OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gran Premi d'Alemanya del 1969

Resultats del Gran Premi d'Alemanya de Fórmula 1 de la temporada 1969, disputat al circuit de Nürburgring el 3 d'agost del 1969.

## Resultats

Per incrementar el nombre de participants, els organitzadors van obrir la carrera als vehicles de la Fórmula 2 (marcats amb fons de color) encara que aquests no es tinguessin en compte de cara a les classificacions del campionat.
| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 6 | Jacky Ickx | Brabham - Ford | 14 | 1h 49' 55. 4 | 1 | 9 |
| 2 | 7 | Jackie Stewart | Matra - Ford | 14 | + 57.7 s | 2 | 6 |
| 3 | 10 | Bruce McLaren | McLaren - Ford | 14 | + 3' 21.6 min. | 8 | 4 |
| 4 | 2 | Graham Hill | Lotus - Ford | 14 | + 3' 58.8 min. | 9 | 3 |
| 5 | 26 | Henri Pescarolo | Matra - Ford | 14 | Guanyador de la F2 | 13 | |
| 6 | 29 | Richard Attwood | Brabham - Ford | 13 | | 20 | |
| 7 | 20 | Kurt Ahrens | Brabham - Ford | 13 | | 19 | |
| 8 | 22 | Rolf Stommelen | Lotus - Ford | 13 | | 22 | |
| 9 | 31 | Peter Westbury | Brabham - Ford | 13 | | 18 | |
| 10 | 30 | Xavier Perrot | Brabham - Ford | 13 | | 24 | |
| 11 | 11 | Jo Siffert | Lotus - Ford | 12 | Suspensions | 4 | 2 |
| 12 | 8 | Jean Pierre Beltoise | Matra - Ford | 12 | Suspensions | 10 | 1 |
| Ret | 9 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 11 | Transmissió | 5 | |
| Ret | 15 | Jackie Oliver | BRM - Ford | 11 | Pèrdua d'oli | 16 | |
| Ret | 2 | Jochen Rindt | Lotus - Ford | 10 | Encesa | 3 | |
| Ret | 28 | François Cevert | Tecno - Ford | 9 | Rodes | 14 | |
| Ret | 27 | Johnny Servoz-Gavin | Matra - Ford | 6 | Motor | 12 | |
| Ret | 16 | Jo Bonnier | Lotus - Ford | 4 | Pèrdua de combustible | 23 | |
| Ret | 17 | Piers Courage | Brabham - Ford | 1 | Accident | 7 | |
| Ret | 12 | Vic Elford | McLaren - Ford | 0 | Accident | 6 | |
| Ret | 3 | Mario Andretti | Lotus - Ford | 0 | Accident | 15 | |
| NVS | 14 | John Surtees | BRM | | No va sortir | 11 | |
| NVS | 24 | Gerhard Mitter | BMW | | Accident Mortal | 25 | |
| NVS | 23 | Hubert Hahne | BMW | | No va sortir | 17 | |
| NVS | 25 | Dieter Quester | BMW | | No va sortir | 21 | |
| NVS | 21 | Hans Herrmann | Lotus - Ford | | No va sortir | | |

## Altres

* Pole: Jacky Ickx 7' 42. 1
* Volta ràpida: Jacky Ickx 7' 43. 8 (a la volta 7)

## Referències

* ↑ F1, STATS. «Gerhard MITTER • STATS F1» (en francès). [Consulta: 28 febrer 2021].
* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-01-09. [Consulta: 19 març 2010].
# Museu Dámaso Navarro

El Museu Arqueològic i Etnològic "Dámaso Navarro" està situat a Petrer (Vinalopó Mitjà). Fundat el 1999, alberga més de 12.000 peces arqueològiques donades i recuperades per nombrosos veïns de Petrer i membres del Grup Arqueològic Local, interessats en la salvaguarda del patrimoni. A més de les dues sales d'exposició permanent, una d'arqueologia i una altra d'etnologia, compta amb una sala d'exposicions temporals, sala d'actes, taller didàctic, biblioteca, magatzems i laboratori. L'edifici va ser construït el 1935 com a dispensari de salut i habitatge per a mestres, el 1964 es va convertir en biblioteca municipal i en l'actualitat alberga el museu.

