft SQL Server funciona amb la llibreria ZeosLib
* InterBase / Firebird, component d'accés nadiu, també treballa amb ZeosLib
* Oracle, també treballa amb ZeosLib

## Llicència

Encara que el programari Lazarus està llicenciat sota la GPL, el programari desenvolupat mitjançant l'ús d'aquesta eina es pot distribuir sota alguna altra llicència. La Llibreria del Component Lazarus (LCL) es vincula estàticament dins dels programes i és llicenciada utilitzant una versió modificada de la LGPL dissenyada especialment per a permetre vinculacions estàtiques a programes propietaris.
Noteu que instal·lar un paquet en temps de disseny equival a vincular a l'IDE. Distribuint el IDE Lazarus amb paquets en temps de disseny amb una llicència no compatible amb GPL (per exemple, MPL) preinstal·lats podria suposar una violació de llicència. A part d'això, es pot construir paquets propietaris de Lazarus sempre que no es distribueixen un Lazarus preinstal·lat amb ells.

## Referències

* ↑ «Fitxer «COPYING.txt»» (en anglès).
* ↑ «Fitxer «COPYING.modifiedLGPL.txt»» (en anglès).

## Vegeu també

* Delphi
* Kylix

## Enllaços externs

* Lazarus - Lloc web oficial
* Documentació oficial del projecte (castellà)
# Seal Beach

Seal Beach és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 24.157 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Seal Beach tenia 24.157 habitants, 13.048 habitatges, i 5.884 famílies. La densitat de població era de 810,3 habitants/km².
Dels 13.048 habitatges en un 13,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,2% hi vivien parelles casades, en un 5,3% dones solteres, i en un 54,9% no eren unitats familiars. En el 48,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 34,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,83 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,65.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,3% tenia menys de 18 anys, un 4% entre 18 i 24, un 21,5% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 37,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 54 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.079 $ i la renda mediana per família de 72.071 $. Els homes tenien una renda mediana de 61.654 $ mentre que les dones 41.615 $. La renda per capita de la població era de 34.589 $. Entorn del 3,2% de les famílies i el 5,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Seal Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Seal Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Copa capverdiana de futbol

La Copa capverdiana de futbol, oficialment Taça Nacional de Cabo Verde, és la principal competició futbolística per eliminatòries de Cap Verd. Data de l'any 1982.

## Historial

Font:
| Any | Campió | Resultat | Finalista |
| 1982 | CS Mindelense (1) | 1-0 | SC Morabeza |
| 1983-2006 | no es disputà | no es disputà | no es disputà |
| 2007 | Académica da Praia (1) | 3-1 | Académica do Sal |
| 2008 | no es disputà per problemes econòmics | no es disputà per problemes econòmics | no es disputà per problemes econòmics |
| 2009 | FC Boavista (1) | 1-0 | Académico do Aeroporto |
| 2010 | FC Boavista (2) | lligueta final | lligueta final |
| 2011 | no es disputà per problemes econòmics | no es disputà per problemes econòmics | no es disputà per problemes econòmics |
| 2012 | Onze Unidos (1) | 2-1 (pr.) | Académica Porto Novo |
| 2013-2017 | no es disputà per problemes econòmics | no es disputà per problemes econòmics | no es disputà per problemes econòmics |
| 2018 | Sporting Clube da Praia (1) | 2-1 | SC Santa Maria |
| 2019 | UD Santo Crucifixo (1) | 3-2 | GD Palmeira |
| 2020 | cancel·lat per la pandèmia de la COVID-19 | cancel·lat per la pandèmia de la COVID-19 | cancel·lat per la pandèmia de la COVID-19 |
| 2021 | no es disputà | no es disputà | no es disputà |
| 2022 | CD Travadores (1) | 5–1 | ASC Figueirense |
| 2023 | Académica Mindelo (1) | 1–0 | Barreirense FC |
| 2024 | CS Mindelense (2) | 2–1 | GD Palmeira |