## Sala d'arqueologia

Ocupa la primera planta i utilitza 17 unitats expositives i 10 panells informatius. En ells s'explica la tasca arqueològica, les primeres ocupacions humanes del territori de Petrer, l'edat del bronze, l'ocupació ibèrica, el procés de romanització, l'etapa andalusina com la creació del nucli de Bitrir, la conquesta cristiana i l'època moderna de Petrer.
Destaca un dels paviments de mosaic romà més importants del País Valencià, procedent de la vila Petraria i datat al segle iv. És també important el conjunt de guixeries islàmiques del segle xii i XII, procedents del jaciment de Puça i de les excavacions arqueològiques efectuades al castell de Petrer.

## Sala d'etnologia

Ocupa la segona planta i mostra els diferents oficis tradicionals i la cultura popular de la població fins al segle xx. Ofereix una mirada al passat més recent, a les activitats i vida quotidiana d'un estil de vida gairebé desaparegut. En els diversos ambients es mostren instruments i objectes relacionats amb les tasques de carnisseria, sabateria, ferreria, fusteria, terrisseria, treball de la pedra picada, teixidura, treball de l'espart, pesos i mesures, així com altres objectes relacionats amb les feines domèstiques i l'ús personal.

## Referències

* ↑ «El legado patrimonial de las culturas del río vinalopó» (en castellà). http://www.anuariosculturales.com.+[Consulta: 6 gener 2013].
* ↑ RIZO ANTÓN,, Cristina. Anem al Museu, 2005. ISBN 978-84-95254-16-0 [Consulta: 6 gener 2013].

## Bibliografia

* Museu Arqueològic i Etnològic "Dámaso Navarro". Ajuntament de Petrer, 2009.
# La caza (sèrie de televisió)

La caza és una sèrie de thriller psicològic produïda per DLO Producciones per a TVE, basada en la novel·la Monteperdido d'Agustín Martínez, qui la va adaptar per televisió al costat de Luis Moya. en què la Unitat Central Operativa de la Guàrdia Civil intenta resoldre asassinats en llocs muntanyosos de l'estat espanyol, la primera temporada al Massís del Mont Perdut, la segona a la serra de Tramuntana, la tercera a Sanlúcar de Guadiana, i la quarta a Selva d'Irati. La sèrie va ser escrita per Martínez, Moya, Antonio Mercero, Miguel Sáez Carral i Jorge Díaz, i dirigida per Álvaro Ron i Salvador García Ruiz. És protagonitzada per Megan Montaner, Francis Lorenzo, Alain Hernández, Carla Díaz i Ester Expósito, entre d'altres.

## Recepció

La sèrie estava planejada per a tenir una única temporada basada en la novel·la Monteperdido d'Agustín Martínez. Els fet es desenvolupen a la Vall de Benasc. Al principi la sèrie conclouria després del final de la temporada que coincideix amb el final de la novel·la de la que n'era una adaptació. Es va preestrenar el 12 de març de 2019 al Cine Capitol de Madrid i la seva estrena va tenir lloc el 25 de març de 2019 en La 1.
El 27 de maig de 2019, la sèrie va ser renovada per a una segona temporada, malgrat tenir al principi una única temporada amb final tancat. El 20 d'agost es va anunciar que la segona temporada es desenvoluparia en la Serra de Tramuntana i que comptaria de nou amb Megan Montaner i Alain Hernández com a protagonistes, començant els seus enregistraments al març de 2020.
El 4 d'octubre del 2021 es va anunciar la renovació per una tercera temporada comptant de nou amb Megan Montaner, Alain Hernández i Félix Gómez, i confirmant que les noves trames es desenvoluparien a Huelva.
La sèrie va ser un gran èxit en audiència posteriorment a RTVE Play i Netflix i el 2 d'octubre de 2024 es va anunciar que la sèrie tindria quarta temporada ambientada a la Selva d'Irati, emetent-se a Movistar Plus+ el 2025.