## Referències

* ↑ «Cape Verde Islands - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ «Cape Verde Islands 1982». RSSSF, 20-07-2017. [Consulta: 3 setembre 2017].
* ↑ Cabonet Nederland - Taça de Cabo Verde começa Arxivat 2012-07-20 at Archive.is
* ↑ Taça de Cabo Verde não será realizada este ano
# Sub Carpats

Els Sub Carpats de curvatura, Ciuc, o la curvatura Carpats (romanès: Carpații de Curbură, en hongarès: Kárpátkanyar), es troben entre la vall de Trotus i la vall de Slanicul Buzaului a Romania. Són una serralada de turons alts (800-900 m) amb carenes paral·leles (Magura Odobești), que separen dues depressions geològiques.
Els subcarpats són una de les tres classificacions tradicionals dels Carpats orientals a Romania:
* al nord, els Carpats de Maramureș i Bucovina (Munții Carpați ai Maramureșului și Bucovinei)
* central, els Carpats de Moldàvia i Transsilvània (Munții Carpați Moldo-Transilvani)
* i al sud, els Carpats de Curvatura (Munții Carpați de Curbură)
Inclouen:
* Muntanyes Bârsa (Munții Bârsei)
* Muntanyes Ciucaș (Munții Ciucaș)
* Muntanyes Buzău (Munții Buzăului)
* Muntanyes de Vrancea (Munții Vrancei)
* Muntanyes Baiu (Munții Baiului o Munții Gârbova)
* Depressió de Brașov (Depresiunea Brașovului)
Geològicament, basant-se en les divisions dels Carpats, tots els subcarpats formen part dels Carpats orientals exteriors.

## Galeria d'imatges

* Muntanyes de Ciucaș, comtat de Prahova, als Carpats de Curvatura
* Muntanyes de Ciucaș, comtat de Prahova
* Mapa dels Carpats Orientals, amb els Carpats de Curvatura al sud

## Referències

* ↑ Pehoiu, Gica «REPRESENTATIVE GEOMORPHOSITES OF BUZAU SUB-CARPATHIANS (ROMANIA)». . Stef92 Technology, 20-06-2011. DOI: 10.5593/sgem2015/b51/s20.097.

## Vegeu també

* Carpats romanesos
# Cal Maiol

Cal Maiol és un jaciment arqueològic en una cavitat calcària anomenada Fondal de la Rovira al municipi d'Olèrdola, en la comarca de l'Alt Penedès i es tracta de un taller de sílex datat entre el paleolític i eneolític. Va ser descobert per P. Giro en 1961. En 2008 i 2009 el terreny es va a prospectar amb motiu de la construcció d'una instal·lació hidràulica amb resultats negatius. Al fondal de la Rovira, es va trobar molt poc material del que caldria destacar un gratador.

## Referències

* ↑ Segura i Bueno, Sergo. Abastament d'aigua a Olèrdola (pdf). Barcelona: Generalitat de Catalunya, 2008-2009 (Memòries d’Intervenció Arqueològica).
* E-gipci: aplicació web de Gestió integral del patrimoni cultural immoble de la Generalitat de Catalunya.
# Susebek

La Susebek és un afluent a la dreta de l'Alster a Hamburg a Alemanya.
Neix a un aiguamoll a la reserva natural Hummelsbütteler Moore i desemboca 5 km més al sud a l'Alster.
Des de l'estany Karpendiek fins al carrer Hohenbarg s'ha creat un sender per passejants i ciclistes. La darrera part del riu i l'aiguamoll-font no són pas accessibles formen una zona protegida.
La flora al marge del riu comprèn, entre d'altres, eriophorum, narthecium ossifragum, el cucut de rec, oxycoccus, dròsera i senill. Al rec i als estanys viu el lluç de riu, l'anguila, el peix blanc, el leucaspius delineatus, la madrilleta vera, el gardí, el pèrcid i la brema, que fan el goig dels pescadors esportius.
Com ho és el cas per a tots els afluents majors de l'Alster, el riu va donar el seu nom a un dels Alsterdampers, els transbordadors per a vianants als rius navegables d'Hamburg.
* Estany a prop del carrer Grützmühlenweg
* Unes restes d'obra de canalització del riu
* El riu renaturalitzat
* L'aiguamoll de l'Ohlkuhlenmoor on neix la Susebek

## Etimologia

Segons H. Bahlow, el prefix pregermànic Suse significaria aiguamoll, un mot que hom retrobaria al nom del riu Suse a la serralada de l'Harz. La Susebek significaria doncs bek (rec) de l'aiguamoll.