## Referències

* ↑ La 1. «Llega "Monteperdido", un thriller psicológico». [Consulta: 20 març 2019].
* ↑ «Sección "La serie" de la página web oficial de la serie (ficha técnica)». [Consulta: 20 març 2019].
* ↑ López, Maider. «Navarra será escenario de la cuarta temporada de 'La caza', la serie protagonizada por Megan Montaner» (en castellà). Diario de Navarra, 24-10-2018. [Consulta: 20 desembre 2024].
* ↑ «Así ha sido la alfombra roja de 'La caza. Monteperdido'». [Consulta: 20 març 2019].
* ↑ «TVE confirma una segunda temporada de 'La caza. Monteperdido'» (en castellà). [Consulta: 28 maig 2019].
* ↑ vertele.eldiario.es. «'La caza', de Monteperdido a la Tramuntana en su segunda temporada» (en castellà), 20-08-2019. [Consulta: 20 agost 2019].
* ↑ Palenzuela, Fernando S. «'La caza' renueva por una tercera temporada y cambia de ubicación a Huelva con 'La caza. Guadiana'» (en castellà). Fórmula TV, 04-11-2021. [Consulta: 20 desembre 2024].
* ↑ Jiménez, Roberto. «Megan Montaner anuncia por sorpresa que 'La Caza' de TVE tendrá cuarta temporada» (en castellà). El televisero, 02-10-2024. [Consulta: 20 desembre 2024].
# Abd-al-Màlik

Abd-al-Màlik és el nom dels següents personatges:
* Abd-al-Màlik (nom), nom masculí
* Abd al-Malik Abd al-Wahid, emir de Gibraltar (1333-1340)
* Abd-al-Màlik al-Mudhàffar (975-1008), hàjib andalusí
* Abd al-Malik ben Djahap, ostikan d'Armènia i nakharar de Malazgird (813)
* Abd-al-Màlik ibn Àhmad Imad-ad-Dawla, emir de Saragossa (1110)
* Abd-al-Màlik ibn Abd-al-Wàhid ibn Mughith, general omeia
* Abd-al-Màlik ibn Marwan (646/47-705), califa omeia
* Abd-al-Màlik (I) ibn Nuh, emir samànida de Khorasan i Transoxiana (954-961)
* Abd-al-Màlik (II) ibn Nuh (segle xi), emir samànida de Khorasan i Transoxiana (999)
* Abd-al-Màlik ibn Qàtan al-Fihrí (? - Còrdova, 742), valí de l'Àndalus (732-34 i 740-41)
* Abd-al-Màlik ibn Sàlih ibn Alí (? - ~812), príncep abbàssida
* Abd-al-Màlik ibn Úmar (? - 788), militar andalusí
# Teatre Akadèmia

Teatre Akadèmia és una sala d'espectacles dedicada a funcions teatrals i de formació ubicada al barri de l'esquerra de l'Eixample de Barcelona, prop de la plaça Francesc Macià.

## Edifici

L'espai escènic comptava inicialment amb una entrada a través de l'immoble de l’avinguda Diagonal número 467. L'accés principal, actualment, és al carrer Buenos Aires número 49, per l'espai obert conegut com «La plaça», que eventualment també serveix d'espai escènic i per fer-hi presentacions a l'aire lliure. Al local hi havia originariàment la cotxera o aparcament de l'edifici residencial, construït a la dècada de 1930. Després de la reforma, la sala teatral té una àrea total d'uns 350 m², amb una capacitat màxima de noranta espectadors. Les dimensions generals de l'escenari són una amplada de 7 m entre les columnes de l'embocadura, una fondària de 5,5 m fins a les columnes, amb una profunditat d'un metre sota la passera, i una alçada fins a barres de 4,30 m. Amb parquet de fusta a tota l'àrea de la sala, i tots els murs pintats de blanc, manté ben visibles les columnes i els pilars de grans dimensions de l'espai original del garatge. Té una planta poligonal irregular, amb les zones de grades (plegables, mòbils) en tres espais que s'obren a un rectangle central com a espai escènic principal, amb una galeria-passera al fons.