## Referències

* ↑ Josef Nyáry, Susebek - das verbotene Paradies (Susebek, el paradís prohibit), a l'Hamburger Abendblatt, 2 d'octubre de 2006
* ↑ Dr. Hans Bahlow, Der Name Alster stammt aus vorgermanischer Zeit (Al nom d'Alster és pregermànic), a l'Hamburger Abendblatt, 8 de febrer 1962, pàgina 7
# Bernardo Álvarez Merino

Bernardo Álvarez Merino (Reus, 3 d'agost de 1971) és un exjugador professional de bàsquet, exentrenador i exregidor a Tarragona. El 12 d'agost fou nomenat conseller d'Esports de la Generalitat de Catalunya.
Amb anterioritat a la seva labor com a tècnic, va ser jugador professional de bàsquet en la posició d'aler. La seva gran especialitat era el tir exterior, amb una gran capacitat d'armar el braç amb rapidesa, i amb bons percentatges de tir.
L'any 2010 va anunciar la seva retirada com a jugador en actiu i només un mes i mig després, va anunciar que es feia càrrec, com a primer entrenador de la banqueta del CB Tarragona 2017 de LEB Or, equip al qual entrenaria durant 10 anys.

## Clubs
### Com a jugador

* Pedrera La Salle Tarragona.
* CB Tarragona. Categories inferiors.
* CB Tarragona (1992-1995)
* Pamesa València (1996-2001)
* Caprabo Lleida (2001-2004)
* CB Tarragona (2004-2007)
* Lleida Bàsquet (2007-2008)
* CB Tarragona (2008-2010)

### Com a entrenador

* CB Tarragona (2010-2023)

## Referències

* ↑ «Berni Álvarez estará al frente de la Conselleria de l'Esport i l'Activitat Física». La Vanguardia, 11-08-2024 [Consulta: 14 agost 2024].
* ↑ Pacha Röper, Andrea «Quién es Berni Álvarez, el jugador de baloncesto catalán que Illa ficha como 'conseller' de Deportes Desde que el PSC ganó las elecciones municipales de 2023 en Tarragona, ha ejercido como segundo teniente de alcalde en la ciudad». Crónica Global, 12-08-2024 [Consulta: 14 agost 2024].
* ↑ Calvet, Josep M. «Berni Álvarez. Exjugador de bàsquet». La Vanguardia, 12-08-2024 [Consulta: 14 agost 2024].
* ↑ Tortajada, Oriol «Berni Álvarez: «Tinc curiositat per comprovar què puc oferir com a tècnic». L'excapità Berni Álvarez va ser presentat ahir de manera oficial com a entrenador del CBT». L'Esportiu, 12-08-2010 [Consulta: 14 agost 2024].
* ↑ solobasket.com Berni Álvarez regresa para convertirse en nuevo entrenador del CB Tarragona en sustitución de J.P. Márquez
# Koers

Koers és un grup de música de reggae. El grup es va formar el 2014 a Lleida pel cantant Kelly Isaiah i uns amics. Va guanyar el concurs Directe 2015 de música jove del Segrià i és una de les bandes amb més projecció en l'escena musical catalana. És un referent del reggae estatal i ha participat en festivals referents com el Rototom Sunsplash. Les seves lletres tracten de les experiències vitals dels membres del grup alhora que denuncien injustícies socials des d'un punt de vista honest i proper.
L'any 2020, publicaren el seu tercer treball discogràfic, That day, del qual la revista Enderrock en va destacar la «il·lusió, passió, cultura, igualtat i ritme», i compta amb col·laboracions d'Els Catarres, Lildami i Itaca Band. L'abril del mateix any, llur cançó «Ballarem» va ser triada com a banda sonora de la iniciativa «BCN es mou dins de casa».

## Discografia

* Unbroken (2017)
* Des de les cendres (EP, 2019)
* That day (2020)

## Referències

* ↑ «La banda ilerdense de reggae Koers debuta con el disco "Unbroken"» (en castellà). La Vanguardia, 24-11-2017.
* ↑ «Koers». TV3, 25-12-2012. [Consulta: 3 gener 2021].
* ↑ Biondo, Sara. «Koers, funambilistes estel·lars: ja pots escoltar «Caminar per l'aire»». Enderrock, 20-11-2017.
* ↑ «Koers, el grup revelació català, llança el seu primer disc: ‘Unbroken'». RAC 1, 21-11-2017.
* 1 2 «Unbroken». Enderrock, 24-11-2017.
* 1 2 Siscart, A. «Koers torna als seus orígens amb la publicació del disc 'That Day'». Segre, 11-04-2020.
* 1 2 «Koers - That Day». Enderrock, 27-03-2020. [Consulta: 14 octubre 2020].
* ↑ Cervantes, Xavier «Kelly Isaiah (Koers): "Quan sortim rebentarem tots els escenaris"». Ara, 11-04-2020.

## Enllaços externs

* Koers - Lloc web oficial
* «Koers». Viasona.
# Teatre romà d'Alcúdia

El teatre romà d'Alcúdia o teatre romà de Pol·lèntia fou un teatre romà construït a final del segle I dC als afores de la ciutat romana de Pol·lència (l'actual Alcúdia, a Mallorca). El teatre conserva restes dels tres elements bàsics: les grades (cavea), l'orquestra semicircular (dedicada a acollir els espectadors prominents) i l'escenari (scaena). Tenia un aforament d'aproximadament 2.500 espectadors. Té un diàmetre d'uns 35 a 40 metres.

## Descripció

Presenta la particularitat d'aprofitar un petit turó com feien els grecs i no construir-se mitjançant la superposició de voltes de formigó com feien els arquitectes romans. Tenia probablement un velum per preservar el públic del sol o de la pluja, que es fermaria als extrems alts de la graderia.
Conserva sis files de les grades i part dels seients més propers a l'escenari (anoments proedria), que tenen planta semicircular. Al teatre romà de Pol·lèntia la zona destinada al públic consta de tres parts: La més propera a l'escenari era la prima cavea, més amunt hi havia la media cavea i a la part superior del teatre la part anomenada summa cavea. Els espectadors que tenien un càrrec públic o eren militars seien normalment a la prima cavea. Els alts magistrats i notables sèien a l'orquestra, també conservada, una zona just devant de l'escenari, entre aquest i les grades, que als teatres grecs acollia el cor. En general, als teatres romans les diferents zones del públic corresponien a posicions socials diferentes, més poderoses com més a prop de l'escenari estiguessin.
El teatre grec d'Alcúdia conserva també l'escenari, que és de forma rectangular i del qual l'estructura, com les grades, aprofiten la roca del turó. Era una mica més elevat que l'orquestra. Consta d'un proscenium amb cinc forats per encaixar pilars de fusta. A la part posterior, aquest escenari segurament va tenir un mur de fusta, tot i que a altres teatres aquest scaena frons anava ricament decorada amb marbres, columnes i estàtues.

## Altres usos

Al teatre romà d'Alcúdia es van donar representacions teatrals del segle I dC al segle iii, quan aquest espai va perdre el seu valor i fou utilitzat com a necròpolis de Pol·lèntia. El cristianisme prenia vigor i prohibia el teatre arreu on obtenia poder. En aquesta època com a necròpolis s'hi van excavar tombes trapezoidals tant a l'escenari com a les grades.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 El Teatre Romà de Pol·lèntia Arxivat 2005-05-11 a Wayback Machine. Àrea de Patrimoni de l'Ajuntament d'Alcúdia i Museu Monogràfic de Pol·lèntia.