## Activitat

El Teatre Akadèmia és un espai escènic, d'exhibició i de formació. És patrocinat per uns mecenes privats, The Nando and Elsa Peretti Foundation, que són també propietaris de l'edifici i promotors de la reforma. L'inici del projecte data de l'any 2004; des de 2006 s'emprenen les activitats (assajos i laboratoris), i és al març de 2010 quan s'inaugura el teatre amb l'espectacle Electra, de Sòfocles (amb direcció de Konrad Zschiedrich). En l'equip original del teatre, en una primera etapa fins a l'any 2017, hi va haver Mercè Managuerra a la direcció, conjuntament amb un equip que comptà, entre d'altres, amb noms com Boris Rotenstein. Entre els convidats que han passat per l'Akadèmia destaquen el director artístic del Workcenter of Jerzy Grotowski a Pontedera (Itàlia), Thomas Richards, i el director rus Anatoli Vasíliev, fundador de l'Escola d'Art Dramàtic de Moscou, que va tenir influència tant en la configuració de l'espai com en el programa i la filosofia del Teatre Akadèmia. Al llarg de la trajectòria de l'espai han destacat entre les seves activitats els cursos i seminaris organitzats per la Fundación AISGE, com «L'ús del monòleg interior», impartit per Krystian Lupa (2011), i «Shakespeare: el vers com a guia i motor per aconseguir significat i acció física», dirigit per Dugald Bruce Lockhart, de la Companyia Propeller (2013). Hi han treballat en residència i hi han presentat el seu treball companyies com Projecte Ingenu, Companyia Dei Furbi, Companyia de Moisès Maicas, Nexus Europa i Les Antonietes Teatre, entre d'altres. L'any 2015 es posà en marxa l'Associació Civil Teatre Akadèmia, que gestiona i dirigeix el teatre.

## Referències

* 1 2 3 Alcázar Serrat, Ivan. «Akadèmia, Teatre». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement).
# Gran Premi d'Alemanya del 1974

Resultats del Gran Premi d'Alemanya de Fórmula 1 de la temporada 1974, disputat al circuit de Nürburgring el 4 d'agost del 1974.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 11 | Clay Regazzoni | Ferrari | 14 | 1h 41' 35. 0 | 2 | 9 |
| 2 | 3 | Jody Scheckter | Tyrrell - Ford | 14 | + 50.7 s | 4 | 6 |
| 3 | 7 | Carlos Reutemann | Brabham - Ford | 14 | + 1' 23.3 min. | 6 | 4 |
| 4 | 1 | Ronnie Peterson | Lotus - Ford | 14 | + 1' 24.2 min. | 8 | 3 |
| 5 | 2 | Jacky Ickx | Lotus - Ford | 14 | + 1' 25.0 min. | 9 | 2 |
| 6 | 16 | Tom Pryce | Shadow - Ford | 14 | + 2' 18.1 min. | 11 | 1 |
| 7 | 9 | Hans Joachim Stuck | March - Ford | 14 | + 2' 58.7 min. | 20 | |
| 8 | 17 | Jean Pierre Jarier | Shadow - Ford | 14 | + 3' 25.9 min. | 18 | |
| 9 | 26 | Graham Hill | Lola - Ford | 14 | + 3' 26.4 min. | 19 | |
| 10 | 15 | Henri Pescarolo | BRM | 14 | + 4' 17.7 min. | 24 | |
| 11 | 18 | Derek Bell | Surtees - Ford | 14 | + 5' 17.7 min. | 25 | |
| 12 | 8 | Carlos Pace | Brabham - Ford | 14 | + 6' 26.3 min. | 17 | |
| 13 | 10 | Vittorio Brambilla | March - Ford | 14 | + 8' 43.1 min. | 23 | |
| 14 | 32 | Ian Ashley | Token - Ford | 13 | + 1 Volta | 20 | |
| 15 | 33 | Mike Hailwood | McLaren - Ford | 12 | Accident | 12 | |
| Ret | 19 | Jochen Mass | Surtees - Ford | 10 | Motor | 13 | |
| Ret | 24 | James Hunt | Hesketh - Ford | 10 | Caixa canvi | 10 | |
| Ret | 4 | Patrick Depailler | Tyrrell - Ford | 5 | Accident | 5 | |
| Ret | 20 | Arturo Merzario | Iso Marlboro - Ford | 5 | Accelerador | 16 | |
| Ret | 14 | Jean Pierre Beltoise | BRM | 4 | Prob. amb el combustible | 15 | |
| Ret | 22 | Vern Schuppan | Ensign - Ford | 4 | Caixa canvi | 22 | |
| Ret | 5 | Emerson Fittipaldi | McLaren - Ford | 2 | Suspensions | 3 | |
| Ret | 21 | Jacques Laffite | Iso Marlboro - Ford | 2 | Suspensions | 21 | |
| Ret | 28 | John Watson | Brabham - Ford | 1 | Suspensions | 14 | |
| Ret | 12 | Niki Lauda | Ferrari | 0 | Accident | 1 | |
| Ret | 6 | Denny Hulme | McLaren - Ford | 0 | Accident | 7 | |
| NVQ | 37 | François Migault | BRM | | | | |
| NVQ | 23 | Tim Schenken | Trojan - Ford | | | | |
| NVQ | 27 | Guy Edwards | Lola - Ford | | | | |
| NVQ | 30 | Larry Perkins | Amon - Ford | | | | |
| NVQ | 30 | Chris Amon | Amon - Ford | | | | |
| NVQ | 25 | Howden Ganley | Maki - Ford | | | | |