## Enllaços externs

* Informació sobre la Ciutat romana de Pol·lèntia
# Gimnàstica als Jocs Olímpics d'estiu de 1904 - Barra fixa

La barra fixa va ser una de les proves de gimnàstica artística que es va disputar als Jocs Olímpics de Saint Louis de 1904. La prova tingué lloc el divendres 28 d'octubre de 1904. Es desconeix la quantitat exacta de participants, i sols ens ha arribat el nom de 5 gimnastes, tots dels Estats Units.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Anton Heida Edward Hennig | Cap | George Eyser |

## Resultats

| Posició | Gimnasta | Puntuació |
| | Anton Heida | 40 |
| | Edward Hennig | 40 |
| | George Eyser | 39 |
| 4-5 | John Duha | desconeguda |
| 4-5 | William Merz | desconeguda |

## Referències

* ↑ «Gymnastics at the 1904 St. Louis Summer Games: Men's Horizontal Bar». Sports Reference. Arxivat de l'original el 17 abril 2020. [Consulta: 12 juliol 2019].
* 1 2 «Horizontal Bar, Men». Olympedia. [Consulta: 8 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Charles J.P. Lucas. The Olimpic Games 1904 Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* J.E. Sullivan. Spalding's Athletic Almanac for 1905 Arxivat 2011-08-29 a Wayback Machine. (anglès)
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich», 1999. [Consulta: 4 desembre 2008]. (polonès)
# São Domingos de Gusmão (Olivença)

Sâo Domingos de Gusmão (oficialment en espanyol Santo Domingo de Guzmán) és un poble del municipi d'Olivença, actualment sota l'estat espanyol, però disputat per Portugal. Fins al 1801 constituïa una freguesia d'aquest municipi portugués i tenia 353 habitants. Sota l'administració espanyola, es troba integrat en la província de Badajoz. Se situa a 7 km d'Olivença.
D'acord amb les dades del cens del 2013, actualment només hi viuen 16 persones, i és el més petit dels pobles d'Olivença.
Ens ofereix l'església parroquial de S. Domingos de Gusmão, petita edificació popular del segle xvii, amb aspecte d'ermita rural. La façana sustenta un gran pòrtic de severa estructura de marbre i doble campanar. La planta és una nau amb volta simple i capçalera quadrangular de creuer. Les capelles i altres dependències annexades al cos principal originen un conjunt de variats volums i composició harmònica. Una cúpula menuda en xemeneia destaca sobre la teulada. El seu encant principal prové de la peculiar arquitectura popular tradicional d'accent alentejà portugués.
A la primeria del segle xviii, el poble era constituït per prop de 60 persones. Llavors, hi havia a la rodalia les hisendes de Borrachinha, de Monte-longo i Gijarral, entre d'altres, considerades molt fèrtils.
La mig camí d'Olivença es troba l'ermita de Nossa Sra. das Neves, les festes de la qual se celebren el 5 d'agost. Sobre ella existeix una llegenda que relata la història del petit Joaquim que, quan es trobava perdut en el camp, fou protegit per la Mare de Déu durant la nit.

## Galeria

* Carrer principal
* Plaça
* Plaça
* Església

## Referències

* ↑ INE.
* ↑ Corographia portugueza e descripçam topographica do famoso Reyno de Portugal, Tomo II, Padre António Carvalho da Costa, 1708.
# Illes Chincha

Les illes Chincha són un arxipèlag de tres petites illes ubicades a 21 km de la costa del sud-oest del Perú, país al qual pertanyen, prop de la ciutat de Pisco a la regió d'Ica. L'illa Chincha Norte té 1,3 km de llargada i 0,5 km. d'amplada. Té una altura màxima de 34 m. amb una superfície de 0,36 km². L'illa Chincha Centro té 0,40 km² i la Chincha Sur en té 0,16. Les illes es componen fonamentalment de granit i llurs costes són penya-segats sobre els quals niuen una gran quantitat d'aus marines.
Les illes foren la llar de la Cultura chincha, però només algunes restes poden trobar-s'hi avui dia. Perú començà l'exportació del guano el 1840 a Liverpool i als Estats Units el 1845. L'estat espanyol, que no havia reconegut la independència del Perú, no ho faria fins al 1879 i per no haver pagat Perú els seus deutes, ocupà les illes l'abril del 1864 començant així la Guerra hispanosudamericana (1864-1866).

## Vegeu també

* Illes Ballestas

## Referències

* ↑ Calmanash, Emma. Las Cautivas Correntinas en la Guerra del Paraguay (1864-1870), Memorias Rescatadas (en castellà). Editorial Dunken, 2013, p. 273. ISBN 9870265626.
# Gimnàstica als Jocs Olímpics d'estiu de 1904 - Barres paral·leles

Les barres paral·leles va ser una de les proves de gimnàstica artística que es va disputar als Jocs Olímpics de Saint Louis de 1904. La prova tingué lloc el divendres 28 d'octubre de 1904. Es desconeix la quantitat exacta de participants, i sols ens ha arribat el nom de 5 gimnastes, tots dels Estats Units.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| George Eyser | Anton Heida | John Duha |

## Resultats

| Posició | Gimnasta | Puntuació |
| | George Eyser | 44 |
| | Anton Heida | 43 |
| | John Duha | 40 |
| 4-5 | Edward Hennig | desconeguda |
| 4-5 | William Merz | desconeguda |

## Enllaços externs

* Charles J.P. Lucas. The Olimpic Games 1904 Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich», 1999. [Consulta: 4 desembre 2008]. (polonès)
# Dirk Bouts

Dieric Bouts, també escrit Dirk, Dierick i Dirck (1415 - 1475) va ser un pintor neerlandès. Segons Karel van Mander (Het Schilderboeck, 1604), Bouts va néixer a Haarlem i va ser principalment actiu a Lovaina, on va ser pintor de la ciutat des de 1468.
Van Mander va confondre l'edició en escriure biografies d'ambdós Dieric de Haarlem i Dieric de Lovaina, a pesar de referir-se al mateix artista. La semblança dels seus cognoms també va conduir a la confusió de Bouts amb Hubrecht Stuerbout, un prominent escultor de Lovaina. Se sap molt poc a prop dels principis de la vida de Bouts, però va ser altament influenciat per Jan van Eyck i per Roger van der Weyden, de qui possiblement hagi estat aprenent. Va ser documentat per primera vegada a Lovaina el 1457 i va treballar allí fins a la seva mort el 1475. Bouts va ser entre els primers pintors del nord a demostrar l'ús d'un únic punt de fuga, tal com s'il·lustra en el seu Últim Sopar. El seu treball té certa rigidesa primitiva del dibuix, però les seves pintures són altament expressives, bé dissenyades i riques en color.
Els seus fills, Dirk i Albrecht, també foren pintors.

## Obres

* L'Últim Sopar és la peça central del retaule del sagrat Sagrament encarregat l'any 1464 per la Confraria del Sagrat Sagrament, i va ser la primera obra del nord d'Europa amb l'ús de la perspectiva de punt de fuga únic. Les línies apunten visualment cap a la lleixa i la xemeneia.

## Referències

* 1 2 3 Kleiner, pàg. 530
* ↑ «Dirk Bouts». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Kleiner, Fred. Gardner's art through the ages: a global history (en anglès). Thomson Learning EMEA, Limited, 3 gener 2008. ISBN 9780495410607 [Consulta: 19 juny 2011].

## Enllaços externs

* (anglès)«Dirk Bouts» a Artcyclopedia
* (anglès)L'enterrament de Crist a la National Gallery