## Altres

* Pole: Niki Lauda 7' 00. 8
* Volta ràpida: Jody Scheckter 7' 11. 1 (a la volta 11)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». Arxivat de l'original el 2015-01-18. [Consulta: 3 abril 2010].
# Cooficialitat lingüística

La cooficialitat lingüística és l'oficialitat simultània de dues o més llengües en un determinat territori multilingüe, en igualtat de condicions legals. Per exemple, aquesta condició es dona al Paraguai amb el guaraní i el castellà, a Suïssa amb l'alemany, el francès, el romanx i l'italià, i al Canadà, on les institucions federals tenen com a oficials l'anglès i el francès. També passa a alguns països africans, en què una llengua autòctona conviu amb una d'introduïda per la colonització. En aquest sentit, a Kenya tenen el mateix estatus legal el suahili i l'anglès. Aquest fenomen té lloc igualment en sis comunitats autònomes espanyoles: Catalunya, el País Valencià, les Illes Balears, Galícia, el País Basc i Navarra.

## Referències

* ↑ «cooficialitat». Termcat. [Consulta: 22 febrer 2024].
* ↑ «Ley de Lenguas de Paraguay se hace trilingüe tras incorporación del nivaclé» (en castellà). La Vanguardia, 08-06-2016. [Consulta: 22 febrer 2024].
* ↑ Garayzábal Heinze, Elena; García Hernández, Yolanda «Análisis contrastivo de la política educativa lingüística en Suiza y en España: el plurilingüismo a debate» (en castellà). Tonos digital: revista de estudios filológicos. Universitat Autònoma de Madrid, 10, novembre 2005. ISSN: 1577-6921 [Consulta: 22 febrer 2024].
* ↑ Munroe, Susan. «What Are the Official Languages of Canada?» (en anglès). ThoughtCo.com, 12-04-2018. [Consulta: 22 febrer 2024].
* ↑ Tchindjang, Mesmin; Bopda, Athanase; Ngamgne, Louise Angéline «Languages and Cultural Identities in Africa» (PDF) (en anglès). Museum International, 60, 3, setembre 2008, pàg. 42. ISSN: 1350-0775 [Consulta: 22 febrer 2024].
* ↑ «Impulsen un projecte per millorar l’aprenentatge del swahili a les escoles de Kenya». Universitat Rovira i Virgili, 08-05-2019. [Consulta: 22 febrer 2024].
* ↑ «Els territoris amb llengua pròpia aposten per la cooficialitat sobre la base de «l'acord i la convivència lingüística»». dBalears, 20-11-2019. [Consulta: 22 febrer 2024].

## Vegeu també

* Multilingüisme a Luxemburg
# La insurrección de la burguesía

La insurrección de la burguesía és la primera part del documental xilè La batalla de Chile, dirigit per Patricio Guzmán, sent una de les últimes pel·lícules o documentals de Xile en el format "blanc i negre". Va ser presentat en el "One World Film Festival" i en el "Litomerice Film Festival", tots dos de la República Txeca.
L'1 de març de 1996 i 27 d'agost de 2004 el seu format va ser reactualizR.
Aquest documental té la particularitat de ser traduït i mostrat en diversos països del món, com Estats Units, Argentina, Itàlia, Finlàndia, República Txeca, entre d'altres. a Xile, la primera part de la trilogia va ser estrenada l'1 de març de 1996.

## Estreno

El documental va ser estrenat a diferents països del món, la següent llista és per ordre d'estrena:
* Cuba 18 de març de 1975.
* Itàlia 18 de setembre de 1975.
* França 2 de febrer de 1976.
* Espanya 4 d'agost de 1977.
* Estats Units 12 de gener de 1978.
* Alemanya Oriental 18 de maig de 1979.
* Canadà 31 d'octubre de 1981.
* Dinamarca 10 d'octubre de 1982.
* Argentina 3 de juny de 1983.
* Brasil 6 de desembre de 1986.
* Noruega 5 d'octubre de 1988.
* Grècia 17 d'agost de 1993.
* Xile 1 de març de 1996.
* Mèxic 12 de setembre de 1998.
* Austràlia 16 de febrer de 2000.
* Nova Zelanda 20 de juliol de 2000.
* Ucraïna 10 d'abril de 2002.
* República Txeca 18 d'abril de 2004.
* Turquia 21 de juliol de 2004.
* República Txeca 27 d'agost de 2004.
* Regne Unit 19 de desembre de 2005.
* Colòmbia 29 de novembre de 2007.
* Costa Rica 3 d'octubre de 2009.
* Finlàndia 14 de juliol de 2009.
* Sud-àfrica 22 d'octubre de 2009.
* Perú 2 de desembre de 2009.
* Equador Gener de 2010.

## Sinopsi

La insurrección de la burguesía és la primera part del documental La batalla de Chile.
Tot comença al març de 1973, on se celebren les últimes eleccions demòcrates xilenes durant el govern del futur enderrocat president Salvador Allende. A pesar que molts xilens voten contra l'"amenaça" comunista, el partit d'Allende gana amb el 42,3% dels vots, després d'això l'oposició comprèn que els sistemes legals ja no serveixen.
Ocorregut això, la burgesia i els militars xilens posen l'estratègia de, per a vèncer l'"amenaça", hauran de provocar un cop d'estat al país.

## Elenc

* Patricio Guzmán com a Narrador

## Referències

* ↑ El cine como fuente para la historia: "La batala de Chile" per Ariel Arnal, UNAM, a Boletín Americanista, año LXIII. 1, n. 66, Barcelona, 2013, págs . 61-80, ISSN: 0520-4100
* ↑ "La insurrección de la burguesía" a Margencero.es

## Enllaços externs

* La insurrección de la burguesía a YouTube
# Alamanda

Alamanda és el nom dels següents personatges:
* Alamanda, abadessa de Bell-lloc, abadessa de Sant Bartomeu de Bell-lloc entre 1262 i 1285
* Alamanda de Bianya, abadessa de Sant Pere de les Puel·les de Barcelona de 1338 a 1344
* Alamanda d'Entença, diversos personatges
* Alamanda de Masdovelles, abadessa (?-1305) del Santuari de la Serra a Montblanc
* Alamanda de Vilafreser, primera abadessa del Convent de Santa Clara de Manresa de 1326 a 1350
* Alamanda de Castelnau, trobairitz del segle XII
* Alamanda de Montclús, noble catalana del segle xiii
# Teler de boixets

Un teler de boixets o màquina de Barmen, permet fer còpies perfectes de les "puntes de torxó" o de la més senzilla punta de coixí. fetes a mà. Els seus fusos imiten els moviments dels boixets de les puntaires, fent les puntes d'ambdós sistemes manuals.

## Història

La màquina Barmen es va desenvolupar a la dècada de 1890 a la ciutat prussiana de Barmen, actualment part de Wuppertal, Alemanya, a partir d'una màquina de trenar. Els cordons de Barmen van derivar de trenes sòlides posteriorment fetes amb calats. Els encaixos Barmen s'obtenen en forma de cintes que més tard cal obrir per la meitat.

## Disseny de màquina

La màquina de boixets té els seus fusos distribuïts en un cercle, cadascun d'ells porta un gran bobina de fil. Aquests fusos es poden entrecreuar mecànicament cadascun d'ells amb tots els altres, així que els seus fils es poden creuar una manera complexa. Els fils corren cap al centre, on apareix l'encaix acabat, pujant cap amunt.. La màquina pot només pot fer una amplada de cinta a la vegada, i té una amplada màxima d'uns 120 fils L'encaix queda fet amb forma de tub o cilindre, un cop acabat, cal treure uns fils "d'unió" per deixar aparèixer la cinta plana.

## Usos

Amb els telers de boixets es poden fer encaixos, guarnicions, cintes elàstiques o rígides, cordons i ric-racs. L'encaix Barmen encara es fabrica entre d'altres, a Gran Bretanya per Malmic Lace Limited, a Nottingham o a Sabadell per l'empresa IEMESA.

## Vegeu també

* Punt de mitja
* Teixit de punt
* Teixit de punt pla
* Mitjó
* Mitja
* Tricotosa
* Punta de coixí
* Tricotosa de mitja
* Tricot
* Agulla de llengüeta

## Referències

* ↑ Jeremy Farrell. «Identifying Handmade and Machine Lace». DATS (Dress and Textile Specialists) in partnership with the V&A, 2007.
* 1 2 Earnshaw, Pat. Lace Machines and Machine Laces, 1986. ISBN 0-7134-4684-6.
* ↑ «Malmic Lace Limited». Malmic Lace Limited.
# Etiqueta Negra

Etiqueta Negra és una revista de periodisme narratiu editada a Perú. S'autodescriu com «una revista per a distrets». Fundada per Julio Villanueva Chang, ha estat dirigida per Daniel Titinger i Marco Avilés. Etiqueta Negra compta amb la col·laboració de reconeguts escriptors, periodistes i artistes hispanoamericans. Publica cròniques, perfils, assajos i reportatges de recerca.
Des dels seus inicis el 2002, primer bimestral i després mensualment, cada número d'Etiqueta Negra aborda un determinat tema —economia, viatges, cinema, erotisme, moda, cuina, etc.— des de diferents perspectives i gèneres: de la crònica fotogràfica a l'assaig, del reportatge a l'entrevista.
El març del 2007 es va rellançar després d'un número de comiat amb el llavors director, Julio Villanueva Chang, que va deixar la revista per donar pas a Daniel Titinger en la direcció. Etiqueta Negra va reaparèixer amb un nou disseny, presentant columnes mensuals en una secció nova denominada «Supermercado» i un conte inèdit en cada número. El 2011 Villanueva Chang va tornar per la porta gran per fer-se càrrec una altra vegada de la revista. El desembre de 2010 es va celebrar l'edició número 100 de la revista.

## Col·laboradors

Etiqueta Negra dona als seus col·laboradors el nom de còmplices. La revista ha publicat textos d'importants escriptors i intel·lectuals com Guillermo Cabrera Infant, Mario Vargas Llosa, Juan Villoro, Jon Lee Anderson, Carlos Monsiváis, Jorge Luis Borges, Martín Caparrós, Fernando Savater, Joaquín Savina, Jaime Bayly, Alberto Fuguet, Susan Orlean, Iván Thays i Oliver Sacks, entre d'altres. Malgrat la seva curta vida, Etiqueta Negra s'ha convertit, pel seu rigor, qualitat i originalitat, en una revista de culte. És una revista que arriba a diverses parts del món i que manté un respecte entre els editors en cap que adopten l'estil cronista en les seves notícies.

## Enllaços externs

* Etiqueta Negra - Lloc web oficial
* Entrevista a Julio Villanueva Chang, fundador de la revista Arxivat 2009-05-23 a Wayback Machine. (castellà)